				|

		52012PC0744

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta /* COM/2012/0744 final - 2012/0360 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
1.1.        Üldine taust
Käesoleva ettepanekuga muudetakse nõukogu 29.
mai 2000. aasta määrust (EÜ) nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta (edaspidi
„maksejõuetusmenetluse määrus” või „määrus”).
Maksejõuetusmenetluse määrusega on kehtestatud
piiriüleste maksejõuetusmenetluste Euroopa raamistik. Määrust kohaldatakse
juhul, kui võlgnikul on vara või võlausaldajaid rohkem kui ühes liikmesriigis,
olenemata sellest, kas võlgnik on füüsiline või juriidiline isik. Selles on
kindlaks määratud, milline kohus on pädev algatama maksejõuetusmenetluse:
põhimenetlus algatatakse liikmesriigis, kus asub võlgniku põhihuvide kese, ning
selle mõju võetakse arvesse kogu ELi territooriumil. Riigis, kus võlgnikul on
tegevuskoht, võib algatada teisese menetluse; selle menetluse mõju piirdub
kõnealuses riigis asuva varaga. Määrus sisaldab ka eeskirju kohaldatava õiguse
ning põhi- ja teiseste maksejõuetusmenetluste koordineerimise kohta.
Maksejõuetusmenetluse määrust kohaldatakse kõikide liikmesriikide, välja
arvatud Taani suhtes; Taani ei osale Euroopa Liidu toimimise lepingu kohases
õigusalases koostöös.
Maksejõuetusmenetluse määrus võeti vastu 2000.
aasta mais ja seda kohaldatakse alates 31. maist 2002.
Kümme aastat pärast määruse jõustumist on komisjon läbi vaadanud selle
tegeliku toimimise ja peab vajalikuks seda muuta.
1.2.        Maksejõuetusmenetluse määruse
ajakohastamise vajadus
Maksejõuetusmenetluse määrust peetakse
üldiselt kasulikuks vahendiks piiriüleste maksejõuetusmenetluste lihtsustamisel
Euroopa Liidus, ent sidusrühmadega peetud konsultatsioonidest ja komisjoni
tellitud empiirilistest uuringutest nähtub, et määruse tegelikul kohaldamisel
ilmneb hulk probleeme. Lisaks ei kajasta
määrus piisavalt ELi prioriteete ja riiklikke maksejõuetusõiguse tavasid,
eelkõige riikide püüdlusi päästa raskustes olevaid ettevõtjaid. Maksejõuetusmenetluse määruse analüüsimise käigus
tehti kindlaks viis peamist puudust.
·
Määruse reguleerimisala ei hõlma riiklikke
menetlusi ettevõtete restruktureerimiseks maksejõuetuseelses etapis
(„maksejõuetuseelsed menetlused”) või menetlusi, mille raames jäetakse
ettevõtte olemasolev juhatus alles („segamenetlused”). Sellised menetlused on
paljudes liikmesriikides alles äsja juurutatud[1]
ja need peaksid aitama suurendada ettevõtete eduka restruktureerimise
võimalusi. Lisaks sellele ei ole määruse reguleerimisalaga praegu hõlmatud
terve hulk füüsiliste isikute maksejõuetusmenetlusi.
·
Raskusi esineb selle kindlaksmääramisel, milline
liikmesriik on pädev algatama maksejõuetusmenetluse. Ehkki suur enamus toetab
põhimõtet, mille kohaselt põhimaksejõuetusmenetlus algatatakse liikmesriigis,
kus asub võlgniku põhihuvide kese, on selle põhimõtte rakendamisel praktikas
tekkinud raskusi. Määruses sisalduvaid kohtualluvuse eeskirju on kritiseeritud
ka seetõttu, et need võimaldavad äriühingutel ja füüsilistel isikutel valida
neile meelepärase kohtualluvuse, paigutades oma põhihuvide keskme meelevaldselt
soovitud riiki.
·
Raskusi täheldatakse ka seoses teiseste
maksejõuetusmenetlustega. Teisese menetluse algatamine võib takistada võlgniku
vara tõhusat haldamist. Selle algatamise korral kaotab põhimenetluse
likvideerija kontrolli teises liikmesriigis asuva vara üle ning see muudab
raskemaks võlgnikust ettevõtte müümise tegevuse jätkuvuse[2] põhimõttel. Lisaks sellele
kujutab teisene menetlus endast praegu paratamatult likvideerimismenetlust ning
see takistab võlgniku edukat restruktureerimist.
·
Probleeme valmistavad samuti eeskirjad, mis
käsitlevad teabe avaldamist menetluste kohta, ja nõuete esitamise eeskirjad. Ei
menetluse algatanud liikmesriik ega ka tegevuskoha riik ei pea praegu menetluse
algatamise otsuseid kohustuslikult avaldama või registreerima. Puudub ka
Euroopa maksejõuetusregister, mis võimaldaks teha otsinguid erinevates
riiklikes registrites. Piiriüleste maksejõuetusmenetluste hea rakendamine
põhineb aga suurel määral nendega seotud otsuste avalikustamisel. Kohtunikel on
tarvis teada, kas menetlus on algatatud juba mõnes teises riigis, ning
võlausaldajatel või võimalikel võlausaldajatel on tarvis teada, et menetlus on
algatatud. Lisaks on võlausaldajatel, eelkõige väiksematel võlausaldajatel ja
VKEdel raskusi nõuete esitamisega maksejõuetusmenetluse määruse alusel ning nad
peavad sellega seoses kandma kulusid.
·
Viimase puudusena tuleb esile tuua asjaolu, et
määrus ei sisalda erieeskirju hargmaiste kontsernide maksejõuetuse
käsitlemiseks, ehkki suur osa piiriülestest maksejõuetusjuhtumitest on seotud
kontsernidega. Määruse põhieeldus on, et kontserni iga liikme suhtes tuleb
algatada eraldi menetlus ning et need menetlused on üksteisest täiesti
sõltumatud. Kontserni maksejõuetust käsitlevate erieeskirjade puudumine
vähendab sageli kontserni kui terviku eduka restruktureerimise võimalusi ja
võib viia selle lagunemiseni.
Määruse tegeliku kohaldamise üksikasjalik
hinnang sisaldub komisjoni aruandes, mis esitatakse koos käesoleva
ettepanekuga. Kehtiva määruse probleemide süvaanalüüsi ja probleemide
käsitlemiseks pakutavate eri võimaluste mõju hinnangu leiab komisjoni
mõjuhinnangus, mis esitatakse samuti koos käesoleva ettepanekuga.
Maksejõuetusmenetluse määruse läbivaatamise
põhieesmärk on parandada piiriüleste maksejõuetusjuhtumite käsitlemise Euroopa
raamistiku tõhusust, et tagada siseturu tõrgeteta toimimine ja selle
vastupidavus majanduskriisidele. Kõnealune eesmärk on seotud ELi praeguste
poliitiliste prioriteetidega, milleks on toetada majanduse elavdamist ja
edendada jätkusuutlikku majanduskasvu, saavutada kõrgem investeeringute tase ja
tagada tööhõive, nagu on sätestatud strateegias „Euroopa 2020”. Euroopa
väikeettevõtlusalgatuses „Small Business Act”[3]
on märgitud, et määruse läbivaatamine aitab kaasa ettevõtete sujuva arengu ja
püsimajäämise tagamisele. Samuti on määruse läbivaatamine kui üks
põhimeetmetest nähtud ette ühtse turu aktis II[4].

2.           KONSULTEERIMINE JA MÕJU HINDAMINE
Ettepaneku tegemisele eelnes konsulteerimine
asjast huvitatud üldsuse, liikmesriikide, muude institutsioonide ja
ekspertidega kehtiva määruse probleemide ja nende võimalike lahenduste üle. 29.
märtsil 2012 alustas komisjon konsulteerimist üldsusega ning sai kokku 134
vastust. Komisjon võttis arvesse ka maksejõuetusmenetluse määruse kohaldamise
hindamiseks Heidelbergi ja Viini ülikoolis tehtud välisuuringu tulemusi. Teise välisuuringu käigus, mille tegid ettevõtjad
GHK ja Milieu, koguti empiirilisi andmeid määruse ajakohastamise eri võimaluste
mõju kohta. Mõlemad uuringud avaldatakse koos
käesoleva ettepanekuga õigusküsimuste peadirektoraadi veebisaidil. Liikmesriikide ekspertidega toimusid kohtumised
2012. aasta aprillis ja oktoobris. Lisaks
moodustas komisjon töörühma piiriüleste maksejõuetusjuhtumite valdkonna
ekspertidest, kes töötavad erasektoris. Erasektori ekspertide rühm tuli 2012.
aasta maist oktoobrini kokku viis korda ja käsitles oma kohtumistel määrusega
seotud probleeme, selle ajakohastamise võimalusi ja muudetud määruse sõnastust.
Sidusrühmade seisukohad ajakohastamise
peamiste elementide kohta on kokku võetud allpool.
·
Määruse reguleerimisala laiendamise küsimuses
leidis valdav enamus, et sellega tuleks hõlmata ka maksejõuetuseelsed
menetlused ja segamenetlused. Seisukohad erinesid üksteisest küsimuses,
millised menetlused tuleks täpsemalt hõlmata ja millal oleks tarvis kohtu
järelevalvet. Enamik vastanutest nõustus, et maksejõuetusmenetluse määrust
tuleks kohaldada ka eraisikute ja füüsilisest isikust ettevõtjate suhtes.
·
Kohtualluvuse küsimuses kiitis kolm neljandikku
vastanutest heaks põhihuvide keskme käsituse kasutamise põhimenetluse asukoha
kindlaksmääramiseks. Enamik vastanutest leidis siiski, et põhihuvide keskme
tõlgendus kohtupraktikas tekitab probleeme. Peaaegu pool neist viitas
põhihuvide keskme meelevaldse ümberpaigutamise juhtumitele[5].
·
Peaaegu pool vastanutest ei olnud rahul
põhimaksejõuetusmenetluse ja teiseste maksejõuetusmenetluste koordineerimisega.

·
Menetlusi käsitleva teabe avaldamise osas nõustus
kolm neljandikku vastanutest, et maksejõuetusmenetluse algatamist käsitlevate
otsuste avaldamise kohustuse puudumine on probleem. Peaaegu pool arvamuse
avaldajatest osutas nõuete esitamisega seotud probleemidele.
·
Kontsernide maksejõuetuse küsimuses leidis peaaegu
pool vastanutest, et määrusega ei reguleerita tõhusalt hargmaise kontserni
liikmete maksejõuetuse juhtumeid.
Komisjon analüüsis määruse kavandatud
ajakohastamise peamiste aspektidega seotud kulusid ja eeliseid käesolevale
ettepanekule lisatud mõjuhinnangus.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
3.1.        Kavandatud meetmete kokkuvõte

