				|

		52014PC0721

			Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS, millega lubatakse Austrial, Belgial ja Poolal ratifitseerida Budapesti konventsioon kaupade siseveetransporti käsitleva lepingu (CMNI) kohta või sellega ühineda /* COM/2014/0721 final - 2014/0345 (NLE) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Komisjon teeb ettepaneku, et nõukogu annaks
Austriale ja Poolale loa ratifitseerida Budapesti konventsioon kaupade
siseveetransporti käsitleva lepingu (CMNI) kohta (edaspidi „Budapesti
konventsioon”) või sellega ühineda. Budapesti konventsioon võeti vastu
diplomaatilisel konverentsil, mille korraldasid ühiselt Reini navigatsiooni
keskkomisjon ja Doonau komisjon koostöös ÜRO Euroopa Majanduskomisjoniga.
1. aprillil 2005 jõustunud Budapesti
konventsioon on osutunud edukaks ja toetab transpordi valdkonna siseturgu.
Konventsiooni eesmärk on ühtlustada Euroopa eri riikide lepingu- ja
sisenavigatsioonistandardid. Üksteist Liidu liikmesriiki on juba konventsiooni
lepinguosalised: Belgia,[1]
Bulgaaria, Horvaatia, Tšehhi Vabariik, Prantsusmaa, Saksamaa, Ungari,
Luksemburg, Madalmaad, Rumeenia ja Slovakkia. Küpros, Taani, Eesti, Soome,
Kreeka, Iirimaa, Itaalia, Läti, Leedu, Malta, Portugal, Sloveenia, Hispaania,
Rootsi ja Ühendkuningriik on komisjonile teatanud, et neil ei ole Budapesti
konventsiooni reguleerimisalasse jäävaid siseveeteid.
Austria ja Poola on korduvalt väljendanud huvi
konventsiooni lepinguosaliseks saamise vastu. Nende osalus toetaks selle
õigusliku vahendi ulatuslikku rakendamist ning sellest oleks kasu nii
kodanikele kui ka ettevõtlusele.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJUHINNANGU TULEMUSED
Austria ja Poola ühinemist Budapesti
konventsiooniga on mitmel korral arutatud tsiviilõiguse töörühma (üldküsimused)
koosolekutel.
Ka need liikmesriigid, kes ei kavatse
konventsiooniosalisteks saada, kavatsevad toetada komisjoni algatust lubada
Austrial ja Poolal Budapesti konventsioon ratifitseerida või sellega ühineda.
Käesolevat ettepanekut propageerisid
aktiivselt ka siseveelaevanduse Euroopa esindusorganisatsioonid (Euroopa
praamiliit ja IVR ehk siseveetranspordi ja kindlustuse vastastikuste huvide
esindamise ja Euroopa siseveelaevade registri pidamise rahvusvaheline ühendus).
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Budapesti konventsiooni artikkel 29 sisaldab
sätteid selle kohta, millist õigust lepinguosalised kohaldavad konventsiooni
reguleerimisalasse kuuluva veolepingu suhtes. Need sätted mõjutavad õigusnorme,
mis tulenevad määrusest (EÜ) nr 593/2008 lepinguliste võlasuhete suhtes
kohaldatava õiguse kohta (Rooma I)[2].
See tähendab, et Budapesti konventsiooni puhul on tegemist lepinguga, mis
kuulub osaliselt Euroopa Liidu ainupädevusse. Liikmesriigid ei saa seda
konventsiooni ratifitseerida ega sellega ühineda ilma liidu loata (ELi
toimimise lepingu artikli 2 lõige 1).
Komisjon märgib, et Belgia ratifitseeris
Budapesti konventsiooni 5. augustil 2008 ehk pärast Rooma I määruse
vastuvõtmist ja jõustumist 24. juulil 2008. Seega on praeguse ebaseadusliku
olukorra parandamiseks vaja liidu luba ka Belgial.
Komisjon juhib tähelepanu ka sellele, et
ainult mõned üksikud liikmesriigid on näidanud üles huvi konventsiooniosaliseks
saamise vastu. Teised liikmesriigid ei pea seda endasse puutuvaks, sest nende
arvates ei ole neil Budapesti konventsiooni reguleerimisalasse jäävaid
siseveeteid. Pealegi ei ole konventsioonis sätestatud võimalust, et liit võiks
saada konventsiooniosaliseks, ning komisjonil ei ole praegu kavas teha
ettepanekut selle heaks kiitmiseks, et konventsioon võiks mingil kombel liidu
jaoks siduvaks muutuda.
Siseveelaevandust käsitlevates ELi
õigusaktides ei ole siseveeteed ühtselt määratletud. Mõnede direktiivide ja
määruste reguleerimisala on veeteede puhul reguleeritud iga õigusaktiga
erinevalt. Näiteks direktiiv 2006/87/EÜ[3]
siseveelaevade tehniliste nõuete kohta sisaldab nende veeteede nimekirja, mille
suhtes direktiivi kohaldatakse (I lisa). Nimekirja koostamisel on lähtutud
liikmesriikide teadetest, milles nad kinnitavad, kus seda direktiivi nende
territooriumil tuleks kohaldada. Samas näiteks direktiivi 96/50/EÜ (siseveeteedel
kauba- ja reisijateveo siseriiklike laevajuhitunnistuste saamise tingimuste
ühtlustamise kohta ühenduses)[4]
puhul kasutatakse direktiivi reguleerimisalasse kuuluvate veeteede
kindlaksmääramiseks teistsugust süsteemi. Põhimõtteliselt kohaldatakse seda
direktiivi kõigi ELi veeteede suhtes peale Reini jõe ja direktiivi 91/672/EMÜ
II lisas nimetatud muude veeteede.
Liit võib erandkorras anda ühele või mitmele
liikmesriigile loa saada konventsiooniosaliseks. Sellisel juhul piirduks
ainupädevus üheainsa sättega ja luba ei takistaks liidu välispoliitika
elluviimist tsiviil- ja kaubandusasjades tehtava õigusalase koostöö vallas.
Austria ja Poola taotlus on eriti põhjendatud seepärast, et teised
liikmesriigid said konventsiooniosalisteks enne määruse (EÜ) nr 593/2008
vastuvõtmist Kõnealune luba ei tohiks piirata liidu ainupädevust ja on mõeldud
väga spetsiifilise olukorra lahendamiseks.
Seepärast adresseeritakse nõukogu otsus ainult
Austriale, Belgiale ja Poolale.
Vastavalt Budapesti konventsiooni artiklile 30
on konventsiooniosalistel võimalus esitada avaldus konventsiooni
kohaldamisulatuse kohta. Asjaomased liikmesriigid võivad konventsiooniga
ühinedes esitada konventsiooniga lubatud avaldused, mida nad vajalikuks peavad.
Selliste avalduste tekst tuleks lisada nõukogu otsusele. […]
2014/0345 (NLE)
Ettepanek:
NÕUKOGU OTSUS,
millega lubatakse Austrial, Belgial ja Poolal
ratifitseerida Budapesti konventsioon kaupade siseveetransporti käsitleva
lepingu (CMNI) kohta või sellega ühineda
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 2 lõiget 1 ja artikli 81 lõiget 2 koostoimes
artikli 218 lõike 6 punktiga a,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut[5]
ning arvestades järgmist:
(1)       Liit töötab kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise põhimõttel
põhineva ühise õigusruumi loomise suunas.
(2)       Budapesti konventsioon
kaupade siseveetransporti käsitleva lepingu (CMNI) kohta (edaspidi „Budapesti
konventsioon”) on väärtuslik vahend, mis võimaldab edendada siseveelaevandust
kogu Euroopas.
(3)       Liidul on ainupädevus
vähemalt Budapesti konventsiooni artikli 29 puhul, kuivõrd selle sätted
mõjutavad õigusnorme, mis on ette nähtud määrusega (EÜ) nr (593/2008)
lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta (Rooma I)[6].
(4)       Budapesti konventsiooniga ei
saa ühineda piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonid. Sellest
tulenevalt ei saa liidust saada Budapesti konventsiooni lepinguosalist.
(5)       Seepärast peaks
liikmesriikidel, kellel on Budapesti konventsiooni reguleerimisalasse kuuluvad
laevatatavad siseveeteed, olema lubatud konventsiooni ratifitseerimine või
sellega ühinemine.
(6)       Üksteist Liidu liimesriiki on
konventsiooni lepinguosalised: Belgia, Bulgaaria, Horvaatia, Tšehhi Vabariik,
Prantsusmaa, Saksamaa, Ungari, Luksemburg, Madalmaad, Rumeenia ja Slovakkia.
(7)       Belgia ratifitseeris
konventsiooni 5. augustil 2008 ehk pärast Rooma I määruse vastuvõtmist.
Seetõttu peaks nõukogu andma Belgiale loa ratifitseerida Budapesti konventsioon
tagantjärele.
(8)       Austrias ja Poolas on
Budapesti konventsiooni reguleerimisalasse kuuluvaid laevatavaid siseveeteid
ning need kaks riiki on väljendanud huvi saada konventsiooni lepinguosalisteks.
(9)       Liidu ülejäänud liikmesriigid
on teatanud, et neil ei ole Budapesti konventsiooni reguleerimisalasse jäävaid
siseveeteid ja seega ei ole nad huvitatud konventsiooni ratifitseerimisest ega
sellega ühinemisest.
(10)      Budapesti konventsioonis on
osalisriikidele nähtud ette võimalus teha avaldusi konventsiooni
reguleerimisala kohta. Sellest tulenevalt peaksid Austria ja Poola
konventsiooniga ühinedes esitama konventsiooniga lubatud asjakohased avaldused,
mida nad vajalikuks peavad. Kõnealuste avalduste tekst tuleks lisada
käesolevale otsusele.
(11)     17. juuni 2008. aasta määrus
(EÜ) nr 593/2008 lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta (Rooma
I) on Ühendkuningriigi ja Iirimaa jaoks siduv ja seepärast osalevad need riigid
selle otsuse vastuvõtmises.
(12)     Euroopa Liidu lepingule ja
Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli
nr 22 artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel,
mistõttu see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
1. Nõukogu annab Austriale, Belgiale ja
Poolale loa ratifitseerida Budapesti konventsioon kaupade siseveetransporti
käsitleva lepingu (CMNI) kohta või sellega ühineda artiklis 2 sätestatud
tingimustel.
2. Konventsiooni tekst on esitatud käesoleva
otsuse I lisas.
Artikkel 2
Nõukogu annab Austriale ja Poolale loa esitada
Budapesti konventsiooni ratifitseerimisel või sellega ühinemisel
konventsiooniga lubatud asjakohased avaldused.
Käesolev otsus on adresseeritud Austriale,
Belgiale ja Poolale.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               UNECE veebisaidil oleva info kohaselt ratifitseeris
Belgia Budapesti konventsiooni 5. augustil 2008 ehk pärast seda, kui jõustus
määrus (EÜ) nr 593/2008 lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta
(Rooma I).
[2]               ELT L 177, 4.7.2008, lk 6.
[3]               ELT L 389, 30.12.2006, lk 1–260.
[4]               ELT L 235, 17.9.1996, lk 31–38.
[5]               ELT C […], […], lk […].
[6]               ELT L 177, 4.7.2008, lk 6.
Budapesti konventsioon kaupade
siseveetransporti käsitleva lepingu (CMNI) (edaspidi „Budapesti konventsioon”)
kohta
Vastu
võetud 25. septembrist 3. oktoobrini 2000. aastal Budapestis toimunud
