               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,13.7.2017
            COM(2017) 375 final
            2017/0158(COD)
            Ettepanek:
            EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS
            kultuuriväärtuste impordi kohta
            {SWD(2017) 262 final}{SWD(2017) 263 final}

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

               2015. aastal vastu võetud Euroopa julgeoleku tegevuskava
                  1
                ja 2016. aastal vastu võetud terrorismi rahastamise vastase võitluse tõhustamise tegevuskava
                  2
                raames teatas komisjon, et koostab kultuuriväärtustega ebaseadusliku kauplemise vastase seadusandliku ettepaneku. Euroopa Parlament ja nõukogu avaldasid poolehoidu Euroopa julgeoleku tegevuskavale
                  3
                ja terrorismi rahastamise vastase võitluse tõhustamise tegevuskavale ning taotlesid, et selles valdkonnas tehtavaid jõupingutusi tõhustataks veelgi
                  4
               . 15. märtsil 2017 võeti vastu terrorismivastase võitluse direktiiv, mis hõlmab sätteid kriminaalkaristuste kohta, mida kohaldatakse nende isikute või üksuste suhtes, kes toetavad materiaalselt terrorismi
                  5
               .

               Seadusandliku ettepaneku koostamise kavatsusest anti teada ka Euroopa Komisjoni ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja poolt Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatud ühisteatises „Rahvusvaheliste kultuurisuhete ELi strateegia“
                  6
               .

               Üleilmset aspekti silmas pidades tuleks kõnealuse ettepanekuga seoses võtta arvesse ka G20 juhtide 8. juuli 2017. aasta deklaratsiooni,
                  7
                kus kinnitati valmidust võidelda terrorismi rahastamise alternatiivsete allikate, sealhulgas antiikesemete röövimise ja salakaubaveo vastu.

               Määrus ja allpool kirjeldatud meetmed on samuti kooskõlas Euroopa Parlamendi 30. aprilli 2015. aasta resolutsiooniga kultuurimälestiste hävitamise kohta ISISe/Da’eshi poolt, milles esitati üleskutse jõuliste meetmete võtmiseks, et lõpetada kultuuriväärtustega ebaseaduslik kauplemine ja töötada välja Euroopa koolituskavad, mis on suunatud kohtunikele, politsei- ja tolliametnikele, valitsusasutustele ja turuosalistele üldisemalt, ning korraldada teadlikkuse tõstmise kampaaniaid, et inimesed ei ostaks ega müüks ebaseaduslikult kaubeldavaid kultuuriväärtusi.

                  Nõukogu tuletas oma 12. veebruari 2016. aasta järeldustes meelde, kui oluline on kiiremas korras tõhustada kultuuriväärtustega ebaseadusliku kauplemise vastast võitlust, ning kutsus komisjoni üles tegema võimalikult kiiresti ettepaneku sellealaste seadusandlike meetmete võtmiseks.

               24. märtsil 2017 palus ÜRO Julgeolekunõukogu oma resolutsiooniga 2347 (2017),
                  8
                et liikmesriigid võtaks meetmeid kultuuriväärtustega ebaseadusliku kauplemise ja nende salakaubaveo vastu, eelkõige kui need on pärit piirkonnast, kus toimub relvakonflikt, ning nendega kauplevad terroristlikud rühmitused. Samuti kutsusid G7 riikide kultuuriministrid 2017. aasta märtsis kõiki riike üles keelustama kauplemine röövitud kultuuriväärtustega, mis on salakaubana maale toodud, rõhutades samas, et on tähtis tõhustada kohtu- ja õiguskaitseasutuste vahelist rahvusvahelist koostööd
                  9
               .

               27 liikmesriigi ja ELi institutsioonide juhid kinnitasid 25. märtsi 2017. aasta Rooma deklaratsioonis veel kord oma kindlat tahet kaitsta kultuuripärandit ja kultuurilist mitmekesisust. Kultuuriväärtustega ebaseadusliku kauplemise vastane võitlus on Euroopa kultuuripärandiaasta 2018 vältel oluline Euroopa tasandi meede.

                  Algatuse eesmärk on kolmandast riigist ebaseaduslikult eksporditud kultuuriväärtuste ELi importimise ja ELis ladustamise ärahoidmine, mis aitaks vähendada kultuuriväärtustega ebaseaduslikku kauplemist, võidelda terrorismi rahastamise vastu ja kaitsta kultuuripärandit, eelkõige arheoloogilise väärtusega esemeid relvakonfliktist mõjutatud päritoluriikides. Nende eesmärkide saavutamiseks tehakse ettepanek: kehtestada imporditavate kultuuriväärtuste ühtne määratlus; tagada, et importijad kontrollivad hoolsalt kolmandatest riikidest ostetavaid kultuuriväärtusi; määrata kindlaks standardteave, mille põhjal tunnistatakse kaup seaduslikuks; näha ette tõhusad meetmed ebaseadusliku kaubitsemise tõkestamiseks; ning edendada sidusrühmade aktiivset osalust kultuuripärandi kaitsmisel.

                  Ettepanek ei ole seotud õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmiga.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate sätetega

               Praegu puuduvad ühised eeskirjad kultuuriväärtuste impordi kohta kolmandatest riikidest, välja arvatud nõukogu 7. juuli 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1210/2003,
                  10
                mis käsitleb teatavaid spetsiifilisi piiranguid majandus- ja finantssuhetes Iraagiga, ning nõukogu määrus (EL) nr 36/2012,
                  11
                mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses olukorraga Süürias; nende määrustega on kõnealuseid riike silmas pidades ette nähtud kultuuriväärtustega kauplemise keeld. Algatuse eesmärk on täiendada neid kahte meedet ja kehtivat ELi õigusakti kultuuriväärtuste ekspordi kohta (määrus (EÜ) nr 116/2009
                  12
               ).

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

               Kavandatud määrusega viimistletakse kultuuriväärtustega kauplemist käsitlevat ELi õigusraamistikku, mis on seni koosnenud vaid õigusaktidest, mis käsitlevad kultuuriväärtuste eksporti
                  13
                ning liikmesriigi territooriumilt ebaseaduslikult väljaviidud kultuuriväärtuste tagastamist
                  14
               . Impordi puhul piirdusid õigusaktid Iraagist ja Süüriast pärinevate kultuuriväärtustega kauplemist piiravate meetmetega.

               Määruse sätete rakendamisega kaasneb rida juba algatatud või peagi algatatavaid ELi meetmeid, mis hõlmavad on nii ebaseaduslikult kaubeldavate kultuuriväärtuste pakkumist kui ka nõudlust mõjutavaid tegureid, näiteks valmisoleku taseme ja hoolsuskohustuse täitmise ebaühtlus liikmesriikides ning teatavate kaubaveo päritoluriikide vähene suutlikkus, eriti ebakindla olukorraga riikide puhul.

               Kultuuriväärtustega kaubitsemise takistamine on osa ELi organiseeritud kuritegevuse vastasest võitlusest. Justiits- ja siseküsimuste nõukogu 18. mai 2017. aasta otsuse
                  15
                kohaselt jätkub õiguskaitseasutuste vaheline tõhustatud operatiivkoostöö rasket ja organiseeritud kuritegevust käsitleva ELi poliitikatsükli raames aastatel 2018–2021.

               Aastatel 2017–2018 toimuva pilootprojekti raames kavandab EL koostöös ÜRO Hariduse, Teaduse ja Kultuuri Organisatsiooniga (UNESCO) kultuuriväärtustega ebaseaduslikku kauplemist käsitlevad koolitusmoodulid asjaomastele kutserühmadele, sealhulgas politseiametnikele. Sama pilootprojekti kaudu rahastatakse ka põhjalikku uuringut kultuuriväärtustega ebaseadusliku kauplemise mõõtmete kohta, mis keskendub ebaseadusliku kauplemise marsruutidele, mahtudele ja toimimise viisidele ning uue tehnoloogia kasutamisele ebaseadusliku kauplemise vastases võitluses.

               Õiguskaitseasutuste suutlikkuse suurendamiseks kasutatakse ka ELi tehnilise abi ja teabevahetuse vahendit (TAIEX). Viimastel aastatel on ebaseadusliku kultuuriväärtustega kauplemise vastase võitluse teemal korraldatud mitu seminari, mis on toimunud näiteks endises Jugoslaavia Makedoonia vabariigis, Türgis, Kosovos, Bosnias ja Hertsegoviinas ning Serbias. Varem üksnes Euroopa naaberriikidele kättesaadavat TAIEXi abi on nüüd võimalik osutada ka mujal maailmas.

                  Kultuuripärandi eksperdid osalevad üha enam ELi, ÜRO ja Maailmapanga korraldatavatel katastroofijärgsete vajaduste hindamise ning taastamistöö ja rahu tagamise hindamise ühismissioonidel, et aidata hinnata kultuuripärandiga seotud kahju ja riskide ulatust, sealhulgas kahju ja riske, mis tulenevad ebaseaduslikust kaubitsemisest.

                  See algatuste loetelu ei ole ammendav. Kavandatud määruse rakendamist hõlbustavad ja selle eesmärkide saavutamist toetavad lisameetmed kehtestatakse lähitulevikus.

                  Ka on ettepanek on kooskõlas liidu muude poliitikavaldkondadega ja aitab kaasa eelkõige järgmisele:

                  –
                        Euroopa julgeoleku tegevuskava,
                     16
                   milles rõhutatakse terrorismi ja organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse olulisust;

                  –
                        tegevuskava terrorismi rahastamise vastase võitluse tugevdamiseks, milles on loetletud mitmed poliitilised ja seadusandlikud algatused (sealhulgas käesolev ettepanek), mida tuleks käsitada tervikliku lähenemisviisi osana selles valdkonnas ning

                  –
                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv terrorismivastase võitluse kohta, millega asendatakse nõukogu raamotsus 2002/475/JSK terrorismivastase võitluse kohta, mis sisaldab sätteid kriminaalkaristuste kohta isikute või üksuste puhul, kes pakuvad terrorismile materiaalset toetust.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

               Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artiklite 3 ja 207 kohaselt kuuluvad ELi ainupädevusse kaubanduspoliitika ja tollialaste õigusaktidega seotud küsimused, näiteks imporditava kauba suhtes kohaldatavad tollikontrolli meetmed.

                  ELi toimimise lepingu artikliga 207 antakse Euroopa Parlamendile ja nõukogule õigus võtta seadusandliku tavamenetluse kohaselt määruste abil vastu meetmed, millega nähakse ette ühise kaubanduspoliitika rakendamise raamistik. Nii võeti näiteks määrus (EÜ) nr 116/2009 kultuuriväärtuste ekspordi kohta vastu ELi toimimise lepingu artikli 207 alusel.

               •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

               Ei kohaldata

               •Proportsionaalsus

               Eelistatud poliitikavaliku puhul on kombineeritud regulatiivsed ja mitteregulatiivsed poliitikavariandid. Kavandatud reguleeriva meetme kohaldamisala hõlmab ulatuslikku kultuuriväärtuste liigitust, kuid meede ei tõkesta samas seaduslikku kaubandust, sest kõnealuste kaupade puhul kohaldatakse 250-aastast vanuse alampiiri. Vanusepiiri rakendamine on tasakaalustatud lähenemisviis, mis vastab teatavates muudes jurisdiktsioonides kehtivatele eeskirjadele ja aitab tagada sidususe rahvusvahelisel tasandil. Lisaks erineb liidu tolliterritooriumile sisenemise eelse kontrolli tase sõltuvalt arvatavast röövimisriskist, mis on suurem teatavate kultuuriväärtuste kategooriate, näiteks arheoloogiliste leidude ja mälestiste elementide puhul.

               Vt viited proportsionaalsuskaalutlustele, mis on esitatud mõjuhinnangu aruandes, eelkõige selle punktides 7.3.5 ja 7.4.4.

               •Vahendi valik

               Käesoleval juhul on sobiv vahend Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 207, mis on ettepaneku õiguslik alus.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

               Kuna hetkel puuduvad kehtivad ELi õigusaktid, mis reguleeriks kultuuriväärtuste importi, ei ole käesolev ettepanek seotud järelhindamiste ega toimivuse kontrolliga.