 Maksejõuetusmenetluse määruse kavandatud ajakohastamise elemendid on kokku võetud allpool. ·               Reguleerimisala. Ettepanekuga laiendatakse määruse reguleerimisala. Selleks vaadatakse läbi maksejõuetusmenetluse määratlus, millesse lisatakse sega- ja maksejõuetuseelsed menetlused, samuti maksekohustusest vabastamise menetlused ja muud maksejõuetusmenetlused, mida kohaldatakse füüsiliste isikute suhtes ja mis ei ole praegu määratlusega hõlmatud.
 ·               Kohtualluvus. Ettepanekuga muudetakse selgemaks kohtualluvuse eeskirjad ja parandatakse kohtualluvuse kindlaksmääramise menetlusraamistikku.
 ·               Teisesed maksejõuetusmenetlused. Ettepanekuga tagatakse maksejõuetusmenetluste parem korraldus. Selleks võimaldatakse kohtul teisese menetluse algatamisest keelduda, kui menetlus ei ole kohalike võlausaldajate huvide kaitsmiseks vajalik. Samuti jäetakse välja nõue, mille kohaselt peab teisene menetlus tingimata olema likvideerimismenetlus, ning parandatakse põhimenetluse ja teiseste menetluste vahelist koordineerimist, laiendades koostöönõuet asjaomastele kohtutele. ·               Menetlusi käsitleva teabe avaldamine ja nõuete esitamine. Ettepanekus nõutakse, et liikmesriigid avaldaksid piiriüleste maksejõuetusjuhtumitega seotud kohtuotsused üldsusele kättesaadavas elektroonilises registris, ning nähakse ette riiklike maksejõuetusregistrite sidestamine. Lisaks võetakse ettepaneku põhjal kasutusele nõuete esitamise standardvormid.
 ·               Kontsernid. Ettepanekuga nähakse ette sama kontserni eri liikmete maksejõuetusmenetluste koordineerimine. Selleks kohustatakse eri põhimenetlustega seotud kohtuid ja likvideerijaid tegema üksteisega koostööd ja vahetama teavet. Lisaks antakse kõnealustele likvideerijatele menetluslikud vahendid, mille abil taotleda asjaga seotud muude menetluste peatamist ja teha ettepanekuid maksejõuetusmenetlusega hõlmatud kontserni liikmete päästmise kavade kohta.
3.1.1.     Maksejõuetusmenetluse määruse
reguleerimisala
Ettepanekuga laiendatakse
maksejõuetusmenetluse määruse reguleerimisala, muutes maksejõuetusmenetluse
kehtivat määratlust artikli 1 lõikes 1. Sellega
seoses tehakse ettepanek hõlmata reguleerimisalaga ka menetlused, milles ei
osale likvideerija, vaid mille puhul kontrollib võlgniku vara ja äriasju või
valvab nende üle kohus. Selline muudatus
võimaldaks menetlustel, mille raames ei määrata likvideerijat ja säilib
võlgniku käsutusõigus, saada osa maksejõuetusmenetluse mõju tunnustamisest kogu
ELis, mille saavutamine on üks määruse eesmärke. Samuti
võimaldaks see määrusega hõlmata rohkem füüsiliste isikute
maksejõuetusmenetlusi. Lisaks on tehtud
ettepanek lisada selge viide võlgade ümberkujundamise ja päästemenetlustele, et
lisada reguleerimisalasse ka sellised menetlused, mis võimaldavad võlgnikul
saavutada võlausaldajatega kokkulepe maksejõuetuseelses etapis. Muudatused aitaksid viia määruse paremasse
kooskõlla lähenemisviisiga, mis on sätestatud ÜRO rahvusvahelise
kaubandusõiguse komisjoni (UNCITRAL) tüüpseaduses piiriülese maksejõuetuse
kohta[6].
Määruse reguleerimisala laiendamine on
oluline, et tagada tõhusad piiriülesed maksejõuetuseelsed ja segamenetlused,
ent sellega ei tohiks hõlmata konfidentsiaalseid maksejõuetusmenetlusi. Riiklikul tasandil toimub hulk maksejõuetuseelseid
menetlusi, mille raames peetakse võlgniku ja (teatavate) võlausaldajate vahel
läbirääkimisi, et jõuda kokkuleppele võlgniku refinantseerimise või saneerimise
osas, aga teavet selliste menetluste kohta üldsusele kättesaadavaks ei tehta. Kõnealuste menetlustega võidakse saavutada
konkreetsete täitemenetluste moratoorium või hoida võlausaldajaid teatava
ajavahemiku jooksul esitamast maksejõuetusmenetluse algatamise avaldust –
niimoodi antakse võlgnikule veidi hingetõmbeaega. Ehkki
selliste menetluste mõju võib olla tähtis konkreetses liikmesriigis, muudab
nende lepinguline ja konfidentsiaalne iseloom raskeks võtta nende mõju arvesse
kogu ELis, sest teistes liikmesriikides asuvad kohtud või võlausaldajad ei ole
nende toimumisest teadlikud. Alates hetkest,
mil sellised menetlused tehakse avalikuks, võidakse need siiski hõlmata
maksejõuetusmenetluse määruse reguleerimisalaga.
Käesoleva ettepanekuga ei kavandata muuta
kehtivat mehhanismi, mille kohaselt loetletakse määrusega hõlmatud riiklikud
maksejõuetusmenetlused A lisas, ning liikmesriigid otsustavad, kas nad soovivad
lisada konkreetseid maksejõuetusmenetlusi kõnealusesse loetellu. Küll aga juurutatakse ettepanekuga menetlus, mille
raames komisjon kontrollib, kas loetellu lisamiseks ette pandud riiklik
maksejõuetusmenetlus vastab ajakohastatud määratluse tingimustele. Niimoodi tagatakse, et lisasse kantakse ainult
sellised menetlused, mis on kooskõlas määruses sisalduvate eeskirjadega.
3.1.2.     Maksejõuetusmenetluse
algatamise pädevus
Ettepanekus säilitatakse põhihuvide keskme
käsitus, sest sellega tagatakse, et asja menetletakse kohas, millega võlgnik on
reaalselt seotud, ja mitte kohas, mille valivad ettevõtte asutajad. Põhihuvide keskme käsitus on kooskõlas ka
rahvusvaheliste suundumustega, sest UNCITRAL on selle valinud kohtualluvuse
kindlaksmääramise standardiks oma tüüpseaduses piiriülese maksejõuetuse kohta. Ettepanekus on põhihuvide keskme määratlust
täiendatud, et anda õigusala spetsialistidele paremad suunised selle kindlaksmääramiseks. Samuti on ettepanekusse lisatud säte füüsiliste
isikute põhihuvide keskme kindlaksmääramise kohta. Lisaks
selgitatakse määrusesse lisatavas uues põhjenduses tingimusi, mille korral võib
ümber lükata eelduse, et juriidilise isiku põhihuvide kese on tema
registrijärgses asukohas. Uue põhjenduse
sõnastus on võetud Euroopa Liidu Kohtu otsusest Interedili kohtuasjas[7].
Ettepanekuga parandatakse ka menetluse
algatamiseks pädeva kohtu kindlaksmääramise raamistikku. Selles nõutakse, et
kohus kontrolliks ex officio enne maksejõuetusmenetluse algatamist, kas
ta on selleks pädev, ning selgitaks oma otsuses, millistel alustel tema pädevus
rajaneb. Lisaks sellele antakse ettepanekuga teistes riikides asuvatele
võlausaldajatele õigus menetluse algatamise otsus vaidlustada ja tagatakse, et
teave menetluse algatamise kohta jõuaks kõnealuste võlausaldajateni, nii et
neil oleks võimalik seda õigust kasutada. Nende muudatuste eesmärk on tagada,
et menetlus algatatakse ainult juhul, kui asjaomane liikmesriik on tõepoolest
pädev seda tegema. Nõnda püütakse vähendada meelepärase kohtualluvuse valimist
põhihuvide keskme meelevaldse paigutamisega soovitud riiki.
Kolmandaks selgitatakse ettepanekus, et
maksejõuetusmenetluse algatanud kohtud on pädevad menetlema ka hagisid, mis
tulenevad otseselt maksejõuetusmenetlusest või on sellega tihedalt seotud,
näiteks võlgniku vara tagasivõitmise hagisid. Selle muudatusega võetakse kokku
Euroopa Liidu Kohtu praktika DekoMarty kohtuasjas[8]. Kui hagi on seotud sama kostja
vastu tsiviil- ja kaubandusõiguse üldsätete alusel esitatud muu hagiga, antakse
ettepanekuga likvideerijale võimalus suunata mõlemad hagid kostja asukoha
kohtutesse, kui kõnealused kohtud on pädevad neid menetlema vastavalt 22.
detsembri 2000. aasta määrusele (EÜ) nr 44/2001 (kohtualluvuse ja kohtuotsuste
täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades)[9]
selle muudetud kujul. Sellised eeskirjad võimaldavad likvideerijal esitada
samasse kohtusse näiteks maksejõuetusõigusel põhineva hagi, mis käsitleb juhi
vastutust, ja deliktiõigusel või äriühinguõigusel põhineva hagi sama juhi
vastu.
3.1.3.     Teisesed
maksejõuetusmenetlused
Võlgniku vara tõhusa haldamise parandamiseks
juhul, kui võlgnikul on tegevuskoht teises liikmesriigis, tehakse mitmesuguseid
muudatusettepanekuid.
·
Kohtul, kellele esitatakse teisese menetluse
algatamise taotlus, peaks olema põhimenetluse likvideerija nõudmise korral
võimalik menetluse algatamisest keelduda või algatamisotsuse tegemine edasi
lükata, kui menetlus ei ole kohalike võlausaldajate huvide kaitsmiseks vajalik.
Selline olukord võib tekkida juhul, kui investor teeb pakkumuse äriühingu
ostmiseks tegevuse jätkuvuse põhimõttel ja kui kõnealune pakkumus tooks
kohalikele võlausaldajatele rohkem kasu kui äriühingu vara likvideerimine.
Teisese menetluse algatamisest tuleks loobuda ka juhul, kui põhimenetluse
likvideerija annab kohalikele võlausaldajatele lubaduse, et neid koheldakse
põhimenetluses samamoodi nagu neid oleks koheldud teiseses menetluses, ning et
õigusi, mis neil oleksid olnud seoses nõuete tunnustamise ja järjestusega,
võetakse vara jaotamisel arvesse. Selliste „virtuaalsete teiseste menetluste”
tava on välja kujunenud seoses mitme piiriülese maksejõuetusjuhtumiga, mille
puhul on põhimenetlus algatatud Ühendkuningriigis (nimelt Collins&Aikmani,
MG Roveri ja Nortel Networksi maksejõuetusmenetlused). Ühendkuningriigi kohtud
on nende juhtumite puhul nõustunud sellega, et Ühendkuningriigi likvideerijad
jaotavad osa varast selle liikmesriigi õiguse alusel, kus asub võlgniku
tegevuskoht. Kuna selline tava ei ole praegu paljude liikmesriikide õiguse
kohaselt võimalik, on ettepanekusse lisatud materiaalõiguse eeskirjad, millega
võimaldatakse likvideerijal anda kohalikele võlausaldajatele seoses võlgniku
varaga siduvaid lubadusi.
·
Kavandatud muudatus ei mõjuta likvideerija
võimalust taotleda teiseste menetluste algatamist, kui see hõlbustaks
keeruliste juhtumite käsitlemist, näiteks kui võlgniku tegevuskoha riigis tuleb
koondada suur hulk töötajaid. Sellisel juhul võib kohaliku menetluse algatamine
ja kohaliku likvideerija määramine olla vajalik võlgniku vara tõhusa haldamise
tagamiseks.
·
Ettepanekuga pannakse kohtule, kellele esitatakse
teisese menetluse algatamise taotlus, kohustus konsulteerida enne otsuse
tegemist põhimenetluse likvideerijaga. Sellega püütakse tagada, et kohus,
kellele esitatakse teisese menetluse algatamise taotlus, oleks teadlik
likvideerija uuritavatest päästmis- või saneerimisvõimalustest ning oleks seega
suuteline asjakohaselt hindama teisese menetluse algatamise mõju. Lisaks sellele
antakse likvideerijale õigus teisese menetluse algatamise otsus vaidlustada.
·
Ettepanekuga tühistatakse kehtiv nõue, mille
kohaselt teisesed menetlused peavad olema likvideerimismenetlused. Teisese
menetluse algatanud kohus võib otsustada riikliku menetluse, sealhulgas
restruktureerimise kasuks. Selle muudatusega tagatakse, et teisese menetluse
algatamine ei nurjaks automaatselt võlgniku kui terviku päästmist või
restruktureerimist. Samas ei tohiks muudatus takistada riigiabi tagasinõudmise
eeskirjade rakendamist ega piirata riigiabi tagasinõudmist maksejõuetutelt
äriühingutelt käsitleva Euroopa Liidu Kohtu praktika[10] kohaldamist.
·
Lisaks eelnevale parandatakse ettepanekuga ka
põhimenetluse ja teiseste menetluste vahelist koordineerimist, laiendades
koostöökohustust, mis praegu kehtib ainult likvideerijate suhtes, asjaomastele
kohtutele nii põhi- kui ka teisestes menetlustes. Seega on kohtud kohustatud
üksteisega koostööd tegema ja teavet vahetama. Lisaks sellele kohustatakse
likvideerijaid tegema koostööd ja vahetama teavet menetlusega hõlmatud kohtuga
teises liikmesriigis. Kohtute koostöö aitab parandada koordineerimist
põhimenetluse ja teiseste menetluste vahel. See võib olla äärmiselt oluline
eelkõige eduka restruktureerimise tagamiseks, näiteks kui on tarvis saada
heakskiit päästekava sisaldavale protokollile.
3.1.4.     Maksejõuetusmenetlusi
käsitleva teabe avaldamine ja nõuete esitamine
Ettepanekuga nähakse ette, et teatav
miinimumteave maksejõuetusmenetluste kohta tuleb avaldada elektroonilises
registris, mis on üldsusele internetis tasuta kättesaadav. Teave peab sisaldama
maksejõuetusmenetluse algatanud kohtu nime, menetluse algatamise kuupäeva
(põhimenetluse puhul ka menetluse lõpetamise kuupäeva), menetluse liiki,
võlgniku nime, määratud likvideerija nime, menetluse algatamise otsust ja
likvideerija määramise otsust, kui see on tehtud eraldi, ning nõuete esitamise
lõpptähtaega. Kuna liikmesriikide õigussüsteemides esineb lahknevusi
maksejõuetusmenetlusi käsitleva teabe avaldamise osas ja kuna võlausaldajate
vajadused on erinevad, piiratakse teabe avaldamise kohustust äriühingute,
füüsilisest isikust ettevõtjate ja sõltumatute spetsialistidega; seda ei
laiendata tarbijatega seotud maksejõuetusmenetlustele. Ettepanekus on samuti
sätestatud sellise süsteemi kasutuselevõtmine, mis aitab sidestada
liikmesriikide registrid ja millele pääseb juurde Euroopa e-õiguskeskkonna
portaali kaudu. Komisjon määrab rakendusaktiga kindlaks ühised
miinimumkriteeriumid registrites otsingute tegemiseks ja tulemuste leidmiseks maksejõuetusregistrites
avaldatud andmete põhjal. Liikmesriikide registrite sidestamine aitab tagada,
et kohus, kellele esitatakse maksejõuetusmenetluse algatamise taotlus, on
võimeline kindlaks tegema, kas sama võlgniku suhtes on algatatud menetlusi ka teistes
liikmesriikides. Samuti võimaldab see võlausaldajatel näha, kas sama võlgniku
suhtes on algatatud menetlusi ka mujal ning millised volitused on sellisel
juhul likvideerijal. Äriühingutest võlgnike puhul võivad liikmesriigid tugineda
kohustustele, mis tulenevad 13. juuni 2012. aasta direktiivist 2012/17/EL
keskregistrite, äriregistrite ja äriühingute registrite sidestamise kohta[11]. Käesoleva määruse
kohaldamisel ei piisa piiriüleste maksejõuetusmenetluste koordineerimiseks ja
võlausaldajatele selliste menetluste puhul nende õiguste kasutamise
võimaldamiseks siiski pelgalt teabest, et konkreetse võlgniku suhtes on
algatatud menetlus.
Ettepanekuga hõlbustatakse nõuete esitamist
teistes liikmesriikides asuvate võlausaldajate, eelkõige väiksemate võlausaldajate
ja VKEde jaoks kolmel viisil. Esiteks võetakse rakendusaktiga kasutusele kaks
standardvormi – üks neist on võlausaldajatele saadetava teatise vorm ja teine
nõuete esitamise vorm. Need vormid on kättesaadavad kõigis Euroopa Liidu
ametlikes keeltes ja aitavad seega vähendada tõlkekulusid. Teiseks antakse
ettepanekuga teistes liikmesriikides asuvatele võlausaldajatele nõuete
esitamiseks aega vähemalt 45 päeva alates menetluse algatamise otsuse
avaldamisest maksejõuetusregistris, olenemata riiklikes õigusaktides sätestatud
võimalikest lühematest tähtaegadest. Lisaks tuleb võlausaldajaid nende nõude
vaidlustamise korral teavitada ja neile tuleb anda võimalus esitada tõendeid
oma nõude põhjendamiseks. Kolmandaks ei ole nõude esitamiseks teise
liikmesriigi kohtus enam kohustuslik palgata advokaati ning see aitab vähendada
võlausaldajate kulusid.
3.1.5.     Kontserni liikmete
maksejõuetus
Ettepanekuga luuakse spetsiaalne
õigusraamistik kontserni liikmete maksejõuetuse käsitlemiseks, säilitades
kehtivas määruses sätestatud põhimõtte, mille kohaselt kõiki üksusi tuleb
käsitleda eraldi. Kontserni eri liikmete maksejõuetusmenetlusi tuleb ettepaneku
kohaselt koordineerida sarnaselt põhi- ja teiseste menetluste
koordineerimisega, kohustades asjaomaseid likvideerijaid ja kohtuid üksteisega
koostööd tegema. Selline koostöö võib sõltuvalt juhtumi asjaoludest toimuda eri
vormis. Likvideerijad peaksid eelkõige vahetama vajalikku teavet ja tegema
vajaduse korral koostööd pääste- või saneerimiskava koostamisel. Sõnaselgelt on
osutatud võimalusele teha koostööd protokollide kaudu, tunnustades nõnda nende
vahendite praktilist tähtsust ja edendades nende laiemat kasutamist. Kohtute
koostöö peaks seisnema peamiselt teabe vahetamises, vajaduse korral
likvideerijate määramise koordineerimises, nii et likvideerijad saaksid
üksteisega koostööd teha, ning likvideerijate esitatud protokollide
heakskiitmises.
Lisaks antakse ettepanekuga igale
likvideerijale teatavad õigused kontserni teiste liikmete vastu algatatud
maksejõuetusmenetlustes. Eelkõige on likvideerijal õigus olla kõnealuste teiste
menetluste raames ära kuulatud, õigus taotleda teiste menetluste peatamist ning
õigus esitada saneerimiskava sellisel viisil, mis võimaldaks asjaomasel
võlausaldajate komiteel või kohtul teha selle kohta otsus. Likvideerijal on ka
õigus osaleda võlausaldajate koosolekul. Kõnealused menetlusvahendid
võimaldavad sellel likvideerijal, kelle huvi kõigi asjaomaste äriühingute eduka
restruktureerimise vastu on kõige suurem, esitada kontserni teise liikme vastu algatatud
menetluse raames ametlikult saneerimiskava, isegi kui kõnealuses menetluse
likvideerija ei soovi koostööd teha või on kava vastu.
Ettepanekuga nähakse ette kontserni eri
liikmete suhtes algatatud menetluste koordineerimine, aga selle eesmärk ei ole
kaotada kehtivat tava, mille kohaselt määratakse tugevalt integreeritud
kontsernide puhul kõigi liikmete põhihuvide keskmeks üks ja sama koht ning
algatatakse menetlus seega ainult ühe kohtu alluvuses.
3.2.        Õiguslik alus
Käesoleva ettepanekuga muudetakse määrust nr
1346/2000, mis põhines Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 61 punktil c ja
artikli 67 lõikel 1. Alates Lissaboni lepingu jõustumisest on vastav õiguslik
alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 81 lõike 2 punktid a, c ja f.
Euroopa Liidu toimimise lepingu kolmanda osa V
jaotis ei ole Taani suhtes kohaldatav aluslepingutele lisatud Taani seisukohta
käsitleva protokolli kohaselt. V jaotis ei ole Ühendkuningriigi ja Iirimaa
suhtes kohaldatav, välja arvatud juhul, kui need kaks riiki peaksid vastavalt
nende seisukohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel põhineva ala suhtes
käsitlevas protokollis sätestatule otsustama teistmoodi. Kui komisjoni
ettepanekuga muudetakse kehtivat õigusakti ja kui Ühendkuningriik või Iirimaa
ei kasuta oma õigust osaleda muutmismeetme võtmisel, võib nõukogu määrata komisjoni ettepaneku põhjal siiski kindlaks, et
asjaomase riigi mitteosalemine kehtiva meetme muudetud versioonis muudab
asjaomase meetme elluviimise teiste liikmesriikide või liidu jaoks
mittetoimivaks, ning sellisel juhul pikendatakse meetmes osalemisest teatamise
tähtaega. Kui asjaomane riik ei ole pikendatud tähtaja lõpuks teatanud
oma soovist meetmes osaleda, ei ole kehtiv meede tema suhtes enam siduv ega
kohaldatav.
3.3.        Subsidiaarsus ja proportsionaalsus
Maksejõuetusmenetluse määruse ajakohastamise
eri elemendid, mida on kirjeldatud eespool, on kooskõlas subsidiaarsuse ja
proportsionaalsuse nõuetega. Subsidiaarsuse puhul tuleb märkida, et
liikmesriigid ei saa kavandatud muudatusi üksinda ellu viia, sest need nõuavad
maksejõuetusmenetluse määruse kehtivate eeskirjade muutmist reguleerimisala,
maksejõuetusmenetluste algatamise pädevuse, teiseseid menetlusi käsitlevate
sätete, otsuste avaldamise ja nõuete esitamise osas. Maksejõuetusmenetluse
määruse muutmine eeldab liidu seadusandja sekkumist. Kui elektroonilisi
maksejõuetusregistreid saaksid teoreetiliselt luua liikmesriigid üksi, siis
nende sidestamiseks on tarvis liidu tasandi meetmeid. Seega ei suuda
liikmesriigid kavandatava meetme eesmärki – võimaldada sidestada kogu ELi
maksejõuetusregistreid – üksi piisavalt saavutada ning seda on võimalik
paremini saavutada liidu tasandi meetmetega.
Seoses proportsionaalsusega võib kinnitada, et
kavandatava meetme sisu ja vorm ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik
aluslepingu eesmärkide saavutamiseks. Lisaks sellele näitab ettepanekule
lisatud mõjuhinnang, et iga kavandatud muudatuse positiivsed küljed kaaluvad
üles nendega kaasnevad kulud ja et muudatused on seega proportsionaalsed.
3.4.        Mõju põhiõigustele
Nagu käesolevale ettepanekule lisatud
mõjuhinnangus üksikasjalikult selgitatud ja kooskõlas liidu strateegiaga
Euroopa Liidu põhiõiguste harta rakendamiseks, vastavad kõik ajakohastamise
elemendid põhiõiguste hartas sätestatud õigustele. Kavandatavate muudatustega
tugevdatakse piiriüleste maksejõuetusmenetlustega hõlmatud isikute õigust
omandile, nende ettevõtlusvabadust ja õigust teha tööd, liikumis- ja
elukohavabadust ning õigust tõhusale õiguskaitsevahendile. Üldsusele kättesaadavate elektrooniliste maksejõuetusregistrite
loomist käsitleva kavandatava muudatuse puhul võetakse õigust isikuandmete
kaitsele arvesse viisil, mis on selle eesmärkidega proportsionaalne, sest
muudatusega kehtestatakse meetmed, millega tagatakse kokkusobivus andmekaitse
direktiiviga 95/46/EÜ.
4.           MÕJU EELARVELE
Ettepanekul on ELi eelarvele piiratud mõju.
Maksejõuetusregistrite sidestamiseks vajalik IT-rakendus on juba välja
arendatud ning seda hakkab majutama e-õiguskeskkonna portaal. Mõju ELi
eelarvele ajavahemikul 2014–2020 hõlmab ainult IT-rakenduse majutus- ja
hoolduskulusid. Aastatel 2014–2020 oleksid need kulud kokku 1 500 000
eurot ja need kaetaks tulevase õigusprogrammi[12]
finantsraamistikust.
2012/0360 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr
1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 81,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
riikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[13],