diplomaatilisel konverentsil, mille korraldasid ühiselt Reini navigatsiooni
keskkomisjon, Doonau komisjon ning ÜRO Euroopa Majanduskomisjon.
Käesoleva konventsiooni
osalisriigid,
võttes arvesse
Euroopa Julgeoleku- ja Koostöökonverentsi 1. augusti 1975. aasta kohtumise
lõppakti soovitusi õiguskordade ühtlustamiseks eesmärgiga arendada koostöös ÜRO
Euroopa Majanduskomisjoniga transporti Reini navigatsiooni keskkomisjoni ja
Doonau komisjoni liikmesriikides,
tunnistades
vajadust ja soovi kehtestada ühisel kokkuleppel teatavad ühtsed eeskirjad
seoses kaupade siseveetranspordi lepingutega,
on otsustanud
sõlmida sellel eesmärgil konventsiooni ja on leppinud selleks kokku järgmises:
I PEATÜKK. ÜLDSÄTTED
Artikkel 1. Mõisted
Käesolevas konventsioonis kasutatakse järgmisi
mõisteid:
(1)
„veoleping” – mis tahes leping, millega vedaja
võtab endale veotasu maksmise eest kohustuse transportida kaupa siseveeteedel;
(2)
„vedaja” – isik, kes on sõlminud või kelle nimel on
sõlmitud kaubasaatjaga veoleping;
(3)
„tegelik vedaja” – isik, kellele vedaja on
usaldanud veo või selle osa teostamise, välja arvatud vedaja teenistuses olev
isik või tema esindaja;
(4)
„kaubasaatja” – isik, kes on sõlminud või kelle
nimel on sõlmitud vedajaga veoleping;
(5)
„kaubasaaja” – isik, kellel on õigus kaup vastu
võtta;
(6)
„veodokument” – dokument, mis tõendab veolepingut
ning seda, et vedaja on kauba peale laadinud või üle võtnud, ning mis on
esitatud konossemendi või saatelehe või muu kaubanduses kasutatava dokumendi
vormis;
(7)
„kaup” – ei hõlma pukseeritavaid ega tõugatavaid
laevu ega pagasit ega reisijate sõidukeid; kui kaup on pandud konteinerisse,
alusele või sarnasele veovahendile / sarnasesse veovahendisse või kui see on
pakendatud, hõlmab „kaup” sellist veovahendit või pakendit juhul, kui selle on
tarninud kaubasaatja;
(8)
„kirjalik” – kui asjaomased pooled ei ole teisiti
kokku leppinud, hõlmab see teabe esitamist elektrooniliste, optiliste või
sarnaste sidevahendite kaudu, sealhulgas, kuid mitte ainult, telegrammi, faksi,
teleksi, meili või elektroonilise andmevahetuse teel, eeldusel et teave on
taasesitatav;
(9)
„käesoleva konventsiooniga kooskõlas kohaldatavad
siseriiklikud õigusnormid” – asjaomases riigis kehtivad muud õigusnormid peale
rahvusvahelise eraõiguse normide.
Artikkel 2.
Reguleerimisala
(1)
Käesolevat konventsiooni kohaldatakse mis tahes
veolepingu suhtes, mille kohaselt asuvad lastimissadam või kauba ülevõtmiskoht
ning lossimissadam või kauba tarnekoht kahes eri riigis, millest vähemalt üks
on käesoleva konventsiooni osalisriik. Kui lepinguga on ette nähtud valik eri
lossimissadamate või tarnekohtade vahel, määrab valiku lossimissadam või
tarnekoht, kuhu kaup on tegelikult tarnitud.
(2)
Käesolevat konventsiooni kohaldatakse veolepingute
suhtes, mille eesmärk on kauba vedamine ilma ümberlaadimiseta nii siseveeteedel
kui ka veeteedel, mille suhtes kohaldatakse merenduseeskirju, lõikes 1
sätestatud tingimustel, välja arvatud juhul kui:
a)
kooskõlas kohaldatava merendusõigusega on
väljastatud meritsi veo konossement või
b)
veeteedel läbitav vahemaa, mille suhtes
kohaldatakse merenduseeskirju, on pikem.
(3)
Käesolevat konventsiooni kohaldatakse hoolimata
laeva riikkondsusest, registreerimiskohast või kodusadamast või sellest, kas
laev on mere- või siseveelaev, ning hoolimata vedaja, kaubasaatja või
kaubasaaja kodakondsusest, elukohast või registreeritud tegevuskohast.
II PEATÜKK
KONVENTSIOONIOSALISTE
ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
Artikkel 3
Kauba ülevõtmine,
vedamine ja üleandmine
(1)
Vedaja transpordib kauba tarnekohta
kindlaksmääratud aja jooksul ning annab selle kaubasaajale seisukorras,
millisena ta selle üle võttis.
(2)
Kui ei ole teisiti kokku lepitud, toimub kauba
ülevõtmine ja üleandmine laeva pardal.
(3)
Vedaja otsustab, millist laeva kasutatakse. Ta on
kohustatud rakendama enne reisi ja reisi alustamisel nõuetekohast hoolsust,
millega ta tagab, et veetavat kaupa silmas pidades on laev kauba vastuvõtmiseks
sobivas seisundis, on meresõidukõlblik, mehitatud ja varustatud vastavalt
kehtivatele eeskirjadele ning kõnealuse kauba veoks on olemas vajalikud
riiklikud ja rahvusvahelised load.
(4)
Kui on kokku lepitud, et vedu toimub spetsiaalsel
laeval või eriliiki laeval, on vedajal õigus laadida või ümber laadida kaup
tervikuna või osaliselt teisele laevale või teist liiki laevale ilma
kaubasaatja nõusolekuta üksnes:
a)
sellistes olukordades nagu madal vesi või
kokkupõrge või mis tahes muu selline takistus navigeerimisel, mis oli
ettenägematu veolepingu sõlmimise ajal ja mille tõttu on kauba laadimine või
ümberlaadimine vajalik veolepingu täitmiseks, ning kui vedaja ei suuda saada
asjakohase aja jooksul kaubasaatjalt juhtnööre või
b)
kui see toimub vastavalt selles sadamas, kus laev
asub, valitsevale tavale.
(5)
Välja arvatud juhul, kui see on sätestatud
kaubasaatja kohustustes, tagab vedaja, et kauba laadimine, paigutamine ja
kinnitamine ei kahjusta laeva turvalisust.
6. Vedajal on õigus vedada kaupa tekil või
lahtistel laevadel üksnes juhul, kui see on kaubasaatjaga kokku lepitud või kui
see on kooskõlas konkreetse kaubatehinguga või seda nõutakse kohustuslike
eeskirjadega.
Artikkel 4. Tegelik
vedaja
(1)
Artikli 1 lõikes 1 sätestatud
määratlusele vastav leping vedaja ja tegeliku vedaja vahel on veoleping
käesoleva konventsiooni tähenduses. Sellise lepingu kasutamisel kohaldatakse
kõiki käesolevas konventsioonis sisalduvad kaubasaatjat käsitlevaid sätteid
vedaja suhtes ning vedajat käsitlevaid sätteid tegeliku vedaja suhtes.
(2)
Kui vedaja on usaldanud veo või selle osa
teostamise tegelikule vedajale, olenemata sellest, kas vabadus seda teha on
sätestatud veolepingus või mitte, jääb sellegipoolest kogu veo eest vastavalt
käesoleva konventsiooni sätetele vastutavaks vedaja. Kõik käesoleva konventsiooni
sätted, mida kohaldatakse vedaja vastutuse suhtes, kehtivad ka tegeliku vedaja
vastutuse suhtes tema teostatava veoga seoses.
(3)
Vedaja teavitab igal juhul kaubasaatjat sellest,
kui ta usaldab veo teostamise või osa sellest tegelikule vedajale.
(4)
Kaubasaatja või kaubasaajaga sõlmitud mis tahes
leping, mis ületab vedaja käesoleva konventsiooni sätete kohaseid kohustusi,
mõjutab tegelikku vedajat üksnes ulatuses, millega ta on sõnaselgelt ja
kirjalikult nõustunud. Tegelik vedaja võib kasutada kõiki vastuväiteid, mis on
veolepingu alusel lubatud vedajale.
(5)
Kui vastutavad nii vedaja kui ka tegelik vedaja, on
nende vastutus solidaarne. Ükski käesoleva artikli säte ei piira nendevahelist
regressiõigust.
Artikkel 5. Tarneaeg
Vedaja tarnib kauba veolepingus kokku lepitud
tähtaja jooksul või, kui tähtaega ei ole kokku lepitud, aja jooksul, mis on
hoolsalt vedajalt mõistlikult eeldatav, võttes arvesse reisi tingimusi ja
takistamata navigeerimist.
Artikkel 6. Kaubasaatja
kohustused
(1)
Kaubasaatja peab tasuma veolepingus sätestatud
summa.
(2)
Kaubasaatja esitab vedajale veetava kauba kohta
enne kauba üleandmist kirjalikult järgmised üksikasjad:
a)
mõõtmed, arv või kaal või kauba lastipaigutustegur;
b)
kauba tuvastamiseks vajalikud märgised;
c)
kauba liik, omadused ja tunnused;
d)
juhtnöörid seoses kauba suhtes kehtivate tolli- või
halduseeskirjadega;
e)
muud vajalikud andmed, mis tuleb veodokumendis
esitada.
Kaubasaatja annab vedajale kauba üleandmisel
üle ka kõik vajalikud saatedokumendid.
(3)
Kui see on vajalik kauba olemuse tõttu, pakendab
kaubasaatja kokkulepitud veooperatsiooni silmas pidades kauba sellisel viisil,
mis takistab kauba kaotsiminekut või kahjustumist pärast vedaja poolt
ülevõtmist ja enne kauba tarnimist, et tagada, et kaup ei kahjustaks laeva ega
teisi kaupu. Vastavalt sellele, mis on veo suhtes kokku lepitud, korraldab
kaubasaatja ka asjakohase markeerimise kooskõlas kohaldatavate rahvusvaheliste
või riiklike eeskirjadega või, kui selliseid eeskirju ei ole, kooskõlas
üldiselt siseveelaevanduses tunnustatud eeskirjade ja tavadega.
(4)
Sõltuvalt vedaja kohustustest lastib kaubasaatja
kauba ning paigutab ja kinnitab selle kooskõlas siseveelaevanduse tavadega,
välja arvatud juhul, kui veolepingus on sätestatud teisiti.
Artikkel 7. Ohtlik ja
saastav kaup
(1)
Ohtliku või saastava kauba vedamise korral teavitab
kaubasaatja enne kauba üleandmist ning lisaks artikli 6 lõikes 2
nimetatud üksikasjadele vedajat selgelt ja kirjalikult kaubaga seotud saaste
ohust ja riskidest ning võetavatest ettevaatusabinõudest.
(2)
Kui ohtliku või saastava kauba vedamiseks on vaja
luba, annab kaubasaatja vajalikud dokumendid üle hiljemalt kauba üleandmisel.
(3)
Kui ohtliku või saastava kauba vedamise jätkamine,
lossimine või üleandmine osutub haldusloa puudumise tõttu võimatuks, kannab
kauba lastimissadamasse või lähemasse kohta, kus need saab lossida, üle anda
või kõrvaldada, tagastamise kulud kaubasaatja.
(4)
Otsese ohu korral elule, omandile või keskkonnale
on vedajal õigus kaup maha laadida, muuta see kahjutuks või, eeldusel et
selline meede ei ole ebaproportsionaalne kujutatava ohu suhtes, hävitada, isegi
kui enne kauba ülevõtmist teda teavitati või muul viisil informeeriti kaubaga
seotud ohu liigist või saaste riskidest.
(5)
Kui vedajal on õigus võtta eespool lõigetes 3
või 4 osutatud meetmeid, võib ta nõuda kahjude hüvitamist.
Artikkel 8. Kaubasaatja
vastutus
(1)
Kaubasaatja vastutab kõikide kahjude ja kulude
eest, mis vedajal või tegelikul vedajal tekivad järgmistel põhjustel, isegi kui
tema ei ole nendes süüdi:
(a)
artikli 6 lõikes 2 või artikli 7
lõikes 1 osutatud üksikasjad või andmed puuduvad, on ebatäpsed või
puudulikud;
(b)
ohtlik või saastav kaup ei ole markeeritud või
sildistatud vastavalt kohaldatavatele rahvusvahelistele või riiklikele
