               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,12.6.2018
            COM(2018) 454 final
            2018/0240(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitleva kokkuleppe Euroopa Liidu nimel allkirjastamise kohta

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

               Selleks et sõlmida Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitlev siduv kokkulepe (edaspidi „kokkulepe“), pidas komisjon asjaomaste läbirääkimisjuhiste
                  1
                alusel läbirääkimisi delegatsioonidega Kanadast, Hiina Rahvavabariigist, Taani Kuningriigist (seoses Fääri saarte ja Gröönimaaga), Islandilt, Jaapanist, Korea Vabariigist, Norra Kuningriigist, Venemaa Föderatsioonist ja Ameerika Ühendriikidest.

               Kokkuleppega välditakse reguleerimata tööstuslikku avamerekalapüüki Põhja-Jäämere keskosas, ligikaudu 2,8 miljoni ruutkilomeetri suurusel alal. Teadaolevalt ei ole selles piirkonnas kunagi töönduslikult kala püütud, samuti ei ole see tõenäoline lähitulevikus. Võttes aga arvesse Põhja-Jäämere muutuvaid tingimusi ja lähtudes ettevaatusprintsiibil põhinevast lähenemisviisist kalavarude majandamisele, koostasid kõnealused valitsused käesoleva kokkuleppe.

               Kokkuleppega kutsutakse ellu teadusuuringute ja seire ühisprogramm ning rakendatakse seda, et parandada arusaamist kõnealuse piirkonna ökosüsteemi(de)st, ning eelkõige kindlaks määrata, kas selles piirkonnas võiks olla kalavarusid, mida võiks olla võimalik säästvalt kasutada. Kokkuleppega nähakse ette võimalus, et tulevikus võidakse selles piirkonnas luua või koostada üks või mitu täiendavat piirkondlikku kalandusorganisatsiooni või korda.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

               Oma 2009. aasta järeldustes Arktika küsimuste kohta
                  2
                väljendas nõukogu oma valmisolekut kaaluda ettepanekut kehtestada reguleeriv raamistik nende avamerepiirkondade jaoks, mis ei ole veel rahvusvahelise kaitsesüsteemiga hõlmatud, laiendades asjakohaste piirkondlike kalandusorganisatsioonide pädevust, või mis tahes muud sama eesmärki taotlevat ettepanekut, milles asjakohased osalised on kokku leppinud. Nõukogu märkis samuti, et kuni sellise raamistiku kehtestamiseni pooldab ta uue kalapüügi ajutist keelustamist kõnealustes vetes.

               Oma 2012. aasta järeldustes kalanduspoliitika välismõõdet käsitleva komisjoni teatise kohta
                  3
                rõhutas nõukogu muu hulgas ühise majandamise vajalikkust olukorras, kus ühist huvi pakkuvaid kalavarusid jagatakse kolmandate riikidega, et tagada võrdsed tingimused, ning kinnitas veelkord piirkondlike kalavarude majandamise organisatsioonide tähtsat osa kalavarude säästval majandamisel rahvusvahelisel tasandil.

               Jõustunud kokkuleppega täidetakse sellega oluline reguleeriv puudujääk kehtivas ookeanide majandamise rahvusvahelises raamistikus.

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

               Ettepanek on kooskõlas Euroopa Liidu ühise kalanduspoliitikaga ja ookeanide rahvusvahelise majandamisega, sh ELi Arktika-poliitikaga.

               2.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

               31. märtsil 2016 võttis nõukogu vastu läbirääkimisjuhised, milles volitati komisjoni alustama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitleva rahvusvahelise kokkuleppe üle. Liikmesriike teavitati läbirääkimiste edusammudest koosolekutel.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

                  Komisjon kasutas liikmesriikide oskusteavet nii iga läbirääkimisvooru ettevalmistamisel kui ka ajal. Kahes viimases läbirääkimisvoorus kuulus ELi delegatsiooni hulka ka väline õigusnõustaja.

               3.MÕJU EELARVELE

               Ettepanekuga ei kaasne ELi eelarvele lisakulusid. -

               2018/0240 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitleva kokkuleppe Euroopa Liidu nimel allkirjastamise kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 2 koostoimes artikli 218 lõikega 5,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Liit on ainupädev võtma meetmeid mere bioloogiliste ressursside kaitseks ning sõlmima kokkuleppeid kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega.

               (2)Nõukogu otsuse 98/392/EÜ
                  4
                kohaselt on liit Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 10. detsembri 1982. aasta mereõiguste konventsiooni (edaspidi „konventsioon“) osaline ja nõukogu otsuse 98/414/EÜ
                  5
                kohaselt kokkuleppe (konventsiooni nende sätete rakendamise kohta, mis käsitlevad piirialade kalavarude ja siirdekalade kaitset ja majandamist) (edaspidi „kalavarude kokkulepe“) osaline. Nii konventsioonis kui ka kalavarude kokkuleppes nõutakse riikide koostööd mere bioloogiliste ressursside kaitsel ja majandamisel. Seda kohustust täidetakse Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitleva kokkuleppega (edaspidi „kokkulepe“).

               (3)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) 1380/2013
                  6
                on sätestatud, et mere bioloogiliste ressursside ja merekeskkonna säästva kasutamise, majandamise ning kaitse tagamiseks arendab liit kalandusalaseid välissuhteid kooskõlas rahvusvaheliste kohustuste ja poliitikaeesmärkidega ning artiklites 2 ja 3 sätestatud eesmärkide ja põhimõtetega. Kokkulepe on nende eesmärkidega kooskõlas.

               (4)31. märtsil 2016 volitas nõukogu
                  7
                Euroopa Komisjoni pidama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitleva rahvusvahelise kokkuleppe üle. Nimetatud läbirääkimised jõudsid 30. novembril 2017 edukalt lõpule.

               (5)Kokkuleppega liitumine edendab liidu kaitsealase lähenemisviisi järjepidevust eri ookeanide puhul ning tugevdab tema pühendumist mere bioloogiliste ressursside üleilmsele pikaajalisele kaitsele ja säästvale kasutamisele.

               (6)Seetõttu tuleks kokkulepe liidu nimel allkirjastada, tingimusel et see sõlmitakse,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Käesolevaga antakse luba Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitleva kokkuleppe (edaspidi „kokkulepe“) allakirjastamiseks, eeldusel et nimetatud kokkulepe sõlmitakse.

               Kokkuleppe tekst on esitatud käesoleva otsuse lisas.

               Artikkel 2

               Nõukogu peasekretariaat annab kokkuleppe allakirjastamise täielikud volitused isiku(te)le, kelle on määranud kokkuleppe läbirääkijad, tingimusel et leping sõlmitakse.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Nõukogu poolt vastu võetud 31.3.2016.

                     (2)

                        Dokument 16857/09 + CORI

                     (3)

                        Dokument 7087/12 REV 1 ADD 1 COR 1

                     (4)

                        Nõukogu 23. märtsi 1998. aasta otsus 98/392/EÜ, mis käsitleb Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 10. detsembri 1982. aasta mereõiguse konventsiooni ja selle XI osa rakendamist käsitleva 28. juuli 1994. aasta lepingu sõlmimist Euroopa Ühenduse poolt (EÜT L 179, 23.6.1998, lk 1).

                     (5)

                        Nõukogu 8. juuni 1998. aasta otsus 98/414/EÜ Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 10. detsembri 1982. aasta mereõiguste konventsiooni nende sätete rakendamise kokkuleppe ratifitseerimise kohta Euroopa Ühenduse poolt, mis käsitlevad piirialade kalavarude ja siirdekalade kaitset ja majandamist (EÜT L 189, 3.7.1998, lk 14).

                     (6)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1380/2013 ühise kalanduspoliitika kohta, millega muudetakse nõukogu määrusi (EÜ) nr 1954/2003 ja (EÜ) nr 1224/2009 ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 2371/2002 ja (EÜ) nr 639/2004 ning nõukogu otsus 2004/585/EÜ (ELT L 354, 28.12.2013, lk 22).

                     (7)

                        Vastu võetud nõukogu poolt 31. märtsil 2016 dokumendiga number ST 7411 2016 ADD 1.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,12.6.2018
            COM(2018) 454 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: nõukogu otsus
            Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitleva kokkuleppe Euroopa Liidu nimel allkirjastamise kohta

               LISA

               PÕHJA-JÄÄMERE KESKOSAS

               REGULEERIMATA AVAMEREKALAPÜÜGI VÄLTIMIST KÄSITLEV KOKKULEPE

               Käesoleva kokkuleppe osalised,

               tunnistades, et viimase ajani on jää katnud Põhja-Jäämere keskosa avamerd üldiselt aastaringselt ja see on muutnud neis vetes kala püüdmise võimatuks, kuid selle piirkonna jääkate on viimastel aastatel vähenenud;

               tunnistades, et ehkki Põhja-Jäämere keskosa ökosüsteemid on olnud inimtegevusest suhteliselt puutumata, on need ökosüsteemid muutumas kliimamuutuste ja muude asjaolude tõttu, ning et kõnealuste muudatuste mõju ei mõisteta hästi;

               tunnistades tervete ja jätkusuutlike mereökosüsteemide ning kalanduse olulist rolli toidu ja toitumise seisukohast;

               tunnistades Põhja-Jäämere keskosa kaldariikide erilist vastutust ja erihuvi Põhja-Jäämere keskosa kalavarude kaitsel ja säästval majandamisel;

               märkides sellega seoses ära Põhja-Jäämere keskosa kaldariikide algatuse 16. juulil 2015 allkirjastatud Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitleva deklaratsiooni näol;

               tuletades meelde muuhulgas järgmiste lepingute ja muude rahvusvaheliste õigusaktide põhimõtteid ja sätteid merel toimuva kalapüügi kohta, mida Põhja-Jäämere keskosa avamere suhtes juba kohaldatakse:

               Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 10. detsembri 1982. aasta mereõiguse konventsiooni (edaspidi „konventsioon“);

               Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 1982. aasta 10. detsembri mereõiguse konventsiooni piirialade kalavarude ja pika rändega kalavarude kaitset ja majandamist käsitlevate sätete rakenduskokkulepe, 4. august 1995 (edaspidi „1995. aasta kokkulepe“) ning

               vastutustundliku kalapüügi juhend (1995) ning ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni poolt vastuvõetud muud asjaomased vahendid;

               rõhutades koostöö ja kooskõlastamise tagamise tähtsust kokkuleppeosaliste ja Kirde-Atlandi Kalanduskomisjoni vahel, mis on pädev vastu võtma kaitse- ja majandamismeetmeid Põhja-Jäämere keskosa avamere osa kohta, ning muude asjakohaste kalavarude majandamise mehhanismide vahel, mis on moodustatud ja mis tegutsevad rahvusvahelise õiguse alusel, samuti asjakohaste rahvusvaheliste asutuste ja programmidega;

               uskudes, et Põhja-Jäämere keskosa avamere töönduslik kalapüük ei kujune tõenäoliselt lähitulevikus elujõuliseks, mistõttu on praegustes tingimustes ennatlik moodustada või kehtestada Põhja-Jäämere keskosa avamerel täiendavaid piirkondlikke või allpiirkondlikke kalandusorganisatsioone või kordi;

               soovides ettevaatusprintsiibil põhineva lähenemisviisi kohaselt vältida Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi algust, hoides pidevalt silma peal vajadusel täiendavate kaitse- ja majandamismeetmete järele;

               tuletades meelde ÜRO põlisrahvaste õiguste deklaratsiooni (2007);

               tunnistades Arktika elanike, sealhulgas põliselanike huve Põhja-Jäämere bioloogiliste ressursside ja tervete mereökosüsteemide pikaajalisel kaitsel ja säästval kasutamisel ning rõhutades nende ja nende kogukondade kaasamise tähtsust ning

               soovides Põhja-Jäämere bioloogiliste ressursside ja nende areaaliks olevate ökosüsteemide puhul edendada nii teaduslike kui ka põlis- ja kohalike teadmiste kasutamist Põhja-Jäämere keskosa avamere kalavarude kaitse ja majandamise lähtekohana,

               on kokku leppinud järgmises:

               Artikkel 1

               Mõisted

               Käesolevas kokkuleppes kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a)
                     „kokkuleppepiirkond“ – Põhja-Jäämere keskosa avamere osa, mida ümbritsevad veed, mis kuuluvad Kanada, Taani Kuningriigi (seoses Gröönimaaga), Norra Kuningriigi, Venemaa Föderatsiooni ja Ameerika Ühendriikide kalapüügialase jurisdiktsiooni alla;

               b)
                     „kalad“ – välja arvatud konventsiooni artiklis 77 määratletud sessiilsete liikide hulka kuuluvad kala-, molluski- ja koorikloomaliigid;

               c)
                     „kalapüük“ – kalade otsimine, ligimeelitamine, asukoha kindlaksmääramine, püüdmine, loomuse võtmine või kogumine või mis tahes tegevus, mille tulemusena võib õigustatult eeldada kalade ligimeelitamist, asukoha kindlaksmääramist, püüdmist, loomuse võtmist või kogumist;

               d)
                     „töönduslik kalapüük“ – kalapüük töönduslikel eesmärkidel;

               e)
                     „katsepüük“ – kalapüük tulevase tööndusliku kalapüügi jätkusuutlikkuse ja teostatavuse hindamiseks, kogudes sellise kalapüügiga seotud teadusandmeid;

               f)
                     „laev” – mis tahes laev, mida kasutatakse või kavatsetakse kasutada kalapüügiks.