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

               Komisjon korraldas järgmised konsultatsioonid sidusrühmadega.

               1. Europa serveri kaudu toimunud avaliku konsultatsiooni
                  17
                kaudu võeti vastu kõigi sidusrühmade seisukohti ajavahemikul 23. oktoobrist 2016 kuni 23. jaanuarini 2017. Küsimustiku eesmärk oli koguda seisukohti ja arvamusi järgmistelt sidusrühmadelt: elanikud, ettevõtjad, kutseliidud ja huvide esindajad, vabaühendused ja kodanikuühiskond ning avaliku sektori asutused. Küsimustik käsitles kultuuriväärtustega ebaseadusliku kauplemise teemat, kultuuriväärtuste impordiga seotud meetmeid ebaseadusliku kauplemise ja terrorismi rahastamise vastaseks võitluseks ning võimalike seadusandlike meetmete mõju ja parameetreid. Komisjonile esitati kokku 305 vastust.

                  Kuigi on olemas tugev toetus impordi suhtes kohaldatavate liidu tollialaste eeskirjade vastuvõtmisele, ei ole sidusrühmade seas samasugust üksmeelt selle kohta, kas sellised meetmeid aitaks takistada organiseeritud kuritegevuse ja terrorismi rahastamist; enamiku ettevõtjate hinnangul ei oleks meetmetel sellist mõju. Praeguse süsteemi nõrkusena nähakse seadusliku päritolu kindlakstegemisega seotud raskusi. Peamisteks kriteeriumideks, mille abil saab kindlaks teha neid kaupu, mille suhtes tuleks kohaldada meetmeid, peetakse ajaloolist või hariduslikku väärtust, vanust ja seda, kas kultuuriväärtus pärineb konfliktipiirkonnast. Ettevõtjad näivad eelistavat, et oma pärandi kaitsmiseks võtaks meetmeid eelkõige riigid, kust kultuuriväärtusi eksporditakse, ning EL osutaks asjakohast abi; avaliku sektori asutused ja kodanikuühiskond avaldavad samas tugevat toetust sellistele liidu õigusaktidele, millega antaks tollile õigus takistada kultuuriväärtuste ebaseaduslikku sisenemist ELi.

                  Seadusliku päritolu tõendamiseks nõutavate dokumentide puhul näivad ettevõtjad pooldavat enesesertifitseerimise teatavat vormi (kirjalik tunnistus), samas kui avaliku sektori asutused soosivad ekspordisertifikaatide kasutamist (kirjalike vastuste põhjal selgub tegelikult, et asutused eelistaksid anda välja impordilitsentse ekspordisertifikaatide põhjal).

                  2. Ka on komisjon pidanud kolm kohtumist kultuuriväärtustega seotud tolliküsimuste eksperdirühmaga (liikmesriikide tolli- ja kultuuriasutuste esindajad), kus algatust tutvustati, millele järgnes põhjalik mõttevahetus ja arutelu mitmesuguste probleemide ja eesmärkide üle. Liikmesriikide delegaatidel paluti samuti esitada kirjalikud seisukohad eri variantide kohta ning mitu delegaati tegid seda. Kuigi kõik liikmesriigid on nõus, et tuleks võtta meetmeid seoses impordiga, erines konkreetsetele meetmetele avaldatud toetuse tase. Suur hulk liikmesriike avaldasid poolehoidu impordilitsentside kasutamisele piiratud arvu kultuuriväärtuste kategooriate puhul, nimelt seda liiki kultuuriväärtuste puhul, mis on praeguses geopoliitilises olukorras enim ohustatud.

               3. Liikmesriikide tolli- ja kultuuriasutustelt küsiti samuti nende seisukohti seoses eri regulatiivsete variantide võimaliku või eeldatava haldusliku mõjuga (kulud või muu koormus).

               Saadud 16 vastusest 12 sisaldas osalist teavet selle kohta, kui palju aega on vaja regulatiivsete poliitikavariantidega seotud formaalsuste teostamiseks. Enamik liikmesriike ei suutnud hinnanguid esitada ning teatasid, et praeguse süsteemi ülesehitus ja kehtivad protseduurid ei võimalda hinnangu koostamist. Tulemused (mis ekstrapoleeriti standardkulumudeli põhjal) olid enamjaolt ebapiisavad, sest esitatud hinnangud hõlmasid vaid osa poliitikavariantidest.

               4. Samuti korraldas küsitluse väline töövõtja uuringu „Kultuuriväärtustega ebaseadusliku kauplemise vastane võitlus: ELi tolliküsimuste analüüs“
                  18
                raames. Sellega seoses saadeti üksikasjalikud küsimustikud äriühingutele, ühendustele, avaliku sektori asutustele ja rahvusvahelistele organisatsioonidele. Uuringu raames korraldatud küsitluse tulemusi kasutati mõjuhinnangu aruande koostamisel; eelkõige lähtuti järeldustest, mis põhinesid ELi kultuuriväärtuste eksporti käsitleva määruse ning Iraaki ja Süüriat käsitlevaid sanktsioone hõlmava kahe määruse rakendamise kogemustel.

               •Mõjuhinnang

                  Koostatud on mõjuhinnang
                     19
                   ning õiguskontrollikomitee esitas esmalt negatiivse arvamuse
                     20
                   ja seejärel positiivse arvamuse
                     21
                   pärast taasesitamist, kui probleemi määratlus ja kindlaks määratud eesmärgid oli läbi vaadatud, meetmed olid selgemalt ja struktureeritumalt esitatud ja poliitikavalikute sisu oli kaalutud.

                  Kindlaks tehtud probleemide lahendamiseks valitud variandid ühilduvad omavahel ja takistaks kolmandast riigist ebaseaduslikult eksporditud kultuuriväärtuste importi ELi ja ladustamist ELis; see aitaks vähendada kultuuriväärtustega ebaseaduslikku kaubitsemist, võidelda terrorismi rahastamise vastu ja kaitsta kultuuripärandit, eelkõige relvakonfliktist mõjutatud päritoluriikides. Eeldatavasti saavutatakse põhieesmärk ilma asjatu halduskoormuse tekitamiseta. Konkreetselt võetaks eesmärgi saavutamiseks järgmised meetmed.

               1. Potentsiaalsete ostjate, eelkõige turistide ja reisijate, ning tolli- ja muude õiguskaitseasutuste teadlikkuse suurendamine.

               2. Määrus, millega nähakse ette tollikontrolli meetmete kohaldamine vabasse ringlusesse lubamiseks või muudele tolli eriprotseduuridele suunamiseks (nt vabatsooni paigutamiseks) deklareeritud kultuuriväärtuste, v.a transiitkauba suhtes. Tollikontrolli kohaldatakse vähemalt 250 aasta vanuste kultuuriväärtuste suhtes, nagu need on määratletud Rahvusvahelise Eraõiguse Ühtlustamise Instituudi (UNIDROIT) 1995. aasta konventsioonis varastatud või ebaseaduslikult eksporditud kultuuriväärtuste kohta. Nende kultuuriväärtuste puhul peab neid liidu tolliterritooriumile tuua sooviv isik esitama järgmised dokumendid, et tõendada nende seaduslikku päritolu, st nende päritoluriigist eksportimise seaduslikkust:

               – arheoloogiliste leidude, mälestistest eraldatud elementide ning haruldaste käsikirjade ja inkunaablite puhul peab isik taotlema sisenemise liikmesriigi selleks otstarbeks määratud pädevalt asutuselt impordilitsentsi, esitades tõendid kauba päritoluriigist seadusliku eksportimise kohta;

               – kõigi muude kultuuriväärtuste puhul peab isik esitama tollile allkirjastatud deklaratsiooni (kirjaliku tunnistuse), millega tõendatakse, et kaup on päritoluriigist seaduslikult eksporditud ning millele on lisatud eseme identifitseerimise tüüpvorm, kus on esitatud eseme üksikasjalik kirjeldus. Toll registreerib need dokumendid ja säilitab nende koopiad.

               Valitud poliitikavariandid aitavad eeldatavasti saavutada eespool esitatud põhieesmärgi ning mitu konkreetset eesmärki, nagu on kirjeldatud allpool.

               Poliitikavariandiga, mille aluseks on võetud UNIDROIT' 1995. aasta konventsiooni kultuuriväärtuste määratlus ja mille puhul kehtib kultuuriväärtuste vanuse alampiirina 250 aastat, kehtestatakse importi kontekstis kultuuriväärtuste ühtne määratlus, mis on proportsionaalne vajaliku kaitsega (lai kultuuriväärtuste liigitus), kuid ei takista seaduslikku kauplemist. Nõudega, mille kohaselt tuleb kultuuriväärtuse ja selle päritolu kohta esitada teave kas impordilitsentsi taotledes või eseme identifitseerimise tüüpvormi täites, tagatakse et ELi ostjad ja importijad täidavad hoolsuskohustust seoses ELi toodud kultuuriväärtuste seaduslikkusega. Samas võimaldavad ELi toodud kultuuriväärtuste kindlakstegemist käsitlevate standarddokumentide suhtes importimisel kohaldatavad nõuded tollikontrolli märkimisväärselt hõlbustada. Rikkumiste eest kohaldatavate karistuste (mida rakendavad liikmesriigid) ettenägemine võimaldab tulemuslikumalt takistada ebaseaduslikku kultuuriväärtustega kauplemist.

               Kõnealuse poliitikavariandi valimine on täielikus kooskõlas kindlakstehtud vajadusega reageerida jõuliselt suurenenud ebaseadusliku kauplemise riskile teatavate kultuuriväärtuste kategooriate, nimelt arheoloogilise pärandi puhul, mida nende olemuse tõttu ähvardab otseselt hävitamise või röövimise oht. Terroristid ja muud vaenupooled eelistavad oma tegevuse rahastamiseks kasutada just selliseid kultuuriväärtusi. Nõuete täitmisega seoses võib tekkida teatavaid kulusid, mis on seotud kõnealuste kultuuriväärtuste impordilitsentsi taotluste koostamisega, kuid need moodustavad kõigest murdosa
                  22
                kultuuriväärtuste impordiga seotud kuludest.

                  Kõnealune variant oleks proportsionaalne seatud eesmärkidega, sest selle puhul võetakse impordisertifikaatide nõuetega arvesse suhtelist riski ning seda on lihtne kohandada lähtuvalt muutuvatest tingimustest ja ebaseadusliku kauplemise liikidest.

               Lisaks aitab potentsiaalsetele ostjatele ning tolli- ja muudele õiguskaitseasutustele suunatud teadlikkuse suurendamise kampaaniate korraldamine kaasa sidusrühmade aktiivsele kaasamisele ebaseadusliku kaubitsemise vähendamisse.

               •Põhiõigused

               Kavandatud meetmetel on tõenäoliselt mõju järgmistele õigustele, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas:

               –
                     ettevõtlusvabadus (Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 16) ning

               –
                     õigus omandile (Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 17).

               Kui kahtlustatakse, et kultuuriväärtuste kohta on esitatud valeandmeid, võivad ametiasutused kauba ajutiselt kinni pidada, mis mõjutab õigust omandile ja ettevõtlusvabadust.

               Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 52 on sätestatud, et tunnustatud õiguste ja vabaduste igasugune piiramine peab olema sätestatud seaduses, austama õiguste ja vabaduste mõtet, vastama liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuvatele eesmärkidele ning olema proportsionaalne.

               Meetmetega hoitakse tasakaalu asjaomaste õiguste ja ühiskonna õiguspäraste huvide vahel, kasutades lähenemisviisi, mis on tulemuslik (saavutab eesmärgi), kuid mõjutab õigusi võimalikult vähe.

               4.MÕJU EELARVELE

                  Ettepanekul puudub märkimisväärne mõju Euroopa Liidu eelarvele.