eeskirjadele või, kui selliseid eeskirju ei ole, vastavalt siseveelaevanduses
üldiselt tunnustatavatele eeskirjadele ja tavadele;
(c)
vajalikud saatedokumendid puuduvad, on ebatäpsed
või puudulikud.
Vedaja ei tohi enda vastutusest vabastamiseks
toetuda kaubasaatja vastutusele, kui on tõestatud, et viga tekkis vedaja enda,
tema teenistuses olevate isikute või esindajate süül. Sama kehtib tegeliku
vedaja suhtes.
(2)
Kaubasaatja vastutab nende isikute tegude ja
tegematajätmiste eest, keda ta kasutab ülesannete ning artiklites 6 ja 7
osutatud kohustuste täitmiseks, kui sellised isikud tegutsevad oma töösuhte raames,
nagu oleksid sellised teod või tegematajätmised tema enda omad.
Artikkel 9
Veolepingu ülesütlemine
vedaja poolt
(1)
Vedaja võib veolepingu üles öelda, kui kaubasaatja
on jätnud täitmata artikli 6 lõikes 2 või artikli 7
lõigetes 1 ja 2 sätestatud kohustused.
(2)
Kui vedaja kasutab lepingu ülesütlemise õigust,
võib ta laadida kauba maha kaubasaatja kulul ja nõuda valikuliselt makset mis
tahes järgmise summa ulatuses:
a)
kolmandik kokkulepitud veotasust või
b)
lisaks seisurahale kompensatsioon, mis vastab
tekkinud kulude ja põhjustatud kahju summale, ning juhul, kui reis on juba
alanud, proportsionaalne osa veotasust juba tehtud reisi eest.
Artikkel 10. Kauba tarne
(1)
Olenemata kaubasaatja kohustusest vastavalt
artikli 6 lõikele 1, vastutab kaubasaaja, kes pärast kauba saabumist
tarnekohta nõuab nende üleandmist, vastavalt veolepingule veotasu ja muude
kauba eest makstavate tasude eest, samuti oma osa eest mis tahes üldavariis.
Veodokumendi puudumise korral või kui sellist dokumenti ei ole esitatud,
vastutab kaubasaaja kaubasaatjaga kokku lepitud veotasu eest, kui see on
kooskõlas turutavaga.
(2)
Tarneks peetakse kauba üleandmist kaubasaaja
käsutusse vastavalt veolepingule või konkreetsele kaubatehingule või
lossimissadamas kohaldatavatele kohustuslikele eeskirjadele. Tarneks peetakse
ka kauba sunnitud üleandmist ametiasutusele või kolmandale isikule.
III PEATÜKK.
VEODOKUMENDID
Artikkel 11. Liik ja
sisu
(1)
Vedaja väljastab iga käesoleva konventsiooniga
reguleeritava veo kohta veodokumendi; ta väljastab konossemendi üksnes juhul,
kui kaubasaatja seda nõuab ja kui see on kokku lepitud enne kauba lastimist või
enne selle vedamiseks ülevõtmist. Veodokumendi puudumine või asjaolu, et see on
puudulik, ei mõjuta veolepingu kehtivust.
(2)
Veodokumendi originaali peab allkirjastama vedaja,
laeva omanik või vedaja volitatud isik. Vedaja võib nõuda, et originaali või
koopia allkirjastaks ka kaubasaatja. Allkiri võib olla kirjutatud käsitsi,
saadetud faksiga, perforeeritud, tempel, sümbolid või mis tahes muu mehaanilise
või elektroonilise vahendiga tehtud, kui see ei ole keelatud selle riigi
õigusaktidega, kus veodokument väljastati.
(3)
Veodokument on vastupidiste tõendite puudumise
korral prima facie tõend veolepingu sõlmimise ja sisu kohta ning selle
kohta, et vedaja on kauba üle võtnud. Eelkõige on see alus eeldusele, et kaup
on vedamiseks üle võetud veodokumendis kirjeldatud kujul.
(4)
Kui veodokument on konossement, määrab see üksi
kindlaks vedaja ja kaubasaaja vahelised suhted. Veolepingu tingimused määravad
jätkuvalt kindlaks vedaja ja kaubasaatja vahelised suhted.
(5)
Veodokument sisaldab lisaks oma nimetusele
järgimisi andmeid:
a)
vedaja ja kaubasaatja nimi, elukoht või
registreeritud tegevuskoht;
b)
kaubasaaja;
c)
selle laeva nimi või number, mille pardale on kaup
viidud, või veodokumendis sisalduvad üksikasjad, mis näitavad, et vedaja on
kauba üle võtnud, kuid pole seda veel laevale laadinud;
d)
lastimissadam või kauba ülevõtmiskoht ning
lossimissadam või tarnekoht;
e)
kaubaliigi tavanimetus ning selle pakendamismeetod
ning ohtliku või saastava kauba korral selle nimetus vastavalt kehtivatele
nõuetele või, kui sellist nimetust ei ole, selle üldine nimetus;
f)
pardale viidud või vedamiseks üle võetud kauba
mõõtmed, arv või kaal, samuti tunnusmärgid;
g)
vajaduse korral avaldus, et kaupa veetakse või võib
vedada tekil või lahtistel laevadel;
h)
veotasu käsitlevad kokku lepitud sätted;
i)
saatelehe korral märge, kas tegu on originaali või
koopiaga; konossemendi korral originaalide arv;
j)
väljaandmise koht ja kuupäev.
Veodokumendi õiguslikkust käesoleva
konventsiooni artikli 1 lõike 6 tähenduses ei mõjuta käesolevas
lõikes nimetatud ühe või mitme üksikasja puudumine.
Artikkel 12.
Veodokumendis sisalduvad reservatsioonid
(1)
Vedajal on õigus lisada veodokumenti reservatsioone
järgmiste aspektide kohta:
a)
kauba mõõtmed, arv või kaal, kui tal on alust
kahtlustada, et kaubasaatja esitatud andmed on ebatäpsed, või kui tal ei olnud
mõistlikke vahendeid andmete kontrollimiseks, eriti kui kaup ei ole üle loetud,
mõõdetud või kaalutud tema juuresolekul, või kuna mõõtmed või kaal on ilma
sõnaselge kokkuleppeta määratud laeva süvise järgi;
b)
tunnusmärgid, mis ei ole selgelt ja vastupidavalt
kinnitatud kaubale või, kui kaup on pakendatud, ümbrisele või pakendile;
c)
kauba ilmne seisukord.
(2)
Kui vedaja jätab märkimata kauba ilmse seisukorra
ega lisa reservatsioone, loetakse seda märkeks veodokumendis, et kaup oli
silmanähtavalt heas seisukorras.
(3)
Kui kaup on kooskõlas veodokumendis sätestatud
üksikasjadega paigutatud konteinerisse või laeva lastiruumidesse ning selle on
pitseerinud muud isikud kui vedaja, tema teenistuses olevad isikud või
esindajad ning kui konteiner ega pitser ei ole lossimissadamasse või tarnekohta
jõudmisel kahjustunud või katki, siis eeldatakse, et kauba kahjustumine või
kaotsiminek ei toimunud veo ajal.
Artikkel 13. Konossement
(1)
Konossemendi originaalid on kaubasaaja nimel
väljastatud sellenimelised dokumendid käskijale või esitajale.
(2)
Sihtkohas antakse kaup üle üksnes algselt esitatud
originaalkonossemendi vastu; seejärel ei saa teiste originaalide alusel nõuda
lisatarneid.
(3)
Kui vedaja kauba üle võtab, võrdub konossemendi
üleandmine selle alusel kaupa saama volitatud isikule asjaomase kauba õiguste
omandamise osas kauba üleandmisega.
(4)
Kui konossement on üle antud kolmandale isikule,
sealhulgas kaubasaajale, kes on tegutsenud heas usus, tuginedes selles esitatud
kauba kirjeldusele, ei ole vastupidised tõendid artikli 11 lõikes 3
ja artikli 12 lõikes 2 sätestatud eelduse kohta vastuvõetavad.
IV PEATÜKK. KAUBA
KÄSUTUSÕIGUS
Artikkel 14.
Käsutusõiguse omanik
(1)
Kaubasaatjal on kauba käsutusõigus; eelkõige võib ta
nõuda vedajal kaubavedu peatada, muuta tarnekohta või tarnida kaup muule
kaubasaajale kui see, kes on märgitud veodokumendis.
(2)
Kaubasaatja käsutusõigus lõpeb, kui kaubasaaja
pärast kauba saabumist ettenähtud tarnekohta on nõudnud kauba üleandmist ning
a)
kui vedu toimub saatelehe alusel pärast seda, kui
originaal on üle antud kaubasaajale;
b)
kui vedu toimub konossemendi alusel pärast seda,
kui kaubasaatja on loobunud kõikidest tema valduses olevatest originaalidest,
andes need üle teisele isikule.
(3)
Asjakohase märkega saatelehel võib kaubasaatja
saatelehe väljastamisel loobuda kauba käsutusõigusest kaubasaaja kasuks.
Artikkel 15
Käsutusõiguse
rakendamise tingimused
Kui kaubasaatja või artikli 14 lõigete 2
ja 3 kohaldamisel kaubasaaja soovib kasutada käsutusõigust, peab ta:
a)
 konossemendi kasutamise korral esitama kõik
originaalid enne kauba saabumist ettenähtud tarnekohta;
b)
muu veodokumendi kui konossemendi kasutamise korral
esitama asjakohase dokumendi, mis sisaldab uusi juhtnööre vedajale;
c)
hüvitama vedajale kõik kulud ja kahju, mis on
tekkinud juhtnööride täitmise tõttu;
d)
maksma kogu kokkulepitud veotasu juhul, kui kaup
lossitakse enne ettenähtud tarnekohta jõudmist, välja arvatud juhul, kui
veolepingus on sätestatud teisiti.
V PEATÜKK. VEDAJA
VASTUTUS
Artikkel 16. Vastutus
kahju eest
(1)
Vedaja vastutab kahju eest, mis tuleneb kauba
kaotsiminekust või kahjustumisest kauba vedamiseks ülevõtmise ja üleandmise
vahelisel ajal või kui see tuleneb tarne hilinemisest, välja arvatud juhul, kui
ta suudab tõestada, et kahju oli tingitud olukorrast, mida nõuetekohaselt
hoolas vedaja poleks saanud ennetada ja mille tagajärgi tal poleks olnud
võimalik vältida.
(2)
Vedaja vastutust kahju eest, mis tuleneb kauba
kaotsiminekust või kahjustumisest enne kauba laevale laadimist või pärast selle
laevalt maha laadimist, reguleeritakse veolepingu suhtes kohaldatava riigi
õigusega.
Artikkel 17. Töötajad ja
esindajad
(1)
Vedaja vastutab nende oma teenistuses olevate
isikute ja esindajate tegude ja tegematajätmiste eest, kelle teenuseid ta
veolepingu täitmise ajal kasutab, kui kõnealused isikud tegutsevad oma töösuhte
raames, nagu oleksid sellised teod või tegematajätmised tema enda omad.
(2)
Kui veo teostab vastavalt artiklile 4 tegelik
vedaja, vastutab vedaja ka tegeliku vedaja ning tegeliku vedaja teenistuses
olevate isikute ja esindajate tegude ja tegematajätmiste eest nende töösuhte
raames.
(3)
Kui nõue esitatakse vedaja või tegeliku vedaja
teenistuses olevate isikute või esindajate vastu, on sellistel isikutel juhul,
kui nad tõestavad, et tegutsesid töösuhte raames, õigus toetuda vastutusest
vabastamistele ja vastutuse piirmääradele, mida käesoleva konventsiooni
kohaselt on õigus kasutada vedajal või tegelikul vedajal. Ametiasutuse määratud
kaptenit, keda ei saa vabalt valida, ei peeta töötajaks ega esindajaks
lõike 1 tähenduses.
Artikkel 18. Vastutusest
vabastamise erijuhud
(1)
Vedaja ja tegelik vedaja vabastatakse vastutusest,
kui kaotsiminek, kahjustus või viivitus on tingitud mõnest allpool loetletud
asjaolust või riskist:
a)
kaubasaatja, kaubasaaja või kauba käsutusõigusega
isiku teod ja tegematajätmised;
b)
kaupa käsitses, lastis, paigutas või lossis
kaubasaatja, kaubasaaja või kaubasaatja või kaubasaaja nimel tegutsev kolmas
isik;
c)