               Artikkel 2

               Kokkuleppe eesmärk

               Käesoleva kokkuleppe eesmärk on vältida reguleerimata avamerekalapüüki Põhja-Jäämere keskosas, rakendades pikaajalise strateegia raames ennetavaid kaitse- ja majandamismeetmeid, et kaitsta terveid mereökosüsteeme ning tagada kalavarude säilitamine ja säästev kasutamine.

               Artikkel 3

               Kalapüügi ajutised kaitse- ja majandamismeetmed

               1.
                     Iga kokkuleppeosaline lubab tema lipu all sõitvatel laevadel tegeleda kokkuleppealal tööndusliku kalapüügiga ainult vastavalt järgmisele:

               a)
                     kalavarude säästva majandamise kaitse- ja majandamismeetmed, mille on vastu võtnud üks või mitu piirkondlikku või allpiirkondlikku kalandusorganisatsiooni, või kord, mis on vastu võetud või mille võib vastu võtta ja mida kasutatakse kooskõlas rahvusvahelise õigusega, et majandada sellist kalapüüki vastavalt tunnustatud rahvusvahelistele standarditele, või

               b)
                     ajutised kaitse- ja majandamismeetmed, mille osalised võivad vastu võtta vastavalt artikli 5 lõike 1 punkti c alapunktile ii.

               2.
                     Osalisi kutsutakse üles tegelema teadusuuringutega artikli 4 kohaselt ellukutsutud teadusuuringute ja seire ühisprogrammi ning nende vastavate riiklike teadusprogrammide raames.

               3.
                     Kokkuleppeosaline võib lubada tema lipu all sõitvatel laevadel tegeleda kokkuleppealal katsepüügiga ainult vastavalt kokkuleppeosaliste poolt artikli 5 lõike 1 punkti d kohaselt kehtestatud kaitse- ja majandamismeetmetele.

               4.
                     Kokkuleppeosalised tagavad, et nende teadustegevus, mis hõlmab kalapüüki kokkuleppealal, ei kahjusta reguleerimata tööndusliku ja katsepüügi vältimist ega tervete mereökosüsteemide kaitset. Kokkuleppeosalisi kutsutakse üles üksteist oma selliste teadusuuringute lubamise kavadest teavitama.

               5.
                     Kokkuleppeosalised tagavad käesoleva artikli alusel kehtestatud ajutiste meetmete ning kõigi täiendavate ja erinevate ajutiste meetmete, mida nad võivad kehtestada artikli 5 lõike 1 punkti c alusel, järgimise.

               6.
                     1995. aasta kokkuleppe artikli 7 kohaselt teevad kaldariikidest kokkuleppeosalised ja muud kokkuleppeosalised koostööd, et tagada kalavarude kaitse- ja majandamismeetmete kooskõla nii riikliku jurisdiktsiooni alla kuuluvatel kui ka mittekuuluvatel Põhja-Jäämere keskosa aladel, et tagada kõnealuste varude terviklik kaitse ja majandamine.

               7.
                     Välja arvatud eespool punktis 4 sätestatud juhtumid, ei tõlgendata ühtki käesoleva kokkuleppe sätet kokkuleppeosaliste konventsioonis sätestatud mereliste teadusuuringute valdkonna õigusi kitsendavatena.

               Artikkel 4

               Teadusuuringute ja seire ühisprogramm

               1.
                     Kokkuleppeosalised soodustavad teadusalast koostööd, et edendada teadmisi Põhja-Jäämere keskosa bioloogiliste ressursside ja nende areaaliks olevate ökosüsteemide kohta.

               2.
                     Osalised lepivad kokku, et kutsuvad kahe aasta jooksul alates käesoleva kokkuleppe jõustumisest ellu teadusuuringute ja seire ühisprogrammi, et parandada arusaamist kokkuleppepiirkonna ökosüsteemidest, ning eelkõige kindlaks määrata, kas kokkuleppepiirkonnas võiks olla praegu või tulevikus kalavarusid, mida võiks olla võimalik säästvalt kasutada, samuti sellise kalapüügi võimalikust mõjust kokkuleppepiirkonna ökosüsteemidele.

               3.
                     Kokkuleppeosalised suunavad teadusuuringute ja seire ühisprogrammi väljatöötamist, kooskõlastamist ja elluviimist.

               4.
                     Kokkuleppeosalised tagavad, et teadusuuringute ja seire ühisprogrammi puhul võetakse arvesse asjaomaseid teaduslikke ja tehnilisi organisatsioone, asutusi ja programme ning põlis- ja kohalikke teadmisi.

               5.
                     Kokkuleppeosalised võtavad teadusuuringute ja seire ühisprogrammi raames kahe aasta jooksul alates käesoleva kokkuleppe jõustumisest vastu andmejagamisprotokolli ning jagavad selle kohaselt asjakohaseid andmeid otse või asjakohaste teadus- ja tehnikaorganisatsioonide kaudu.

               6.
                     Kokkuleppeosalised peavad vahetul osalusel või muul viisil teadusalase ühiskoosoleku vähemalt iga kahe aasta tagant ja vähemalt kaks kuud enne kokkuleppeosaliste koosolekuid, mis toimuvad vastavalt artiklile 5, et esitada oma teadusuuringute tulemused, läbi vaadata parimad olemasolevad teadusandmed ja varustada kokkuleppeosaliste koosolekuid õigeaegsete teaduslike nõuannetega. Kokkuleppeosalised määravad kahe aasta jooksul alates käesoleva kokkuleppe jõustumisest kindlaks ühiste teaduskoosolekute pädevuse ja muud toimimismenetlused.

               Artikkel 5

               Läbivaatamine ja täiendav rakendamine

               1.
                     Kokkuleppeosalised kohtuvad iga kahe aasta järel või soovi korral sagedamini. Oma koosolekutel teevad kokkuleppeosalised muu hulgas järgmist:

               a)
                     vaatavad läbi käesoleva kokkuleppe rakendamise ja vajaduse korral arutavad vastavalt artikli 13 lõikele 2 käesoleva kokkuleppe kehtivusega seotud küsimusi;

               b)
                     vaatavad läbi kogu kättesaadava teadusteabe, mis on kogutud teadusuuringute ja seire ühisprogrammi raames, riikide teadusprogrammidest ja kõigist teistest asjakohastest allikatest, sealhulgas põlis- ja kohalikest teadmistest;

               c)
                     tuginedes teadusuuringute ja seire ühisprogrammi raames, riikide teadusprogrammidest ja teistest asjakohastest allikatest kogutud teadusteabele ning võttes arvesse kalavarude majandamise ja ökosüsteemiga seotud asjakohaseid kaalutlusi, sealhulgas ettevaatusprintsiipi ja kalapüügi võimalikku negatiivset mõju ökosüsteemidele, kaaluvad muu hulgas, kas kalade jagunemine, ränne ja arvukus kokkuleppepiirkonnas toetaks säästvat töönduslikku kalapüüki, ja määravad sellest lähtudes kindlaks:

               i)
                     kas alustada läbirääkimisi ühe või mitme täiendava piirkondliku või allpiirkondliku kalandusorganisatsiooni loomiseks või korra kehtestamiseks kokkuleppeala kalapüügi majandamiseks; ning

               ii)
                     kas (kui läbirääkimised on vastavalt eelmisele alapunktile i alanud ja kokkuleppeosalised on kokku leppinud mehhanismides, millega tagatakse kalavarude jätkusuutlikkus) kehtestada kokkuleppealal nende kalavarude täiendavad või erinevad ajutised kaitse- ja majandamismeetmed.

               d)
                     kehtestavad kolme aasta jooksul alates käesoleva kokkuleppe jõustumisest kokkuleppeala katsepüügi kaitse- ja majandamismeetmed. Osalised võivad selliseid meetmed aeg-ajalt muuta. Kõnealuste meetmetega nähakse muu hulgas ette, et:

               i)
                     katsepüük ei kahjusta käesoleva kokkuleppe eesmärki;

               ii)
                     katsepüük on kestuselt, fookuselt ja ulatuselt piiratud, et minimeerida mõju kalavarudele ja ökosüsteemidele ning selle suhtes kohaldatakse standardnõudeid, mis on kehtestatud artikli 4 lõike 5 kohaselt vastu võetud andmete jagamise protokollis;

               iii)
                     kokkuleppeosaline võib proovipüüki lubada üksnes pädevate teadusuuringute alusel ning kui see on kooskõlas teadusuuringute ja seire ühisprogrammi ja tema enda riikliku/riiklike teadusuuringute programmi(de)ga;

               iv)
                     kokkuleppeosaline võib proovipüüki lubada üksnes pärast teiste kokkuleppeosaliste teavitamist sellise püügi kavadest ja teistele kokkuleppeosalistele kõnealuste kavade kohta märkuste esitamise võimaluse andmist ning

               v)
                     kokkuleppeosaline peab tema poolt lubatud proovipüüki nõuetekohaselt jälgima ja sellise kalapüügi tulemustest teistele kokkuleppeosalistele aru andma.

               2.
                     Käesoleva kokkuleppe täitmise edendamiseks, sealhulgas teadusuuringute ja seire ühisprogrammi ning artikli 4 kohaselt võetud muude meetmete seisukohast, võivad kokkuleppeosalised moodustada komiteesid või sarnaseid organeid, mille töös võivad osaleda Arktika kogukondade, sealhulgas sealsete põliselanike esindajad.

               Artikkel 6

               Otsuste tegemine

               1.
                     Kokkuleppeosaliste poolt menetlusküsimustes võetavad otsused võetakse vastu kokkuleppeosaliste enamuse poolt- või vastuhäältega.

               2.
                     Kokkuleppeosaliste poolt sisulistes küsimustes võetavad otsused võetakse vastu konsensuslikult. Käesolevas kokkuleppes tähendab „konsensus“, et otsuse tegemisel ei esitata ühtegi ametlikku vastuväidet.

               3.
                     Küsimus loetakse sisuliseks kui kokkuleppeosaline seda selleks peab.

               Artikkel 7

               Vaidluste lahendamine

               Käesoleva kokkuleppe tõlgendamise või kohaldamisega seotud kokkuleppeosaliste vahelise võimaliku vaidluse suhtes kohaldatakse mutatis mutandis 1995. aasta kokkuleppe VIII osas sätestatud vaidluste lahendamist käsitlevaid sätteid sõltumata sellest, kas kokkuleppeosalised on 1995. aasta kokkuleppe osalised või mitte.

               Artikkel 8

               Mitteosalised

               1.
                     Osalised innustavad käesoleva kokkuleppe mitteosalisi võtma käesoleva kokkuleppe sätetega kooskõlas olevaid meetmeid.

               2.
                     Kokkuleppeosalised võtavad rahvusvahelise õigusega kooskõlas olevaid meetmeid, et avastada mitteosaliste lipu all sõitvate laevade tegevust, mis kahjustab käesoleva kokkuleppe tõhusat rakendamist.