               5.MUU TEAVE

               •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord

               Komisjonile antakse õigus võtta vastu rakendusaktid, millega nähakse ette konkreetsed kasutatavad vormid (nt litsentside vormid, taotluste vormid, kirjaliku tunnistuse tekst jne) ja asjakohased menetluse üksikasjad.

               Komisjon jälgib õigusliku vahendi ja selle rakendussätete toimimist tihedas koostöös liikmesriikidega. Pidev ja süstemaatiline seire võimaldab kindlaks teha, kas poliitikaettepaneku kohaldamine vastab ootustele, ning võimaldab rakendamisega seotud probleemid õigeaegselt lahendada.

               Liikmesriikide kogutavad faktilised andmed loovad aluse määruse hindamiseks tulevikus; andmete kogumisel lähtutakse järgmistest järelevalvenäitajatest:

               – komisjonile esitatud statistiline teave nende importija deklaratsioonide kohta, mis on registreeritud;

               – kontrollid, mis on tehtud nende juhtumite raames, kus importija on esitanud deklaratsiooni, mille õigsuse suhtes on tekkinud kahtlused;

               – arvandmed esitatud ja tagasi lükatud impordilitsentsitaotluste kohta;

               – asjakohane statistiline teave kultuuriväärtuste kaubavoogude kohta (nt riigid, kust ELi kõige rohkem kultuuriväärtusi saadetakse);

               – kultuuriväärtuste täiendava kontrolli, sealhulgas ekspertiisi otstarbel kinnipidamise juhtumite arv ning

               – liikmesriikide kehtestatud ja kohaldatud karistused.

               Tollinomenklatuuri asjakohaste alajaotiste väljatöötamine tulevikus
                  23
                võimaldab kaubavooge täpsemalt jälgida ja koguda konkreetsemaid statistilisi andmeid liidu tolliterritooriumile sisenevate kultuuriväärtuste arvu ja liigi kohta.

               Komisjon koostab liikmesriikide esitatud teabe põhjal hindamisaruande, mis esitatakse Euroopa Parlamendile ja nõukogule kolm aastat pärast määruse kohaldamise kuupäeva ning edaspidi iga viie aasta järel. Määruse hinnangus tuleks käsitleda eesmärkide saavutamise ulatust. Hindamistulemused tuleks edastada muudele Euroopa institutsioonidele aruandena.

                  Mitteseadusandlike täiendavate algatuste tulemuslikkuse väljaselgitamiseks korraldatakse teadlikkuse suurendamise kampaaniate ja koolituste järelhindamine.

               •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus

               Artiklis 1 tuuakse välja määruse reguleerimisese ja kohaldamisala.

               Artiklis 2 määratletakse rida määruses kasutatavaid mõisteid.

               Artiklis 3 sõnastatakse põhimõte, mille kohaselt kultuuriväärtuste sisenemine liidu tolliterritooriumile on lubatud ainult juhul, kui nende jaoks on omandatud impordilitsents või on esitatud importija deklaratsioon. Kultuuriväärtusi võib endiselt ajutiselt tolliterritooriumile tuua näituste või akadeemiliste ja teaduslike uuringute otstarbel või juhul kui neid tuleb ajutiselt kaitsta hävitamise ja kadumise eest olukorras, kus päritoluriiki mõjutab relvakonflikt või seal esineb loodusõnnetus.

               Artikliga 4 on ette nähtud olukorrad, kus on vaja impordilitsentsi, seda taotlema pidav isik, asjaomased tingimused ja kord ning liikmesriigi ametiasutus, kellelt seda taotleda saab. Eeskirjadest kõrvalehoidmise vältimiseks eristatakse juhul, kui ekspordiriik ei ole see riik, kus objekt avastati või loodi („päritoluriik“), ekspordiriike selle põhjal, kas nad on UNESCO 1970. aasta konventsiooniga ühinenud või mitte. Kui ekspordiriik on konventsiooniga ühinenud ja seega võtnud kohustuse võidelda ebaseadusliku kultuuriväärtustega kauplemise vastu, peab taotleja tõendama, et objekt on kõnealusest riigist seaduslikult eksporditud; kui ekspordiriik konventsiooniga ühinenud ei ole, siis tuleb tõendada objekti seaduslikku eksporti päritoluriigist.

               Artikliga 5 nähakse ette juhtumid, kus nõutakse importija deklaratsiooni ja kaupa kirjeldavat standarddokumenti. Standarddokumenti kasutatakse eseme identifitseerimiseks vastavalt kultuuriväärtuste kirjeldamise rahvusvahelisele standardile. Selle kasutamist edendavad suured õiguskaitseasutused, muuseumid, kultuuripärandiga tegelevad organisatsioonid, kunstikaubanduses ja kunsti hindamisega tegelevad organisatsioonid ning kindlustusandjad. Ka UNESCO on heaks kiitnud eseme identifitseerimise kui rahvusvahelise standardi, mille abil jäädvustatakse miinimumandmed teisaldavate kultuuriväärtuste kohta. Eseme identifitseerimise standardit tuntakse ja kasutatakse paljudes liikmesriikides, kus politsei eriüksused kataloogivad selle abil esemeid digiandmebaasidesse, et edastada kiiresti teavet ja kehtestada muuseumide jaoks miinimumteabe esitamise nõuded. Sarnaselt artiklile 4 eristatakse ekspordiriike, kes on UNESCO 1970. aasta konventsiooniga ühinenud, ja ekspordiriike, kes seda teinud ei ole.

               Artiklis 6 käsitletakse tollikontrolle ja tõendamist.

               Artikliga 7 nähakse ette komisjoni kohustus avaldada korrapäraselt liikmesriikide poolt käesoleva määruse rakendamiseks määratud pädevate tolliasutuste loetelu. Loetelu avaldamist peetakse oluliseks ettevõtjate teavitamise meetmeks.

               Artiklis 8 on ette nähtud olukord, kus toll võib kultuuriväärtused kinni pidada, sest on võimatu tõendada, et kõnealused kultuuriväärtused on päritoluriigist seaduslikult eksporditud.

               Artikliga 9 kutsutakse liikmesriike üles korraldama koostöö oma pädevate asutuste vahel ja nähakse ette elektroonilise andmebaasi väljaarendamine tulevikus, et hõlbustada teabe säilitamist ja vahetamist, eelkõige seoses importija deklaratsioonide ja impordilitsentsidega.

               Artikliga 10 pannakse liikmesriikidele kohustus ette näha karistused käesoleva määruse rikkumiste eest vastavalt oma õigussüsteemile.

               Artikliga 11 tehakse liikmesriikidele ülesandeks korraldada asjakohased koolitused määruse rakendajaks määratud ametiasutustele ja teadlikkuse suurendamise kampaaniad, mille eesmärk on teavitada potentsiaalseid ostjaid õigusraamistikust ja veenda neid mitte ostma kolmandatest riikidest pärinevaid kultuuriväärtusi, mille päritolu ei ole tõendatud.

               Artikliga 12 nähakse ette komisjoni õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte. See õigus võimaldab komisjonil vajaduse korral kohandada (lähtudes muutunud tingimustest ja omandatud kogemustest) kultuuriväärtuste vanuse alampiiri või neid kultuuriväärtuste kategooriaid, mille puhul kohaldatakse impordilitsentsi. Kuna Maailma Tolliorganisatsioon on selgelt väljendanud oma kavatsust lisada tulevikus harmoneeritud süsteemi grupile 97 (millesse on tariifide ja statistika otstarbel klassifitseeritud valdav enamik kultuuriväärtustest) rohkem alajaotisi, peab komisjon suutma määruse lisas esitatud asjaomaseid tariifikoode vastavalt ajakohastada.

               Artikliga 13 nähakse ette sellise komitee määramine, mis osutab komisjonile abi määruse rakendamisel. Sidususe ja tõhususe tagamiseks on asjakohane määrata seda ülesannet täitma komitee, mis komisjoni juba abistab seoses määrusega (EÜ) nr 116/2009 kultuuriväärtuste ekspordi kohta.

               Artiklis 14 käsitletakse aruandlust ja hindamist. Komisjon kogub liikmesriikidelt korrapäraselt mitmel näitajal põhinevat teavet määruse rakendamise ja toimimise kohta. Asjaomased küsimustikud adresseeritakse liikmesriikidele, et koguda sama liiki teavet, mille põhjal komisjon koostab aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Esimene aruanne esitatakse kolm aastat pärast käesoleva määruse rakendamise alguskuupäeva.

               Artikliga 15 nähakse ette määruse jõustumine.

               2017/0158 (COD)

               Ettepanek:

               EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS

               kultuuriväärtuste impordi kohta

               EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 207,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

               toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

               ning arvestades järgmist:

               (1)Pidades silmas nõukogu 12. veebruari 2016. aasta järeldusi terrorismi rahastamise vastase võitluse kohta, komisjoni teatist Euroopa Parlamendile ja nõukogule terrorismi rahastamise vastase võitluse tõhustamise tegevuskava kohta
                  24
                ning terrorismivastase võitluse direktiivi,
                  25
                tuleks kehtestada ühised eeskirjad kolmandate riikidega kauplemise kohta, et tagada kultuuriväärtuste kaitse hävitamise eest, inimkonna kultuuripärandi säilitamine ja röövitud kultuuripärandi liidu ostjatele müümise kaudu toimuva terrorismi rahastamise ärahoidmine.

               (2)Kultuuripärand on tsivilisatsiooni üks põhielemente, mis rikastab kõigi rahvaste kultuurielu ja mida tuleks seega kaitsta ebaseadusliku omastamise ja rüüstamise eest. Liit peaks seetõttu keelama kolmandatest riikidest ebaseaduslikult eksporditud kultuuriväärtuse toomise liidu tolliterritooriumile.

               (3)Arvestades, et liikmesriikides kohaldatakse kultuuriväärtuste liidu tolliterritooriumile toomise suhtes erinevaid eeskirju, tuleks eelkõige võtta meetmed, et tagada kultuuriväärtuste impordi suhtes nende tolliterritooriumile toomisel ühtse kontrolli kohaldamine.

               (4)Ühiste eeskirjadega peaks olema hõlmatud liidu tolliterritooriumile toodavate muude kui liidu kultuuriväärtuste tollikäitlus, st nii nende vabasse ringlusse lubamine kui ka suunamine tolli eriprotseduuridele, mille hulka ei kuulu transiit.

               (5)Võttes arvesse vabatsoonide (ja nn vabasadamate) teadaolevat kultuuriväärtuste ladustamise potentsiaali, tuleks rakendatavaid kontrollimeetmeid kohaldada asjaomaste tolliprotseduuride puhul võimalikult laialdaselt. Kõnealuseid kontrollimeetmeid tuleks seega rakendada lisaks vabasse ringlusse lubatavatele kaupadele ka nende kaupade puhul, mis suunatakse tolli eriprotseduuridele. Samas ei tohiks lai kohaldamisala olla vastuolus kaupade transiidivabaduse põhimõttega ega minna kaugemale eesmärgist, milleks on ebaseaduslikult eksporditud kultuuriväärtuste liidu tolliterritooriumile toomise takistamine. Vastavalt peaks kontrollimeetmetega olema hõlmatud tolli eriprotseduurid, millele liidu tolliterritooriumile toodav kaup võidakse suunata, kuid neid ei tuleks kohaldada transiidi suhtes.

               (6)Määruses tuleks kasutada määratlusi, mis põhinevad Pariisis 14. novembril 1970. aastal allkirjastatud UNESCO konventsioonil kultuuriväärtuste ebaseadusliku sisseveo, väljaveo ja omandiõiguse üleandmise keelamise ning ärahoidmise abinõude kohta ning Roomas 24. juunil 1995. aastal allkirjastatud UNIDROIT' konventsioonil varastatud või ebaseaduslikult eksporditud kultuuriväärtuste kohta, sest paljud kolmandad riigid ja enamik liikmesriike on kõnealuste konventsioonide sätetega tuttavad.