kauba vedamine tekil või lahtistel laevadel, kui
see on kaubasaatjaga kokku lepitud või kui see on kooskõlas konkreetse
kaubatehingu tavadega või kui seda nõuavad kehtivad eeskirjad;
d)
kauba liik, millest tingitult on sel oht täielikult
või osaliselt kaotsi minna või kahjustuda, eriti purunemise, rooste,
kõdunemise, kuivamise, lekkimise, loomuliku kao (mahus või kaalus) või
kahjurite või näriliste tõttu;
e)
pakendi puudumine või halb seisund, mille
tagajärjel kaup võib oma olemuse tõttu kaotsi minna või kahjustatud saada, kui
see ei ole pakendatud või kui pakend on defektne;
f)
kaupa tuvastada võimaldavate märgiste ebapiisavus
või ebatäpsus;
g)
päästeoperatsioonid või üritatud
päästeoperatsioonid siseveeteedel;
h)
elusloomade vedu, välja arvatud juhul, kui vedaja
ei ole võtnud meetmeid või järginud veolepingus kokku lepitud juhtnööre.
(2)
Kui juhtumi tingimuste tõttu võib kahju omistada
ühele või mitmele käesoleva artikli lõikes 1 loetletud asjaolule või riskile,
siis eeldatakse, et selle põhjustas selline asjaolu või risk. See eeldus ei
kehti, kui kahjustatud pool tõestab, et tekitatud kahju ei tulene või ei tulene
üksnes mõnest käesoleva artikli lõikes 1 nimetatud asjaolust või riskist.
Artikkel 19. Hüvitise
arvutamine
(1)
Kui vedaja on vastutav kauba täieliku kaotsimineku
eest, peab ta maksma hüvitist, mis vastab kaupade väärtusele veolepingus
sätestatud tarnekohas ja -päeval. Tarnet muule isikule kui see, kellel on õigus
kaup saada, peetakse kauba kaotsiminekuks.
(2)
Kauba osalise kaotsimineku või kahjustumise korral
vastutab vedaja üksnes kaotsi läinud kauba väärtuse ulatuses.
(3)
Kauba väärtus fikseeritakse vastavalt kaubabörsi
hinnale või, kui sellist hinda pole, vastavalt turuhinnale või, kui pole ei
kaubabörsi ega turuhinda, sama liiki ning sama kvaliteediga kauba
tavaväärtusele tarnekohas.
(4)
Kauba puhul, mis oma olemuse tõttu võib veo ajal
kaduda, vastutab vedaja veo pikkusest hoolimata üksnes selle osa kao eest, mis
ületab loomulikku kadu (mahus või kaalus), nagu veolepingu pooled on kindlaks
määranud või, kui nad ei ole seda teinud, vastavalt sihtkohas kehtivatele
eeskirjadele või kehtivale tavale.
(5)
Käesoleva artikli sätted ei mõjuta vedaja õigusi
seoses veotasuga, nagu need on sätestatud veolepingus või, kui erikokkulepped
selles valdkonnas puuduvad, kohaldatavates riiklikes eeskirjades või tavades.
Artikkel 20. Vastutuse
piirmäärad
(1)
Sõltuvalt artiklist 21 ja käesoleva artikli
lõikest 4 ning hoolimata tema vastu esitatud nõuetest ei ületa vedaja
vastutus mingil juhul piirsummat, milleks on 666,67 arvestusühikut kaotsi
läinud või kahjustada saanud pakendi või muu transpordiühiku kohta või 2
arvestusühikut kilogrammi kohta, nagu on kindlaks määratud veodokumendis,
olenevalt sellest, kumb on suurem. Kui pakend või muu transpordiüksus on
konteiner ning veodokumendis ei mainita konteinerisse lisatud pakendit või
transpordiüksust, asendatakse 666,67 arvestusühiku summa 1 500 arvestusühiku
summaga konteineri kohta ilma sisalduva kaubata ning lisaks 25 000
arvestusühiku summa konteineris sisalduva kauba eest.
(2)
Kui kauba koos vedamiseks kasutatakse konteinerit,
alust või sarnast veovahendit, peetakse pakendiks või transpordiüksuseks
pakendit või muud transpordiüksust, mis on märgitud transpordidokumendis
sellises veovahendis või sellisel veovahendil pakendatuks. Välja arvatud
eespool kirjeldatud juhul, peetakse kaupu sellises veovahendis või sellisel
veovahendil üheks transpordiüksuseks. Juhul kui veovahend ise on kaotsi läinud
või kahjustunud, peetakse seda veovahendit, kui see ei kuulu vedajale ega ole
muul viisil tema esitatud, üheks eraldi transpordiüksuseks.
(3)
Tarne hilinemisest tuleneva kahju korral ei ületa
vedaja vastutus veotasu summat. Lõike 1 ja käesoleva lõike esimese lause kohane
koguvastutus ei ületa siiski piirmäära, mis kehtestataks lõike 1 alusel
kauba, mille suhtes vastutus tekib, täieliku kaotsimineku korral.
(4)
Lõikes 1 märgitud vastutuse piirmäärad ei
kehti järgmistel juhtudel:
a)
kui transporditava kauba või toodete liik ja suurem
väärtus on sõnaselgelt veodokumendis sätestatud ning vedaja ei ole neid
täpsustusi ümber lükanud või
b)
kui pooled on sõnaselgelt kokku leppinud vastutuse
suuremates piirmäärades.
(5)
Vedajalt, tegelikult vedajalt ja nende töötajatelt
ja esindajatelt tagasi nõutava hüvitise koondsumma sama kahju eest ei ületa
kokku käesolevas artiklis sätestatud vastutuse piirmäärasid.
Artikkel 21. Vastutuse
piiramise õiguse kaotamine
(1)
Vedajal või tegelikul vedajal ei ole õigust
käesolevas konventsioonis või veolepingus sätestatud vastutusest vabastustele
ja vastutuse piirmääradele, kui tõestatakse, et ta ise põhjustas kahju teo või
tegematajätmisega kas kavatsusega sellist kahju põhjustada või hooletuse tõttu,
teades, et selline kahju tõenäoliselt tekib.
(2)
Samuti ei ole vedaja või tegeliku vedaja
teenistuses olevatel isikutel ja esindajatel õigust käesolevas konventsioonis
või veolepingus sätestatud vastutusest vabastamistele ja vastutuse
piirmääradele, kui tõestatakse, et nemad ise põhjustasid kahju lõikes 1
kirjeldatud viisil.
Artikkel 22
Vastutusest vabastamise
ja vastutuse piirmäärade kohaldamine
Käesolevas konventsioonis või veolepingus
sätestatud vastutusest vabastamisi ja vastutuse piirmäärasid kohaldatakse
veolepingus käsitletud kauba kaotsimineku või kahjustumise või tarne
hilinemisega seotud nõude korral hoolimata sellest, kas selline nõue põhineb
lepingul, kahju kannatamisel või muul õiguslikul alusel.
VI PEATÜKK. NÕUETE
ESITAMISE AJAVAHEMIK
Artikkel 23. Kahjust teatamine
(1)
Kui kaubasaaja kauba reservatsioonideta vastu
võtab, on see prima facie tõend selle kohta, et vedaja on tarninud kauba
samas seisukorras ja koguses, nagu see talle vedamiseks üle anti.
(2)
Vedaja ja kaubasaaja võivad nõuda kauba seisukorra
ja koguse kontrollimist tarnekohas kahe poole juuresolekul.
(3)
Kui kauba kaotsiminek või kauba kahjustumine on
ilmne, tuleb kaubasaaja märkused esitada kirjalikult koos täpsustusega
kahjustuse üldise liigi kohta hiljemalt tarnehetkel, välja arvatud juhul, kui
kaubasaaja ja vedaja on ühiselt kauba seisukorda kontrollinud.
(4)
Kui kauba kaotsiminek ja kahjustused ei ole ilmsed,
tuleb kaubasaaja märkustest teavitada kirjalikult, märkides kahjustuse üldise
liigi, hiljemalt 7 järjestikuse päeva jooksul pärast tarnet; sellisel juhul
peab kahjustatud pool tõestama, et kahju tekkis ajal, mil kauba eest vastutas
vedaja.
(5)
Tarne hilinemisest tuleneva kahju eest ei maksta
hüvitist, välja arvatud juhul, kui kaubasaaja suudab tõestada, et teavitas
vedajat hilinemisest 21 järjestikuse päeva jooksul pärast kauba tarnet ning et
vedaja sai selle teate kätte.
Artikkel 24. Nõudeõiguse
aegumine
(1)
 Kõik nõuded, mis tulenevad käesoleva
konventsiooniga reguleeritavast lepingust, on ajaliselt piiratud ühe aastaga
alates päevast, millal kaup kaubasaajale tarniti või oleks pidanud tarnitama.
Aegumiseperioodi alguskuupäeva perioodi hulka ei arvestata.
(2)
Isik, kelle vastu nõue esitatakse, võib igal ajal
aegumisperioodi jooksul seda perioodi pikendada, esitades kahjustatud poolele
kirjaliku avalduse. Aegumisperioodi võib pikendada veel ühe või mitme järgmise
avaldusega.
(3)
Aegumisperioodi peatamist ja katkestamist
reguleeritakse veolepingu suhtes kohaldatava riigi õigusega. Nõude esitamine
vastutuse piiramiseks kõikide kahju tekitanud sündmustest tulenevate nõuete korral
katkestab aegumisperioodi.
(4)
Regressinõude võib käesoleva konventsiooni kohaselt
vastutavale isikule esitada ka pärast käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2
sätestatud aegumisperioodi, kui menetlust alustatakse 90 päeva jooksul alates
päevast, millal nõude esitanud isik nõude lahendas või kohtukutse sai, või kui
menetlust alustatakse pikema perioodi jooksul vastavalt selle riigi seadustele,
kus menetlus algatatakse.
(5)
Nõudeõigust, mis on aegunud, et saa rakendada
vastunõude või tasaarvestamisena.
VII PEATÜKK. LEPINGULISE
VABADUSE PIIRID
Artikkel 25.
Lepinguliste tingimuste kehtetuks tunnistamine
(1)
Kõik lepingulised tingimused, mille eesmärk on
välistada või piirata või artikli 20 lõike 4 sätetest tulenevalt
suurendada vedaja, tegeliku vedaja või nende teenistuses olevate isikute või
esindajate vastutust käesoleva konventsiooni tähenduses, muuta
tõendamiskoormist või piirata nõuete esitamise perioode või artiklites 23 ja 24
osutatud piiranguid, on kehtetud. Mis tahes tingimus, mille kohaselt on kaup
kindlustatud vedaja kasuks, on samuti kehtetu.
(2)
Olenemata käesoleva artikli lõikest 1 ning
piiramata artikli 21 kohaldamist, on lubatud lepingulised tingimused,
milles täpsustatakse, et vedaja või tegelik vedaja ei vastuta kahju eest, mis
tuleneb:
a)
laeva omaniku, kapteni või muu laeval, tõukurlaeval
või puksiiril töötava isiku teost või tegematajätmisest sõidu ajal või
tõugatava või pukseeritava konvoi moodustamise või laiali võtmise ajal
eeldusel, et vedaja järgis meeskonna jaoks artikli 3 lõikes 3
sätestatud kohustusi, välja arvatud juhul, kui tegu või tegematajätmine tuleneb
kavatsusest kahju põhjustada või hooletust käitumisest, teades, et selline
kahju tõenäoliselt tekib;
b)
tulekahjust või plahvatusest laeval, kui ei ole
võimalik tõestada, et tulekahju või plahvatus tulenes vedaja või tegeliku
vedaja või nende teenistuses olevate isikute või esindajate veast või laeva
rikkest;
c)
riketest, mis on laeval või üüritud või prahitud
laeval enne reisi, kui ta suudab tõestada, et selliseid rikkeid ei olnud
nõuetekohasest hoolsusest hoolimata võimalik avastada enne reisi algust.
VIII PEATÜKK. LISASÄTTED
Artikkel 26. Üldavarii
Miski käesolevas konventsioonis ei takista
veolepingu sätete või riiklike õigusaktide kohaldamist kahjusumma arvutamise ja