               Artikkel 9

               Allkirjastamine

               1.
                     Käesolevat kokkulepet on võimalik allkirjastada [asukoht] alates [kuupäev] Kanada, Hiina Rahvavabariigi, Taani Kuningriigi (seoses Fääri saarte ja Gröönimaaga), Islandi, Jaapani, Korea Vabariigi, Norra Kuningriigi, Venemaa Föderatsiooni, Ameerika Ühendriikide ja Euroopa Liidu poolt ning see on allkirjastamiseks avatud 12 kuu jooksul pärast kõnealust kuupäeva.

               2.
                     Käesoleva kokkuleppe allkirjastajad võivad selle ratifitseerida või heaks kiita igal ajal.

               Artikkel 10

               Ühinemine

               1.
                     Käesolev kokkulepe jääb ühinemiseks alaliselt avatuks artikli 9 lõikes 1 loetletud riikidele, kes ei ole käesolevat kokkulepet allkirjastanud, ja Euroopa Liidule, kui see ei ole käesolevat kokkulepet allkirjastanud.

               2.
                     Pärast käesoleva kokkuleppe jõustumist võivad kokkuleppeosalised kutsuda käesoleva kokkuleppega ühinema teisi tõelise huviga riike.

               Artikkel 11

               Jõustumine

               1.
                     Käesolev kokkulepe jõustub kolmekümnendal päeval pärast kuupäeva, mil hoiulevõtja on artikli 9 lõikes 1 loetletud riikide ja Euroopa Liidu käest kätte saanud kõik käesoleva kokkuleppe ratifitseerimis-, heakskiitmis- või ühinemiskirjad.

               2.
                     Pärast käesoleva kokkuleppe jõustumist jõustub see iga artikli 10 lõike 2 kohaselt ühinema üleskutsutud riigi suhtes, mis on kolmekümne päeva jooksul pärast ühinemiskirja hoiule andmise kuupäeva kõnealuse kirja hoiule andnud.

               Artikkel 12

               Kokkuleppest taganemine

               Kokkuleppeosaline võib käesolevast kokkuleppest taganeda igal ajal, saates hoiulevõtjale diplomaatiliste kanalite kaudu kirjaliku teate oma taganemisest, täpsustades oma taganemise kuupäeva, mis peab olema vähemalt kuus kuud pärast teate kuupäeva. Käesolevast kokkuleppest taganemine ei mõjuta selle kohaldamist ülejäänud kokkuleppeosaliste poolt ega taganeva kokkuleppeosalise kohustust täita kõiki käesolevast kokkuleppest tulenevaid kohustusi, mida ta muidu peaks käesolevast kokkuleppest sõltumatult täitma rahvusvahelise õiguse alusel.

               Artikkel 13

               Kokkuleppe kehtivus

               1.
                     Käesolev kokkulepe kehtib esialgu 16 aastat alates selle jõustumisest.

               2.
                     Eespool lõikes 1 nimetatud esialgse ajavahemiku lõppedes jääb käesolev kokkulepe jõusse järgneva(te)ks viieaastas(t)eks pikendus(t)eks, välja arvatud juhul kui kokkuleppeosaline:

               a)
                     esitab käesoleva kokkuleppe pikendamise suhtes ametliku vastuväite kokkuleppeosaliste viimasel koosolekul enne esialgse ajavahemiku või järgneva(te) pikendus(t)e lõppu või

               b)
                     saadab pikendamise suhtes hoiulevõtjale ametliku kirjaliku vastuväite mitte hiljem kui kuus kuud enne vastava ajavahemiku lõppemist.

               3.
                     Kokkuleppeosalised näevad ette tõhusa ülemineku käesoleva kokkuleppe ja iga võimaliku uue kokkuleppe vahel, millega luuakse või kehtestatakse täiendav piirkondlik või allpiirkondlik kalandusorganisatsioon või kord kokkuleppeala kalapüügi majandamiseks, et kaitsta kokkuleppealal terveid mereökosüsteeme ning tagada kalavarude säilitamine ja säästev kasutamine.

               Artikkel 14

               Seos muude kokkulepetega

               1.
                     Kokkuleppeosalised tunnistavad, et nad täidavad praegu ja tulevikus oma rahvusvahelise õiguse asjakohastest sätetest tulenevaid kohustusi, samuti neid, mis on sätestatud konventsioonis ja 1995. aasta kokkuleppes, ning tunnistavad koostöö jätkamise tähtsust nende kohustuste täitmisel isegi käesoleva kokkuleppe kehtivuse lõppemisel või selle lõpetamisel, kui ei sõlmita võimalikku kokkulepet, millega luuakse või kehtestatakse täiendav piirkondlik või allpiirkondlik kalandusorganisatsioon või kord kokkuleppeala kalapüügi majandamiseks.

               2.
                     Ükski käesoleva kokkuleppe säte ei mõjuta ühegi kokkuleppeosalise seisukohti seoses nende rahvusvahelistest kokkulepetest tulenevate õiguste ja kohustustega ning nende seisukohtadega mereõigusega seonduvate võimalike küsimuste suhtes, sealhulgas Põhja-Jäämerel õiguste kasutamist ja jurisdiktsiooni käsitlevate võimalike seisukohtade suhtes.

               3.
                     Ükski käesoleva kokkuleppe säte ei mõjuta ühegi kokkuleppeosalise konventsioonis või 1995. aasta kokkuleppes sätestatud rahvusvahelise õiguse asjakohastest sätetest tulenevaid õigusi, jurisdiktsiooni ja kohustusi, sealhulgas õigust alustada läbirääkimisi kokkuleppealal ühe või mitme täiendava piirkondliku või allpiirkondliku kalandusorganisatsiooni loomiseks või korra kehtestamiseks.

               4.
                     Käesoleva kokkuleppega ei muudeta ühegi kokkuleppeosalise õigusi ega kohustusi, mis tulenevad käesoleva kokkuleppega kooskõlas olevatest muudest kokkulepetest ja mis ei mõjuta teiste kokkuleppeosaliste käesolevast kokkuleppest tulenevate õiguste kasutamist ega kohustuste täitmist. Käesoleva kokkuleppega ei kahjustata ühegi olemasoleva kalavarude majandamise rahvusvahelise mehhanismi rolli ega volitusi ega minda nendega vastuollu.

               Artikkel 15

               Hoiulevõtja

               1.
                     Käesoleva kokkuleppe hoiulevõtja on Kanada valitsus.

               2.
                     Ratifitseerimis-, heakskiitmis- või ühinemiskirjad antakse hoiule hoiulevõtjale.

               3.
                     Hoiulevõtja teatab kõigile allkirjastajatele ja kokkuleppeosalistele kõigi ratifitseerimis-, heakskiitmis- ja ühinemiskirjade hoiuleandmisest ning täidab muid ülesandeid, mis on ette nähtud 1969. aasta rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsioonis.

               Allkirjastatud _________________________ ______ _________, 201X, ühes eksemplaris hiina, inglise, prantsuse ja vene keeles, kusjuures kõik tekstid on võrdselt autentsed.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,12.6.2018
            COM(2018) 453 final
            2018/0239(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitleva kokkuleppe Euroopa Liidu nimel sõlmimise kohta

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

               Selleks et sõlmida Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitlev siduv kokkulepe (edaspidi „kokkulepe“), pidas komisjon asjaomaste läbirääkimisjuhiste
                  1
                alusel läbirääkimisi delegatsioonidega Kanadast, Hiina Rahvavabariigist, Taani Kuningriigist (seoses Fääri saarte ja Gröönimaaga), Islandilt, Jaapanist, Korea Vabariigist, Norra Kuningriigist, Venemaa Föderatsioonist ja Ameerika Ühendriikidest.

               Kokkuleppega välditakse reguleerimata tööstuslikku avamerekalapüüki Põhja-Jäämere keskosas, ligikaudu 2,8 miljoni ruutkilomeetri suurusel alal. Teadaolevalt ei ole selles piirkonnas kunagi töönduslikult kala püütud, samuti ei ole see tõenäoline lähitulevikus. Võttes aga arvesse Põhja-Jäämere muutuvaid tingimusi ja lähtudes ettevaatusprintsiibil põhinevast lähenemisviisist kalavarude majandamisele, koostasid kõnealused valitsused käesoleva kokkuleppe.

               Kokkuleppega kutsutakse ellu teadusuuringute ja seire ühisprogramm ning rakendatakse seda, et parandada arusaamist kõnealuse piirkonna ökosüsteem(ide)st, ning eelkõige kindlaks määrata, kas selles piirkonnas võiks olla kalavarusid, mida võiks olla võimalik säästvalt kasutada. Kokkuleppega nähakse ette võimalus, et tulevikus võidakse selles piirkonnas luua või koostada üks või mitu täiendavat piirkondlikku kalandusorganisatsiooni või korda.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

                  Oma 2009. aasta järeldustes Arktika küsimuste kohta
                     2
                   väljendas nõukogu oma valmisolekut kaaluda ettepanekut kehtestada reguleeriv raamistik nende avamerepiirkondade jaoks, mis ei ole veel rahvusvahelise kaitsesüsteemiga hõlmatud, laiendades asjakohaste piirkondlike kalandusorganisatsioonide pädevust, või mis tahes muud sama eesmärki taotlevat ettepanekut, milles asjakohased osalised on kokku leppinud.

                  Nõukogu märkis samuti, et kuni sellise raamistiku kehtestamiseni pooldab ta uue kalapüügi ajutist keelustamist kõnealustes vetes.

                  Oma 2012. aasta järeldustes kalanduspoliitika välismõõdet käsitleva komisjoni teatise kohta
                     3
                   rõhutas nõukogu muu hulgas ühise majandamise vajalikkust olukorras, kus ühist huvi pakkuvaid kalavarusid jagatakse kolmandate riikidega, et tagada võrdsed tingimused, ning kinnitas veelkord piirkondlike kalavarude majandamise organisatsioonide tähtsat osa kalavarude säästval majandamisel rahvusvahelisel tasandil.

                  Kokkuleppe jõustumisel täidetakse sellega oluline reguleeriv puudujääk kehtivas ookeanide majandamise rahvusvahelises raamistikus.

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

                  Ettepanek on kooskõlas Euroopa Liidu ühise kalanduspoliitikaga ja ookeanide rahvusvahelise majandamisega, sh ELi Arktika-poliitikaga.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

                  Kõnealuse ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELTL“) artikli 43 lõige 2 koostoimes artikli 218 lõike 6 teise lõigu punkti a alapunktiga v.

                •Proportsionaalsus

                  Käesolev ettepanek ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik taotletava eesmärgi (kokkuleppe sõlmimine ELi poolt) saavutamiseks.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

                  31. märtsil 2016 võttis nõukogu vastu läbirääkimisjuhised, milles volitati komisjoni alustama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitleva rahvusvahelise kokkuleppe üle. Liikmesriike teavitati läbirääkimiste edusammudest koosolekutel.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

                  Komisjon kasutas liikmesriikide oskusteavet nii iga läbirääkimisvooru ettevalmistamisel kui ka ajal. Kahes viimases läbirääkimisvoorus kuulus ELi delegatsiooni hulka ka väline õigusnõustaja.

                4.MÕJU EELARVELE

                  Ettepanekuga ei kaasne ELi eelarvele lisakulusid.

               2018/0239 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitleva kokkuleppe Euroopa Liidu nimel sõlmimise kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 2 koostoimes artikli 218 lõike 6 teise lõigu punkti a alapunktiga v,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut
                  4

               ning arvestades järgmist:

               (1)Liit on ainupädev võtma meetmeid mere bioloogiliste ressursside kaitseks ning sõlmima kokkuleppeid kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega.

               (2)Nõukogu otsuse 98/392/EÜ
                  5
                kohaselt on liit Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 10. detsembri 1982. aasta mereõiguste konventsiooni (edaspidi „konventsioon“) osaline ja nõukogu otsuse 98/414/EÜ
                  6
                kohaselt kokkuleppe (konventsiooni nende sätete rakendamise kohta, mis käsitlevad piirialade kalavarude ja siirdekalade kaitset ja majandamist) (edaspidi „kalavarude kokkulepe“) osaline. Nii konventsioonis kui ka kalavarude kokkuleppes nõutakse kõigi riikide koostööd mere bioloogiliste ressursside kaitsel ja majandamisel. Seda kohustust täidetakse Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitleva kokkuleppega (edaspidi „kokkulepe“).