               (7)Ekspordi seaduslikkust tuleks kontrollida selle riigi õigus- ja haldusnormide põhjal, kus kultuuriväärtused avastati või loodi (edaspidi „päritoluriik“). Et vältida eeskirjadest kõrvalehoidmist, peaks juhul, kui kultuuriväärtused tuuakse liitu muu kolmanda riigi kaudu, tõendama isik, kes soovib kultuuriväärtused liidu tolliterritooriumile tuua, et kultuuriväärtused on eksporditud seaduslikult kõnealusest kolmandast riigist, kui see on UNESCO 1970. aasta konventsiooniga ühinenud ning seega võtnud kohustuse võidelda ebaseadusliku kultuuriväärtustega kauplemise vastu. Muul juhul peaks asjaomane isik tõendama, et kultuuriväärtused on seaduslikult eksporditud päritoluriigist.

               (8)Et mitte takistada ebaproportsionaalselt üle ELi välispiiri liikuvate kaupadega kauplemist, tuleks käesolevat määrust kohaldada üksnes nende kaupade suhtes, mis ületavad teatava vanusepiiri. Seda silmas pidades tundub olevat asjakohane kehtestada kõikide kultuuriväärtuse kategooriate puhul vanuse alampiiriks 250 aastat. Vanuse alampiiriga tagatakse, et käesoleva määrusega ettenähtud meetmed keskenduvad kultuuriväärtustele, mis on kõige tõenäolisemalt rüüstajate sihtmärgiks konfliktipiirkondades, ilma et hõlmamata jääks muud kaubad, mille kontrollimine on vajalik kultuuripärandi kaitse tagamiseks.

               (9)Siseturgu mõjutavaid rahapesu ja terrorismi rahastamise riske käsitleva riigiülese riskihindamise
                  26
                kohaselt võidakse röövitud kultuuriväärtuste ja antiikesemetega ebaseadusliku kauplemise kaudu rahastada terrorismi ja tegeleda rahapesuga.

               (10)Kuna teatavad kultuuriväärtuste kategooriaid, nimelt arheoloogilisi leide, mälestiste elemente, haruldasi käsikirju ja inkunaableid ähvardab eriti röövimise ja hävitamise oht, tundub olevat vajalik näha ette süsteem, mille raames kohaldatakse selliste kultuuriväärtuste suhtes enne liidu tolliterritooriumile lubamist rangemat kontrolli. Sellise süsteemi puhul tuleks enne kõnealuste kaupade vabasse ringlusse lubamist või nende suunamist tolli eriprotseduuridele, v.a transiit, nõuda sisenemise liikmesriigi pädeva asutuse välja antud litsentsi esitamist. Sellist litsentsi taotlev isik peaks suutma tõendada, et kultuuriväärtus on päritoluriigist seaduslikult eksporditud, esitades selleks asjakohased tõendavad dokumendid ja tõendid, eelkõige ekspordisertifikaadid või litsentsid, mille on välja andnud kolmas riik, kust kultuuriväärtus eksporditakse, omandiõiguse dokumendid, arved, müügilepingud, kindlustusdokumendid, transpordidokumendid ja eksperdihinnangud. Liikmesriikide pädevad asutused peaksid täielike ja täpsete taotluste alusel tegema põhjendamatu viivituseta otsuse litsentsi väljaandmise kohta.

               (11)Kultuuriväärtuste muude kategooriate puhul peaks neid liidu tolliterritooriumile tuua sooviv isik tõendama deklaratsiooniga, et need on kolmandast riigist seaduslikult eksporditud, ja võtma vastutuse nende seadusliku ekspordi eest ning esitama piisava teabe, mis võimaldab tollil asjaomased kultuuriväärtused kindlaks teha. Menetluse lihtsustamise ja õiguskindluse tagamise huvides tuleks teave kultuuriväärtuse kohta esitada standarddokumendis. Kultuuriväärtuste kirjeldamiseks tuleks kasutada UNESCO poolt soovitatud eseme identifitseerimise standardit. Toll peaks kõnealuste kultuuriväärtuste tolliterritooriumile toomise registreerima, jätma endale asjaomaste dokumentide originaalid ning andma deklarandile nende koopiad, et tagada kultuuriväärtuste jälgitavus pärast nende toomist siseturule.

               (12)Litsentsi või deklaratsiooni esitamise kohustust ei tuleks kohaldada, kui kultuuriväärtused imporditakse tolliterritooriumile ajutiselt hariduslikul, teaduslikul või akadeemiliste uuringutega seotud otstarbel.

               (13)Samuti peaks ilma litsentsi või deklaratsiooni esitamiseta olema lubatud relvakonfliktist mõjutatud või loodusõnnetuste käes kannatavatest riikidest pärinevate kultuuriväärtuste ladustamine nende turvalisuse ja säilimise tagamiseks.

               (14)Et võtta arvesse käesoleva määruse rakendamisega seotud kogemusi ning muutuvaid geopoliitilisi ja muid olusid, mille tõttu kultuuriväärtused on ohustatud, ning vältida samas kolmandate riikidega toimuva kaubanduse ebaproportsionaalset takistamist, tuleks komisjonile Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu õigusakte, millega muudetakse kultuuriväärtuste eri kategooriate suhtes kohaldatava vanuse alampiiri kriteeriumi. Kõnealuse õiguse andmine peaks võimaldama komisjonil ajakohastada ka määruse lisa kombineeritud nomenklatuuris tehtavate muudatuste korral. On eriti oluline, et komisjon korraldaks oma ettevalmistava töö käigus asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil, ja et seda tehtaks kooskõlas 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelise parema õigusloome kokkuleppes
                  27
                sätestatud põhimõtetega. Eelkõige selleks, et tagada võrdne osalemine delegeeritud õigusaktide ettevalmistamises, saavad Euroopa Parlament ja nõukogu kõik dokumendid liikmesriikide ekspertidega samal ajal ning nende ekspertidel on pidev juurdepääs komisjoni eksperdirühmade koosolekutele, kus arutatakse delegeeritud õigusaktide ettevalmistamist.

               (15)Käesoleva määruse ühetaoliste rakendamistingimuste tagamiseks tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused, mis võimaldavad vastu võtta konkreetse korra seoses kultuuriväärtuste ajutise impordiga liidu tolliterritooriumile ja seal ladustamisega, impordilitsentside taotluste ja dokumentide ning importija deklaratsiooni ja sellele lisatavate dokumentide vormidega ning kõnealuste dokumentide esitamist ja menetlemist käsitlevate täiendavate menetlusnormidega. Komisjonile tuleks samuti anda rakendamisvolitused, mis võimaldavad sisse seada elektroonilise andmebaasi teabe säilitamiseks ja selle vahetamiseks liikmesriikide vahel. Neid volitusi tuleks kasutada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011
                  28
               .

               (16)Määruse tõhusa rakendamise ja selle edaspidise hindamise toetamiseks tuleks koguda asjakohast teavet kultuuriväärtuste kaubavoogude kohta. Kultuuriväärtuste kaubavooge ei saa tõhusalt jälgida üksnes kauba väärtust või kaalu arvestades, sest need kaks näitajat võivad muutuda. Väga oluline on koguda teavet deklareeritud esemete arvu kohta. Kuna kombineeritud nomenklatuuris ei ole kultuuriväärtuste puhul täpsustatud täiendavat mõõtühikut, on vaja muuta kohustuslikuks esemete arvu deklareerimine.

               (17)Tollivaldkonna riskijuhtimist käsitleva ELi strateegia ja tegevuskava
                  29
                eesmärk on muu hulgas edendada tolliasutuste suutlikkust reageerida kultuuriväärtuste valdkonnaga seotud riskidele. Kasutada tuleks määruses (EL) nr 952/2013 sätestatud ühist riskijuhtimise raamistikku ja tolliasutused peaksid omavahel vahetama asjaomast riske käsitlevat teavet.

               (18)Liikmesriigid peaksid kehtestama tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad karistused käesoleva määruse sätete rikkumise eest ning teatama kõnealustest karistustest komisjonile.

               (19)Komisjonile tuleks anda piisavalt aega käesoleva määruse rakenduseeskirjade vastuvõtmiseks, eelkõige nende eeskirjade puhul, mis on seotud impordilitsentsi taotlemiseks või importija deklaratsiooni koostamiseks kasutatavate asjakohaste vormidega. Sellest tulenevalt tuleks käesoleva määruse kohaldamist edasi lükata.

               (20)Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.

               (21)Käesolevas määruses austatakse põhiõigusi ja peetakse kinni Euroopa Liidu lepingu artiklis 6 sätestatud ja Euroopa Liidu põhiõiguste hartas, iseäranis selle II jaotises kajastatud põhimõtetest,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

               Artikkel 1

               Reguleerimisese ja kohaldamisala

               Käesolevas määruses sätestatakse kultuuriväärtuste liidu tolliterritooriumile toomise tingimused ja kord.

               Määrust ei kohaldata nende kultuuriväärtuste suhtes, mis liiguvad transiidina läbi liidu tolliterritooriumi.

               Artikkel 2

               Mõisted

               1. Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a) „kultuuriväärtus“ – mis tahes ese, millel on arheoloogiline, eelajalooline, ajalooline, kirjanduslik, kunstiline või teaduslik väärtus ja mis kuulub lisas esitatud tabelis loetletud kategooriatesse ning ületab lisas sätestatud vanuse alampiiri;

               b) „päritoluriik“ – riik, mille praegusel territooriumil kultuuriväärtused loodi või avastati;

               c) „ekspordiriik“ – viimane riik, kus kultuuriväärtusi püsivalt hoiustati vastavalt selle riigi õigus- ja haldusnormidele enne kultuuriväärtuste saatmist liitu;

               d) „püsivalt“ – vähemalt ühe kuu pikkuse ajavahemiku jooksul ning muul otstarbel kui ajutiseks kasutamiseks, transiidiks, eksportimiseks või saatmiseks;

               e) „vabasse ringlusse lubamine“ – määruse (EL) nr 952/2013 artiklis 201 osutatud tolliprotseduur;

               f) „suunamine muule eriprotseduurile kui transiit“ – kauba suunamine ühele määruse (EL) nr 952/2013 artikli 210 punktides b, c või d osutatud tolli eriprotseduuridest;

               e) „kauba valdaja“ – määruse (EL) nr 952/2013 artikli 5 punktis 34 osutatud isik;

               e) „deklarant“ – määruse (EL) nr 952/2013 artikli 5 punktis 15 osutatud isik.

               2. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte vastavalt artiklile 12, et muuta lisas esitatud tabeli teist veergu, kui kombineeritud nomenklatuuris tehakse muudatusi, ning muuta lisas esitatud tabeli kolmandas veerus sätestatud vanuse alampiiri lähtuvalt käesoleva määruse rakendamisel saadud kogemustest.

               Artikkel 3

               Liidu tolliterritooriumile toodavad kultuuriväärtused

               1. Kultuuriväärtuste vabasse ringlusse lubamine ja nende suunamine muule eriprotseduurile kui transiit on lubatud üksnes juhul, kui esitatakse artikli 4 kohaselt välja antud impordilitsents või artikli 5 kohaselt koostatud importija deklaratsioon.

               2. Lõiget 1 ei kohaldata järgmistel juhtudel:

                  a) kultuuriväärtuste ajutine import määruse (EL) nr 952/2013 artikli 250 tähenduses liidu tolliterritooriumile hariduslikul, teaduslikul või akadeemiliste uuringutega seotud otstarbel;

                  b) kultuuriväärtuste ladustamine määruse (EL) nr 952/2013 artikli 237 tähenduses eesmärgiga tagada nende säilitamine avaliku sektori asutuse poolt või tema järelevalve all.

               3. Komisjon võib rakendusaktidega vastu võtta lõikes 2 osutatud kultuuriväärtuste ajutise impordi või ladustamise konkreetse korra. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu artiklis 13 osutatud kontrollimenetluse kohaselt.

               4. Lõike 1 kohaldamine ei piira liidu poolt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 215 kohaselt vastu võetud muude meetmete kohaldamist.