makstavate osamaksete suhtes üldavarii korral.
Artikkel 27
Muud kohaldatavad sätted
ning tuumakahjustus
(1)
Käesolev konventsioon ei muuda rahvusvahelistes
konventsioonides või siseriiklikes õigusaktides sätestatud vedaja õigusi ja
kohustusi seoses sisevee- ja merelaevade omanike vastutuse piiramisega.
(2)
Vedaja vabastatakse käesoleva konventsiooni alusel
vastutusest tuumaõnnetuse põhjustatud kahju eest, kui tuumaenergia valdkonnas
vastutust reguleerivate siseriiklike õigusaktide ja eeskirjade kohaselt on
kahju eest vastutav tuumaseadme käitaja või muu volitatud isik.
Artikkel 28.
Arvestusühik
Käesoleva konventsiooni artiklis 20
nimetatud arvestusühik on Rahvusvahelise Valuutafondi määratletud arvestusühik.
Artiklis 20 nimetatud summad konverteeritakse riigi omavääringusse selle
omavääringu väärtuse põhjal kohtuotsuse kuupäeval või poolte kokku lepitud
kuupäeval. Osalisriigi omavääringu väärtus arvestusühikutes väljendatult
arvutatakse vastavalt väärtuse määramise meetodile, mida Rahvusvaheline
Valuutafond kõnealusel kuupäeval kasutab oma ülekannete ja muude tehingute
suhtes.
Artikkel 29. Täiendavad
riiklikud sätted
(1)
Käesolevas konventsioonis sätestamata juhtudel
kohaldatakse veolepingu suhtes poolte vahel kokku lepitud riigi õigust.
(2)
Sellise kokkuleppe puudumise korral kohaldatakse
selle riigi õigust, millega veoleping on kõige lähemalt seotud.
(3)
Eeldatakse, et veoleping on kõige lähemalt seotud
riigiga, kus asub vedaja peamine tegevuskoht lepingu sõlmimise ajal, kui
lastimissadam või kauba ülevõtmiskoht või lossimissadam või tarnekoht või
kaubasaatja peamine tegevuskoht asub samuti selles riigis. Kui vedajal maismaal
tegevuskoht puudub ja ta sõlmib veolepingu oma laeva pardal, siis eeldatakse,
et leping on kõige lähemalt seotud riigiga, kus laev on registreeritud või
mille lipu all see sõidab, kui lastimissadam või kauba ülevõtmiskoht või
lossimissadam või tarnekoht või kaubasaatja peamine tegevuskoht asub samuti
selles riigis.
(4)
Vedajale antud tegeliku garantii suhtes artikli 10
lõikes 1 sätestatud nõuetega seoses kohaldatakse selle riigi õigust, kus kaup
asub
IX PEATÜKK
AVALDUSED
REGULEERIMISALA KOHTA
Artikkel 30
Vedu mööda konkreetseid
siseveeteid
(1)
Iga riik võib konventsiooni allkirjastamise,
ratifitseerimise, heakskiitmise või sellega ühinemise ajal esitada avalduse, et
ei kohalda käesolevat konventsiooni lepingute suhtes, mis käsitlevad vedu mööda
teatud siseveeteid, mis asuvad nende territooriumil ja mille suhtes
rahvusvahelised meresõidueeskirjad ei kehti ja mis ei ühenda selliseid
rahvusvahelisi veeteid. Siiski ei tohi selline avaldus hõlmata kõiki asjaomase
riigi peamisi veeteid.
(2)
Kui veolepingu eesmärk on kauba vedu ilma
ümberlaadimiseta nii lõikes 1 nimetatud avalduses nimetamata kui ka
nimetatud veeteedel, kohaldatakse sellise lepingu suhtes samamoodi käesolevat
konventsiooni, välja arvatud juhul, kui viimast liiki veeteedel läbitav vahemaa
on pikem.
(3)
Kui esitatud on lõike 1 kohane avaldus, võib
mis tahes teine osalisriik esitada avalduse, et ta ei kohalda samuti käesoleva
konventsiooni sätteid avalduses nimetatud lepingute suhtes. Käesoleva lõike
kohaselt esitatud avaldus jõustub konventsiooni jõustumisel lõike 1 kohase
avalduse esitanud riigis, kuid mitte varem, kui konventsioon jõustub selles
riigis, mis on esitanud käesoleva lõike kohase avalduse.
(4)
Käesoleva artikli lõigetes 1 ja 3 nimetatud
avaldused võib igal ajal täielikult või osaliselt tagasi võtta, teatades
sellest hoiulevõtjale ning märkides kuupäeva, millal avaldus kehtivuse kaotab.
Selliste avalduste tagasivõtmine ei mõjuta juba sõlmitud lepinguid.
Artikkel 31
Riigisisene transport
või tasuta transport
Iga riik võib käesoleva konventsiooni
allkirjastamisel, ratifitseerimisel, heakskiitmisel või sellega ühinemisel või
mis tahes ajal pärast seda esitada avalduse, et kohaldab käesolevat
konventsiooni ka: a)
a)
veolepingute suhtes, mille kohaselt asuvad nii
lastimissadam või ülevõtmiskoht kui ka lossimissadam või tarnekoht tema
territooriumil;
b)
erandina artikli 1 lõikest 1 tasuta veo
suhtes.
Artikkel 32
Vastutusega seotud
piirkondlikud sätted
(1)
 Iga riik võib käesoleva konventsiooni
allkirjastamisel, ratifitseerimisel, heakskiitmisel või sellega ühinemisel või
mis tahes ajal pärast seda esitada avalduse, et kaubaveo suhtes, mis toimub
selliste lastimissadamate või kauba ülevõtmiskoha ning lossimissadamate või
tarnekohtade vahel, millest kas mõlemad asuvad tema territooriumil või üks asub
tema territooriumil ja teine riigi territooriumil, mis on esitanud samasuguse
avalduse, ei vastuta vedaja sellise kahju eest, mille on tekitanud
laevaomaniku, kapteni või muu laeval, tõukurlaeval või puksiiril töötava isiku tegu
või tegevusetus sõidu ajal või pukseeritava või tõugatava konvoi moodustamisel,
eeldusel et vedaja on järginud kohustusi, mis on sätestatud meeskonnale
artikli 3 lõikes 3, välja arvatud juhul, kui tegu või tegematajätmine
tuleneb kavatsusest põhjustada kahju või hooletust käitumisest, teades, et
selline käitumine tekitab tõenäoliselt kahju.
(2)
Kõnealune säte lõikes 1 osutatud vastutuse
kohta jõustub kahe osalisriigi vahel, kui käesolev konventsioon jõustub teises
samasuguse avalduse esitanud riigis. Kui riik on esitanud avalduse pärast
konventsiooni jõustumist asjaomases riigis, jõustub lõikes 1 osutatud
vastutust käsitlev säte selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolmekuulise
perioodi möödumisele alates avalduse teatamisest hoiulevõtjale. Vastutust käsitlevat
sätet kohaldatakse üksnes nende veolepingute suhtes, mis on sõlmitud pärast
sätte jõustumist.
(3)
Lõike 1 kohaselt esitatud avalduse võib igal
ajal tagasi võtta, teatades sellest hoiulevõtjale. Tagasivõtmise korral
kaotavad lõikes 1 osutatud vastutust käsitlevad sätted kehtivuse
teatamisele järgneva kuu esimesel päeval või teates märgitud hilisemal ajal.
Tagasivõtmist ei kohaldata nende veolepingute suhtes, mis on sõlmitud enne
vastutust käsitlevate sätete kehtivuse lõppemist.
X PEATÜKK. LÕPPSÄTTED
Artikkel 33
Allakirjutamine,
ratifitseerimine, heakskiitmine, ühinemine
(1)
Käesolev konventsioon on avatud kõikidele riikidele
allakirjutamiseks hoiulevõtja peakorteris ühe aasta jooksul. Allakirjutamise
periood algab päeval, mil hoiulevõtja kinnitab, et kõik käesoleva konventsiooni
autentsed tekstid on kättesaadavad.
(2)
Riigid võivad saada käesoleva konventsiooni
osalisriikideks:
a)
sellele ratifitseerimis- või
heakskiitmisreservatsioonita alla kirjutades,
b)
sellele ratifitseerimis- või
heakskiitmisreservatsiooniga alla kirjutades, tingimusel see järgnevalt
ratifitseerida või heaks kiita;
c)
sellega pärast allakirjutamise tähtpäeva ühinedes.
(3)
Ratifitseerimis-, heakskiitmis- või ühinemiskirjad
antakse hoiule hoiulevõtjale.
Artikkel 34. Jõustumine
(1)
Käesolev konventsioon jõustub selle kuu esimesel
päeval, mis järgneb kolmekuuse perioodi möödumisele kuupäevast, mil viis riiki
on käesolevale konventsioonile ratifitseerimis- või
heakskiitmisreservatsioonita alla kirjutanud või andnud hoiulevõtjale hoiule
ratifitseerimis-, heakskiitmis- või ühinemiskirjad.
(2)
Igas riigis, mis kirjutab käesolevale
konventsioonile ratifitseerimis- või heakskiitmisreservatsioonita alla või
annab ratifitseerimis-, heakskiitmis- või ühinemiskirjad hoiulevõtjale hoiule
pärast käesoleva konventsiooni jõustumist, jõustub käesolev konventsioon selle
kuu esimesel päeval, mis järgneb kolmekuuse perioodi möödumisele kuupäevast,
mil ratifitseerimis- või heakskiitmisreservatsioonita alla kirjutati või
hoiulevõtjale ratifitseerimis-, heakskiitmis- või ühinemiskirjad hoiule anti.
Artikkel 35.
Denonsseerimine
(1)
Osalisriik võib käesoleva konventsiooni
denonsseerida ühe aasta möödumisel kuupäevast, mil käesolev konventsioon
asjaomases riigis jõustus.
(2)
Denonsseerimisteade antakse hoiule hoiulevõtjale.
(3)
Denonsseerimine jõustub selle kuu esimesel päeval,
mis järgneb ühe aasta möödumisele kuupäevast, mil denonsseerimisteade esitati,
või pärast denonsseerimisteates märgitud pikemat perioodi.
Artikkel 36.
Läbivaatamine ja muutmine
Mitte vähema kui ühe kolmandiku käesoleva
konventsiooni osalisriikide nõudel kutsub hoiulevõtja kokku osalisriikide
konverentsi käesoleva konventsiooni läbivaatamiseks või muutmiseks.
Artikkel 37
Vastutuse piiramise
summade ja arvestusühikute muutmine
(1)
 Olenemata artikli 36 sätetest, edastab
hoiulevõtja juhul, kui esitatakse ettepanek vaadata üle artikli 20
lõikes 1 määratletud summa või asendada artiklis 28 määratletud ühik
muu ühikuga ning kui seda nõuab mitte vähem kui neljandik käesoleva
konventsiooni osalisriikidest, ettepaneku kõikidele ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni,
Reini navigatsiooni keskkomisjoni ning Doonau komisjoni liikmetele ning
kõikidele osalisriikidele ning kutsub kokku konverentsi, mille ainus eesmärk on
muuta artikli 20 lõikes 1 määratletud summat või asendada
artiklis 28 määratletud ühik muu ühikuga.
(2)
Konverents toimub kõige varem kuus kuud pärast
ettepaneku edastamise kuupäeva.
(3)
Konverentsil on õigus osaleda kõikidel käesoleva
konventsiooni osalisriikidel, hoolimata sellest, kas nad on lõikes 1 nimetatud
organisatsioonide liikmed või mitte.
(4)
Muudatused võetakse vastu konverentsil viibivate ja
hääletusel osalevate konventsiooni osalisriikide kahe kolmandiku
häälteenamusega, eeldusel et hääletusel on kohal mitte vähem kui pool käesoleva
konventsiooni osalisriikidest.
(5)
Artikli 20 lõikes 1 määratletud summa
muutmist käsitleva arutelu jooksul võtab konverents arvesse kahjustuseni viinud
sündmustest saadud õppetunde ja eelkõige nendest tulenenud kahju summat,
muutusi rahalistes väärtustes ning kavandatud muudatuse mõju kindlustuskulule.
(6)