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt,
olles konsulteerinud Euroopa
andmekaitseinspektoriga[14]
ning arvestades järgmist:
(1)       Nõukogu määrusega (EÜ) nr
1346/2000[15]
on kehtestatud piiriüleste maksejõuetusmenetluste Euroopa raamistik. Selles on
kindlaks määratud, milline kohus on pädev algatama maksejõuetusmenetlusi, ja
sätestatud ühtsed eeskirjad kohaldatava õiguse kohta, samuti on sellega ette
nähtud maksejõuetusmenetlustega seotud otsuste tunnustamine ja täitmine ning
põhimaksejõuetusmenetluse ja teiseste menetluste omavaheline koordineerimine.
(2)       Komisjoni 12. detsembri 2012.
aasta aruandes määruse (EÜ) nr 1346/2000 kohaldamise kohta[16] järeldatakse, et määrus toimib
üldiselt hästi, ent selle teatavate sätete kohaldamist tuleks piiriüleste
maksejõuetusmenetluste parema haldamise eesmärgil parandada.
(3)       Määruse (EÜ) nr 1346/2000
reguleerimisala tuleks laiendada menetlustele, millega edendatakse majanduslikult
elujõuliste võlgnike päästmist, et aidata usaldusväärsetel äriühingutel ellu
jääda ja anda ettevõtjatele uus võimalus. Eelkõige tuleks seda laiendada
menetlustele, millega nähakse ette ettevõtete restruktureerimine
maksejõuetuseelses etapis, või menetlustele, mille raames jäetakse alles
ettevõtte olemasolev juhatus. Määrusega tuleks hõlmata ka tarbijate ja
füüsilisest isikust ettevõtjate maksekohustusest vabastamise menetlused, mis ei
vasta praegu kehtiva määruse kriteeriumidele.
(4)       Maksejõuetusmenetluste
algatamise pädevust käsitlevad eeskirjad tuleks selgemaks muuta ja parandada
tuleks kohtualluvuse kindlaksmääramise menetlusraamistikku. Samuti tuleks
sätestada selged eeskirjad otseselt maksejõuetusmenetlusest tulenevate või
sellega tihedalt seotud hagide kohtualluvuse kohta.
(5)       Selleks et suurendada
maksejõuetusmenetluste tõhusust juhul, kui võlgniku tegevuskoht asub teises
liikmesriigis, tuleks tühistada nõue, mille kohaselt peab teisene menetlus
olema likvideerimismenetlus. Lisaks sellele peaks kohtul olema võimalik
keelduda teisese menetluse algatamisest, kui menetlus ei ole kohalike
võlausaldajate huvide kaitsmiseks vajalik. Parandada tuleks põhi- ja teiseste
menetluste vahelist koordineerimist, nõudes, et asjaomased kohtud teeksid omavahel
koostööd.
(6)       Teabe kättesaadavuse
parandamiseks asjaomaste võlausaldajate ja kohtute jaoks ning paralleelsete
maksejõuetusmenetluste algatamise vältimiseks tuleks nõuda, et liikmesriigid
avaldaksid piiriüleseid maksejõuetusmenetlusi käsitlevad otsused üldsusele
kättesaadavas elektroonilises registris. Samuti tuleks ette näha riiklike
maksejõuetusregistrite sidestamine. Kasutusele tuleks võtta nõuete esitamise
standardvormid, et hõlbustada teistes riikides asuvate võlausaldajate
toiminguid ja vähendada tõlkekulusid.
(7)       Erieeskirjad tuleks
kehtestada selliste menetluste koordineerimiseks, mille raames käsitletakse
konkreetse kontserni eri liikmete maksejõuetuse juhtumeid. Eri
maksejõuetusmenetlustega seotud likvideerijaid ja kohtuid tuleks kohustada
üksteisega koostööd tegema ja teavet vahetama. Lisaks peaks kõigil asjaomastel
likvideerijatel olema menetluslikud vahendid, mille abil teha ettepanekuid
maksejõuetusmenetlusega hõlmatud kontserni liikmete päästekavade kohta ja
taotleda vajaduse korral teiste kontserni liikmete vastu algatatud menetluste
peatamist. Mõistet „kontsern” tuleks käsitada ainult maksejõuetuse kontekstis
ja see ei tohiks mõjutada äriühinguõigusest tulenevaid aspekte.
(8)       Selleks et võimaldada määruse
kiiret kohandamist liikmesriikide teatatud muudatustele nende riiklikus
maksejõuetusõiguses, tuleks volitused võtta vastu õigusakte kooskõlas
aluslepingu artikliga 290 delegeerida komisjonile, kes saaks teha vajalikud
muudatused määruse lisades. On eriti oluline, et komisjon korraldaks oma ettevalmistava
töö käigus asjakohased konsultatsioonid, sealhulgas ekspertide tasandil.
Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise ja koostamise ajal
tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning nõuetekohase edastamise
Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(9)       Määruse (EÜ)
nr 1346/2000 rakendamiseks ühetaoliste tingimuste tagamiseks tuleks
komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks kasutada kooskõlas
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr
182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad
liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni
rakendamisvolituste teostamise suhtes[17].
(10)     Määrust (EÜ) nr 1346/2000
tuleks seepärast vastavalt muuta.
(11)     Käesoleva määruse muutmine ei
tohiks piirata riigiabi tagasinõudmist maksejõuetutelt äriühingutelt
käsitlevate eeskirjade kohaldamist, nagu neid on tõlgendatud Euroopa Liidu
Kohtu praktikas (kohtuasi C-454/09: komisjon v. Itaalia –„ New
Interline”). Juhul kui riigiabi ei ole võimalik täies summas tagasi nõuda, sest
sissenõudekorraldus esitatakse maksejõuetusmenetlusega hõlmatud äriühingule,
peaks sellise äriühingu vastu algatatud maksejõuetusmenetlus endast alati
kujutama likvideerimismenetlust, mille tulemusel lõpetatakse täielikult
abisaaja tegevus ja likvideeritakse tema vara.
(12)     Euroopa Liidu lepingule ja
Euroopa Liidu toimimise lepingule vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva
ala kohta lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli
artiklite 1 ja 2 kohaselt [on Ühendkuningriik ja Iirimaa teatanud oma soovist
osaleda käesoleva määruse vastuvõtmisel ja kohaldamisel]/[ja ilma et see
piiraks nimetatud protokolli artikli 4 kohaldamist, ei osale Ühendkuningriik ja
Iirimaa käesoleva määruse vastuvõtmisel ja see ei ole nende suhtes siduv ega
kohaldatav].
(13)     Euroopa Liidu lepingule ja
Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli
artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva määruse vastuvõtmisel ning
seetõttu ei ole see tema suhtes siduv ega kohaldatav,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Nõukogu määrust (EÜ) nr 1346/2000 muudetakse
järgmiselt.
(1)
Põhjenduses 2 asendatakse viide artiklile 65
viitega artiklile 81.
(2)
Põhjendustes 3, 5, 8, 11, 12, 14 ja 21 asendatakse
mõiste „ühendus” mõistega „liit”.
(3)
Põhjendus 4 asendatakse järgmiselt:
„(4)   Siseturu nõuetekohaseks toimimiseks on
vaja vältida selliste olukordade teket, mis motiveerivad osapooli viima varasid
või kohtumenetlusi ühest liikmesriigist teise võlausaldajate kahjuks ja enda
jaoks soodsama õigusliku seisundi leidmiseks (forum shopping –
meelepärase kohtualluvuse valimine).”
(4)
Põhjendus 6 asendatakse järgmiselt:
„(6)   Käesolev määrus peaks sisaldama sätteid,
mis reguleerivad maksejõuetusmenetluste ning otseselt maksejõuetusmenetlustest
tulenevate ja nendega tihedalt seotud menetluste algatamise pädevust. Määrus
peaks sisaldama sätteid ka selliste menetluste käigus vastuvõetud kohtuotsuste
tunnustamise ja täitmise kohta ning maksejõuetusmenetluste suhtes kohaldatava
õiguse kohta. Lisaks sellele tuleks käesolevas määruses sätestada eeskirjad
sama võlgniku või ühe ja sama kontserni eri liikmete vastu algatatud
maksejõuetusmenetluste koordineerimise kohta.”
(5)
Põhjendus 7 asendatakse järgmiselt:
„(7)   Maksejõuetute äriühingute või teiste
juriidiliste isikute likvideerimismenetlustega seotud maksejõuetusmenetlused,
kohtumenetlused, kohtuvälised kokkulepped ning muud sellised menetlused ja
nendega seotud hagid jäetakse nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr
44/2001 (kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja
kaubandusasjades)[18]
reguleerimisalast välja. Need menetlused hõlmatakse käesoleva määrusega.
Käesoleva määruse tõlgendamisel tuleks võimalikult suurel määral hoiduda
seaduselünkade tekkest nende kahe õigusakti vahel.”
(6)
Põhjendus 9 asendatakse järgmiselt:
„(9)   Käesolevat määrust tuleks kohaldada
selliste maksejõuetusmenetluste suhtes, mis vastavad määruses sätestatud
tingimustele, olenemata sellest, kas võlgnik on füüsiline või juriidiline isik,
ettevõtja või eraisik. Need maksejõuetusmenetlused on ammendavalt loetletud A
lisas. Kui riiklik maksejõuetusmenetlus on kantud A lisasse, kohaldatakse
määrust selle suhtes ilma, et teise liikmesriigi kohtud kontrolliksid, kas menetlus
vastab käesolevas määruses sätestatud tingimustele. Käesoleva määruse
reguleerimisalast jäetakse välja maksejõuetusmenetlused, mis on seotud
kindlustusseltside, krediidiasutuste, investeerimisettevõtjate (niivõrd kui
need on hõlmatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. aprilli 2001. aasta
direktiiviga 2001/24/EÜ krediidiasutuste saneerimise ja likvideerimise kohta[19] (selle muudetud kujul)) ning
ühisinvesteerimisettevõtjatega. Need ettevõtjad ei kuulu käesoleva määruse
reguleerimisalasse, kuna nende suhtes kohaldatakse erikorda ning siseriiklikel
järelevalveasutustel on laiaulatuslikud sekkumisvolitused.”
(7)
Lisatakse põhjendus 9a:
„(9a)  Käesoleva määruse reguleerimisala tuleks
laiendada menetlustele, millega edendatakse majanduslikult elujõuliste võlgnike
päästmist, et aidata usaldusväärsetel äriühingutel ellu jääda ja anda
ettevõtjatele uus võimalus. Eelkõige tuleks seda laiendada menetlustele,
millega nähakse ette võlgniku restruktureerimine maksejõuetuseelses etapis,
menetlustele, mille raames jäetakse alles ettevõtte olemasolev juhatus, ja
menetlustele, millega vabastatakse tarbijad ja füüsilisest isikust ettevõtjad
maksekohustusest. Kuna nende menetluste raames ei määrata tingimata ametisse
likvideerijat, tuleks need hõlmata käesoleva määrusega, kui need toimuvad kohtu
kontrolli või järelevalve all. Selles kontekstis hõlmatakse mõistega „kontroll”
ka olukorrad, kus kohus sekkub ainult võlausaldaja või huvitatud osapoole
edasikaebuse korral.”
(8)
Põhjendus 10 asendatakse järgmiselt:
„(10) Maksejõuetusmenetlusega ei pruugi alati
kaasneda kohtuorganite sekkumine; käesolevas määruses on mõistel „kohus” lai
tähendus, mis hõlmab isikuid ja organeid, kellel on siseriikliku õiguse
kohaselt volitused maksejõuetusmenetluste algatamiseks. Käesoleva määruse
kohaldamiseks ei pea (seadusega ettenähtud toiminguid ja formaalsusi hõlmavad)
menetlused mitte ainult olema kooskõlas käesoleva määruse sätetega, vaid ka
ametlikult tunnustatud ja juriidiliselt tõhusad selles liikmesriigis, kus
maksejõuetusmenetlus on algatatud.”
(9)
Lisatakse uus põhjendus 12a:
„(12a)            Enne maksejõuetusmenetluse
algatamist peaks pädev kohus ex officio kontrollima, kas võlgniku
põhihuvide kese või tegevuskoht asub tõepoolest tema kohtualluvuses. Kui
juhtumi asjaolud annavad põhjust kahelda kohtu pädevuses, peaks asjaomane kohus
paluma võlgnikul esitada lisatõendeid oma väidete kinnituseks ja andma vajaduse
korral võlausaldajale võimaluse esitada oma seisukohti kohtualluvuse küsimuses.
Lisaks tuleks võlausaldajatele tagada tõhus õiguskaitsevahend maksejõuetusmenetluse
algatamise otsuse vastu.”
(10)
Põhjendus 13 jäetakse välja.
(11)
Lisatakse põhjendused 13a ja 13b:
„(13a)            Äriühingu või muu juriidilise
isiku „põhihuvide keskmeks” tuleks lugeda tema registrijärgset asukohta. Seda
eeldust peaks olema võimalik ümber lükata, kui äriühingu peakontor asub tema
registrijärgse asukoha riigist erinevas riigis ning kui kõikide asjaolude
põhjaliku hindamise käigus selgub kolmandate isikute poolt tuvastataval viisil,
et äriühingu tegelik juhtimine ja järelevalve ja tema huvide realiseerimine
leiab aset kõnealuses teises riigis Nimetatud eeldust ei peaks seevastu olema
võimalik ümber lükata juhul, kui äriühingu juhtimise ja järelevalve eest
vastutavad organid asuvad tema registrijärgse asukoha riigis, kus võetakse
kolmandate isikute poolt tuvastataval viisil vastu ka juhtimisotsuseid.
(13b) Maksejõuetusmenetlusi algatavad kohtud on
peaksid olema pädevad menetlema ka hagisid, mis tulenevad otseselt
maksejõuetusmenetlusest ja on sellega tihedalt seotud, näiteks võlgniku vara
tagasivõitmise hagisid. Kui selline hagi on seotud tsiviil- ja kaubandusõiguse
üldsätete alusel esitatud muu hagiga, peaks likvideerijal olema võimalik
suunata mõlemad hagid kostja asukoha kohtutesse, kui see annab tema meelest
tõhusamaid tulemusi. See võib toimuda näiteks juhul, kui likvideerija soovib
omavahel kombineerida maksejõuetusõigusel põhineva hagi, mis käsitleb juhi
vastutust, ning äriühinguõigusel või üldisel deliktiõigusel põhineva hagi.”
(12)
Lisatakse põhjendused 19a ja 19b:
„(19a)            Teisesed menetlused võivad vara
tõhusat haldamist ka takistada. Seetõttu peaks teisest menetlust algatav kohus
olema võimeline lükkama likvideerija taotluse korral menetluse algatamise edasi
või menetluse algatamisest keelduma, kui menetlus ei ole kohalike
võlausaldajate huvide kaitsmiseks vajalik. See võib leida aset juhul, kui
likvideerija annab kohalikele võlausaldajatele seoses võlgniku varaga siduva
lubaduse, et neid koheldakse põhimenetluses samamoodi nagu neid oleks koheldud
teiseses menetluses, ning et nende suhtes kohaldatakse selliseid nõuete
järjestamise eeskirju, mis kehtivad selles liikmesriigis, kus taotleti teisese
menetluse algatamist, juhul kui jaotatakse kõnealuse liikmesriigi
territooriumil asuvat vara. Käesoleva määrusega tuleks tagada likvideerijale
võimalus anda selliseid lubadusi.
(19b) Kohalike huvide tõhusa kaitse tagamiseks ei
tohiks põhimenetluse likvideerijal olla võimalust realiseerida või paigutada
meelevaldselt ümber võlgniku tegevuskoha liikmesriigis asuvat vara, eriti kui
selle eesmärk oleks nurjata kõnealuste huvide rahuldamine teisese menetluse
edasise algatamise korral.”
(13)
Põhjendus 20 asendatakse järgmiselt:
„(20) Põhimaksejõuetusmenetlus ja teisesed
menetlused saavad kõigi varade tõhusale realiseerimisele kaasa aidata ainult
juhul, kui kõik samaaegselt pooleliolevad menetlused on kooskõlastatud.
Siinkohal on põhitingimuseks, et asjaomased likvideerijad ja kohtud peavad
tegema tihedat koostööd eelkõige piisava teabevahetuse kaudu. Põhimenetluse
valitseva seisundi tagamiseks peaks selle menetluse likvideerijal olema
mitmesuguseid võimalusi sekkuda samaaegselt pooleliolevatesse teisestesse
maksejõuetusmenetlustesse. Eelkõige peaks tal olema võimalus teha ettepanekuid
restruktureerimiskava või kompromisside kohta või taotleda varade
realiseerimise peatamist teisese maksejõuetusmenetluse puhul. Koostööd tehes
peaksid likvideerijad ja kohtud järgima piiriüleste maksejõuetusjuhtumite
käsitlemisel tehtava koostöö parimat tava nagu see on sätestatud teabevahetuse
ja koostöö põhimõtetes ja suunistes, mille on välja töötanud maksejõuetusõiguse
valdkonnas tegutsevad Euroopa ja rahvusvahelised ühendused.”
(14)
Lisatakse põhjendused 20a ja 20b:
„(20a)            Käesoleva määrusega tuleks
tagada selliste maksejõuetusmenetluste tõhus haldamine, mis on seotud ühte
kontserni kuuluvate erinevate äriühingutega. Kui samasse kontserni kuuluva
mitme äriühingu suhtes on algatatud maksejõuetusmenetlused, tuleks neid
menetlusi omavahel koordineerida. Selliste menetluste likvideerijatel ja
kohtutel peaks olema samasugune koostöö- ja teabevahetuse kohustus nagu see on
sama võlgniku suhtes algatatud põhi- ja teiseste menetluste likvideerijatel ja
kohtutel. Lisaks sellele peaks kontserni liikme suhtes algatatud menetluse
likvideerijal olema õigus esitada sama kontserni teise liikme suhtes algatatud
menetluse raames päästekava ettepanek, kui selline võimalus on ette nähtud
siseriiklikus maksejõuetusõiguses.
(20b) Kontserni maksejõuetust käsitlevate
eeskirjade juurutamine ei tohiks piirata kohtu võimalust algatada samasse
kontserni kuuluvate eri äriühingute suhtes maksejõuetusmenetlused samas
kohtualluvuses, kui ta leiab, et nende äriühingute põhihuvide kese asub ühes ja
samas liikmesriigis. Sellisel juhul peaks kohtul olema õigus määrata vajaduse
korral kõikide asjaomaste menetluste jaoks sama likvideerija.”
(15)
Lisatakse uus põhjendus 21a:
„(21a)            On oluline, et võlausaldajad,
kellel on liidus alaline elu- või asukoht või registrijärgne asukoht, saaksid
teavet seoses asjaomase võlgniku varaga algatatud maksejõuetusmenetluste kohta.
Selleks et tagada teabe kiire edastamine võlausaldajatele, ei kohaldata juhul,
kui käesolevas määruses osutatakse võlausaldajate teavitamise kohustusele,
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta määrust 1393/2007 kohtu-
ja kohtuväliste dokumentide liikmesriikides kättetoimetamise kohta tsiviil- ja
kaubandusasjades[20].
Võlausaldajatel aitaks nõuete esitamist teistes liikmesriikides algatatud
menetluste raames hõlbustada standardvormide kasutuselevõtmine liidu kõigis
ametlikes keeltes.”
(16)
Põhjendus 29 asendatakse järgmiselt:
„(29) Ärilistel kaalutlustel tuleks menetluse
algatamise otsuse põhisisu avaldada likvideerija nõudmise korral ka teises
liikmesriigis. Kui võlgnikul on asjaomases liikmesriigis tegevuskoht, peaks
otsuse sisu avaldamine olema kohustuslik seni, kui maksejõuetusregistrite
sidestamise süsteem hakkab toimima. Kummalgi juhul ei tohi avaldamine siiski
olla teises riigis algatatud menetluse tunnustamise eeltingimus.”
(17)
Lisatakse põhjendus 29a:
„(29a)            Asjaomaste võlausaldajate ja
kohtute teavitamise parandamiseks ning paralleelsete maksejõuetusmenetluste
algatamise vältimiseks tuleks nõuda, et liikmesriigid avaldaksid piiriüleseid
maksejõuetusmenetlusi käsitleva teabe üldsusele kättesaadavas elektroonilises
registris. Selleks et hõlbustada teistes liikmesriikides asuvate võlausaldajate
ja kohtute juurdepääsu kõnealusele teabele, tuleks käesoleva määrusega ette
näha maksejõuetusregistrite sidestamine.”
(18)
Põhjendus 31 asendatakse järgmiselt:
„(31) Käesolev määrus peaks sisaldama lisasid,
milles on täpsustatud käesoleva määrusega hõlmatud siseriiklikud
maksejõuetusmenetlused. Selleks et võimaldada määruse kiiret kohandamist
liikmesriikide teatatud muudatustele nende siseriiklikus maksejõuetusõiguses,
tuleks komisjonile anda volitused võtta vastavalt Euroopa Liidu toimimise
lepingu artiklile 290 vastu delegeeritud õigusakte lisade muutmiseks. Enne
delegeeritud õigusaktide vastuvõtmist lisades sisalduvate siseriiklike
menetluste loetelude muutmiseks peaks komisjon kontrollima, kas teatatud
menetlus vastab käesolevas menetluses sätestatud kriteeriumidele. Komisjon
peaks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise ja koostamise ajal tagama
asjakohaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning nõuetekohase edastamise Euroopa
Parlamendile ja nõukogule.”
(19)
Lisatakse põhjendused 31a ja 31b ja 31c:
„(31a)Selleks et tagada ühetaolised tingimused
määruse (EÜ) nr 1346/2000 rakendamiseks, tuleks komisjonile anda
rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks kasutada kooskõlas Euroopa Parlamendi
ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega
kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide
läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni
rakendamisvolituste teostamise suhtes[21].
(31b) Käesolevas määruses austatakse põhiõigusi
ja järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid.
Eelkõige püütakse käesoleva määrusega edendada artiklite 8, 17 ja 47
kohaldamist; kõnealustes artiklites käsitletakse vastavalt isikuandmete
kaitset, õigust omandile ning õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele
kohtulikule arutamisele.
(31c) Isikuandmete töötlemise suhtes käesoleva
määruse raamistikus kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu
24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta
isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta[22] ning Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 45/2001
üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides
ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta[23].
(20)
Põhjendustes 32 ja 33 asendatakse sõnad „Euroopa
Ühenduse asutamisleping” sõnadega „Euroopa Liidu toimimise leping”.
(21)
Artiklid 1 ja 2 asendatakse järgmiselt:
„Artikkel 1
Reguleerimisala
1.           Käesolevat määrust
kohaldatakse võlgniku kõiki võlakohustusi hõlmavate kohtu- või
haldusmenetluste, sealhulgas ajutiste menetluste suhtes, mis põhinevad
maksejõuetust või võlgade ümberkujundamist reguleerivatel õigusnormidel ning