               (3)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1380/2013
                  7
                on sätestatud, et mere bioloogiliste ressursside ja merekeskkonna säästva kasutamise, majandamise ning kaitse tagamiseks arendab liit kalandusalaseid välissuhteid kooskõlas rahvusvaheliste kohustuste ja poliitikaeesmärkidega ning artiklites 2 ja 3 sätestatud eesmärkide ja põhimõtetega. Kokkulepe on nende eesmärkidega kooskõlas.

               (4)31. märtsil 2016 volitas nõukogu
                  8
                Euroopa Komisjoni pidama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitleva rahvusvahelise kokkuleppe üle. Nimetatud läbirääkimised jõudsid 30. novembril 2017 edukalt lõpule. Vastavalt nõukogu […] otsusele [xxx] allkirjastati Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitlev kokkulepe […], tingimusel et see sõlmitakse hiljem.

               (5)Kokkuleppega liitumine edendab liidu kaitsealase lähenemisviisi järjepidevust eri ookeanide puhul ning tugevdab tema pühendumist mere bioloogiliste ressursside üleilmsele pikaajalisele kaitsele ja säästvale kasutamisele.

               (6)Seetõttu on kokkuleppe sõlmimine liidu huvides,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Käesolevaga kiidetakse liidu nimel heaks Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitlev kokkulepe (edaspidi „kokkulepe“).

               Kokkuleppe tekst on esitatud käesoleva otsuse lisas.

               Artikkel 2

               Nõukogu eesistuja nimetab isiku, kes on volitatud liidu nimel esitama kokkuleppe artiklis 15 osutatud teate, et väljendada liidu nõusolekut end kokkuleppega siduda.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               Brüssel,

                        Nõukogu nimel

                        eesistuja

                     (1)

                        Nõukogu poolt vastu võetud 31.3.2016.

                     (2)

                        Dokument 16857/09 +CORI

                     (3)

                        Dokument 7087/12 REV 1 ADD 1 COR 1

                     (4)

                        ELT C [...], [...], lk [...]

                     (5)

                        Nõukogu 23. märtsi 1998. aasta otsus 98/392/EÜ, mis käsitleb Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 10. detsembri 1982. aasta mereõiguse konventsiooni ja selle XI osa rakendamist käsitleva 28. juuli 1994. aasta lepingu sõlmimist Euroopa Ühenduse poolt (EÜT L 179, 23.6.1998, lk 1).

                     (6)

                        Nõukogu 8. juuni 1998. aasta otsus 98/414/EÜ Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 10. detsembri 1982. aasta mereõiguste konventsiooni nende sätete rakendamise kokkuleppe ratifitseerimise kohta Euroopa Ühenduse poolt, mis käsitlevad piirialade kalavarude ja siirdekalade kaitset ja majandamist (EÜT L 189, 3.7.1998, lk 14).

                     (7)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1380/2013 ühise kalanduspoliitika kohta, millega muudetakse nõukogu määrusi (EÜ) nr 1954/2003 ja (EÜ) nr 1224/2009 ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 2371/2002 ja (EÜ) nr 639/2004 ning nõukogu otsus 2004/585/EÜ (ELT L 354, 28.12.2013, lk 22).

                     (8)

                        Vastu võetud nõukogu poolt 31. märtsil 2016 dokumendiga number ST 7411 2016 ADD 1.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,12.6.2018
            COM(2018) 453 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: nõukogu otsus
            Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitleva kokkuleppe Euroopa Liidu nimel sõlmimise kohta

               LISA

               PÕHJA-JÄÄMERE KESKOSAS

               REGULEERIMATA AVAMEREKALAPÜÜGI VÄLTIMIST KÄSITLEV KOKKULEPE

               Käesoleva kokkuleppe osalised,

               tunnistades, et viimase ajani on jää katnud Põhja-Jäämere keskosa avamerd üldiselt aastaringselt ja see on muutnud neis vetes kala püüdmise võimatuks, kuid selle piirkonna jääkate on viimastel aastatel vähenenud;

               tunnistades, et ehkki Põhja-Jäämere keskosa ökosüsteemid on olnud inimtegevusest suhteliselt puutumata, on need ökosüsteemid muutumas kliimamuutuste ja muude asjaolude tõttu, ning et kõnealuste muudatuste mõju ei mõisteta hästi;

               tunnistades tervete ja jätkusuutlike mereökosüsteemide ning kalanduse olulist rolli toidu ja toitumise seisukohast;

               tunnistades Põhja-Jäämere keskosa kaldariikide erilist vastutust ja erihuvi Põhja-Jäämere keskosa kalavarude kaitsel ja säästval majandamisel;

               märkides sellega seoses ära Põhja-Jäämere keskosa kaldariikide algatuse 16. juulil 2015 allkirjastatud Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi vältimist käsitleva deklaratsiooni näol;

               tuletades meelde muuhulgas järgmiste lepingute ja muude rahvusvaheliste õigusaktide põhimõtteid ja sätteid merel toimuva kalapüügi kohta, mida Põhja-Jäämere keskosa avamere suhtes juba kohaldatakse:

               Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 10. detsembri 1982. aasta mereõiguse konventsiooni (edaspidi „konventsioon“);

               Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 1982. aasta 10. detsembri mereõiguse konventsiooni piirialade kalavarude ja pika rändega kalavarude kaitset ja majandamist käsitlevate sätete rakenduskokkulepe, 4. august 1995 (edaspidi „1995. aasta kokkulepe“) ning

               vastutustundliku kalapüügi juhend (1995) ning ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni poolt vastuvõetud muud asjaomased vahendid;

               rõhutades koostöö ja kooskõlastamise tagamise tähtsust kokkuleppeosaliste ja Kirde-Atlandi Kalanduskomisjoni vahel, mis on pädev vastu võtma kaitse- ja majandamismeetmeid Põhja-Jäämere keskosa avamere osa kohta, ning muude asjakohaste kalavarude majandamise mehhanismide vahel, mis on moodustatud ja mis tegutsevad rahvusvahelise õiguse alusel, samuti asjakohaste rahvusvaheliste asutuste ja programmidega;

               uskudes, et Põhja-Jäämere keskosa avamere töönduslik kalapüük ei kujune tõenäoliselt lähitulevikus elujõuliseks, mistõttu on praegustes tingimustes ennatlik moodustada või kehtestada Põhja-Jäämere keskosa avamerel täiendavaid piirkondlikke või allpiirkondlikke kalandusorganisatsioone või kordi;

               soovides ettevaatusprintsiibil põhineva lähenemisviisi kohaselt vältida Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata avamerekalapüügi algust, hoides pidevalt silma peal vajadusel täiendavate kaitse- ja majandamismeetmete järele;

               tuletades meelde ÜRO põlisrahvaste õiguste deklaratsiooni (2007);

               tunnistades Arktika elanike, sealhulgas põliselanike huve Põhja-Jäämere bioloogiliste ressursside ja tervete mereökosüsteemide pikaajalisel kaitsel ja säästval kasutamisel ning rõhutades nende ja nende kogukondade kaasamise tähtsust ning

               soovides Põhja-Jäämere bioloogiliste ressursside ja nende areaaliks olevate ökosüsteemide puhul edendada nii teaduslike kui ka põlis- ja kohalike teadmiste kasutamist Põhja-Jäämere keskosa avamere kalavarude kaitse ja majandamise lähtekohana,

               on kokku leppinud järgmises:

               Artikkel 1

               Mõisted

               Käesolevas kokkuleppes kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a)
                     „kokkuleppepiirkond“ – Põhja-Jäämere keskosa avamere osa, mida ümbritsevad veed, mis kuuluvad Kanada, Taani Kuningriigi (seoses Gröönimaaga), Norra Kuningriigi, Venemaa Föderatsiooni ja Ameerika Ühendriikide kalapüügialase jurisdiktsiooni alla;

               b)
                     „kalad“ – välja arvatud konventsiooni artiklis 77 määratletud sessiilsete liikide hulka kuuluvad kala-, molluski- ja koorikloomaliigid;

               c)
                     „kalapüük“ – kalade otsimine, ligimeelitamine, asukoha kindlaksmääramine, püüdmine, loomuse võtmine või kogumine või mis tahes tegevus, mille tulemusena võib õigustatult eeldada kalade ligimeelitamist, asukoha kindlaksmääramist, püüdmist, loomuse võtmist või kogumist;

               d)
                     „töönduslik kalapüük“ – kalapüük töönduslikel eesmärkidel;

               e)
                     „katsepüük“ – kalapüük tulevase tööndusliku kalapüügi jätkusuutlikkuse ja teostatavuse hindamiseks, kogudes sellise kalapüügiga seotud teadusandmeid;

               f)
                     „laev” – mis tahes laev, mida kasutatakse või kavatsetakse kasutada kalapüügiks.

               Artikkel 2

               Kokkuleppe eesmärk

               Käesoleva kokkuleppe eesmärk on vältida reguleerimata avamerekalapüüki Põhja-Jäämere keskosas, rakendades pikaajalise strateegia raames ennetavaid kaitse- ja majandamismeetmeid, et kaitsta terveid mereökosüsteeme ning tagada kalavarude säilitamine ja säästev kasutamine.

               Artikkel 3

               Kalapüügi ajutised kaitse- ja majandamismeetmed

               1.
                     Iga kokkuleppeosaline lubab tema lipu all sõitvatel laevadel tegeleda kokkuleppealal tööndusliku kalapüügiga ainult vastavalt järgmisele:

               a)
                     kalavarude säästva majandamise kaitse- ja majandamismeetmed, mille on vastu võtnud üks või mitu piirkondlikku või allpiirkondlikku kalandusorganisatsiooni, või kord, mis on vastu võetud või mille võib vastu võtta ja mida kasutatakse kooskõlas rahvusvahelise õigusega, et majandada sellist kalapüüki vastavalt tunnustatud rahvusvahelistele standarditele, või

               b)
                     ajutised kaitse- ja majandamismeetmed, mille osalised võivad vastu võtta vastavalt artikli 5 lõike 1 punkti c alapunktile ii.

               2.
                     Osalisi kutsutakse üles tegelema teadusuuringutega artikli 4 kohaselt ellukutsutud teadusuuringute ja seire ühisprogrammi ning nende vastavate riiklike teadusprogrammide raames.

               3.
                     Kokkuleppeosaline võib lubada tema lipu all sõitvatel laevadel tegeleda kokkuleppealal katsepüügiga ainult vastavalt kokkuleppeosaliste poolt artikli 5 lõike 1 punkti d kohaselt kehtestatud kaitse- ja majandamismeetmetele.

               4.
                     Kokkuleppeosalised tagavad, et nende teadustegevus, mis hõlmab kalapüüki kokkuleppealal, ei kahjusta reguleerimata tööndusliku ja katsepüügi vältimist ega tervete mereökosüsteemide kaitset. Kokkuleppeosalisi kutsutakse üles üksteist oma selliste teadusuuringute lubamise kavadest teavitama.

               5.
                     Kokkuleppeosalised tagavad käesoleva artikli alusel kehtestatud ajutiste meetmete ning kõigi täiendavate ja erinevate ajutiste meetmete, mida nad võivad kehtestada artikli 5 lõike 1 punkti c alusel, järgimise.

               6.
                     1995. aasta kokkuleppe artikli 7 kohaselt teevad kaldariikidest kokkuleppeosalised ja muud kokkuleppeosalised koostööd, et tagada kalavarude kaitse- ja majandamismeetmete kooskõla nii riikliku jurisdiktsiooni alla kuuluvatel kui ka mittekuuluvatel Põhja-Jäämere keskosa aladel, et tagada kõnealuste varude terviklik kaitse ja majandamine.

               7.
                     Välja arvatud eespool punktis 4 sätestatud juhtumid, ei tõlgendata ühtki käesoleva kokkuleppe sätet kokkuleppeosaliste konventsioonis sätestatud mereliste teadusuuringute valdkonna õigusi kitsendavatena.

               Artikkel 4

               Teadusuuringute ja seire ühisprogramm

               1.
                     Kokkuleppeosalised soodustavad teadusalast koostööd, et edendada teadmisi Põhja-Jäämere keskosa bioloogiliste ressursside ja nende areaaliks olevate ökosüsteemide kohta.