               Artikkel 4

               Impordilitsents

               1. Lisa punktides c, d ja h osutatud kultuuriväärtuste liidus vabasse ringlusse lubamiseks ning suunamiseks muule eriprotseduurile kui transiit tuleb tolliasutustele esitada impordilitsents.

               2. Kauba valdaja taotleb impordilitsentsi sisenemise liikmesriigi pädevalt asutuselt. Taotlusele lisatakse kõik tõendavad dokumendid ja teave, mis tõendab, et kõnealused kultuuriväärtused on eksporditud päritoluriigist vastavalt selle õigus- ja haldusnormidele. Kui aga ekspordiriik on ühinenud Pariisis 14. novembril 1970. aastal allkirjastatud UNESCO konventsiooniga kultuuriväärtuste ebaseadusliku sisseveo, väljaveo ja omandiõiguse üleandmise keelamise ning ärahoidmise abinõude kohta (edaspidi „UNESCO 1970. aasta konventsioon“), lisatakse taotlusele kõik tõendavad dokumendid ja teave, mis tõendab, et kõnealused kultuuriväärtused on eksporditud kõnealusest riigist vastavalt selle õigus- ja haldusnormidele.

               3. Sisenemise liikmesriigi pädev asutus kontrollib, kas taotlus on täielik. Pädev asutus palub taotlejal puuduva teabe või dokumendid esitada 30 päeva jooksul alates taotluse kättesaamise kuupäevast.

               4. Pädev asutus vaatab taotluse läbi 90 päeva jooksul alates täieliku taotluse esitamisest ja võtab vastu otsuse impordilitsentsi väljaandmise või taotluse tagasilükkamise kohta. Taotluse võib tagasi lükata järgmistel põhjustel:

               a) ekspordiriik ei ole ühinenud UNESCO 1970. aasta konventsiooniga ning ei ole tõendatud, et kultuuriväärtused eksporditi päritoluriigist vastavalt selle õigus- ja haldusnormidele;

               b) ekspordiriik on ühinenud UNESCO 1970. aasta konventsiooniga ning ei ole tõendatud, et kultuuriväärtused eksporditi ekspordiriigist vastavalt selle õigus- ja haldusnormidele;

               c) pädeval asutusel on põhjust arvata, et kauba valdaja ei omandanud seda seaduslikult.

               5. Liikmesriigid määravad käesoleva artikli kohaselt avaliku sektori asutused, kes on pädevad impordilitsentse välja andma. Nad esitavad komisjonile kõnealuste asutuste andmed ja teatavad komisjonile kõigist pädeva asutusega seotud muudatustest.

               Komisjon avaldab kõnealuste pädevate asutuste andmed ja kõik nendega seotud muudatused Euroopa Liidu Teataja C-seerias.

               6. Komisjon võib rakendusaktidega kehtestada impordilitsentsi taotluse vormi ning sellise taotluse esitamist ja menetlemist käsitlevad menetlusnormid. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu artiklis 13 osutatud kontrollimenetluse kohaselt.

               Artikkel 5

               Importija deklaratsioon

               1. Lisa punktides a, b, e, f, g, i, j, k ja l osutatud kultuuriväärtuste liidus vabasse ringlusse lubamiseks ning suunamiseks muule eriprotseduurile kui transiit tuleb sisenemise liikmesriigi tolliasutustele esitada importija deklaratsioon.

               2. Importija deklaratsioon sisaldab kauba valdaja allkirjastatud kinnitust selle kohta, et kaup on eksporditud päritoluriigist vastavalt selle õigus- ja haldusnormidele. Kui aga ekspordiriik on ühinenud UNESCO 1970. aasta konventsiooniga, sisaldab importija deklaratsioon kauba valdaja allkirjastatud kinnitust selle kohta, et kaup on eksporditud kõnealusest riigist vastavalt selle õigus- ja haldusnormidele.

               Importija deklaratsioon sisaldab standarddokumenti, milles kirjeldatakse asjaomast kultuuriväärtust piisavalt üksikasjalikult, et tolliasutused saaks selle kindlaks teha.

               3. Komisjon võib rakendusaktidega vastu võtta importija deklaratsiooni vormi ning importija deklaratsiooni esitamist ja menetlemist käsitlevad menetlusnormid. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu artiklis 13 osutatud kontrollimenetluse kohaselt.

               Artikkel 6

               Tollikontroll ja tõendamine

               1. Artiklis 4 osutatud impordilitsents või vajaduse korral artiklis 5 osutatud importija deklaratsioon esitatakse tolliasutusele, kes on pädev lubama kultuuriväärtused vabasse ringlusse või suunama need muule eriprotseduurile kui transiit.

               2. Kultuuriväärtuste puhul, mille liidu tolliterritooriumile toomise võimaldamiseks tuleb välja anda impordilitsents, kontrollivad tolliasutused, kas impordilitsents vastab esitatud kaubale. Toll võib selleks kultuuriväärtusi füüsiliselt kontrollida, kaasa arvatud ekspertiisi teel.

               3. Kultuuriväärtuste puhul, mille liidu tolliterritooriumile toomise võimaldamiseks tuleb esitada importija deklaratsioon, kontrollivad tolliasutused, kas importija deklaratsioon vastab selle jaoks artikli 5 alusel ette nähtud nõuetele ning kas see vastab esitatud kaubale. Toll võib selleks nõuda deklarandilt täiendavat teavet ning kultuuriväärtusi füüsiliselt kontrollida, kaasa arvatud ekspertiisi teel. Importija deklaratsioon registreeritakse, sellele antakse järjekorranumber ja registreerimiskuupäev ning kauba vabasse ringlusse lubamisel antakse deklarandile registreeritud importija deklaratsiooni koopia.

               4. Deklaratsiooni esitamisel kultuuriväärtuste vabasse ringlusse lubamiseks või suunamiseks muule eriprotseduurile kui transiit, märgitakse deklaratsioonis esemete kogus, kasutades selleks lisas esitatud täiendavaid mõõtühikuid.

               Artikkel 7

               Pädevad tolliasutused

               Kui liikmesriigid piiravad nende tolliasutuste arvu, mis on pädevad lubama kultuuriväärtused vabasse ringlusse või suunama need muule eriprotseduurile kui transiit, siis teavitavad nad komisjoni pädevate tolliasutuste andmetest ja kõigist sellega seotud muudatustest.

               Komisjon avaldab pädevate tolliasutuste andmed ja kõik nendega seotud muudatused Euroopa Liidu Teataja C-seerias.

               Artikkel 8

               Ajutine kinnipidamine tolliasutuste poolt

               1. Tolliasutused arestivad liidu tolliterritooriumile toodud kultuuriväärtused ja peavad neid ajutiselt kinni, kui kõnealused kultuuriväärtused toodi liidu tolliterritooriumile ilma, et oleks täidetud artikli 3 lõigetes 1 ja 2 sätestatud tingimused.

               2. Lõikes 1 osutatud haldusotsus, millele lisatakse põhjendus, edastatakse deklarandile ja selle suhtes tuleb kohaldada tõhusat õiguskaitsevahendit vastavalt siseriikliku õigusega ettenähtud menetlustele.

               3. Ajutise kinnipidamise periood on rangelt piiratud ajavahemikuga, mis on tolliasutustele või muudele õiguskaitseasutustele vajalik, et teha kindlaks, kas juhtumi asjaolud õigustavad kauba kinnipidamist liidu või siseriikliku õiguse muude sätete kohaselt. Käesoleva artikli kohase ajutise kinnipidamise kestuseks võib olla kuni kuus kuud. Kui selle ajavahemiku jooksul ei tehta otsust kultuuriväärtuste edasise kinnipidamise kohta või kui otsustatakse, et juhtumi asjaolud ei õigusta kauba edasist kinnipidamist, siis tehakse kultuuriväärtused deklarandile kättesaadavaks.

               Artikkel 9

               Halduskoostöö

               1. Käesolev määruse rakendamise eesmärgil tagavad liikmesriigid artikli 3 lõikes 4 osutatud pädevate asutuste vahelise koostöö.

               2. Teabe, eelkõige importija deklaratsioonide ja impordilitsentside säilitamiseks ja liikmesriikide asutuste vaheliseks vahetamiseks võib välja töötada elektroonilise süsteemi.

               3. Komisjon võib rakendusaktides sätestada järgneva:

               a) lõikes 2 osutatud elektroonilise süsteemi kasutuselevõtmise, käitamise ja hooldamise kord;

               b) lõikes 2 osutatud elektroonilise süsteemi abil teabe säilitamise ja liikmesriikide asutuste vahel vahetamise üksikasjalikud eeskirjad.

               Need rakendusaktid võetakse vastu artiklis 13 osutatud menetluse kohaselt.

               Artikkel 10

               Karistused

               Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad selliste karistuste kohta, mida kohaldatakse artiklite 3, 4 ja 5 rikkumiste korral ning eelkõige selliste juhtumite korral, kus esitatakse valeandmeid sisaldavaid deklaratsioone ja valeteavet, et saada luba kultuuriväärtuste toomiseks liidu tolliterritooriumile, ning võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada nenderakendamine. Ettenähtud karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Liikmesriigid teatavad komisjonile kõnealustest eeskirjadest ja meetmetest 18 kuu jooksul alates käesoleva määruse jõustumisest ja annavad komisjonile viivitamata teada kõikidest nende hilisematest muudatustest.

               Artikkel 11

               Koolitus ning suutlikkuse suurendamine ja teadlikkuse tõstmine

               Liikmesriigid korraldavad koolitusi ja võtavad suutlikkuse suurendamise meetmeid tagamaks, et asjaomased asutused suudavad käesolevat määrust tõhusalt rakendada. Samuti võib teadlikkuse tõstmise kampaaniatega kujundada eelkõige kultuuriväärtuste ostjate tõekspidamisi.

               Artikkel 12

               Delegeeritud volituste rakendamine

               1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.

               2. Artikli 2 lõikes 2 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile määramata ajaks alates … [Publications Office is to fill in the date of entry into force of this Act].

               3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artikli 2 lõikes 2 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.

               4. Enne delegeeritud õigusakti vastuvõtmist konsulteerib komisjon kooskõlas 13. aprilli 2016 institutsioonivahelises parema õigusloome kokkuleppes sätestatud põhimõtetega iga liikmesriigi määratud ekspertidega.

               5. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

               6. Artikli 2 lõike 2 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti Euroopa Parlamendile ja nõukogule teatavaks tegemist esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.

               Artikkel 13

               Komiteemenetlus

               1. Komisjoni abistab määruse (EÜ) nr 116/2009
                  30
                artikli 8 alusel loodud komitee.

               2. Käesolevale artiklile viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.

               Artikkel 14

               Aruandlus ja hindamine

               1. Liikmesriigid esitavad komisjonile teavet käesoleva määruse rakendamise kohta. Eelkõige peaks selline teave sisaldama:

               a) statistilist teavet nende importija deklaratsioonide kohta, mis on registreeritud;

               b) teavet käesoleva määruse rikkumise kohta;

               c) arvandmeid esitatud impordilitsentsitaotluste ja tagasi lükatud impordilitsentsitaotluste kohta;

               d) asjaomast statistilist teavet kultuuriväärtustega kauplemise kohta;

               e) nende juhtumite arvu, mille puhul kultuuriväärtused on kinni peetud ning

               f) nende juhtumite arvu, mille puhul kultuuriväärtused on loovutatud riigile vastavalt määruse (EL) nr 952/2013 artiklile 199.

               Sel eesmärgil saadab komisjon liikmesriikidele asjaomased küsimustikud. Liikmesriikidel on kuus kuud aega nõutud teabe komisjonile esitamiseks.

               2. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva määruse rakendamise kohta kolm aastat pärast käesoleva määruse kohaldamise kuupäeva ja seejärel iga viie aasta tagant.

               Artikkel 15

               Jõustumine

               Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2019.

               Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

               Brüssel,

                  Euroopa Parlamendi nimel
                        Nõukogu nimel

                  president
                        eesistuja

                     (1)
                  COM (2015) 185 final, 28. aprill 2015.