a)
Summa muutmine kooskõlas käesoleva artikliga võib
jõustuda kõige varem viie aasta möödumisel päevast, mil käesolev konventsioon
allakirjutamiseks avati, ning kõige varem viie aasta möödumisel päevast, mil
jõustus kooskõlas käesoleva artikliga tehtud eelmine muudatus.
b)
Summat ei tohi suurendada nii palju, et see ületab
käesolevas konventsioonis sätestatud vastutuse piirmäära, mida on suurendatud
kuus protsenti aasta kohta, arvutatuna vastavalt liitintressi põhimõttele
alates päevast, mil käesolev konventsioon allakirjutamiseks avati.
c)
Summat ei tohi suurendada nii palju, et see ületab
käesolevas konventsioonis sätestatud vastutuse piirmäära kolmekordselt.
(7)
Hoiulevõtja teavitab kõiki osalisriike mis tahes
muudatustest, mis on kooskõlas lõikega 4 vastu võetud. Muudatus loetakse
heakskiidetuks kaheksateistkümne kuu möödumisel teavitamise päevast, välja
arvatud juhul, kui selle perioodi jooksul mitte vähem kui neljandik riikidest,
mis olid muudatust käsitleva otsuse tegemise ajal osalisriigid, on teatanud
hoiulevõtjale, et nad ei kiida muudatust heaks; sellisel juhul lükatakse
muudatus tagasi ja see ei jõustu.
(8)
Muudatus, mis on loetud kooskõlas lõikega 7
heakskiidetuks, jõustub kaheksateist kuu möödumisel selle heakskiitmisest.
(9)
Muudatus on siduv kõikidele osalisriikidele, välja
arvatud juhul, kui nad denonsseerivad käesoleva konventsiooni kooskõlas
artikliga 35 mitte hiljem kui kuus kuud enne muudatuse jõustumist.
Denonsseerimine jõustub muudatuse jõustudes.
(10)
Kui muudatus on vastu võetud, kuid kavandatud
kaheksateistkuuline heakskiitmisperiood ei ole möödunud, on muudatus juhul, kui
see jõustub, siduv riigile, mis saab osalisriigiks nimetatud perioodil.
Riigile, mis saab osalisriigiks pärast nimetatud perioodi, on kooskõlas
lõikega 7 heaks kiidetud muudatus siduv. Käesolevas lõikes loetletud
juhtudel on muudatus riigile siduv kohe, kui see jõustub, või kohe, kui
käesolev konventsioon asjaomases riigis jõustub, kui viimane toimub hiljem.
Artikkel 38. Hoiulevõtja
(1)
Käesolev konventsioon antakse hoiule Ungari
Vabariigi valitsusele.
(2)
Hoiulevõtja:
a)
edastab kõikidele riikidele, kes osalesid
diplomaatilisel konverentsil kaupade siseveetranspordi lepingut käsitleva
Budapesti konventsiooni vastuvõtmiseks, kontrollimiseks käesoleva konventsiooni
ametliku keeleversiooni, mis ei olnud konverentsi ajal kättesaadav;
b)
teavitab kõiki punktis a osutatud riike mis
tahes muudatusettepanekutest kooskõlas punktiga a edastatud teksti kohta;
c)
määrab kuupäeva, millal kõik käesoleva
konventsiooni ametlikud keeleversioonid on viidud üksteisega vastavusse ja neid
peetakse autentseteks;
d)
teatab kõikidele punktis a osutatud riikidele
kooskõlas punktiga c määratud kuupäeva;
e)
saadab kõikidele riikidele, kes olid kutsutud
diplomaatilisele konverentsile kaupade siseveetranspordi lepingut käsitleva
Budapesti konventsiooni vastuvõtmiseks, ning neile, kes on käesolevale
konventsioonile alla kirjutanud või sellega ühinenud, käesoleva konventsiooni
tõestatud koopiad;
f)
 teavitab kõiki riike, kes on käesolevale
konventsioonile alla kirjutanud või sellega ühinenud:

i.
mis tahes uuest allakirjutamisest, teatest või
avaldusest, märkides allakirjutamise, teate või avalduse kuupäeva;

ii.
käesoleva konventsiooni jõustumise kuupäevast;

iii.
käesoleva konventsiooni mis tahes denonsseerimisest
ning kuupäevast, millal selline denonsseerimine jõustub;

iv.
mis tahes muudatusest, mis on vastu võetud
kooskõlas käesoleva konventsiooni artiklitega 36 ja 37, ning sellise muudatuse
jõustumise kuupäevast;

v.
mis tahes teabevahetusest, mis on nõutud käesoleva
konventsiooni alusel.
(3)
Pärast käesoleva konventsiooni jõustumist edastab
hoiulevõtja ÜRO sekretariaadile käesoleva konventsiooni tõestatud koopia
registreerimiseks ja avaldamiseks kooskõlas ÜRO põhikirja artikliga 102.
KOOSTATUD Budapestis kahekümne teisel juunil
2001. aastal ühes originaaleksemplaris, mille hollandi-, inglis-, prantsus-,
saksa- ja venekeelne tekst on võrdselt autentsed.
SELLE KINNITUSEKS on alla kirjutanud
täievolilised esindajad pärast oma valitsuselt nõuetekohaste täisvolituste
saamist käesolevale konventsioonile alla kirjutanud.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,8.4.2016
            COM(2016) 193 final
            2016/0098(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu ja Mikroneesia Liiduriikide vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sõlmimise kohta

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               Nõukogu määruses (EÜ) nr 539/2001
                  1
                on loetletud kolmandad riigid, kelle kodanikel peab liikmesriikide välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud. Määrust (EÜ) nr 539/2001 kohaldavad kõik liikmesriigid peale Iirimaa ja Ühendkuningriigi.