mille raames on päästmise, võla ümberkujundamise, saneerimise või
likvideerimise eesmärgil:
(a)
võlgnik täielikult või osaliselt kaotanud oma vara
käsutamisõiguse ning on ametisse nimetatud likvideerija või
(b)
võlgniku vara ja äriasjad kohtu kontrolli või
järelevalve all.
Käesolevas lõikes viidatud menetlused loetletakse
A lisas.
2.           Käesolevat määrust ei
kohaldata selliste maksejõuetusmenetluste suhtes, mis algatatakse
(a)
kindlustusseltside,
(b)
krediidiasutuste,
(c)
investeerimisettevõtjate (niivõrd kui need on
hõlmatud direktiiviga 2001/24/EÜ selle muudetud kujul) ning
(d)
ühisinvesteerimisettevõtjate vastu.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
(a)
„maksejõuetusmenetlus” – A lisas loetletud
menetlus;
(b)
„likvideerija” –
i)        isik või organ, kelle ülesanne on
hallata või likvideerida võlgniku vara, mille suhtes viimane on kaotanud käsutamisõiguse,
või kontrollida tema asjaajamist. Need isikud ja organid on loetletud C lisas;
ii)       vara käsutamisõiguse säilitanud
võlgnik, juhul kui likvideerijat ei määrata või võlgniku volitusi ei kanta
likvideerijale üle;
(c)
„kohus” – liikmesriigi kohtuorgan või mõni muu
pädev organ, kes on volitatud algatama maksejõuetusmenetlust, menetluse
algatamist kinnitama või võtma sellise menetluse käigus vastu otsuseid; see
määratlus kehtib kõigis artiklites, välja arvatud artikli 3b lõikes 2;
(d)
„maksejõuetusmenetluse algatamise otsus” –
i)        kohtu otsus maksejõuetusmenetluse
algatamise kohta või menetluse algatamise kinnitamise kohta ning
ii)       kohtu otsus, millega nimetatakse
ametisse esialgne likvideerija;
(e)
„menetluse algatamise aeg” – maksejõuetusmenetluse
algatamise otsuse jõustumise aeg olenemata sellest, kas otsus on lõplik või
mitte;
(f)
„liikmesriik, kus asub vara” –
i)        materiaalse vara korral liikmesriik,
kelle territooriumil materiaalne vara asub,
ii)       sellise omandi või õiguse korral,
millega seotud omandi- või muu õigus tuleb kanda avalikku registrisse,
liikmesriik, kelle alluvuses registrit peetakse,
iii)      nimeliste aktsiate korral liikmesriik,
kelle territooriumil on aktsiad emiteerinud äriühingu registrijärgne asukoht,
iv)      finantsinstrumentide korral, mille valdusõigus
on tõendatud kannetega vahendaja poolt või tema huvides peetavas registris või
hoitaval kontol („registrikande vormis väärtpaberid”), liikmesriik, kus
peetakse registrit või hoitakse kontot, millesse kanded on tehtud,
v)       krediidiasutuses arvel olevate summade
korral liikmesriik, kes on märgitud rahvusvahelises pangakontonumbris (IBAN),
vi)      kolmandate isikute vastu esitatavate
selliste nõuete korral, mis ei ole seotud alapunktis v osutatud varaga,
liikmesriik, kelle territooriumil asub nende nõuete täitmiseks kohustatud
kolmanda isiku põhihuvide kese vastavalt artikli 3 lõikele 1;
(g)
„tegevuskoht” – koht, kus toimub võlgniku alaline
majandustegevus, mis hõlmab tööjõudu ja materiaalset vara;
(h)
„kohalikud võlausaldajad” – võlausaldajad, kelle
nõuded võlgniku vastu tulenevad sellise tegevuskoha käitamisest, mis ei asu
võlgniku põhihuvide keskmeks olevas liikmesriigis, vaid muus liikmesriigis;
(i)
„kontsern” – ettevõtjate ühendus, mis koosneb
emaettevõtjast ja tütarettevõtjatest;
(j)
„emaettevõtja” – äriühing,
i)        kellel on teises äriühingus
(„tütarettevõtjas”) häälteenamus või
ii)       kes on tütarettevõtja aktsionär või
liige ja kellel on õigus
aa)     nimetada kõnealuse tütarettevõtja
haldus-, juhtimis- või järelevalveorganisse enamik liikmeid või eemaldada neist
enamik liikmeid või
bb)    omada tütarettevõtja üle valitsevat mõju
kooskõlas tütarettevõtjaga sõlmitud lepingu või tütarettevõtja põhikirja
konkreetse sättega.”
(22)
Artikli 3 lõiked 1 ja 3 asendatakse järgmiselt:
„1.          Maksejõuetusmenetluste
(„põhimenetluste”) algatamiseks on pädevad selle liikmesriigi kohtud, kus asub
võlgniku põhihuvide kese. Põhihuvide kese on koht, kus võlgnik tegeleb
regulaarselt oma huvide realiseerimisega ja mis on seetõttu kolmandate isikute
poolt tuvastatav.
Äriühingu või muu juriidilise isiku puhul peetakse
vastupidiste tõendite puudumise korral tema põhihuvide keskmeks registrijärgset
asukohta.
Sellise üksikisiku puhul, kes tegeleb iseseisva
äri- või kutsetegevusega, loetakse tema põhihuvide keskmeks isiku peamine
tegevuskoht; muude üksikisikute puhul on põhihuvide keskmeks nende alaline
elukoht.
3.           Kui maksejõuetusmenetlus on
algatatud kooskõlas lõikega 1, peetakse hiljem kooskõlas lõikega 2 algatatavaid
menetlusi teisesteks menetlusteks. Sellisel juhul hinnatakse seda, kas
võlgnikul on tegevuskoht teise liikmesriigi territooriumil, põhimenetluse
algatamise kuupäeva alusel.”
(23)
Lisatakse artiklid 3a ja 3b:
„Artikkel
3a
Omavahel
seotud hagide kohtualluvus
1.           Hagisid, mis tulenevad otseselt maksejõuetusmenetlusest või on sellega
tihedalt seotud, on pädevad menetlema selle liikmesriigi kohtud, kelle
territooriumil on algatatud asjaomane maksejõuetusmenetlus kooskõlas artikliga
3.
2.           Kui lõikes 1 osutatud hagi on
seotud sama kostja vastu tsiviil- ja kaubandusõiguse alusel esitatud hagiga,
võib likvideerija suunata mõlemad hagid selle liikmesriigi kohtusse, kelle
territooriumil paikneb kostja asukoht, või kui hagi on esitatud mitme kostja
vastu, siis selle liikmesriigi kohtusse, kelle territooriumil paikneb ühe
kostja asukoht, eeldusel et kõnealusel kohtul on pädevus kooskõlas määrusega
(EÜ) nr 44/2001.
3.           Käesoleva artikli tähenduses loetakse hagid omavahel
seotuks, kui nad on sedavõrd tihedalt seotud, et eri menetlustest tulenevate
vastuoluliste otsuste ohu vältimiseks oleks soovitav neid menetleda ning otsuseid
teha üheskoos.
Artikkel
3b
Kohtualluvuse
kontrollimine ja õigus kohtulikule läbivaatamisele
1.           Kohus, kellele on esitatud
maksejõuetusmenetluse algatamise taotlus, kontrollib ex officio, kas tal
on menetluse algatamise pädevus vastavalt artiklile 3. Maksejõuetusmenetluse
algatamise otsuses täpsustatakse kohtu pädevuse aluseid ja eelkõige seda, kas
tema pädevus põhineb artikli 3 lõikel 1 või lõikel 2.
2.           Kui maksejõuetusmenetlus
algatatakse siseriikliku õiguse alusel ilma kohtu otsuseta, kontrollib sellise
menetluse raames määratud likvideerija, kas asjaomasel liikmesriigil on juhtumi
menetlemiseks pädevus vastavalt artiklile 3. Juhul kui liikmesriigil on vajalik
pädevus, täpsustab likvideerija selle aluseid ja eelkõige seda, kas kõnealune
pädevus põhineb artikli 3 lõikel 1 või lõikel 2.
3.           Võlausaldajatel või huvitatud
isikutel, kelle alaline elu- või asukoht või registrijärgne asukoht on mõnes
teises liikmesriigis ja mitte menetluse algatanud liikmesriigis, on õigus
põhimenetluse algatamise otsus vaidlustada. Põhimenetluse algatanud kohus või
põhimenetluse likvideerija teavitab kõiki teadaolevaid võlausaldajaid menetluse
algatamise otsusest õigeaegselt, nii et neil oleks võimalik see vaidlustada.”
(24)
Artikli 4 lõike 2 punkti m muudatus ingliskeelses versioonis
eestikeelse versiooni kohta ei kehti.
(25)
Lisatakse artikkel 6a:
„Artikkel 6a
Tasaarvestuskokkulepped
Tasaarvestuskokkuleppeid reguleeritakse ainult
selliste õigusaktidega, mida kohaldatakse kõnealuste kokkulepete suhtes.”
(26)
Lisatakse artikkel 10a:
„Artikkel 10a
Heakskiitmise nõuded lepingu
sõlminud riigi õiguse alusel
Juhul kui liikmesriigi õigusaktidega, millega
reguleeritakse maksejõuetusmenetluste mõju artiklites 8 ja 10 nimetatud
lepingutele, nähakse ette, et lepingut saab lõpetada või muuta ainult
maksejõuetusmenetluse algatanud kohtu heakskiidul, ent asjaomases liikmesriigis
ei ole maksejõuetusmenetlust algatatud, on kõnealuste lepingute lõpetamise või
muutmise heakskiitmise pädevus asjaomase maksejõuetusmenetluse algatanud
kohtul.”
(27)
Artikkel 15 asendatakse järgmiselt:
„Artikkel 15
Maksejõuetusmenetluse mõjud
pooleliolevatele kohtuasjadele või vahekohtumenetlustele
Maksejõuetusmenetluse mõjusid sellistele
pooleliolevatele kohtuasjadele või vahekohtumenetlustele, mille raames
käsitletakse neid võlgniku varasid või õigusi, mille suhtes viimane on kaotanud
käsutamisõiguse, reguleeritakse ainuüksi selle liikmesriigi õigusega, kus
kohtuasjad on pooleli või kus toimub vahekohtumenetlus.”
(28)
Artiklit 18 muudetakse järgmiselt:
(a)
artikli 18 lõige 1 asendatakse
järgmiselt:
1.           Artikli 3 lõike 1 alusel
pädeva kohtu poolt määratud likvideerija võib kasutada teises liikmesriigis
kõiki talle menetluse algatanud riigi õigusega antud volitusi, tingimusel et
selles liikmesriigis ei ole algatatud teist maksejõuetusmenetlust ega võetud
maksejõuetusmenetluse algatamiseks esitatud taotluse alusel takistavaid
kaitsemeetmeid. Artiklite 5 ja 7 kohaselt on tal eelkõige õigus kõrvaldada
võlgniku varad sellest liikmesriigist, kus need asuvad. Ta võib anda ka
lubaduse, et põhimenetluses võetakse arvesse kohalike võlausaldajate
eelisõigusi ja nende õigusi vara jaotamise suhtes samamoodi, nagu seda oleks
tehtud teisese menetluse algatamise korral. Sellise lubaduse suhtes
kohaldatakse põhimenetluse algatanud riigi vorminõudeid, juhul kui need on
kehtestatud, ning see on asjaomase vara suhtes siduv ja jõustatav.”;
(b)
lõike 3 viimane lause asendatakse järgmiselt:
„Need volitused ei hõlma sunnimeetmeid, välja
arvatud juhul, kui need on määranud kohus, ega õigust teha kohtumenetlusi või
vaidlusi käsitlevaid otsuseid.”
(29)
Lisatakse artiklid 20a, 20b, 20c ja 20d:
„Artikkel 20a
Maksejõuetusregistrite
sisseseadmine
Liikmesriigid seavad oma territooriumil sisse ja
hoiavad töökorras ühe või mitu registrit, mis on üldsusele internetis tasuta
kättesaadav/kättesaadavad („maksejõuetusregistrid”) ning mis sisaldavad
järgmist teavet:
(a)
maksejõuetusmenetluse algatamise kuupäev;
(b)
maksejõuetusmenetluse algatanud kohus ja kohtuasja
viitenumber, kui see on olemas;
(c)
algatatud maksejõuetusmenetluse liik;
(d)
võlgniku nimi ja aadress;
(e)
likvideerija nimi ja aadress, juhul kui menetluse
raames on määratud likvideerija;
(f)
nõuete esitamise tähtaeg;
(g)
maksejõuetusmenetluse algatamise otsus;
(h)
likvideerija määramise otsus, kui see on tehtud
käesoleva lõike punktis g osutatud otsusest eraldi;
(i)
põhimenetluse lõpetamise kuupäev.
Artikkel 20b
Maksejõuetusregistrite
sidestamine
1.           Komisjon võtab vastu
rakendusakti, mille alusel töötatakse välja detsentraliseeritud süsteem
maksejõuetusregistrite sidestamiseks. Kõnealune süsteem hõlmab maksejõuetusregistreid
ja Euroopa e-õiguskeskkonna portaali kui keskset punkti, mille kaudu
võimaldatakse üldsusele elektrooniline juurdepääs süsteemis sisalduvale
teabele. Süsteemis pakutakse artiklis 20a osutatud teabe leidmiseks
otsinguteenust kõigis liidu ametlikes keeltes.
2.           Komisjon määrab vastavalt
artikli 45b lõikes 3 osutatud menetlusele vastuvõetud rakendusaktidega
hiljemalt … [36 kuud pärast määruse jõustumist] kindlaks järgmise:
–
elektroonilise side ja teabevahetuse meetodite
tehnilise spetsifikatsiooni, mis põhineb maksejõuetusregistrite sidestamise
süsteemi jaoks väljatöötatud liidese spetsifikatsioonil;
–
tehnilised meetmed, millega tagatakse teabevahetuse
ja teabe levitamise minimaalsed infotehnoloogilised turvastandardid
maksejõuetusregistrite sidestamise süsteemis;
–
Euroopa e-õiguskeskkonna portaali poolt artiklis
20a osutatud teabe leidmiseks pakutava otsinguteenuse miinimumkriteeriumid;
–
artiklis 20a osutatud teabe leidmiseks tehtava
otsingu tulemuste kuvamise miinimumkriteeriumid;
–
sidestamise süsteemi poolt pakutavate teenuste
kättesaadavuse eeldused ja tehnilised tingimused ning
–
sõnastiku, milles antakse ülevaade A lisas
loetletud siseriiklike maksejõuetusmenetluste põhijoontest.
Artikkel 20c
Maksejõuetusregistrite
sisseseadmise ja sidestamise kulud
1.           Maksejõuetusregistrite
sidestamise süsteemi sisseseadmist ja edasist arendamist rahastatakse liidu
üldeelarvest.
2.           Iga liikmesriik kannab kulud,
mis on seotud tema siseriikliku registri kohandamisega nii, et seda oleks
võimalik sidestada Euroopa e-õiguskeskkonna portaaliga, samuti kulud, mis on
seotud siseriikliku registri käitamise, haldamise ja hooldamisega.
Artikkel 20d
Maksejõuetusmenetluste
registreerimine
Juhul kui äriühingu, juriidilise isiku või
iseseisva äri- või kutsetegevusega tegeleva üksikisiku vastu on algatatud põhi-
või teisene menetlus, tagab maksejõuetusmenetluse algatanud kohus artiklis 20a
osutatud teabe viivitamatu avaldamise menetluse algatanud riigi
maksejõuetusregistris.”
(30)
Artiklid 21 ja 22 asendatakse järgmiselt:
„Artikkel 21
Teabe avaldamine teises
liikmesriigis
1.           Kuni artiklis 20b osutatud
maksejõuetusregistrite sidestamise süsteemi sisseseadmiseni võib likvideerija
taotleda, et muus liikmesriigis, kus asub võlgniku tegevuskoht, avaldatakse
seal sätestatud avaldamiseeskirjade kohaselt teade maksejõuetusmenetluse
algatamise otsuse kohta ning vajaduse korral tema määramist käsitleva otsuse
kohta. Sellises teates avaldatakse määratud likvideerija andmed ja see, kas
kohaldatakse artikli 3 lõikes 1 või artikli 3 lõikes 2 nimetatud kohtualluvuse
eeskirju.
2.           Likvideerija võib taotleda
käesoleva artikli lõikes 1 osutatud teabe avaldamist muus liikmesriigis, kus
paikneb võlgniku vara või kus asuvad tema võlausaldajad, võttes aluseks
kõnealuse liikmesriigi avaldamiseeskirjad.”
(31)
Artikkel 22 asendatakse järgmiselt:
„Artikkel 22
Registreerimine teise
liikmesriigi avalikus registris
Kuni artiklis 20b osutatud
maksejõuetusregistrite sidestamise süsteemi sisseseadmiseni võib likvideerija
taotleda, et artiklis 21 osutatud otsused avaldatakse teise liikmesriigi
kinnistusregistris, äriregistris või muus avalikus registris, kui võlgnikul on
asjaomases riigis tegevuskoht, mis on kantud selle riigi avalikku registrisse.
Sellist avaldamist võib likvideerija taotleda muus liikmesriigis.”
(32)
Artikkel 25 asendatakse järgmiselt:
„Artikkel 25
Muude otsuste tunnustamine ja
täitmine
1.           Sellise kohtu otsust, kelle
otsust menetluse algatamise kohta tunnustatakse vastavalt artiklile 16 ja kelle
otsus käsitleb maksejõuetusmenetluse läbiviimist ja lõpetamist või kohtu
heakskiidetud kompromisse, tunnustatakse ilma lisaformaalsusteta. Sellist
otsust täidetakse vastavalt määruse (EÜ) nr 44/2001 artiklitele 32–56, välja
arvatud artikli 34 lõige 2.
Esimest lõiku kohaldatakse ka otseselt
maksejõuetusmenetlusest tuleneva või sellega tihedalt seotud otsuse suhtes
isegi juhul, kui selle on teinud mõni teine kohus.
Esimest lõiku kohaldatakse samuti sellise otsuse
suhtes, mis käsitleb pärast menetluse algatamise taotluse esitamist või
taotlusega seoses võetud kaitsemeetmeid.
2.           Lõikes 1 nimetamata otsuste
tunnustamist ja täitmist reguleeritakse lõikes 1 nimetatud määrusega, eeldusel
et määrus on nende suhtes kohaldatav.”
(33)
Artikkel 27 asendatakse järgmiselt:
„Artikkel 27
Menetluse algatamine
Kui ühe liikmesriigi kohus on algatanud
põhimenetluse, mida tunnustatakse teises liikmesriigis, võib teise liikmesriigi
kohus, kellel on pädevus vastavalt artikli 3 lõikele 2, algatada kooskõlas
käesolevas peatüki sätetega teisese maksejõuetusmenetluse. Teisene menetlus
mõjutab ainult sellist võlgniku vara, mis asub menetluse algatanud liikmesriigi
territooriumil.”
(34)
Lisatakse artikkel 29a:
„Artikkel 29a
Teisese menetluse algatamise
otsus
1.           Kohus, kellele esitatakse
teisese menetluse algatamise taotlus, teavitab sellest viivitamata põhimenetluse
likvideerijat ja annab talle võimaluse esitada taotluse kohta oma seisukoht.
2.           Põhimenetluse likvideerija
taotluse korral lükkab lõikes 1 osutatud kohus teisese menetluse algatamise
otsuse tegemise edasi või keeldub menetlust algatamast, kui selle algatamine ei
ole vajalik kohalike võlausaldajate huvide kaitsmiseks, eelkõige juhul, kui
põhimenetluse likvideerija on andnud artikli 18 lõikes 1 osutatud lubaduse ja
peab sellest kinni.
3.           Teisese menetluse algatamise
üle otsuse tegemisel valib lõikes 1 osutatud kohus oma siseriiklike õigusaktide
alusel sellise menetluse liigi, mis on kohalike võlausaldajate huve arvesse
võttes kõige asjakohasem, olenemata sellest, kas võlgniku maksevõimega seotud
tingimused on täidetud.
4.           Teisese menetluse algatamise
otsusest teavitatakse põhimenetluse likvideerijat, kellel on õigus selline
otsus vaidlustada.”
(35)
Artikkel 31 asendatakse järgmiselt:
„Artikkel 31
Likvideerijate vaheline
koostöö ja teabevahetus
1.           Põhimenetluse likvideerija ja
teiseste menetluste likvideerijad teevad üksteisega koostööd sellisel määral,
mis on kooskõlas kõnealuste menetluste suhtes kohaldatavate eeskirjadega.
Koostöö võib toimuda kokkulepete või protokollide vormis.
2.           Likvideerijad teevad
järgmist:
(a)
teavitavad üksteist viivitamata kõigest, mis võib
olla teiste menetluste puhul asjakohane, eelkõige nõuete esitamisel ja
kontrollimisel tehtud edusammudest ja kõigist võlgniku päästmiseks või
restruktureerimiseks või menetluse lõpetamiseks võetud meetmetest, eeldusel et
konfidentsiaalse teabe kaitsmiseks on tehtud vajalikud korraldused;
(b)
uurivad võlgniku restruktureerimise võimalust ja
koordineerivad sellise võimaluse olemasolu korral restruktureerimiskava
väljatöötamist ja rakendamist;
(c)
koordineerivad võlgniku vara realiseerimist või
kasutamist ning äriasjade haldamist; teisese menetluse likvideerija annab
põhimenetluse likvideerijale aegsasti võimaluse teha ettepanekuid teisese
menetlusega seotud vara realiseerimise või kasutamise kohta.”
(36)
Lisatakse artiklid 31a ja 31b:
„Artikkel 31a
Kohtute vaheline koostöö ja
teabevahetus
1.           Sama võlgnikuga seotud põhi-
ja teiseste maksejõuetusmenetluste koordineerimise hõlbustamiseks teeb kohus,
kellele on esitatud maksejõuetusmenetluse algatamise taotlus või kes on
maksejõuetusmenetluse algatanud, koostööd teiste kohtutega, kellele on esitatud
maksejõuetusmenetluse algatamise taotlus või kes on maksejõuetusmenetluse
algatanud, ning koostööd tehakse sellisel määral, mis on kooskõlas kõnealuste
menetluste suhtes kohaldatavate eeskirjadega. Selleks võivad kohtud nimetada
vajaduse korral isiku või organi, kes tegutseb nende juhiste järgi.
2.           Lõikes 1 nimetatud kohtud
võivad omavahel otse suhelda või taotleda üksteiselt otse teavet või abi,
eeldusel et selline suhtlus toimub tasuta ning et selle raames austatakse
osapoolte menetlusõigusi ja järgitakse teabe konfidentsiaalsuse nõuet.
3.           Koostöö võib toimuda
asjakohaste vahendite kaudu, milleks on muu hulgas:
(a)
teabevahetus kohtu poolt asjakohaseks peetavas
vormis;
(b)
võlgnike vara ja äriasjade haldamise ning
järelevalve koordineerimine;
(c)
kohtuistungite korraldamise koordineerimine;
(d)
protokollide heakskiitmise koordineerimine.
Artikkel 31b
Kohtute ja likvideerijate
vaheline koostöö ja teabevahetus
1.           Sama võlgniku suhtes
algatatud põhi- ja teiseste maksejõuetusmenetluste koordineerimise
hõlbustamiseks:
(a)
teeb põhimenetluse likvideerija koostööd ja vahetab
teavet kohtutega, kellele on esitatud teisese menetluse algatamise taotlus või
kes on teisese menetluse algatanud ning
(b)
teeb teisese või siseriikliku maksejõuetusmenetluse
likvideerija koostööd ja vahetab teavet kohtuga, kellele on esitatud
põhimenetluse algatamise taotlus või kes on põhimenetluse algatanud.
2.           Lõikes 1 osutatud koostööd
tehakse asjakohaste vahendite, sealhulgas artikli 31a lõikes 3 loetletud
vahendite kaudu sellisel määral, mis on kooskõlas kõnealuste menetluste suhtes
kohaldatavate eeskirjadega.”
(37)
Artiklit 33 muudetakse järgmiselt:
(a)
artikli pealkiri asendatakse järgmiselt:
„Menetluse
peatamine”;
(b)
lõigetes 1 ja 2 asendatakse sõna
„likvideerimisprotsess” sõnaga „menetlus”.
(38)
Artikkel 34 asendatakse järgmiselt:
„Artikkel 34
Põhi- või teisese
maksejõuetusmenetluse lõpetamine
1.           Põhimenetluse lõpetamine ei
takista sellel ajal pooleliolevate teiseste menetluste jätkamist.
2.           Kui juriidilise isiku vastu
on tema registrijärgse asukoha riigis algatatud teisene menetlus ja selle
menetluse lõpetamine viib juriidilise isiku likvideerimiseni, ei takista
selline likvideerimine teises liikmesriigis algatatud põhimenetluse jätkamist.”