                     (2)
                  Komisjoni 2. veebruari 2016. aasta teatis Euroopa Parlamendile ja nõukogule terrorismi rahastamise vastase võitluse tõhustamise tegevuskava kohta [COM(2016) 50 final].

                     (3)
                  Euroopa Parlamendi 9. juuli 2015. aasta resolutsioon Euroopa julgeoleku tegevuskava kohta (2015/2697(RSP)).

                     (4)
                  Euroopa Ülemkogu 18. detsembri 2015. aasta järeldused.

                     (5)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2017. aasta direktiiv (EL) 2017/541 terrorismivastase võitluse kohta, millega asendatakse nõukogu raamotsus 2002/475/JSK ning muudetakse nõukogu otsust 2005/671/JSK; ELT L 88, 31.3.2017, lk 6–21.

                     (6)
                  JOIN(2016) 29 final

                     (7)

                     https://www.g20.org/gipfeldokumente/G20-leaders-declaration.pdf

                     (8)
                  http://unscr.com/en/resolutions/doc/2347

                     (9)

                     http://www.beniculturali.it/mibac/multimedia/MiBAC/documents/1490881204940_DECLARATION-Dichiarazione.pdf

                     (10)
                  ELT L 169, 8.7.2003, lk 6.

                     (11)
                  ELT L 16, 19.1.2012, lk 1.

                     (12)
                  Nõukogu 18. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 116/2009 kultuuriväärtuste ekspordi kohta; ELT L 39, 10.2.2009, lk 1.

                     (13)
                  ELT L 324, 22.11.2012, lk 1.

                     (14)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiiv 2014/60/EL liikmesriigi territooriumilt ebaseaduslikult väljaviidud kultuuriväärtuste tagastamise kohta ja millega muudetakse määrust (EL) nr 1024/2012 (uuesti sõnastatud); ELT L 159, 28.5.2014, lk 1–10.

                     (15)

                     http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-8654-2017-INIT/et/pdf

                     (16)
                  COM (2015) 185 final.

                     (17)
                  Mõjuhinnangu kokkuvõte on esitatud järgmisel aadressil:

                     https://ec.europa.eu/info/consultations_et

                     (18)
                  Veel avaldamata.

                     (19)
                  Vaata:

                     http://ec.europa.eu/transparency/regdoc/?fuseaction=ia

                     (20)
                  Vaata:

                     http://ec.europa.eu/transparency/regdoc/?fuseaction=ia

                     (21)
                  Vaata:

                     http://ec.europa.eu/transparency/regdoc/?fuseaction=ia

                     (22)
                  Kuna tollinomenklatuuris puuduvad kultuuriväärtuste kohta üksikasjalikud alamrubriigid, siis on statistilised ja seega kvantitatiivsed andmed piiratud ning neil puudub soovitud täpsus. Harmoneeritud süsteemi grupp 97, kuhu kuuluvad „kunstiteosed, kollektsiooniobjektid ja antiikesemed“, ei sisalda piisavalt alajaotusi, et oleks võimalik koguda konkreetsete kultuuriväärtuste kategooriatega seotud kaubandusandmeid. Seega on koostatud hinnang enamjaolt kvalitatiivne.

                     (23)
                  Esmalt luuakse ELi tariifinomenklatuuri tasandil asjakohased TARICi (Euroopa Liidu integreeritud tariifistik) alajaotised ELi tollialaste meetmete kohaldamiseks ning hiljem võtab rahvusvahelised tasandil asjakohased meetmed Maailma Tolliorganisatsioon, mis on selgelt väljendanud oma kavatsust muuta harmoneeritud süsteemi gruppi 97 ning lisada sellesse rohkem alajaotisi.

                     (24)
                  COM(2016) 50 final.

                     (25)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2017. aasta direktiiv (EL) 2017/541 terrorismivastase võitluse kohta, millega asendatakse nõukogu raamotsus 2002/475/JSK ning muudetakse nõukogu otsust 2005/671/JSK; ELT L 88, 31.3.2017, lk 6–21.

                     (26)
                  Komisjoni teatis COM (2017) 340.

                     (27)
                  ELT L 123, 12.5.2016, lk 1.

                     (28)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrus (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (ELT L 55, 28.2.2011, lk 13).

                     (29)
                  COM/2014/0527 final: Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele tollivaldkonna riskijuhtimise ELi strateegia ja tegevuskava kohta.

                     (30)
                  Nõukogu 18. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 116/2009 kultuuriväärtuste ekspordi kohta (ELT L 39, 10.2.2009, lk 1).

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,13.7.2017
            COM(2017) 375 final
            LISA
            Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus
            kultuuriväärtuste impordi kohta
            {SWD(2017) 262 final}{SWD(2017) 263 final}

               LISA

               Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus

               kultuuriväärtuste impordi kohta

               Artikli 2 lõikega 1 hõlmatud kultuuriväärtused

                        Kultuuriväärtuste kategooriad

                        Kombineeritud nomenklatuuri (CN) grupp, rubriik või alamrubriik

                        Vanuse alampiir

                        Täiendavad mõõtühikud

                        a) haruldased kogud ja näidised, mis hõlmavad looma- ja taimeliike, mineraale ja anatoomiat ning paleontoloogilise väärtusega objekte;

                        ex 9705

                        rohkem kui 250 aastat vanad

                        tükiarv (p/st)

                        b) esemed, mis on seotud ajalooga, sealhulgas teaduse ja tehnoloogia ning militaar- ja sotsiaalajalooga, riigijuhtide, mõtlejate, teadlaste ja kunstnike eluga ning riigi tasandil oluliste sündmustega;

                        ex 9705

                        rohkem kui 250 aastat vanad

                        tükiarv (p/st)

                        c) arheoloogiliste väljakaevamiste (ametlike või mitteametlike) tulemusena leitud esemed ning maismaalt või vee alt pärinevad arheoloogilised leiud;

                        ex 9705; ex 9706

                        rohkem kui 250 aastat vanad

                        tükiarv (p/st)

                        d) kunsti- või ajaloomälestistest või arheoloogilise väärtusega paikadest eemaldatud elemendid;

                        ex 9705; ex 9706

                        rohkem kui 250 aastat vanad

                        tükiarv (p/st)

                        e) antiikesemed, nagu raidkirjad, mündid ja graveeritud pitsatid;

                        ex 9706

                        rohkem kui 250 aastat vanad

                        tükiarv (p/st)

                        f) etnoloogilise väärtusega esemed;

                        ex 9705

                        rohkem kui 250 aastat vanad

                        tükiarv (p/st)

                        g) kunstilise väärtusega esemed, näiteks:

                        /

                        /

                        /

                        i) pildid, maalid ja joonistused, mis on valmistatud täielikult käsitsi mis tahes alusele ja mis tahes materjalist, välja arvatud tööstusdisainilahendused ning käsitsi kaunistatud tööstustooted;

                        ex 9701

                        rohkem kui 250 aastat vanad

                        tükiarv (p/st)

                        ii) mis tahes materjalist originaalkujud ja -skulptuurid;

                        ex 9703

                        rohkem kui 250 aastat vanad

                        tükiarv (p/st)

                        iii) originaalgravüürid, -estambid ja -litograafiad;

                        ex grupp 49; ex 9702;

                        rohkem kui 250 aastat vanad

                        tükiarv (p/st)

                        iv) mis tahes materjalist originaalkogumid ja -montaažid;

                        ex 9701

                        rohkem kui 250 aastat vanad

                        tükiarv (p/st)

                        h) haruldased käsikirjad ja inkunaablid;

                        ex 9702; ex 9706; ex 4901 10 ja ex 4901 99; ex 4904; ex 4905 91 ja ex 4905 99; ex 4906

                        rohkem kui 250 aastat vanad

                        tükiarv (p/st)

                        i) erilise väärtusega vanad raamatud, dokumendid ja trükised, eraldi või kogudena;

                        ex 9705; ex 9706

                        rohkem kui 250 aastat vanad

                        tükiarv (p/st)

                        j) postmargid, maksumärgid ja sarnased margid , eraldi või kogudena;

                        ex 9704

                        rohkem kui 250 aastat vanad

                        tükiarv (p/st)

                        k) arhiivid, sealhulgas heli-, foto- ja kinoarhiivid;

                        ex 3704; ex 3705; ex 3706; ex 4901; ex 4906;

                        ex 9705; ex 9706

                        rohkem kui 250 aastat vanad

                        tükiarv (p/st)

                        l) mööbliesemed ja vanad muusikainstrumendid.

                        ex 9706

                        rohkem kui 250 aastat vanad

                        tükiarv (p/st)


Avis juridique important

|

52004PC0732

Ettepanek Nõukogu määrusE kohta, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 3906/1989, määrust (EÜ) nr 1267/1999, määrust (EÜ) nr 1268/1999 ja määrust (EÜ) nr 2666/2000, et võtta arvesse Horvaatia kandidaadistaatust  /* KOM/2004/0732 lõplik - CNS 2004/0260 */