               2.
                     Osalised lepivad kokku, et kutsuvad kahe aasta jooksul alates käesoleva kokkuleppe jõustumisest ellu teadusuuringute ja seire ühisprogrammi, et parandada arusaamist kokkuleppepiirkonna ökosüsteemidest, ning eelkõige kindlaks määrata, kas kokkuleppepiirkonnas võiks olla praegu või tulevikus kalavarusid, mida võiks olla võimalik säästvalt kasutada, samuti sellise kalapüügi võimalikust mõjust kokkuleppepiirkonna ökosüsteemidele.

               3.
                     Kokkuleppeosalised suunavad teadusuuringute ja seire ühisprogrammi väljatöötamist, kooskõlastamist ja elluviimist.

               4.
                     Kokkuleppeosalised tagavad, et teadusuuringute ja seire ühisprogrammi puhul võetakse arvesse asjaomaseid teaduslikke ja tehnilisi organisatsioone, asutusi ja programme ning põlis- ja kohalikke teadmisi.

               5.
                     Kokkuleppeosalised võtavad teadusuuringute ja seire ühisprogrammi raames kahe aasta jooksul alates käesoleva kokkuleppe jõustumisest vastu andmejagamisprotokolli ning jagavad selle kohaselt asjakohaseid andmeid otse või asjakohaste teadus- ja tehnikaorganisatsioonide kaudu.

               6.
                     Kokkuleppeosalised peavad vahetul osalusel või muul viisil teadusalase ühiskoosoleku vähemalt iga kahe aasta tagant ja vähemalt kaks kuud enne kokkuleppeosaliste koosolekuid, mis toimuvad vastavalt artiklile 5, et esitada oma teadusuuringute tulemused, läbi vaadata parimad olemasolevad teadusandmed ja varustada kokkuleppeosaliste koosolekuid õigeaegsete teaduslike nõuannetega. Kokkuleppeosalised määravad kahe aasta jooksul alates käesoleva kokkuleppe jõustumisest kindlaks ühiste teaduskoosolekute pädevuse ja muud toimimismenetlused.

               Artikkel 5

               Läbivaatamine ja täiendav rakendamine

               1.
                     Kokkuleppeosalised kohtuvad iga kahe aasta järel või soovi korral sagedamini. Oma koosolekutel teevad kokkuleppeosalised muu hulgas järgmist:

               a)
                     vaatavad läbi käesoleva kokkuleppe rakendamise ja vajaduse korral arutavad vastavalt artikli 13 lõikele 2 käesoleva kokkuleppe kehtivusega seotud küsimusi;

               b)
                     vaatavad läbi kogu kättesaadava teadusteabe, mis on kogutud teadusuuringute ja seire ühisprogrammi raames, riikide teadusprogrammidest ja kõigist teistest asjakohastest allikatest, sealhulgas põlis- ja kohalikest teadmistest;

               c)
                     tuginedes teadusuuringute ja seire ühisprogrammi raames, riikide teadusprogrammidest ja teistest asjakohastest allikatest kogutud teadusteabele ning võttes arvesse kalavarude majandamise ja ökosüsteemiga seotud asjakohaseid kaalutlusi, sealhulgas ettevaatusprintsiipi ja kalapüügi võimalikku negatiivset mõju ökosüsteemidele, kaaluvad muu hulgas, kas kalade jagunemine, ränne ja arvukus kokkuleppepiirkonnas toetaks säästvat töönduslikku kalapüüki, ja määravad sellest lähtudes kindlaks:

               i)
                     kas alustada läbirääkimisi ühe või mitme täiendava piirkondliku või allpiirkondliku kalandusorganisatsiooni loomiseks või korra kehtestamiseks kokkuleppeala kalapüügi majandamiseks; ning

               ii)
                     kas (kui läbirääkimised on vastavalt eelmisele alapunktile i alanud ja kokkuleppeosalised on kokku leppinud mehhanismides, millega tagatakse kalavarude jätkusuutlikkus) kehtestada kokkuleppealal nende kalavarude täiendavad või erinevad ajutised kaitse- ja majandamismeetmed.

               d)
                     kehtestavad kolme aasta jooksul alates käesoleva kokkuleppe jõustumisest kokkuleppeala katsepüügi kaitse- ja majandamismeetmed. Osalised võivad selliseid meetmed aeg-ajalt muuta. Kõnealuste meetmetega nähakse muu hulgas ette, et:

               i)
                     katsepüük ei kahjusta käesoleva kokkuleppe eesmärki;

               ii)
                     katsepüük on kestuselt, fookuselt ja ulatuselt piiratud, et minimeerida mõju kalavarudele ja ökosüsteemidele ning selle suhtes kohaldatakse standardnõudeid, mis on kehtestatud artikli 4 lõike 5 kohaselt vastu võetud andmete jagamise protokollis;

               iii)
                     kokkuleppeosaline võib proovipüüki lubada üksnes pädevate teadusuuringute alusel ning kui see on kooskõlas teadusuuringute ja seire ühisprogrammi ja tema enda riikliku/riiklike teadusuuringute programmi(de)ga;

               iv)
                     kokkuleppeosaline võib proovipüüki lubada üksnes pärast teiste kokkuleppeosaliste teavitamist sellise püügi kavadest ja teistele kokkuleppeosalistele kõnealuste kavade kohta märkuste esitamise võimaluse andmist ning

               v)
                     kokkuleppeosaline peab tema poolt lubatud proovipüüki nõuetekohaselt jälgima ja sellise kalapüügi tulemustest teistele kokkuleppeosalistele aru andma.

               2.
                     Käesoleva kokkuleppe täitmise edendamiseks, sealhulgas teadusuuringute ja seire ühisprogrammi ning artikli 4 kohaselt võetud muude meetmete seisukohast, võivad kokkuleppeosalised moodustada komiteesid või sarnaseid organeid, mille töös võivad osaleda Arktika kogukondade, sealhulgas sealsete põliselanike esindajad.

               Artikkel 6

               Otsuste tegemine

               1.
                     Kokkuleppeosaliste poolt menetlusküsimustes võetavad otsused võetakse vastu kokkuleppeosaliste enamuse poolt- või vastuhäältega.

               2.
                     Kokkuleppeosaliste poolt sisulistes küsimustes võetavad otsused võetakse vastu konsensuslikult. Käesolevas kokkuleppes tähendab „konsensus“, et otsuse tegemisel ei esitata ühtegi ametlikku vastuväidet.

               3.
                     Küsimus loetakse sisuliseks kui kokkuleppeosaline seda selleks peab.

               Artikkel 7

               Vaidluste lahendamine

               Käesoleva kokkuleppe tõlgendamise või kohaldamisega seotud kokkuleppeosaliste vahelise võimaliku vaidluse suhtes kohaldatakse mutatis mutandis 1995. aasta kokkuleppe VIII osas sätestatud vaidluste lahendamist käsitlevaid sätteid sõltumata sellest, kas kokkuleppeosalised on 1995. aasta kokkuleppe osalised või mitte.

               Artikkel 8

               Mitteosalised

               1.
                     Osalised innustavad käesoleva kokkuleppe mitteosalisi võtma käesoleva kokkuleppe sätetega kooskõlas olevaid meetmeid.

               2.
                     Kokkuleppeosalised võtavad rahvusvahelise õigusega kooskõlas olevaid meetmeid, et avastada mitteosaliste lipu all sõitvate laevade tegevust, mis kahjustab käesoleva kokkuleppe tõhusat rakendamist.

               Artikkel 9

               Allkirjastamine

               1.
                     Käesolevat kokkulepet on võimalik allkirjastada [asukoht] alates [kuupäev] Kanada, Hiina Rahvavabariigi, Taani Kuningriigi (seoses Fääri saarte ja Gröönimaaga), Islandi, Jaapani, Korea Vabariigi, Norra Kuningriigi, Venemaa Föderatsiooni, Ameerika Ühendriikide ja Euroopa Liidu poolt ning see on allkirjastamiseks avatud 12 kuu jooksul pärast kõnealust kuupäeva.

               2.
                     Käesoleva kokkuleppe allkirjastajad võivad selle ratifitseerida või heaks kiita igal ajal.

               Artikkel 10

               Ühinemine

               1.
                     Käesolev kokkulepe jääb ühinemiseks alaliselt avatuks artikli 9 lõikes 1 loetletud riikidele, kes ei ole käesolevat kokkulepet allkirjastanud, ja Euroopa Liidule, kui see ei ole käesolevat kokkulepet allkirjastanud.

               2.
                     Pärast käesoleva kokkuleppe jõustumist võivad kokkuleppeosalised kutsuda käesoleva kokkuleppega ühinema teisi tõelise huviga riike.

               Artikkel 11

               Jõustumine

               1.
                     Käesolev kokkulepe jõustub kolmekümnendal päeval pärast kuupäeva, mil hoiulevõtja on artikli 9 lõikes 1 loetletud riikide ja Euroopa Liidu käest kätte saanud kõik käesoleva kokkuleppe ratifitseerimis-, heakskiitmis- või ühinemiskirjad.

               2.
                     Pärast käesoleva kokkuleppe jõustumist jõustub see iga artikli 10 lõike 2 kohaselt ühinema üleskutsutud riigi suhtes, mis on kolmekümne päeva jooksul pärast ühinemiskirja hoiule andmise kuupäeva kõnealuse kirja hoiule andnud.

               Artikkel 12

               Kokkuleppest taganemine

               Kokkuleppeosaline võib käesolevast kokkuleppest taganeda igal ajal, saates hoiulevõtjale diplomaatiliste kanalite kaudu kirjaliku teate oma taganemisest, täpsustades oma taganemise kuupäeva, mis peab olema vähemalt kuus kuud pärast teate kuupäeva. Käesolevast kokkuleppest taganemine ei mõjuta selle kohaldamist ülejäänud kokkuleppeosaliste poolt ega taganeva kokkuleppeosalise kohustust täita kõiki käesolevast kokkuleppest tulenevaid kohustusi, mida ta muidu peaks käesolevast kokkuleppest sõltumatult täitma rahvusvahelise õiguse alusel.

               Artikkel 13

               Kokkuleppe kehtivus

               1.
                     Käesolev kokkulepe kehtib esialgu 16 aastat alates selle jõustumisest.

               2.
                     Eespool lõikes 1 nimetatud esialgse ajavahemiku lõppedes jääb käesolev kokkulepe jõusse järgneva(te)ks viieaastas(t)eks pikendus(t)eks, välja arvatud juhul kui kokkuleppeosaline:

               a)
                     esitab käesoleva kokkuleppe pikendamise suhtes ametliku vastuväite kokkuleppeosaliste viimasel koosolekul enne esialgse ajavahemiku või järgneva(te) pikendus(t)e lõppu või

               b)
                     saadab pikendamise suhtes hoiulevõtjale ametliku kirjaliku vastuväite mitte hiljem kui kuus kuud enne vastava ajavahemiku lõppemist.

               3.
                     Kokkuleppeosalised näevad ette tõhusa ülemineku käesoleva kokkuleppe ja iga võimaliku uue kokkuleppe vahel, millega luuakse või kehtestatakse täiendav piirkondlik või allpiirkondlik kalandusorganisatsioon või kord kokkuleppeala kalapüügi majandamiseks, et kaitsta kokkuleppealal terveid mereökosüsteeme ning tagada kalavarude säilitamine ja säästev kasutamine.

               Artikkel 14

               Seos muude kokkulepetega

               1.
                     Kokkuleppeosalised tunnistavad, et nad täidavad praegu ja tulevikus oma rahvusvahelise õiguse asjakohastest sätetest tulenevaid kohustusi, samuti neid, mis on sätestatud konventsioonis ja 1995. aasta kokkuleppes, ning tunnistavad koostöö jätkamise tähtsust nende kohustuste täitmisel isegi käesoleva kokkuleppe kehtivuse lõppemisel või selle lõpetamisel, kui ei sõlmita võimalikku kokkulepet, millega luuakse või kehtestatakse täiendav piirkondlik või allpiirkondlik kalandusorganisatsioon või kord kokkuleppeala kalapüügi majandamiseks.