(39)
Artiklis 35 asendatakse sõna „likvideerimine”
sõnaga „realiseerimine”.
(40)
Artikkel 37 asendatakse järgmiselt:
„Artikkel 37
Varasema menetluse muutmine
Põhimenetluse likvideerija võib taotleda teisese
menetluse algatanud liikmesriigi kohtult teisese menetluse muutmist muud liiki
maksejõuetusmenetluseks, mis on selle liikmesriigi õigusaktidega ette nähtud.”
(41)
Artikkel 39 asendatakse järgmiselt:
„Artikkel 39
Nõude esitamise õigus
Võlausaldajal, kelle alaline elu- või asukoht
või registrijärgne asukoht on mõnes teises liikmesriigis peale menetluse
algatanud liikmesriigi, sealhulgas liikmesriikide maksuhalduritel ja
sotsiaalkindlustusasutustel („teistes liikmesriikides asuvad võlausaldajad”),
on õigus esitada maksejõuetusmenetluste raames nõudeid menetluse algatanud
riigi õigusega lubatud vormis, sealhulgas elektrooniliselt. Nõuete esitamisel
ei ole kohustust võtta advokaat või palgata mõni muu õiguslik esindaja.”
(42)
Artiklit 40 muudetakse järgmiselt:
(a)
lõikesse 2 lisatakse järgmine lause:
„Teatisele tuleb lisada ka artiklis 41 osutatud
standardvormi koopia või link, mille kaudu saab vormi avada internetis.”;
(b)
lisatakse lõige 3:
„3.          Käesolevas artiklis osutatud
teave edastatakse teatise standardvormiga, mis töötatakse välja artikli 45b
lõikes 4 viidatud nõuandemenetluse raames ja mis avaldatakse Euroopa e-õiguskeskkonna
portaalis hiljemalt … [24 kuud pärast määruse jõustumist]. Vorm kannab
pealkirja „Maksejõuetusmenetluse teatis” kõigis liidu ametlikes keeltes. See
edastatakse menetluse algatanud riigi ametlikus keeles või ühes selle riigi
ametlikest keeltest või mõnes muus keeles, mille kõnealune riik on märkinud
talle vastuvõetava keelena kooskõlas artikli 41 lõikega 3, juhul kui võib
eeldada, et teistes liikmesriikides asuvad võlausaldajad saavad sellest keelest
paremini aru.”
(43)
Artikkel 41 asendatakse järgmiselt:
„Artikkel 41
Nõuete esitamise menetlus
1.           Teistes liikmesriikides
asuvad teadaolevad võlausaldajad esitavad oma nõuded, kasutades standardvormi,
mis töötatakse välja artikli 45b lõikes 4 viidatud nõuandemenetluse raames ja
mis avaldatakse Euroopa e-õiguskeskkonna portaalis hiljemalt [24 kuud pärast
määruse jõustumist]. Vorm kannab pealkirja „Nõuete esitamine” kõigis liidu
ametlikes keeltes.
2.           Nõuete esitamise
standardvormile märgib lõikes 1 osutatud võlausaldaja järgmised andmed:
(a)
tema nimi ja aadress;
(b)
nõude laad;
(c)
nõude suurus ja selle tekkimise kuupäev;
(d)
soov taotleda eelisõigusega võlausaldaja staatust;
(e)
teave selle kohta, kas nõue on tagatud asjaõiguse
või omandireservatsiooniga ja kui on, siis milline vara on selliste tagatistega
hõlmatud, ning
(f)
soov taotleda tasaarvestust ja teave selle kohta,
kas nõude aluseks olevast summast on tasaarvestus maha arvatud.
Nõuete esitamise standardvormile tuleb lisada
tõendavate dokumentide koopiad, kui sellised dokumendid on olemas.
3.           Nõudeid võib esitada igas
liidu ametlikus keeles. Võlausaldajalt võib nõuda, et ta esitaks tõlke
menetluse algatanud riigi ametlikku keelde või ühte kõnealuse riigi ametlikest
keeltest või mõnesse muusse keelde, mille liikmesriik on tunnistanud
vastuvõetavaks. Iga liikmesriik märgib vähemalt ühe liidu ametliku keele, mis
erineb tema enda ametlikust keelest ja mille ta tunnistab nõuete esitamisel
vastuvõetavaks.
4.           Nõuded tuleb esitada
maksejõuetusmenetluse algatanud riigi õigusaktide alusel kindlaks määratud
ajavahemiku jooksul. Teistes liikmesriikides asuvate võlausaldajate puhul on
see ajavahemik vähemalt 45 päeva pärast menetluse algatamise teate avaldamist
selle algatanud riigi maksejõuetusregistris.
5.           Juhul kui likvideerija
vaidlustab nõude, mis on esitatud kooskõlas käesoleva artikliga, annab ta
võlausaldajale võimaluse esitada nõude olemasolu ja selle suuruse kohta
lisatõendeid.”
(44)
Artikkel 42 jäetakse välja.
(45)
Lisatakse IVa peatükk:
„IVa PEATÜKK
KONTSERNI LIIKMETE MAKSEJÕUETUS
Artikkel 42a
Likvideerijate koostöö- ja
teabeedastuskohustus
1.           Kui maksejõuetusmenetlustega
on seotud kaks või enam kontserni liiget, teeb kontserni ühe liikme suhtes
algatatud menetluse raames nimetatud likvideerija koostööd sama kontserni
teiste liikmete suhtes algatatud menetluste raames nimetatud likvideerijatega,
ning koostöö toimub sellisel määral, mis on asjakohane menetluste tõhusa
haldamise hõlbustamise seisukohast, kooskõlas kõnealuste menetluste suhtes
kohaldatavate eeskirjadega ega tekita huvide konflikti. Koostöö võib toimuda
kokkulepete või protokollide vormis.
2.           Lõikes 1 osutatud koostöö
raames teevad likvideerijad järgmist:
(a)
teavitavad üksteist viivitamata kõigest, mis võib
olla teiste menetluste puhul asjakohane, eeldusel et konfidentsiaalse teabe
kaitsmiseks on tehtud vajalikud korraldused;
(b)
uurivad kontserni restruktureerimise võimalusi ja
kooskõlastavad selliste võimaluste olemasolu korral omavahel
restruktureerimiskava ettepaneku tegemist ja sellealaseid läbirääkimisi;
(c)
koordineerivad maksejõuetusmenetlustega hõlmatud
kontserniliikmete äriasjade haldamist ja järelevalvet.
Likvideerijad võivad otsustada anda ühele nende
seast lisavolitused, kui selline kokkulepe on lubatud iga menetluse suhtes
kohaldatavate eeskirjadega.
Artikkel 42b
Kohtute vaheline teabevahetus
ja koostöö
1.           Kui maksejõuetusmenetlustega
on seotud kaks või enam kontserni liiget, teeb kohus, kellele on esitatud
taotlus algatada ühe kontserniliikme suhtes maksejõuetusmenetlus või kes on
sellise menetluse algatanud, koostööd teiste kohtutega, kellele on esitatud
taotlus algatada maksejõuetusmenetlused teiste kontserniliikmete suhtes või kes
on sellised menetlused algatanud, ning koostöö toimub sellisel määral, mis on
asjakohane menetluste tõhusa haldamise hõlbustamise seisukohast ja on kooskõlas
kõnealuste menetluste suhtes kohaldatavate eeskirjadega. Selleks võivad kohtud
nimetada vajaduse korral isiku või organi, kes tegutseb nende juhiste järgi.
2.           Lõikes 1 osutatud kohtud
võivad omavahel otse suhelda või taotleda üksteiselt otse teavet või abi.
3.           Koostöö toimub asjakohaste
vahendite kaudu, milleks on muu hulgas:
(a)
teabevahetus kohtu poolt asjakohaseks peetavas
vormis, eeldusel et see toimub tasuta ning et selle raames austatakse osapoolte
menetlusõigusi ja järgitakse teabe konfidentsiaalsuse nõuet;
(b)
kontserni liikmete vara ja äriasjade haldamise ning
järelevalve koordineerimine;
(c)
kohtuistungite korraldamise koordineerimine;
(d)
protokollide heakskiitmise koordineerimine.
Artikkel 42c
Kohtute ja likvideerijate
vaheline koostöö ja teabevahetus
Kontserni liikme suhtes algatatud maksejõuetusmenetluse
raames nimetatud likvideerija teeb koostööd ja vahetab teavet kõikide
kohtutega, kellele on esitatud taotlus algatada maksejõuetusmenetlused sama
kontserni teiste liikmete suhtes või kes on sellised menetlused algatanud, ning
koostöö toimub sellisel määral, mis on asjakohane menetluste koordineerimise
hõlbustamise seisukohast ja on kooskõlas kõnealuste menetluste suhtes
kohaldatavate eeskirjadega. Eelkõige võib likvideerija taotleda teistelt
kohtutelt teavet kontserni teiste liikmete suhtes algatatud menetluste kohta
või paluda abi seoses menetlusega, milles raames ta on ametisse nimetatud.
Artikkel 42d
Likvideerija volitused ja
menetluse peatamine
1.           Kontserni liikme suhtes
algatatud maksejõuetusmenetluse raames nimetatud likvideerijal on õigus:
(a)
olla sama kontserni teiste liikmete suhtes
algatatud menetluste raames ära kuulatud ja osaleda neis eelkõige
võlausaldajate koosolekute külastamise kaudu;
(b)
taotleda sama kontserni teiste liikmete suhtes
algatatud menetluste peatamist;
(c)
teha ettepanekuid päästekavade, kompromisside või
samalaadsete meetmete kohta kõigi või teatavate kontserniliikmete puhul, kelle
suhtes on algatatud maksejõuetusmenetlus, ning esitada need muude
maksejõuetusmenetluste raames, mis on algatatud sama kontserni muude liikmete suhtes,
lähtudes kõnealuste menetluste suhtes kohaldatavatest eeskirjadest ning
(d)
taotleda täiendavate menetluslike meetmete võtmist
punktis c osutatud eeskirjade alusel, kui need on vajalikud päästmise,
sealhulgas menetluse muutmise toetamiseks.
2.           Kohus, kes on algatanud lõike
1 punktis b osutatud menetluse, peatab selle täielikult või osaliselt, juhul
kui on tõendatud, et menetluse peatamine oleks selles osalevatele
võlausaldajatele kasulik. Menetluse peatamist võib taotleda kuni kolmeks kuuks
ja taotlust võib pikendada või uuendada sama ajavahemiku võrra. Menetluse
peatamise korralduse teinud kohus võib nõuda, et likvideerija võtaks vajalikud
meetmed menetluses osalevate võlausaldajate huvide kaitseks.”
(46)
Lisatakse artikkel 44a:
„Artikkel 44a
Teave siseriikliku
maksejõuetusõiguse kohta
1.           Liikmesriigid edastavad
nõukogu otsusega 2001/470/EÜ[24]
loodud tsiviil- ja kaubandusasju käsitleva Euroopa kohtute võrgu raamistikus ja
eesmärgiga teha teave üldsusele kättesaadavaks oma siseriikliku
maksejõuetusõiguse ja siseriiklike maksejõuetusmenetluste kirjelduse, eelkõige
seoses artikli 4 lõikes 2 loetletud punktidega.
2.           Liikmesriigid ajakohastavad
seda teavet korrapäraselt.”
(47)
Artikkel 45 asendatakse järgmiselt:
„Artikkel 45
Lisade muutmine
1.           Komisjonil on õigus võtta
vastu delegeeritud õigusakte A ja C lisa muutmiseks kooskõlas käesolevas
artiklis ja artiklis 45a sätestatud menetlusega.
2.           A lisa muutmiseks teatab
liikmesriik komisjonile oma siseriiklikest eeskirjadest või
maksejõuetusmenetlustest, mida ta soovib A lisasse lisada, ning edastab nende
lühikirjelduse. Komisjon kontrollib teatatud eeskirjade vastavust artiklis 1
sätestatud tingimustele ning kui tulemus on positiivne, muudab delegeeritud
õigusaktiga A lisa.
(48)
Lisatakse artiklid 45a ja 45b.
„Artikkel 45a
Delegeerimine
1.           Komisjonile
antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud
tingimustel.
2.           Artiklis
45 osutatud delegeeritud volitused antakse määramata ajaks alates käesoleva
direktiivi jõustumise kuupäevast.
3.           Euroopa Parlament ja nõukogu
võivad artiklis 45 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta.
Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine.
Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu
Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba
kehtivate delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.           Niipea
kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal
teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
5.           Artikli 45 alusel vastu võetud
delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu
ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile
ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväiteid või kui Euroopa Parlament ja
nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita
vastuväiteid. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda
tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel 45b
Õigus võtta vastu
rakendusakte
1.           Komisjonile antakse õigus
võtta vastu rakendusakte järgmistel eesmärkidel:
(a)
tagada maksejõuetusregistrite sidestamine, nagu on
ette nähtud artiklis 20b, ning
(b)
võtta kasutusele ja vajaduse korral muuta
artiklites 40 ja 41 kirjeldatud vorme.
2.           Komisjoni abistab lõikes 1
osutatud rakendusaktide vastuvõtmisel või muutmisel Euroopa Parlamendi ja
nõukogu määruses (EL) nr 182/2011[25]
kirjeldatud komitee.
3.           Käesolevale lõikele
viitamisel kohaldatakse määruse nr 182/2011 artiklit 5.
4.           Käesolevale lõikele
viitamisel kohaldatakse määruse nr 182/2011 artiklit 4.”
(49)
Artiklis 46 asendatakse kuupäev „1. juuni 2012”
kuupäevaga „ … [10 aastat pärast määruse kohaldamise algust]”.
(50)
Lisatakse artikkel 46a:
„Artikkel 46a
Andmekaitse
1.           Liikmesriigid kohaldavad
nende territooriumil käesoleva määruse alusel toimuva isikuandmete töötlemise
suhtes direktiivi 95/46/EÜ.
2.           Komisjon kohaldab käesoleva
määruse alusel teostatava isikuandmete töötlemise suhtes määrust (EÜ) nr
45/2001.”
(51)
B lisa jäetakse välja.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates … [24 kuud pärast
määruse jõustumist], välja arvatud siseriikliku maksejõuetusõiguse alast teavet
käsitlevaid sätteid (artikkel 44a), mida kohaldatakse alates … [12 kuud pärast
määruse jõustumist].
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
aluslepingute kohaselt liikmesriikides vahetult kohaldatav.
Strasbourgis,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
FINANTSSELGITUS
1.           ETTEPANEKU/ALGATUSE RAAMISTIK
1.1.        Ettepaneku/algatuse nimetus

Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega
muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta
1.2.        Asjaomased
poliitikavaldkonnad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise
(ABM/ABB) struktuurile[26]
Jaotis 33 – Õigusküsimused
1.3.        Ettepaneku/algatuse liik
¨ Ettepanek/algatus
käsitleb uut meedet
¨ Ettepanek/algatus
käsitleb uut meedet, mis tuleneb katseprojektist / ettevalmistavast meetmest[27]
Ø Ettepanek/algatus käsitleb olemasoleva
meetme pikendamist
¨ Ettepanek/algatus
käsitleb ümbersuunatud meedet
1.4.        Eesmärgid
1.4.1.     Komisjoni mitmeaastased
strateegilised eesmärgid, mida ettepaneku/algatuse kaudu täidetakse
Õigusel rajaneva ala arendamine ja majanduskasvu toetava
õiguse edendamine
1.4.2.     Erieesmärgid ning asjaomased
tegevusalad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise süsteemile
Erieesmärk nr …
Õigusalane koostöö tsiviil- ja kaubandusasjades
Asjaomased tegevusalad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja
eelarvestamise süsteemile
33 03
1.4.3.     Oodatavad tulemused ja mõju
Täpsustage, milline
peaks olema ettepaneku/algatuse oodatav mõju abisaajatele/sihtrühmadele
Piiriüleste maksejõuetusmenetluste suurem tõhusus ja
läbipaistvus
1.4.4.     Tulemus- ja mõjunäitajad
Täpsustage, milliste
näitajate alusel hinnatakse ettepaneku/algatuse elluviimist.
1.5.        Ettepaneku/algatuse põhjendus