Brüssel 29.10.2004KOM(2004) 732 lõplik2004/0260 (CNS)EttepanekNÕUKOGU MÄÄRUSE kohta,millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 3906/1989, määrust (EÜ) nr 1267/1999, määrust (EÜ) nr 1268/1999 ja määrust (EÜ) nr 2666/2000, et võtta arvesse Horvaatia kandidaadistaatust(komisjoni esitatud)SELETUSKIRIHorvaatiale omistati Euroopa Ülemkogu 17. ja 18. juuni 2004. aasta Brüsseli kohtumisel kandidaadistaatus ning Euroopa Ülemkogu palus komisjonil ette valmistada Horvaatia ühinemiseelse strateegia, sealhulgas vajaliku finantsinstrumendi.Komisjon leidis et kandidaatriigina peaks Horvaatial olema mitte üksnes juurdepääs Pharele, vaid tal peaks lisaks olema juba käesoleva finantsperspektiivi ajal võimalus juurdepääsuks ISPAle ja SAPARDile, et eelkõige valmistada ette haldusstruktuure, õppida reegleid ja nõudeid ning luua projektikanalid järgmiste finantsperspektiivide jaoks, mil tal on täielik juurdepääs koostatava ühinemiseelse abi rahastamisvahendiga (IPA) ette nähtud struktuuri- ja põllumajanduskomponentidele. Seepärast otsustati anda Horvaatiale juurdepääs kõigile kolmele ühinemiseelsele rahastamisvahendile ning teha ettepanek teatavate rahasummade eraldamiseks käesoleva finantsperspektiivi raames. Kuna rahastamine on piiratud käesolevas finantsperspektiivis sätestatuga, on tarvis teha ka erand ISPA määruse artiklis 4 sisalduvatest rahastamiskriteeriumidest. Seepärast tehakse ettepanek Phare, ISPA, SAPARDi ja CARDSi määruste vastavaks muutmiseks.Et tagada CARDSi määrusega algatatud Lääne-Balkani piirkondlikku koostööd toetavate meetmete jätkumine ning toetada ühenduse Lääne-Balkani poliitikasse kuuluvat stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessi, täpsustatakse CARDSi määruse muudatuses, et Horvaatialt oodatakse jätkuvat osalemist CARDSi piirkondliku programmi neis valdkondades, mida ühinemiseelsed rahastamisvahendid ei hõlma.Kõnealustesse määrustesse tehti ka mõningaid pisiparandusi, et kooskõlastada terminoloogia praeguses finantsmääruses kasutatava terminoloogiaga. Sellega seoses tuleb märkida, et finantsmääruse rakenduseeskirjade artiklis 269 sätestatud erandit, millega vabastati ühinemiseelne abi[1] finantsmääruse artikliga 164 ette nähtud nõudest, kohaldatakse Rumeenia ja Bulgaaria suhtes ka edaspidi (vt ka finantsmääruse artikkel 155), Horvaatia suhtes aga mitte. Kuna seda küsimust käsitletakse ammendavalt finantsmääruses ja rakenduseeskirjades, ei pidanud talitused vajalikuks ISPA määruses üle korrata, et kuigi Rumeenia ja Bulgaaria puhul hindamist ei toimu, kehtib see nõue siiski Horvaatia suhtes, enne kui viimane võib üle minna detsentraliseeritud juhtimisele.2004/0260 (CNS)EttepanekNÕUKOGU MÄÄRUSE kohta,millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 3906/1989, määrust (EÜ) nr 1267/1999, määrust (EÜ) nr 1268/1999 ja määrust (EÜ) nr 2666/2000, et võtta arvesse Horvaatia kandidaadistaatustEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 181a lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekut[2],võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[3]ning arvestades järgmist:(1) Euroopa Ülemkogu otsustas 17. ja 18. juuni 2004. aasta Brüsseli kohtumisel, et Horvaatiast saab kandidaatriik, ning palus komisjonil ette valmistada Horvaatia ühinemiseelse strateegia, sealhulgas vajalikud finantsinstrumendid.(2) Horvaatiale ühinemiseelse abi andmiseks on kohane lisada ta abisaajana nõukogu 18. detsembri 1989. aasta määrusesse (EMÜ) nr 3906/1989, mis käsitleb teatavatele Kesk- ja Ida-Euroopa riikidele antavat majandusabi (Phare),[4], nõukogu määrusesse (EÜ) nr1267/99, millega luuakse ühinemiseelse struktuuripoliitika rahastamisvahend (ISPA)[5] ja nõukogu 21. juuni 1999. aasta määrusesse (EÜ) nr 1268/99 ühenduse toetuse kohta ühinemiseelsetele meetmetele põllumajanduse ja maaelu arendamiseks Kesk- ja Ida-Euroopa kandidaatriikides ühinemiseelsel perioodil (SAPARD).[6](3) 29. oktoobril 2001. aastal alla kirjutatud Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning Horvaatia Vabariigi vahelise assotsiatsioonilepingu III jaotises nõutakse Horvaatialt Lääne-Balkani piirkondliku koostöö aktiivset edendamist.(4) Lääne-Balkanile antava ühenduse abi piirkondlikule mõõtmele pööratakse erilist tähelepanu nõukogu 5. detsembri 2000. aasta määruses (EÜ) nr 2666/2000, mille eesmärk on piirkondliku koostöö edendamine, ning Horvaatia peaks piirkondliku mõõtmega projektide ja programmide jaoks abikõlblikuks jääma.(5) Nõukogu 13. septembri 2004. aasta otsusega 2004/648/EÜ nähakse ette Horvaatiaga sõlmitava Euroopa partnerluse[7] põhimõtted, prioriteedid ja tingimused.(6) Kagu-Euroopa piirkondliku põhitranspordivõrgu arendamist käsitlev vastastikuse mõistmise memorandum peaks hõlbustama eelismeetmete valimist üleeuroopalise transpordivõrgu arendamiseks ühinemiseelsel perioodil.(7) Määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (finantsmäärus) jõustumine tingib määrustes teatavate kohanduste tegemise, et viia terminoloogia ja kehtivad tavad vastavusse eespool nimetatud määrusega.(8) Ehkki uusi liikmesriike selles määruses ei nimetata, nähakse ühinemisakti artikliga 33 ette nende riikide suhtes nõukogu määruste (EÜ) nr 3906/1989 ja (EÜ) nr 1267/1999 kohaldamine üleminekuperioodil.(9) Komisjon on vastu võtnud määruse (EÜ) nr 1419/2004 ja määruse (EÜ) nr 447/2004, mis moodustavad ühinemise kuupäevaks veel lõplikult täitmata kohustustega seotud SAPARDi rahastamismeetmete õigusliku aluse. Komisjoni mis tahes otsused, mis võivad olla vajalikud enne nende kohustuste lõplikku täitmist ning mille aluseks ei saa võtta kahte eespool nimetatud määrust, võivad siiski põhineda määrusel (EÜ) nr 1268/1999, kuna see kehtis enne kõnealuse määruse muutmist käesoleva määrusega.(10) Seepärast tuleks määrusi (EMÜ) nr 3906/89, (EÜ) nr 1267/1999, (EÜ) nr 1268/1999 ja (EÜ) 2666/2000 vastavalt muuta,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1Nõukogu määrust (EMÜ) nr 3906/89 muudetakse järgmiselt:Artiklit 3 muudetakse järgmiselt:Lõige 3 asendatakse järgmisega:"3. Euroopa Liiduga ühinemispartnerluses olevate kandidaatriikide puhul keskendub PHARE programmi alusel rahastamine ühenduse õigustiku ülevõtmisega seotud prioriteetidele, s.t kandidaatriikide haldus- ja institutsioonilise suutlikkuse tugevdamisele ja investeeringutele, välja arvatud investeeringud, mida rahastatakse kooskõlas määrustega (EÜ) nr 1267/1999 ja (EÜ) nr 1268/1999, juhul kui on täidetud nende kahe määruse kohaste rahastamismeetmete tingimused. PHARE programmi alusel võib rahastada ka keskkonnakaitse ja transpordimeetmeid ning meetmeid põllumajanduse ja maaelu arengu toetuseks, mis moodustavad tööstuse integreeritud ümberkorraldamise või piirkondlike arenguprogrammide väheolulise, kuid lahutamatu osa."Lisatakse lõiked 4 ja 5:"4. Abi võib kasutada rahastamaks abi saavate riikide käesoleva määruse kohast osalemist omavahelises ja EL liikmesriikidega tehtavas piirkondlikus, piiriüleses ning, kui vaja, riikidevahelises ja piirkondadevahelises koostöös.5. Vajaduse korral võib abi kasutada ka rahastamaks abi saava riigi osalemist muudest õigusaktidest tulenevates piirkondlikes programmides."Artiklile 8 lisatakse lõige 2:"2. Komisjon võib nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002[8] artikliga 54 ette nähtud piires otsustada delegeerida avaliku võimu teostamisega seotud ülesandeid, eelkõige eelarve täitmisega seotud ülesandeid kõnealuse määruse artikli 54 lõikes 2 loetletud organitele. Määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 54 lõike 2 punktis c nimetatud organitele võib avaliku võimu teostamisega seotud ülesandeid delegeerida juhul, kui nende positsioon on rahvusvaheliselt tunnustatud, nad kasutavad rahvusvaheliselt tunnustatud juhtimis- ja kontrollisüsteeme ning kuuluvad avaliku võimu järelevalve alla."Lisas esitatud loend asendatakse järgmise loendiga:"BulgaariaHorvaatiaRumeenia".Artikkel 2Nõukogu määrust (EÜ) nr 1267/1999 muudetakse järgmiselt:Artikli 1 lõige 1 asendatakse järgmisega:"1. Käesolevaga luuakse ühinemiseelse struktuuripoliitika rahastamisvahend, edaspidi "ISPA".ISPA annab abi, et toetada Bulgaaria, Horvaatia ja Rumeenia, edaspidi "abi saavad riigid", Euroopa Liiduga ühinemise ettevalmistusi majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse valdkonnas keskkonna- ja transpordipoliitika alal vastavalt käesoleva määruse sätetele."Artikli 3 lõppu lisatakse lõige 3:"3. Eespool sätestatust olenemata antakse Horvaatiale ühenduse abi aastatel 2005-2006."Artikli 4 lõppu lisatakse lõige 3:"3. Erandina käesoleva artikli esimesest ja teisest lausest määrab käesoleva rahastamisvahendi alla kuuluvad eraldised Horvaatiale aastateks 2005 ja 2006 kindlaks komisjon, lähtudes selle abi saava riigi haldussuutlikkusest, mis on vajalik abi vastuvõtuks, ning ühinemisega seotud investeeringuvajadustest."Artikli 9 lõike 1 punktist a jäetakse välja sõnad "1. jaanuarist 2000 ja igal juhul hiljemalt 1. jaanuariks 2002".Artikkel 3Nõukogu määrust (EÜ) nr 1268/99 muudetakse järgmiselt:Artiklis 1 lõige 1 asendatakse järgmisega:"1. Käesoleva määrusega luuakse säästvale põllumajandusele ja maaelu säästvale arengule ühinemiseelsel perioodil antava ühenduse abi raamistik Bulgaaria, Horvaatia ja Rumeenia jaoks. Käesolevat määrust kohaldatakse jätkuvalt ka kõikide programmide lõpuleviimiseks, mis on selle alusel algatatud Eestis, Leedus, Lätis, Poolas, Slovakkias, Sloveenias, Tšehhi Vabariigis ja Ungaris enne nende ühinemist Euroopa Liiduga."Artikli 4 lõike 2 lõppu lisatakse järgmine lõik:"Erandina esimesest lõigust hõlmab kava Horvaatia puhul samadel tingimustel, mis on sätestatud esimeses lõigus, kuni kaheaastast ajavahemikku alates aastast 2005."Artikli 5 lõike 1 lõppu lisatakse järgmine lause:"Seevastu Horvaatia osas vastava programmi puhul vahehindamist ei teostata."Artiklit 7 muudetakse järgmiselt:Lõige 1 asendatakse järgmisega:"1. Käesoleva määruse kohast ühenduse abi antakse ajavahemikul 2000-2006, välja arvatud ühenduse abi Horvaatiale, mida antakse ajavahemikul 2005-2006. Eelarvepädev ametiasutus kinnitab iga-aastased assigneeringud finantsperspektiivi piires."b) Lõikele 3 lisatakse järgmine lõik:"Seevastu Horvaatia puhul määratakse iga-aastane finantseraldis kindlaks eraldi."Artikkel 11 sõnastatakse järgmiselt:"Artikli 7 lõike 2 rakendamiseks jaotab komisjon kasutada olevad vahendid kandidaatriikide vahel. Komisjon edastab kolme kuu jooksul alates otsusest, millega riik tunnistatakse käesoleva määruse kohaselt abikõlblikuks, kõnealusele kandidaatriigile oma otsuse käesoleva finantsperspektiivi alla kuuluva kavandatava finantseraldise kohta."Artikkel 4Nõukogu määrust (EÜ) nr 2666/2000 muudetakse järgmiselt:Artikli 1 lõike 1 lõppu lisatakse järgmine lause:"Alates 2005. aastast on Horvaatia kui kandidaatriik abikõlblik üksnes artikli 2 lõikes 2 sätestatutega sarnaste piirkondliku mõõtmega projektide ja programmide osas. Eelmisest lausest olenemata on Horvaatia jätkuvalt abikõlblik nõukogu otsuse 311/1999 alla kuuluvate projektide ja programmide osas."Artiklit 7 muudetakse järgmiselt:Lõige 1 asendatakse järgmisega:"1. Komisjon annab ühenduse abi vastavalt nõukogu 25. juuni 2002. aasta määrusele (EÜ) nr 1605/2002."Lisatakse lõige 2a:"2a. Komisjon võib määruse 1605/2002 artikliga 54 ette nähtud piires otsustada delegeerida avaliku võimu teostamisega seotud ülesandeid, eelkõige eelarve täitmisega seotud ülesandeid kõnealuse määruse artikli 54 lõikes 2 loetletud organitele. Nimetatud määruse artikli 54 lõike 2 punktis c nimetatud organitele võib avaliku võimu teostamisega seotud ülesandeid delegeerida juhul, kui nende positsioon on rahvusvaheliselt tunnustatud, nad kasutavad rahvusvaheliselt tunnustatud juhtimis- ja kontrollisüsteeme ning kuuluvad avaliku võimu järelevalve alla."Artikkel 5Ühinemiseelsete rahastamisvahendite rakendamisel ning taotlejariikidele ühinemiseelse strateegia raames antava abi kooskõlastamist käsitleva nõukogu määruse (EÜ) nr 1266/1999[9] ellurakendamisel käsitatakse viidet ühinemispartnerlusele[10] ja Euroopa lepingule Horvaatia puhul viitena Euroopa partnerlusele[11] ning stabiliseerimis- ja assotsiatsioonilepingule.Artikkel 6Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel,Nõukogu nimeleesistujaLEGISLATIVE FINANCIAL STATEMENT+++++ TABLE +++++1. BUDGET LINES + HEADINGS05 01 04 03 The SAPARD pre-accession Instrument - Expenditure on administrative management05 05 01 01 The SAPARD pre-accession Instrument13 01 04 02 Instrument for structural policies for pre-accession (ISPA) - Expenditure on administrative management13 05 01 01 Instrument for structural policies for pre-accession22 01 04 01 Pre-accession assistance for countries of central and eastern Europe - Expenditure on administrative management22 01 04 05 Technical Assistance Information Exchange Office (TAIEX) actions in the framework of the pre-accession instruments - Expenditure on administrative management22 02 01 Pre-accession assistance for countries of central and eastern Europe22 02 02 Cross-border co-operation for central and eastern Europe22 02 06 Technical Assistance Information Exchange Office (TAIEX) actions in the framework of the pre-accession instruments22 02 10 Pre-accession multi-country horizontal programmes2. OVERALL FIGURES2.1. Total allocation for action (Part B):  million for commitment 