               2.
                     Ükski käesoleva kokkuleppe säte ei mõjuta ühegi kokkuleppeosalise seisukohti seoses nende rahvusvahelistest kokkulepetest tulenevate õiguste ja kohustustega ning nende seisukohtadega mereõigusega seonduvate võimalike küsimuste suhtes, sealhulgas Põhja-Jäämerel õiguste kasutamist ja jurisdiktsiooni käsitlevate võimalike seisukohtade suhtes.

               3.
                     Ükski käesoleva kokkuleppe säte ei mõjuta ühegi kokkuleppeosalise konventsioonis või 1995. aasta kokkuleppes sätestatud rahvusvahelise õiguse asjakohastest sätetest tulenevaid õigusi, jurisdiktsiooni ja kohustusi, sealhulgas õigust alustada läbirääkimisi kokkuleppealal ühe või mitme täiendava piirkondliku või allpiirkondliku kalandusorganisatsiooni loomiseks või korra kehtestamiseks.

               4.
                     Käesoleva kokkuleppega ei muudeta ühegi kokkuleppeosalise õigusi ega kohustusi, mis tulenevad käesoleva kokkuleppega kooskõlas olevatest muudest kokkulepetest ja mis ei mõjuta teiste kokkuleppeosaliste käesolevast kokkuleppest tulenevate õiguste kasutamist ega kohustuste täitmist. Käesoleva kokkuleppega ei kahjustata ühegi olemasoleva kalavarude majandamise rahvusvahelise mehhanismi rolli ega volitusi ega minda nendega vastuollu.

               Artikkel 15

               Hoiulevõtja

               1.
                     Käesoleva kokkuleppe hoiulevõtja on Kanada valitsus.

               2.
                     Ratifitseerimis-, heakskiitmis- või ühinemiskirjad antakse hoiule hoiulevõtjale.

               3.
                     Hoiulevõtja teatab kõigile allkirjastajatele ja kokkuleppeosalistele kõigi ratifitseerimis-, heakskiitmis- ja ühinemiskirjade hoiuleandmisest ning täidab muid ülesandeid, mis on ette nähtud 1969. aasta rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsioonis.

               Allkirjastatud _________________________ ______ _________, 201X, ühes eksemplaris hiina, inglise, prantsuse ja vene keeles, kusjuures kõik tekstid on võrdselt autentsed.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,6.7.2018
            COM(2018) 527 final
            2018/0277(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega lubatakse Austrial anda Euroopa Liidu huvides nõusolek Ecuadori ja Ukraina ühinemiseks rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 1980. aasta Haagi konventsiooniga

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

                  Praeguseks 98 riigi (sealhulgas kõik ELi liikmesriigid) poolt ratifitseeritud rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooni (edaspidi „1980. aasta konventsioon“) eesmärk on taastada endine olukord, mille käigus ebaseaduslikult ära viidud või kinni hoitud lapsed tagastatakse kiiresti konventsiooniosaliste kindlaks määratud keskasutustevahelise koostöösüsteemi kaudu.

                  Kuna lapseröövi ennetamine on oluline osa lapse õiguste edendamist käsitlevast ELi poliitikast, tegeleb Euroopa Liit rahvusvahelisel tasandil aktiivselt 1980. aasta konventsiooni kohaldamise tõhustamisega ning kutsub kolmandaid riike üles sellega ühinema.

                  Ecuador andis 1980. aasta konventsiooni ühinemiskirja hoiule 22. jaanuaril 1992. Konventsioon jõustus Ecuadoris 1. aprillil 1992.

                  1980. aasta konventsioon on juba jõustunud Ecuadori ja 26 ELi liikmesriigi vahel. Üksnes Austria ja Taani ei ole veel andnud nõusolekut Ecuadori ühinemiseks konventsiooniga.

                  Ukraina andis 1980. aasta konventsiooni ühinemiskirja hoiule 2. juunil 2006. Konventsioon jõustus Ukrainas 1. septembril 2006.

                  1980. aasta konventsioon on juba jõustunud Ukraina ja 26 ELi liikmesriigi vahel. Üksnes Austria ja Taani ei ole veel andnud nõusolekut Ukraina ühinemiseks konventsiooniga.

                  1980. aasta konventsiooni artikli 38 lõikes 4 sätestatakse, et konventsioon kehtib üksnes ühineva riigi ja nende lepinguosaliste riikide vahel, kes on tema ühinemise deklaratsiooniga heaks kiitnud.

                  ELi ainupädevust kolmandate riikide 1980. aasta konventsiooniga ühinemise heakskiitmise küsimustes kinnitas Euroopa Liidu Kohus, kellega komisjoni algatusel konsulteeriti.

                  14. oktoobril 2014 kinnitas Euroopa Liidu Kohus oma arvamuses 1/13, et nõusoleku andmine kolmanda riigi ühinemiseks 1980. aasta Haagi rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva konventsiooniga kuulub Euroopa Liidu ainupädevusse.

                  Kohus nõudis selles küsimuses üksmeelt ELi tasandil, et hoida ära vahelduvat geomeetriat liikmesriikide vahel.

                  Kuna rahvusvahelise lapseröövi küsimus kuulub Euroopa Liidu ainuvälispädevusse, tuleb otsus Ecuadori ja Ukraina ühinemisele nõusoleku andmise kohta ELi tasandil vastu võtta nõukogu otsuse kujul. Austria peaks seega tegema Euroopa Liidu huvides avalduse nõustumise kohta Ecuadori ja Ukraina ühinemisega.

                  Austria nõusolek muudaks 1980. aasta konventsiooni kohaldatavaks Ecuadori ja Ukraina ning kõigi ELi liikmesriikide vahel, välja arvatud Taani.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

                  1980. aasta Haagi konventsioon on nõukogu määruse nr 2201/2003 (tuntud kui „Brüsseli IIa määrus“) rahvusvaheline analoog vanema sooritatud lapseröövide valdkonnas. Viimane on abieluasjade ja vanemliku vastutuse küsimustes tehtava ELi õigusalase koostöö nurgakivi.

                  Määruse üks peamisi eesmärke on hoida ära lapserööve liikmesriikide vahel, kehtestades menetlused, millega tagatakse laste kiire tagastamine liikmesriiki, kus on nende alaline elukoht. Selleks sisaldab Brüsseli IIa määruse artikkel 11 1980. aasta Haagi konventsioonis sätestatud menetlust, mida on täiendatud mõningate selle aspektide selgitustega, eelkõige seoses lapse ärakuulamise, otsuse tegemise tähtajaga pärast tagastamistaotluse esitamist ja lapse tagasitoomisest keeldumise põhjendustega. Määrusega on kehtestatud ka sätted, mis reguleerivad tagasitoomisel tekkivaid vastuolusid ja erinevates liikmesriikides väljastatud tagasitoomisest keeldumise otsuseid.

                  Euroopa Liit toetab rahvusvahelisel tasandil kolmandate riikide ühinemist 1980. aasta konventsiooniga, et liikmesriigid saaks rahvusvaheliste lapseröövidega tegeledes toetuda ühtsele õigusraamistikule.

                  Ajavahemikul juunist 2015 kuni detsembrini 2017 on juba vastu võetud 14 nõukogu otsust, et kiita heaks 20 kolmanda riigi (Maroko, Singapur, Vene Föderatsioon, Albaania, Andorra, Seišellid, Armeenia, Korea Vabariik, Kasahstan, Peruu, Gruusia, Lõuna-Aafrika, Tšiili, Island, Bahama, Panama, Uruguay, Colombia, El Salvador ja San Marino) ühinemine 1980. aasta Haagi rahvusvahelise lapseröövi konventsiooniga
                     1
                  .

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

                  Käesolev ettepanek on seotud Euroopa Liidu lepingu artiklis 3 sätestatud eesmärgiga kaitsta lapse õigusi. 1980. aasta Haagi konventsiooni eesmärk on kaitsta last vanema sooritatud lapseröövi kahjuliku mõju eest ja tagada lapsele kontakti säilimine mõlema vanemaga, näiteks tagades suhtlusõiguse tulemusliku kohaldamise.

                  Samuti tuleb rõhutada, et ettepanek on kooskõlas eesmärgiga edendada piiriüleste perekonnasiseste vaidluste lahendamiseks vahendusmenetluse kasutamist. Direktiivi vahendusmenetluse teatavate aspektide kohta tsiviil- ja kaubandusasjades
                     2
                   kohaldatakse ka perekonnaõiguse suhtes ühises Euroopa õigusruumis. Ka 1980. aasta Haagi konventsioon kutsub üles perekonnasiseste vaidluste rahumeelsele lahendamisele. Üks heade tavade juhend, mille Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverents 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel avaldas, on pühendatud vahendamise kasutamisele konventsiooni kohaldamisalasse kuuluvate rahvusvaheliste perekonnasiseste lapsi puudutavate vaidluste lahendamisele. Euroopa Komisjoni algatusel on see juhend tõlgitud peale inglise ja prantsuse keele kõigisse ELi keeltesse ja ka araabia keelde, et toetada dialoogi riikidega, mis ei ole veel konventsiooni ratifitseerinud, ja aidata leida konkreetseid viise lahendada nende riikidega probleeme, mida tekitavad rahvusvahelised lapseröövid
                     3
                  .

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

                  Arvestades asjaolu, et otsus käsitleb rahvusvahelist lepingut, on õiguslikuks aluseks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 218 koostoimes artikli 81 lõikega 3. Nõukogu teeb ühehäälse otsuse pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga.

                  Määrus (EÜ) nr 2201/2003 on Ühendkuningriigi ja Iirimaa suhtes siduv ning nad osalevad seepärast käesoleva otsuse vastuvõtmisel ja kohaldamisel.

                  Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               •Proportsionaalsus

                  Käesolev ettepanek on koostatud kooskõlas nõukogu juba vastu võetud samateemaliste otsustega ning see ei lähe kaugemale kui on vajalik ELi ühtse tegutsemise saavutamiseks rahvusvaheliste lapseröövide valdkonnas, tagades et Austria annab teatava aja jooksul nõusoleku Ecuadori ja Ukraina ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

                  Austria, kellega komisjon konsulteeris nende valmisoleku asjus nõustuda Ecuadori ja Ukraina ühinemisega 1980. aasta konventsiooniga, andis positiivse vastuse.

                  18. aprilli 2018. aasta ekspertide kohtumise arutelud näitasid, et praeguses etapis ei ole liikmesriikidel vastuväiteid Austria nõusolekule Ecuadori ja Ukraina ühinemiseks 1980. aasta konventsiooniga.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

                  Võttes arvesse, et Ecuadori ja Ukraina puhul kehtib konventsioon juba 26 liikmesriigiga, olid komisjon ja liikmesriikide eksperdid seisukohal, et sellisel juhul puudub eriline vajadus hinnata olukorda kolmandas riigis.

               •Mõjuhinnang

                  Sarnaselt ajavahemikul 2015–2017 juba vastu võetud nõukogu 14 otsusega teatavate kolmandate riikide 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinemise heakskiitmise kohta ei ole käesoleva õigusakti iseloomu tõttu mõjuhinnangut vaja. Ecuadori ja Ukraina olukorra eraldi hindamist peeti üleliigseks, võttes arvesse nii asjaolu, et konventsioon on juba jõus 26 ELi liikmesriigiga, kui ka Austria valmisolekut nõustuda Ecuadori ja Ukraina ühinemisega.

               4.MÕJU EELARVELE

                  Kavandatud otsusel puudub mõju eelarvele.

               5.MUU TEAVE

               •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord

                  Kuna ettepanek käsitleb ainult Austria volitamist kiita heaks Ecuadori ja Ukraina ühinemine 1980. aasta konventsiooniga, piirdub selle rakendamise seire kontrolliga, kas Austria järgib kirjaliku nõusoleku sõnastust ja selle hoiuleandmise tähtaega, ning kas ta teavitab komisjoni hoiuleandmisest, nagu on sätestatud nõukogu otsuses.

               2018/0277 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega lubatakse Austrial anda Euroopa Liidu huvides nõusolek Ecuadori ja Ukraina ühinemiseks rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 1980. aasta Haagi konventsiooniga

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 81 lõiget 3 koostoimes artikli 218 lõike 6 punktiga b,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust
                  4

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa Liit on seadnud üheks eesmärgiks edendada lapse õiguste kaitset, nagu on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artiklis 3. Selle poliitika oluliseks osaks on meetmed laste kaitsmiseks ebaseadusliku äraviimise või kinnihoidmise eest.