1.5.1.     Lühi- või pikaajalises
perspektiivis täidetavad vajadused
Maksejõuetusmenetlust
käsitleva määruse nr 1346/2000 läbivaatamine
1.5.2.     Euroopa Liidu meetme
lisaväärtus
1.5.3.     Samalaadsetest kogemustest
saadud õppetunnid
1.5.4.     Kooskõla ja võimalik koostoime
muude asjaomaste meetmetega
1.6.        Meetme kestus ja finantsmõju

¨ Piiratud kestusega
ettepanek/algatus
–
¨  Ettepanek/algatus hõlmab ajavahemikku [PP/KK]AAAA–[PP/KK]AAAA
–
¨  Finantsmõju avaldub ajavahemikul AAAA–AAAA
Ø Piiramatu kestusega
ettepanek/algatus
–
rakendamise käivitumisperiood algab alates määruse
vastuvõtmisest,
–
millele järgneb täieulatuslik rakendamine.
1.7.        Ettenähtud eelarve täitmise
viisid[28]
Ø Otsene tsentraliseeritud eelarve täitmine komisjoni poolt
¨ Kaudne tsentraliseeritud eelarve täitmine, mille puhul eelarve täitmise ülesanded on delegeeritud:
–
¨  rakendusametitele
–
¨  ühenduste asutatud asutustele[29]