245.0 million2.2. Period of application:(start and expiry years)2005 - 20062.3. Overall multi-annual estimate of expenditure:(a) Schedule of commitment appropriations/payment appropriations (financial intervention) (see point 6.1.1) million+++++ TABLE +++++(b.1) Technical and administrative assistance: of which staff (see point 6.1.2)+++++ TABLE +++++(b.2) Technical and administrative assistance: of which support expenditure (see point 6.1.2)+++++ TABLE ++++++++++ TABLE +++++(c) Overall financial impact of human resources and other administrative expenditure(see points 7.2 and 7.3)+++++ TABLE ++++++++++ TABLE +++++2.4. Compatibility with financial programming and financial perspectiveProposal is compatible with existing financial programming, as set out in the Financial Perspective for 2000 -2006.2.5. Financial impact on revenueProposal has no financial implications (involves technical aspects regarding implementation of a measure)3. BUDGET CHARACTERISTICS+++++ TABLE +++++4. LEGAL BASIS(Show main legal basis only.)3906/19891267/19991268/19995. DESCRIPTION AND GROUNDS5.1. Need for Community intervention5.1.1. Objectives pursuedThe European Council has decided to accept Croatia as a candidate country for membership, to launch the accession process, and to convene a bilateral intergovernmental conference with Croatia in early 2005 to begin negotiations, and has requested the Commission to prepare a pre-accession strategy, including the necessary financial instrument.Further to that request, the Commission is proposing that Croatia should benefit from the current pre-accession instruments - Phare, ISPA and SAPARD - to finance the corresponding pre-accession strategy under heading 7 of the financial perspective. The proposed inclusion of Croatia under heading 7 is in accordance with the revision of the financial perspective of 19 May 2003 which states that "The European Parliament and the Council may decide, on a proposal from the Commission, the inclusion of other candidate countries under heading 7".These instruments - Phare, ISPA and SAPARD - will also help Croatia prepare for the unified Instrument for Pre-accession (IPA), which will apply from 2007.The Phare allocation will build on the work already started under CARDS - i.e. to promote the Copenhagen political criteria, help Croatia align with the acquis communautaire, strengthen administrative and judicial capacity - and to start to prepare for Structural Funds after accession. The allocation for ISPA will co-finance technical assistance and infrastructure projects in the fields of transport and environment, and help Croatia prepare for Cohesion and Structural Funds after accession. The allocation for SAPARD will contribute to the sustainable adaptation of the agricultural sector and rural areas in Croatia and to Croatia's preparations for the implementation of the acquis concerning the Common Agricultural Policy and related policies. A part of these appropriations will be used to cover the necessary administrative support expenditure entailed by these programmes.5.1.2. Measures taken in connection with ex ante evaluation5.1.3. Measures taken following ex post evaluation5.2. Action envisaged and budget intervention arrangementsIn 2004, under CARDS, the national programme to Croatia was  76 million. Under Phare, in 2005 and 2006, it is proposed to maintain a programme of about  80 million a year, to promote the Copenhagen political criteria, help Croatia align with the acquis communautaire, strengthen administrative and judicial capacity, and start to prepare for Structural Funds after accession.Under ISPA, support will be given to align Croatia's infrastructure with Community standards in two key sectors, environment and transport, and to familiarise the Croatian authorities with the principles of structural policies. Through ISPA, Croatia will thus obtain the twin benefits of accelerated infrastructure investment and enhanced capacity for project preparation and implementation, which must commence without delay ("learning by doing") and of becoming acquainted with Commission procedures and rules, similar to those that apply to Member States.A preliminary assessment of funding opportunities, involving IFIs, indicates that preparatory work is sufficiently advanced to allow the Commission to decide on a sufficient number of high-quality projects in both sectors already in 2005. About  60 million in total, phased in over the two years, is considered a reasonable allocation for ISPA. This will allow for a real commitment towards core infrastructure investment, but also take account of administrative capacity.In addition, and given the necessity for Croatia to strengthen its capacity as well as to catch up with other candidate countries, there is the need to launch under ISPA a number of technical assistance projects for institutional strengthening, including for sector planning, and project preparation for these two sectors for IPA.In the case of SAPARD,  25 million for 2006 seems appropriate, applying the same criteria which were applied for the current SAPARD countries provided for in Article 7(3) of the Regulation 1268/1999.According to the information provided by Croatia there are 64 (industrial) establishments in the food processing sector not yet EU approved. On the basis of experiences from the current SAPARD countries the average project size is between  250,000 and  500,000. The size of rural infrastructure projects has been similar.Farm investment projects tend to be smaller (average  50,000). Croatia's farm structure (approx. 1million farms) is dominated by family farms, with 86% farming less than 5ha, and 22% of the rural population currently employed in agriculture. Increasing the competitiveness of the agri-food sector to enable it to prepare for participation in the EU single market will require support for modernisation of farms, in particular to implement acquis standards in relation to health and hygiene and animal welfare.The accreditation of the SAPARD agency is planned to be completed during 2005 to enable Croatia to start with project selection and disbursement under SAPARD in 2006.5.3. Methods of implementationThe three pre-accession instruments employ a wide range of implementation methods (from centralised to partial or full decentralisation of financial management to the beneficiary countries, as well as joint management with international organisations). It is, nonetheless, important that the highest level of decentralisation possible for Croatia should be pursued as soon as feasible. A move to partially decentralised management will, therefore, be made in 2005, with full decentralisation (a requirement for SAPARD) planned for 2006.6 FINANCIAL IMPACT6.1. Total financial impact on Part B (over the entire programming period)6.1.1. Financial interventionCommitments (in  million)+++++ TABLE +++++6.1.2. Technical and administrative assistance, support expenditure and IT expenditure (commitment appropriations)+++++ TABLE +++++7. IMPACT ON STAFF AND ADMINISTRATIVE EXPENDITURE7.1. Impact on human resources+++++ TABLE ++++++++++ TABLE +++++The needs for human and administrative resources shall be covered within the allocation granted to the managing DG in the framework of the annual allocation procedure7.2. Overall financial impact of human resources+++++ TABLE +++++The amounts are total expenditure for twelve months.7.3. Other administrative expenditure deriving from the action+++++ TABLE +++++The amounts are total expenditure for twelve months.+++++ TABLE +++++8. FOLLOW-UP AND EVALUATION8.1. Follow-up arrangementsArt. 27 (4) of the Financial Regulation obliges the Commission to undertake both ex ante and ex post evaluations, to be applied to all programmes and activities which entail significant spending. Evaluation results are to be disseminated to spending, legislative and budgetary authorities.Provisions will be made within the Framework Agreement with Croatia to ensure the necessary arrangements to enable independent monitoring and evaluation. In outline, the system operates as follows:- Project implementation will be monitored through a Joint Monitoring Committee (JMC). This includes the NAO, the NAC and the Commission services. The JMC will meet at least once a year to review all programmes to assess their progress towards meeting the objectives set out in the Financing Agreements and the Accession/European Partnership. The JMC may recommend a change of priorities and/or reallocation of funds.- .The JMC will be assisted by Sectoral Monitoring Sub-Committees (SMSC), which will include all relevant institutions and partners involved, including the Commission Services, in accordance with the specific monitoring arrangements established for each Instrument. The SMSC, inter alia, will, review in detail the progress made towards achieving the objectives set out in its relevant programme and will report to the JMC on all programmes in its sector.- The Commission services shall ensure that an ex-post evaluation is carried out after completion of the programme.8.2. Arrangements and schedule for the planned evaluationIn application of current rules, an evaluation system covering the different levels of intervention and types of instruments has been set up for each instrument.Notably, the financial regulation, as well as the internal control standards, calls for regular evaluation of all (sizable) activities. This is translated into the evaluation of single operations (e.g. projects), of programmes (e.g. national programmes) and policy sectors or themes (e.g. transport or gender issues). Evaluations of are also necessary and ongoing of wider legal obligations such as the 3 Cs (Coherence, Complementarity, Coordination).As set out above, project implementation will be monitored through the Joint Monitoring Committee (JMC), assisted by Sectoral Monitoring Sub-Committees (SMSC). Each Instrument has its own specific evaluation scheme. For Phare, there is an ongoing scheme of Interim Evaluation, and these interim evaluations, prepared by independent evaluators, are reviewed by the JMC. This Interim Evaluation scheme generates over 130 individual country, sectoral and thematic reports a year. Thematic reports covering such issues as nuclear issues, civil society, public administration, justice and home affairs, national aid coordination, twinning, SMEs, and statistics have been prepared.These works will be complemented by relevant works on databases, meta-analyses, methodology and training.9. ANTI-FRAUD MEASURESThe Framework Agreement with Croatia will contain provisions ensuring the protection of the Community's financial interests.These Framework agreements expressly provide for the Commission and the Court of Auditors to have the power of audit, on the basis of documents and on the spot, over all contractors and subcontractors who have received Community funds. They shall also expressly authorise the Commission to carry out on-the-spot checks and inspections as those set down in Council Regulation (EC, Euratom) 2185/96.All contracts resulting from the implementation of pre-accession assistance shall ensure the right of the Commission and the Court of Auditors during and after the implementation of contracts.In practise, this means that the Framework Agreement will contain provisions making reference notably to the following:- Definitions of the notions of irregularity, fraud, active and passive corruption and conflict of interest;- Measures in the field of financial control by the contracting authority, the Commission and the Court of Auditors;- The possibility for OLAF to conduct on-the-spot checks equivalent to the ones foreseen by Regulation (EC) 2185/96- The obligation of the contracting authority of the third country to take preventive measures in the field of corruption- The procedure for the communication of cases of suspected fraud and irregularities to the Commission;- The procedures for the clearance of accounts in the case of decentralised management- The application of administrative and financial sanctions (including the exclusion of non-reliable candidates and tenderers)- Enforceability of Commission decisions in the area of recovery in case of centralised management.[1] Artiklis 269 ei nimetata selgesõnaliselt SAPARD ja ISPA määrust, kuid märgitakse et "seoses nõukogu määruses (EMÜ) nr 3906/89 (...) nimetatud ühinemiseelse abiga ei kohaldata (...) eelkontrolli käsitlevaid eeskirju kõnealuste kandidaatriikidega juba toimiva detsentraliseeritud haldamise suhtes. Seega on ISPA ja SAPARD hõlmatud, kuna neile viidatakse Phare määruses (vt määruse 3906/89 artikli 3 lõige 3).[2] ELT C , , lk .[3] ELT C , , lk .[4] EÜT L 375, 23.12.1989, lk 11. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 769/2004 (ELT L 123, 27.4.2004, lk 1).[5] EÜT L 161, 26.6.1999, lk 73. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 769/2004 (ELT L 123, 27.4.2004, lk 1).[6] EÜT L 161, 26.6.1999, lk 87. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 769/2004 (ELT L 123, 27.4.2004, lk 1).[7] ELT L 297, 22.9. 2004, lk 19-28.[8] EÜT L 248, 16.9.2002, lk 1.[9] EÜT L 161, 26.6.1999, lk 68.[10] EÜT L 85, 20.3.1998, lk 1.[11] ELT L 86, 23.3.2004, lk 1.