               (2)Nõukogu on võtnud vastu määruse (EÜ) nr 2201/2003
                  5
                („Brüsseli IIa määrus“), mille eesmärk on kaitsta lapsi ebaseaduslikust äraviimisest või kinnipidamisest tuleneva kahjuliku mõju eest ning kehtestada menetlused, millega tagatakse laste kiire tagastamine nende alalisse elukohta, ning tagada suhtlusõiguse ja eestkosteõiguse kaitse.

               (3)Brüsseli IIa määrus täiendab ja tugevdab rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitlevat 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooni („1980. aasta Haagi konventsioon“), millega kehtestatakse rahvusvahelisel tasandil osalisriikide ja keskasutuste vaheline kohustuste ja koostöö süsteem eesmärgiga tagastada kiiresti ebaseaduslikult äraviidud või kinnihoitud lapsed.

               (4)Kõik liidu liikmesriigid on 1980. aasta Haagi konventsiooni osalised.

               (5)Liit kutsub kolmandaid riike üles 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinema ning toetab 1980. aasta Haagi konventsiooni korrektset rakendamist, osaledes koos liikmesriikidega muu hulgas Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsil regulaarselt korraldatavates erikomisjonides.

               (6)Liidu liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel kohaldatav ühine õigusraamistik on tõenäoliselt parim lahendus tundlikele rahvusvahelist lapseröövi käsitlevatele juhtumitele.

               (7)1980. aasta Haagi konventsioonis sätestatakse, et seda kohaldatakse ühineva riigi ja selliste osalisriikide vahel, kes on ühinemisele oma kirjaliku nõusoleku andnud.

               (8)1980. aasta Haagi konventsiooniga ei saa ühineda piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonid, nagu liit. Seetõttu ei saa liit konventsiooniga ühineda ega ühineva riigi ühinemist käsitlevat kirjalikku nõusolekut hoiule anda.

               (9)Vastavalt Euroopa Liidu Kohtu arvamusele 1/13 kuuluvad 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinemiseks antud kirjalikud nõusolekud liidu ainupädevusse välisasjades.

               (10)Ecuador andis oma 1980. aasta Haagi konventsiooni ühinemiskirja hoiule 22. jaanuaril 1992. Konventsioon jõustus Ecuadoris 1. aprillil 1992.

               (11)Kõik liikmesriigid, välja arvatud Austria ja Taani, on Ecuadori ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga juba nõusoleku andnud. Ecuador on andnud nõusoleku 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinemiseks Bulgaariale, Küprosele, Eestile, Lätile, Leedule, Maltale, Poolale, Sloveeniale ja Rumeeniale. Ecuadori olukorda hinnates on jõutud järeldusele, et Austria võib anda liidu huvides nõusoleku Ecuadori ühinemiseks vastavalt 1980. aasta Haagi konventsiooni sätetele.

               (12)Ukraina andis oma 1980. aasta Haagi konventsiooni ühinemiskirja hoiule 2. juunil 2006. Konventsioon jõustus Ukrainas 1. septembril 2006.

               (13)Kõik liikmesriigid, välja arvatud Austria ja Taani, on Ukraina ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga juba nõusoleku andnud. Ukraina olukorda hinnates on jõutud järeldusele, et Austria võib anda liidu huvides nõusoleku Ukraina ühinemiseks vastavalt 1980. aasta Haagi konventsiooni sätetele.

               (14)Seetõttu tuleks anda Austriale luba anda liidu huvides hoiule oma kirjalik nõusolek Ecuadori ja Ukraina ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga kooskõlas käesolevas otsuses sätestatud tingimustega. Teised liidu liikmesriigid, kes on Ecuadori ja Ukraina ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga juba nõusoleku andnud, ei peaks uut kirjalikku nõusolekut hoiule andma, kuna olemasolev kirjalik nõusolek on rahvusvahelise avaliku õiguse kohaselt kehtiv.

               (15)Brüsseli IIa määrus on Ühendkuningriigile ja Iirimaale siduv ning seepärast osalevad nad käesoleva otsuse vastuvõtmisel ja kohaldamisel.

               (16)Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               1.
                     Austriale antakse luba anda liidu huvides nõusolek Ecuadori ja Ukraina ühinemiseks rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooniga („1980. aasta Haagi konventsioon“).

               2.
                     Austria annab liidu huvides hiljemalt … [12 kuud pärast käesoleva otsuse vastuvõtmise kuupäeva] hoiule kirjaliku nõusoleku Ecuadori ja Ukraina ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga, mis on sõnastatud järgmiselt:

               „[LIIKMESRIIGI täielik nimi] nõustub vastavalt nõukogu otsusele (EL) 2018/... Ecuadori ja Ukraina ühinemisega rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooniga“.

               3.
                     Austria teavitab nõukogu ja komisjoni Ecuadori ja Ukraina ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga antud kirjaliku nõusoleku hoiuleandmisest ning edastab komisjonile kirjaliku nõusoleku teksti kahe kuu jooksul pärast selle hoiule andmist.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle teatavakstegemise päeval.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus on adresseeritud Austriale.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Vastu on juba võetud 14 nõukogu otsust, millega lubatakse liikmesriikidel anda nõusolek järgmiste riikide ühinemiseks 1980. aasta konventsiooniga: Andorra (nõukogu 15. juuni 2015. aasta otsus (EL) 2015/1023); Seišellid (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/2354); Venemaa (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/2355); Albaania (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/2356); Singapur (nõukogu 15. juuni 2015. aasta otsus (EL) 2015/1024); Maroko (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/2357); Armeenia (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/2358); Korea Vabariik (nõukogu 8. detsembri 2016. aasta otsus (EL) 2016/2313), Kasahstan (nõukogu 8. detsembri 2016. aasta otsus (EL) 2016/2311), Peruu (nõukogu 8. detsembri 2016. aasta otsus (EL) 2016/2312); Gruusia ja Lõuna-Aafrika (nõukogu 18. detsembri 2017. aasta otsus (EL) 2017/2462); Tšiili, Island ja Bahama (nõukogu 18. detsembri 2017. aasta otsus (EL) 2017/2424); Panama, Uruguay, Kolumbia ja El Salvador (nõukogu 18. detsembri 2017. aasta otsus (EL) 2017/2464); San Marino (nõukogu 18. detsembri 2017. aasta otsus (EL) 2017/2463).

                     (2)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2008. aasta direktiiv 2008/52/EÜ vahendusmenetluse teatavate aspektide kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (ELT L 136, 24.5.2008, lk. 3).

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        ELT C , , lk .

                     (5)

                        Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000 (ELT L 338, 23.12.2003, lk 1).


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,6.7.2018
            COM(2018) 526 final
            2018/0276(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega lubatakse Austrial, Küprosel, Horvaatial, Luksemburgil, Portugalil, Rumeenial ja Ühendkuningriigil anda Euroopa Liidu huvides nõusolek Dominikaani Vabariigi ühinemiseks rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 1980. aasta Haagi konventsiooniga

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

                  Praeguseks 98 riigi (sealhulgas kõik ELi liikmesriigid) poolt ratifitseeritud rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooni (edaspidi „1980. aasta konventsioon“) eesmärk on taastada endine olukord, mille käigus ebaseaduslikult ära viidud või kinni hoitud lapsed tagastatakse kiiresti konventsiooniosaliste kindlaks määratud keskasutustevahelise koostöösüsteemi kaudu.

                  Kuna lapseröövi ennetamine on oluline osa lapse õiguste edendamist käsitlevast ELi poliitikast, tegeleb Euroopa Liit rahvusvahelisel tasandil aktiivselt 1980. aasta konventsiooni kohaldamise tõhustamisega ning kutsub kolmandaid riike üles sellega ühinema.

                  Dominikaani Vabariik andis 1980. aasta konventsiooni ühinemiskirja hoiule 11. augustil 2004. Konventsioon jõustus Dominikaani Vabariigis 1. novembril 2004.

                  1980. aasta konventsioon on juba jõustunud Dominikaani Vabariigi ja 20 ELi liikmesriigi vahel. Austria, Küpros, Horvaatia, Taani, Luksemburg, Portugal, Rumeenia ja Ühendkuningriik ei ole veel andnud nõusolekut Dominikaani Vabariigi ühinemiseks konventsiooniga.

                  1980. aasta konventsiooni artikli 38 lõikes 4 sätestatakse, et konventsioon kehtib üksnes ühineva riigi ja nende lepinguosaliste riikide vahel, kes on tema ühinemise deklaratsiooniga heaks kiitnud.

                  ELi ainupädevust kolmandate riikide 1980. aasta konventsiooniga ühinemise heakskiitmise küsimustes kinnitas Euroopa Liidu Kohus, kellega komisjoni algatusel konsulteeriti.

                  14. oktoobril 2014 kinnitas Euroopa Liidu Kohus oma arvamuses 1/13, et nõusoleku andmine kolmanda riigi ühinemiseks 1980. aasta Haagi rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva konventsiooniga kuulub Euroopa Liidu ainupädevusse.

                  Kohus nõudis selles küsimuses üksmeelt ELi tasandil, et hoida ära vahelduvat geomeetriat liikmesriikide vahel.

                  Kuna rahvusvahelise lapseröövi küsimus kuulub Euroopa Liidu ainuvälispädevusse, tuleb otsus Dominikaani Vabariigi ühinemisele nõusoleku andmise kohta ELi tasandil vastu võtta nõukogu otsuse kujul. Austria, Küpros, Horvaatia, Luksemburg, Portugal, Rumeenia ja Ühendkuningriik peaksid seega tegema Euroopa Liidu huvides avalduse nõustumise kohta Dominikaani Vabariigi ühinemisega.

                  Austria, Küpros, Horvaatia, Luksemburgi, Portugali, Rumeenia ja Ühendkuningriigi nõusolek muudaks 1980. aasta konventsiooni kohaldatavaks Dominikaani Vabariigi ja kõigi ELi liikmesriikide vahel, välja arvatud Taani.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

                  1980. aasta Haagi konventsioon on nõukogu määruse nr 2201/2003 (tuntud kui „Brüsseli IIa määrus“) rahvusvaheline analoog vanema sooritatud lapseröövide valdkonnas. Viimane on abieluasjade ja vanemliku vastutuse küsimustes tehtava ELi õigusalase koostöö nurgakivi.

                  Määruse üks peamisi eesmärke on hoida ära lapserööve liikmesriikide vahel, kehtestades menetlused, millega tagatakse laste kiire tagastamine liikmesriiki, kus on nende alaline elukoht. Selleks sisaldab Brüsseli IIa määruse artikkel 11 1980. aasta Haagi konventsioonis sätestatud menetlust, mida on täiendatud mõningate selle aspektide selgitustega, eelkõige seoses lapse ärakuulamise, otsuse tegemise tähtajaga pärast tagastamistaotluse esitamist ja lapse tagasitoomisest keeldumise põhjendustega. Määrusega on kehtestatud ka sätted, mis reguleerivad tagasitoomisel tekkivaid vastuolusid ja erinevates liikmesriikides väljastatud tagasitoomisest keeldumise otsuseid.

                  Euroopa Liit toetab rahvusvahelisel tasandil kolmandate riikide ühinemist 1980. aasta konventsiooniga, et liikmesriigid saaks rahvusvaheliste lapseröövidega tegeledes toetuda ühtsele õigusraamistikule.

                  Ajavahemikul juunist 2015 kuni detsembrini 2017 on juba vastu võetud 14 nõukogu otsust, et kiita heaks 20 kolmanda riigi (Maroko, Singapur, Vene Föderatsioon, Albaania, Andorra, Seišellid, Armeenia, Korea Vabariik, Kasahstan, Peruu, Gruusia, Lõuna-Aafrika, Tšiili, Island, Bahama, Panama, Uruguay, Colombia, El Salvador ja San Marino) ühinemine 1980. aasta Haagi rahvusvahelise lapseröövi konventsiooniga
                     1
                  .