–
¨  riigi avalik-õiguslikele asutustele või avalikke teenuseid
osutavatele asutustele
–
¨  isikutele, kellele on delegeeritud konkreetsete meetmete rakendamine
Euroopa Liidu lepingu V jaotise kohaselt ja kes on kindlaks määratud asjaomases
alusaktis finantsmääruse artikli 49 tähenduses
¨ Eelarve täitmine
koostöös liikmesriikidega
¨ Detsentraliseeritud eelarve täitmine koostöös kolmandate riikidega
¨ Eelarve täitmine ühiselt rahvusvaheliste organisatsioonidega (täpsustage)
Mitme eelarve täitmise
viisi valimise korral esitage üksikasjad rubriigis „Märkused”.
Märkused:
ELi eelarvele avaldab mõju ainult maksejõuetusregistrite
sidestamine (konkreetsemalt keskregistrite sidestamine).
Maksejõuetusregistrid sidestatakse Euroopa e-õiguskeskkonna
portaali kaudu; portaal on keskne punkt, mille kaudu võimaldatakse üldsusele
elektrooniline juurdepääs süsteemis sisalduvale teabele (vrd ettepaneku
artikkel 20b).
2.           HALDUSMEETMED
2.1.        Järelevalve ja aruandluse
eeskirjad
Täpsustage tingimused
ja sagedus.
2.2.        Haldus- ja kontrollisüsteemid

2.2.1.     Tuvastatud ohud
2.2.2.     Ettenähtud kontrollimeetod(id)

2.3.        Pettuse ja eeskirjade
eiramise ärahoidmise meetmed
Täpsustage
rakendatavad või kavandatud ennetus- ja kaitsemeetmed.
3.           ETTEPANEKU/ALGATUSE HINNANGULINE
FINANTSMÕJU
3.1.        Mitmeaastase
finantsraamistiku rubriigid ja kulude eelarveread, millele mõju avaldub
·      Olemasolevad eelarveread
Järjestage
mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide ja iga rubriigi sees eelarveridade
kaupa
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || Eelarverida || Assigneeringute liik || Rahaline osalus
 Nr [Nimetus…..………………………...……….] || Liigendatud/liigendamata ([30]) || EFTA riigid[31] || Kandidaatriigid[32] || Kolmandad riigid || Rahaline osalus finantsmääruse artikli 18 lõike 1 punkti aa tähenduses
 [3] || [33.0301] [Õigusprogramm] || Liigendatud || EI || EI || EI || EI
·      Uued eelarveread, mille loomist taotletakse
Järjestage mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide ja
iga rubriigi sees eelarveridade kaupa
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || Eelarverida || Assigneeringute liik || Rahaline osalus
 Nr [Nimetus……………………………………..] || Liigendatud/liigendamata || EFTA riigid || Kandidaatriigid || Kolmandad riigid || Rahaline osalus finantsmääruse artikli 18 lõike 1 punkti aa tähenduses
 [3] || [XX.YY.YY.YY]   ||   || JAH/EI || JAH/EI || JAH/EI || JAH/EI
3.2.        Hinnanguline mõju kuludele

3.2.1.     Üldine hinnanguline mõju
kuludele
miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || Nr || [Nimetus .…3………...………………………………………………………]
 Peadirektoraat: JUST (õigusküsimused) ||   ||   || Aasta 2014[33] || Aasta 2015 || Aasta 2016 || Aasta 2017 || Aastad 2018, 2019, 2020 || KOKKU
  Tegevusassigneeringud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 33.0301 || Kulukohustused || (1) || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Maksed || (2) || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Eelarverida nr || Kulukohustused || (1a) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Maksed || (2a) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Eriprogrammide vahenditest rahastatavad haldusassigneeringud[34] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Eelarverida nr ||   || (3) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Õigusküsimuste peadirektoraadi assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || =1+1a +3 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Maksed || =2+2a +3 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
  Tegevusassigneeringud KOKKU || Kulukohustused || (4) || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Maksed || (5) || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
  Eriprogrammide vahenditest rahastatavad haldusassigneeringud KOKKU || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriigi 3 assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || =4+ 6 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Maksed || =5+ 6 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
Juhul kui ettepanek/algatus mõjutab mitut rubriiki:
  Tegevusassigneeringud KOKKU || Kulukohustused || (4) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Maksed || (5) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Eriprogrammide vahenditest rahastatavad haldusassigneeringud KOKKU || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide 1–4 assigneeringud KOKKU (võrdlussumma) || Kulukohustused || =4+ 6 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Maksed || =5+ 6 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || 5 || Halduskulud – ei kohaldata
miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
   ||   ||   || Aasta N || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6) || KOKKU
 Peadirektoraat: <…….> ||
  Personalikulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Muud halduskulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 <…….> peadirektoraat KOKKU || Assigneeringud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriigi 5 assigneeringud KOKKU || (Kulukohustuste kogusumma = maksete kogusumma) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
   ||   ||   || Aasta N[35] || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6) || KOKKU
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide 1–5 assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Maksed || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
3.2.2.     Hinnanguline mõju
tegevusassigneeringutele
–
¨  Ettepanek/algatus ei hõlma tegevusassigneeringute kasutamist
–
Ø  Ettepanek/algatus hõlmab tegevusassigneeringute kasutamist, mis
toimub järgmiselt:
kulukohustuste assigneeringud miljonites eurodes (kolm
kohta pärast koma)
 Täpsustada eesmärgid ja väljundid   ò ||   ||   || Aasta N || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6) || KOKKU
 VÄLJUNDID
 Väljundi liik[36] || Väljundi keskmine kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv kokku || Kulud kokku
 ERIEESMÄRK nr 1[37] Õigusalane koostöö tsiviil- ja kaubandusasjades
 - Väljund || Sidestatud maksejõuetusregistrite hoolduskulud || 214 300 ||   || 150 000 ||   || 150 000 ||   || 200 000 ||   || 200 000 ||   || 250 000 ||   || 250 000 ||   || 300 000 ||   || 1 500 000
 - Väljund ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Väljund ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Erieesmärk nr 1 kokku ||   || 150 000 ||   || 150 000 ||   || 200 000 ||   || 200 000 ||   || 250 000 ||   || 250 000 ||   || 300 000 ||   || 1 500 000
 ERIEESMÄRK nr 2 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Väljund ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Erieesmärk nr 2 kokku ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KULUD KOKKU ||   || 150 000 ||   || 150 000 ||   || 200 000 ||   || 200 000 ||   || 250 000 ||   || 250 000 ||   || 300 000 ||   || 1 500 000
3.2.3.     Hinnanguline mõju
haldusassigneeringutele
3.2.3.1.  Ülevaade
–
Ø  Ettepanek/algatus ei hõlma haldusassigneeringute kasutamist
3.2.3.2.  Hinnanguline personalivajadus

–
Ø  Ettepanek/algatus ei hõlma personali kasutamist
3.2.4.     Kooskõla kehtiva mitmeaastase
finantsraamistikuga
–
Ø  Ettepanek/algatus on kooskõlas mitmeaastase finantsraamistikuga
aastateks 2014–2020.
3.2.5.     Kolmandate isikute rahaline
osalus
–
ØEttepanek/algatus ei hõlma kolmandate isikute poolset kaasrahastamist
3.3.        Hinnanguline mõju tuludele

–
Ø  Ettepanekul/algatusel puudub finantsmõju tuludele.
[1]               Ülevaade riiklikest maksejõuetuseelsetest ja
segamenetlustest antakse komisjoni 12. detsembri 2012. aasta aruande (milles
käsitletakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1346/2000 (maksejõuetusmenetluse kohta)
hindamist) 2. jaos.
[2]               „Tegevuse jätkuvus” on mõiste, mida kasutatakse
peamiselt raamatupidamises ja mis tähendab, et raamatupidamisaruanded
koostatakse eeldusel, et äritegevust järgmise 12 kuu jooksul ei likvideerita.
[3]               KOM(2008)394, 25.6.2008.
[4]               COM(2012) … .
[5]               Teavet probleemi ulatuse kohta leiab koos käesoleva
ettepanekuga esitatava komisjoni mõjuhinnangu jaotises 3.4.1.
[6]               http://www.uncitral.org/uncitral/en/uncitral_texts/insolvency/1997Model.html
[7]               Kohtuasi C-396/09, 20. oktoobri
2011. aasta kohtuotsus.
[8]               Kohtuasi C-339/07, 12. veebruari
2009. aasta kohtuotsus.
[9]               EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1.
[10]             Kohtuasi C-454/09, 13. oktoobri 2011.
aasta kohtuotsus (komisjon v. Itaalia –„New Interline”).
[11]             ELT L 156, 16.6.2012, lk 1.
[12]             KOM(2011)759 (lõplik).
[13]             ELT C […], […], lk […].
[14]             ELT C […], […], lk […].
[15]             EÜT L 160, 30.6.2000, lk 1.
[16]             ELT C […], […], lk […].
[17]             ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
[18]             EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1.
[19]             EÜT L 125, 5.5.2001, lk 15.
[20]             ELT L 324, 10.12.2007, lk 79.
[21]             ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
[22]             EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31.
[23]             EÜT L 8, 12.1.2001, lk 1.
[24]             EÜT L 174, 27.6.2001, lk 25.
[25]             ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
[26]             ABM – tegevuspõhine juhtimine; ABB – tegevuspõhine
eelarvestamine.
[27]             Vastavalt finantsmääruse artikli 49 lõike 6 punktile a või
b.
[28]             Eelarve täitmise viise selgitatakse koos viidetega
finantsmäärusele veebisaidil BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[29]             Määratletud finantsmääruse artiklis 185.
[30]             Liigendatud assigneeringud / liigendamata assigneeringud.
[31]             EFTA – Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsioon.
[32]             Kandidaatriigid ja vajaduse korral Lääne-Balkani potentsiaalsed
kandidaatriigid.
[33]             Aasta, mil alustatakse
ettepaneku/algatuse rakendamist.
[34]             Tehniline ja/või haldusabi ning ELi
programmide ja/või meetmete rakendamiseks antava toetusega seotud kulud
(endised B..A read), otsene teadustegevus, kaudne teadustegevus.
[35]             Aasta, mil alustatakse
ettepaneku/algatuse rakendamist.
[36]             Väljunditena käsitatakse tarnitavaid
tooteid ja osutatavaid teenuseid (nt rahastatud üliõpilasvahetuste arv,
ehitatud teede pikkus kilomeetrites jms).
[37]             Vastavalt punktis 1.4.2 nimetatud erieesmärkidele.