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

                  Käesolev ettepanek on seotud Euroopa Liidu lepingu artiklis 3 sätestatud eesmärgiga kaitsta lapse õigusi. 1980. aasta Haagi konventsiooni eesmärk on kaitsta last vanema sooritatud lapseröövi kahjuliku mõju eest ja tagada lapsele kontakti säilimine mõlema vanemaga, näiteks tagades suhtlusõiguse tulemusliku kohaldamise.

                  Samuti tuleb rõhutada, et ettepanek on kooskõlas eesmärgiga edendada piiriüleste perekonnasiseste vaidluste lahendamiseks vahendusmenetluse kasutamist. Direktiivi vahendusmenetluse teatavate aspektide kohta tsiviil- ja kaubandusasjades
                     2
                   kohaldatakse ka perekonnaõiguse suhtes ühises Euroopa õigusruumis. Ka 1980. aasta Haagi konventsioon kutsub üles perekonnasiseste vaidluste rahumeelsele lahendamisele. Üks heade tavade juhend, mille Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverents 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel avaldas, on pühendatud vahendamise kasutamisele konventsiooni kohaldamisalasse kuuluvate rahvusvaheliste perekonnasiseste lapsi puudutavate vaidluste lahendamisele. Euroopa Komisjoni algatusel on see juhend tõlgitud peale inglise ja prantsuse keele kõigisse ELi keeltesse ja ka araabia keelde, et toetada dialoogi riikidega, mis ei ole veel konventsiooni ratifitseerinud, ja aidata leida konkreetseid viise lahendada nende riikidega probleeme, mida tekitavad rahvusvahelised lapseröövid
                     3
                  .

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

                  Arvestades asjaolu, et otsus käsitleb rahvusvahelist lepingut, on õiguslikuks aluseks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 218 koostoimes artikli 81 lõikega 3. Nõukogu teeb ühehäälse otsuse pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga.

                  Määrus (EÜ) nr 2201/2003 on Ühendkuningriigi ja Iirimaa suhtes siduv ning nad osalevad seepärast käesoleva otsuse vastuvõtmisel ja kohaldamisel.

                  Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               •Proportsionaalsus

                  Käesolev ettepanek on koostatud kooskõlas nõukogu juba vastu võetud samateemaliste otsustega ning see ei lähe rahvusvaheliste lapseröövide valdkonnas ELi ühtse tegutsemise saavutamiseks vajalikust kaugemale, tagades, et Austria, Küpros, Horvaatia, Luksemburg, Portugal, Rumeenia ja Ühendkuningriik annavad teatava aja jooksul nõusoleku Dominikaani Vabariigi ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

                  Austria, Küpros, Horvaatia, Luksemburg, Portugal, Rumeenia ja Ühendkuningriik, kellega komisjon konsulteeris nende valmisoleku asjus nõustuda Dominikaani Vabariigi ühinemisega 1980. aasta konventsiooniga, andsid positiivse vastuse.

                  18. aprilli 2018. aasta ekspertide kohtumise arutelud näitasid, et praeguses etapis ei ole liikmesriikidel vastuväiteid Austria, Küprose, Horvaatia, Luksemburgi, Portugali, Rumeenia ja Ühendkuningriigi nõusolekule Dominikaani Vabariigi ühinemiseks 1980. aasta konventsiooniga.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

                  Võttes arvesse, et konventsioon on juba jõus Dominikaani Vabariigi ja 20 liikmesriigi vahel, olid komisjon ja liikmesriikide eksperdid seisukohal, et sellisel juhul puudub eriline vajadus hinnata olukorda kolmandas riigis.

               •Mõjuhinnang

                  Sarnaselt ajavahemikul 2015–2017 juba vastu võetud nõukogu 14 otsusega teatavate kolmandate riikide 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinemise heakskiitmise kohta ei ole käesoleva õigusakti iseloomu tõttu mõjuhinnangut vaja. Dominikaani Vabariigi olukorra eraldi hindamist peeti üleliigseks, võttes arvesse nii asjaolu, et konventsioon kehtib juba 20 ELi liikmesriigiga, kui ka Austria, Küprose, Horvaatia, Luksemburgi, Portugali, Rumeenia ja Ühendkuningriigi valmisolekut nõustuda Dominikaani Vabariigi ühinemisega.

               4.MÕJU EELARVELE

                  Kavandatud otsusel puudub mõju eelarvele.

               5.MUU TEAVE

               •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord

                  Kuna ettepanek käsitleb ainult Austria, Küprose, Horvaatia, Luksemburgi, Portugali, Rumeenia ja Ühendkuningriigi volitamist kiita heaks Dominikaani Vabariigi ühinemine 1980. aasta konventsiooniga, piirdub selle rakendamise seire kontrolliga, kas Austria, Horvaatia, Küpros, Luksemburg, Portugal, Rumeenia ja Ühendkuningriik järgivad kirjaliku nõusoleku sõnastust ja selle hoiuleandmise tähtaega, ning kas nad teavitavad komisjoni hoiuleandmisest, nagu on sätestatud nõukogu otsuses.

               2018/0276 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega lubatakse Austrial, Küprosel, Horvaatial, Luksemburgil, Portugalil, Rumeenial ja Ühendkuningriigil anda Euroopa Liidu huvides nõusolek Dominikaani Vabariigi ühinemiseks rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 1980. aasta Haagi konventsiooniga

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 81 lõiget 3 koostoimes artikli 218 lõike 6 punktiga b,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust
                  4

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa Liit on seadnud üheks eesmärgiks edendada lapse õiguste kaitset, nagu on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artiklis 3. Selle poliitika oluliseks osaks on meetmed laste kaitsmiseks ebaseadusliku äraviimise või kinnihoidmise eest.

               (2)Nõukogu on võtnud vastu määruse (EÜ) nr 2201/2003
                  5
                („Brüsseli IIa määrus“), mille eesmärk on kaitsta lapsi ebaseaduslikust äraviimisest või kinnipidamisest tuleneva kahjuliku mõju eest ning kehtestada menetlused, millega tagatakse laste kiire tagastamine nende alalisse elukohta, ning tagada suhtlusõiguse ja eestkosteõiguse kaitse.

               (3)Brüsseli IIa määrus täiendab ja tugevdab rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitlevat 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooni („1980. aasta Haagi konventsioon“), millega kehtestatakse rahvusvahelisel tasandil osalisriikide ja keskasutuste vaheline kohustuste ja koostöö süsteem eesmärgiga tagastada kiiresti ebaseaduslikult äraviidud või kinnihoitud lapsed.

               (4)Kõik liidu liikmesriigid on 1980. aasta Haagi konventsiooni osalised.

               (5)Liit kutsub kolmandaid riike üles 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinema ning toetab 1980. aasta Haagi konventsiooni korrektset rakendamist, osaledes koos liikmesriikidega muu hulgas Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsil regulaarselt korraldatavates erikomisjonides.

               (6)Liidu liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel kohaldatav ühine õigusraamistik on tõenäoliselt parim lahendus tundlikele rahvusvahelist lapseröövi käsitlevatele juhtumitele.

               (7)1980. aasta Haagi konventsioonis sätestatakse, et seda kohaldatakse ühineva riigi ja selliste osalisriikide vahel, kes on ühinemisele oma kirjaliku nõusoleku andnud.

               (8)1980. aasta Haagi konventsiooniga ei saa ühineda piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonid, nagu liit. Seetõttu ei saa liit konventsiooniga ühineda ega ühineva riigi ühinemist käsitlevat kirjalikku nõusolekut hoiule anda.

               (9)Vastavalt Euroopa Liidu Kohtu arvamusele 1/13 kuuluvad 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinemiseks antud kirjalikud nõusolekud liidu ainupädevusse välisasjades.

               (10)Dominikaani Vabariik andis 1980. aasta konventsiooni ühinemiskirja hoiule 11. augustil 2004. Konventsioon jõustus Dominikaani Vabariigis 1. novembril 2004.

               (11)Kõik liikmesriigid, välja arvatud Austria, Küpros, Horvaatia, Luksemburg, Portugal, Rumeenia, Taani ja Ühendkuningriik, on juba andnud nõusoleku Dominikaani Vabariigi ühinemiseks 1980. aasta konventsiooniga. Dominikaani Vabariigis valitsevat olukorda hinnates on jõutud järeldusele, et Austria, Küpros, Horvaatia, Luksemburg, Portugal, Rumeenia ja Ühendkuningriik võivad anda liidu huvides nõusoleku Dominikaani Vabariigi ühinemiseks vastavalt 1980. aasta Haagi konventsiooni sätetele.

               (12)Seetõttu tuleks anda Austriale, Küprosele, Horvaatiale, Luksemburgile, Portugalile, Rumeeniale ja Ühendkuningriigile luba anda liidu huvides hoiule oma kirjalik nõusolek Dominikaani Vabariigi ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga kooskõlas käesolevas otsuses sätestatud tingimustega. Teised liidu liikmesriigid, kes on Dominikaani Vabariigi ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga juba nõusoleku andnud, ei peaks uut kirjalikku nõusolekut hoiule andma, kuna olemasolev kirjalik nõusolek on rahvusvahelise avaliku õiguse kohaselt kehtiv.

               (13)Brüsseli IIa määrus on Ühendkuningriigile ja Iirimaale siduv ning seepärast osalevad nad käesoleva otsuse vastuvõtmisel ja kohaldamisel.

               (14)Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               1.
                     Austriale, Küprosele, Horvaatiale, Luksemburgile, Portugalile, Rumeeniale ja Ühendkuningriigile antakse luba anda liidu huvides nõusolek Dominikaani Vabariigi ühinemiseks rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooniga („1980. aasta Haagi konventsioon“).

               2.
                     Austria, Küpros, Horvaatia, Luksemburg, Portugal, Rumeenia ja Ühendkuningriik annavad liidu huvides hiljemalt … [12 kuud pärast käesoleva otsuse vastuvõtmise kuupäeva] hoiule kirjaliku nõusoleku Dominikaani Vabariigi ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga, mis on sõnastatud järgmiselt:

               „[LIIKMESRIIGI täielik nimi] nõustub vastavalt nõukogu otsusele (EL) 2018/... Dominikaani Vabariigi ühinemisega rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooniga“.

               3.
                     Austria, Küpros, Horvaatia, Luksemburg, Portugal, Rumeenia ja Ühendkuningriik teavitavad nõukogu ja komisjoni Dominikaani Vabariigi ühinemiseks antud kirjaliku nõusoleku hoiuleandmisest ning edastavad komisjonile kirjaliku nõusoleku teksti kahe kuu jooksul pärast selle hoiule andmist.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle teatavakstegemise päeval.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus on adresseeritud Austriale, Küprosele, Horvaatiale, Luksemburgile, Portugalile, Rumeeniale ja Ühendkuningriigile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Vastu on juba võetud 14 nõukogu otsust, millega lubatakse liikmesriikidel anda nõusolek järgmiste riikide ühinemiseks 1980. aasta konventsiooniga: Andorra (nõukogu 15. juuni 2015. aasta otsus (EL) 2015/1023); Seišellid (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/2354); Venemaa (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/2355); Albaania (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/2356); Singapur (nõukogu 15. juuni 2015. aasta otsus (EL) 2015/1024); Maroko (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/2357); Armeenia (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/2358); Korea Vabariik (nõukogu 8. detsembri 2016. aasta otsus (EL) 2016/2313), Kasahstan (nõukogu 8. detsembri 2016. aasta otsus (EL) 2016/2311), Peruu (nõukogu 8. detsembri 2016. aasta otsus (EL) 2016/2312); Gruusia ja Lõuna-Aafrika (nõukogu 18. detsembri 2017. aasta otsus (EL) 2017/2462); Tšiili, Island ja Bahama (nõukogu 18. detsembri 2017. aasta otsus (EL) 2017/2424); Panama, Uruguay, Kolumbia ja El Salvador (nõukogu 18. detsembri 2017. aasta otsus (EL) 2017/2464); San Marino (nõukogu 18. detsembri 2017. aasta otsus (EL) 2017/2463).

                     (2)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2008. aasta direktiiv 2008/52/EÜ vahendusmenetluse teatavate aspektide kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (ELT L 136, 24.5.2008, lk. 3).

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        ELT C , , lk .

                     (5)

                        Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000 (ELT L 338, 23.12.2003, lk 1).