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 509/2014
                  2
                muudeti määrust (EÜ) nr 539/2001, kandes 19 riiki üle II lisasse, kus on loetletud kolmandad riigid, kelle kodanikud on viisanõudest vabastatud. Kõnealused 19 riiki on: Araabia Ühendemiraadid, Belau, Colombia, Dominica, Grenada, Ida-Timor, Kiribati, Marshalli Saared, Mikroneesia, Nauru, Peruu, Saalomoni Saared, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinid, Samoa, Tonga, Trinidad ja Tobago, Tuvalu ning Vanuatu. II lisas on lisatud igale nimetatud riigile osutavale viitele joonealune märkus, milles täpsustatakse, et „vabastust viisanõudest kohaldatakse Euroopa Liiduga sõlmitava viisavabaduslepingu jõustumise kuupäevast”.

               Määrus (EL) nr 509/2014 võeti vastu 20. mail 2014 ja see jõustus 9. juunil 2014. Juulis 2014 esitas komisjon nõukogule soovituse anda talle volitused alustada läbirääkimisi viisavabaduslepingu sõlmimiseks järgmise 17 riigiga: Araabia Ühendemiraadid, Belau, Dominica, Grenada, Ida-Timor, Kiribati, Marshalli Saared, Mikroneesia, Nauru, Saalomoni Saared, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinid, Samoa, Tonga, Trinidad ja Tobago, Tuvalu ning Vanuatu
                  3
               . 9. oktoobril 2014 esitas nõukogu komisjonile läbirääkimisjuhised.

               Esimesed viisavabaduslepingud kirjutati alla 6. mail 2015 (Araabia Ühendemiraatidega), 26. mail 2015 (Ida-Timoriga) ja 28. mail 2015 (Dominica, Grenada, Saint Lucia, Saint Vincenti ja Grenadiinide, Samoa, Trinidadi ja Tobago ning Vanuatuga) ning alates lepingute allakirjutamise kuupäevast kuni nende jõustumiseni kohaldatakse neid ajutiselt. Nõukogu andis volituse kirjutada alla ka teised viisavabaduslepingud ning seda on tehtud Tongaga (20. novembril 2015), Colombiaga (2. detsembril 2015) ja Palauga (7. detsembril 2015). Kiribatiga ei ole veel lepingu allakirjutamise aeg kindlaks määratud. Alates nende nelja lepingu allakirjutamisele järgnevast päevast kuni nende jõustumiseni kohaldatakse neid lepinguid ajutiselt.

               Läbirääkimisi Mikroneesiaga alustati 17. detsembril 2014 ja need toimusid kirjavahetuse teel. Järgnenud mõttevahetuste käigus jõuti kokkuleppele kõikides aspektides. Pealäbirääkijad parafeerisid lepingu kirjavahetuse teel 16. detsembril 2015 (Mikroneesia) ja 13. jaanuaril 2016 (EL). Liikmesriikidele teatati sellest nõukogu viisatöörühma 18. jaanuari 2016. aasta koosolekul.

               2.ÕIGUSLIK ALUS

               Liidu poolt on lepingu õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) artikli 77 lõike 2 punkt a koostoimes artikliga 218.

               Lisatud ettepanek on õiguslik vahend lepingu sõlmimiseks. Nõukogu teeb oma otsuse pärast lepingu allakirjutamist kvalifitseeritud häälteenamusega liidu nimel nõukogu eesistuja määratud isiku vahendusel ning pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 6 teise lõigu punktile a.

               3.LÄBIRÄÄKIMISTE TULEMUS

               Komisjon on seisukohal, et nõukogu läbirääkimisjuhistes seatud eesmärgid on saavutatud ja viisavabaduslepingu eelnõu on Euroopa Liidule vastuvõetav.

               Lepingu eelnõu lõpliku sisu võib kokku võtta järgmiselt:

               Eesmärk

               Lepinguga nähakse Euroopa Liidu ja Mikroneesia kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               Kõikide ELi kodanike võrdse kohtlemise tagamiseks on lepingusse lisatud säte, mille kohaselt Mikroneesia võib lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõikide Euroopa Liidu liikmesriikide suhtes ning liit võib omakorda lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõigi oma liikmesriikide nimel.

               Ühendkuningriigi ja Iirimaa eriseisundit on kajastatud otsuse preambulis.

               Kohaldamisala

               Viisanõudest on vabastatud kõik isikud (tava-, diplomaatilise, teenistus- või ametipassi ning eripassi kasutajad), kes reisivad kõikidel muudel eesmärkidel peale tasustatava töö tegemise. Viimasesse reisijate kategooriasse kuuluvate teise lepinguosalise kodanike suhtes on igal liikmesriigil ja samuti Mikroneesial õigus kehtestada kooskõlas kohaldatavate liidu või riiklike õigusaktidega viisanõue. Ühtlase rakendamise tagamiseks on lepingule lisatud ühisdeklaratsioon, milles tõlgendatakse tasustatava töö tegemise eesmärgil reisivate isikute kategooriat.

               Viibimise kestus

               Lepinguga nähakse Euroopa Liidu ja Mikroneesia kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul. Lepingule on lisatud ühisdeklaratsioon, milles tõlgendatakse kõnealust 90-päevast ajavahemikku mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               Lepingus võetakse arvesse nende liikmesriikide olukorda, kes veel ei kohalda Schengeni acquis’d täies ulatuses. Kuni need liikmesriigid ei ole sisepiirideta Schengeni ala osa, nähakse Mikroneesia kodanikele viisavabaduslepinguga ette õigus viibida lisaks kogu Schengeni ala kohta arvestatud ajavahemikule kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul iga kõnealuse liikmesriigi (praegu Bulgaaria, Horvaatia, Küpros ja Rumeenia) territooriumil.

               Territoriaalne kohaldamisala

               Leping sisaldab territoriaalse kohaldatavusega seotud sätteid: Prantsusmaa ja Madalmaade puhul annab viisanõudest loobumine Mikroneesia kodanikele õiguse viibida kõnealuste liikmesriikide Euroopas paikneval territooriumil.

               Deklaratsioonid

               Lisaks eespool nimetatud ühisdeklaratsioonidele on lepingule lisatud veel kaks ühisdeklaratsiooni:

               –ühisdeklaratsioon, mis käsitleb Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini seost Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega;

               –ühisdeklaratsioon viisavabaduslepingu sisu ja tagajärgi käsitleva ning muu asjakohase teabe, näiteks sissesõidunõuete laialdase levitamise kohta.

               4.KOKKUVÕTE

               Eespool esitatut silmas pidades teeb komisjon nõukogule ettepaneku kiita pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist heaks Euroopa Liidu ja Mikroneesia Liiduriikide vaheline lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlev leping.

               2016/0098 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               Euroopa Liidu ja Mikroneesia Liiduriikide vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sõlmimise kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 77 lõike 2 punkti a koostoimes artikli 218 lõike 6 teise lõigu punktiga a,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut
                  4

               ning arvestades järgmist:

               (1)Komisjon on pidanud Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Mikroneesia Liiduriikidega sõlmitava lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu (edaspidi „leping”) üle.

               (2)Kooskõlas nõukogu otsusega (EL) 2015/[…] on lepingule alla kirjutatud ja seda kohaldatakse ajutiselt alates […].

               (3)Lepinguga moodustatakse lepingu haldamise ekspertide ühiskomitee. Liitu esindab ühiskomitees komisjon, keda peaksid abistama liikmesriikide esindajad.

               (4)Käesolev otsus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Ühendkuningriik ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2000/365/EÜ
                  5
               ; seetõttu ei osale Ühendkuningriik käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               (5)Käesolev otsus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2002/192/EÜ
                  6
               ; seetõttu ei osale Iirimaa käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               (6)Leping tuleks heaks kiita,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liidu ja Mikroneesia Liiduriikide vaheline lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlev leping kiidetakse liidu nimel heaks.

               Artikkel 2

               Nõukogu eesistuja esitab liidu nimel lepingu artikli 8 lõikes 1 sätestatud teate
                  7
               .

               Artikkel 3

               Lepingu artikliga 6 moodustatud ekspertide ühiskomitees esindab liitu komisjon, keda abistavad liikmesriikide eksperdid.

               Artikkel 4

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  Nõukogu 15. märtsi 2001. aasta määrus (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1).

                     (2)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta määrus (EL) nr 509/2014, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (ELT L 149, 20.5.2014, lk 67).

                     (3)
                  COM(2014) 467, 17.7.2014.

                     (4)
                  Nõusolek anti [...]

                     (5)
                  Nõukogu 29. mai 2000. aasta otsus 2000/365/EÜ Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes (EÜT L 131, 1.6.2000, lk 43).

                     (6)
                  Nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsus 2002/192/EÜ Iirimaa taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes (EÜT L 64, 7.3.2002, lk 20).

                     (7)
                  Nõukogu peasekretariaat avaldab lepingu jõustumise kuupäeva Euroopa Liidu Teatajas.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,8.4.2016
            COM(2016) 193 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: Nõukogu otsus
            Euroopa Liidu ja Mikroneesia Liiduriikide vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sõlmimise kohta

               LISA

               järgmise dokumendi juurde:

               Ettepanek: Nõukogu otsus

               Euroopa Liidu ja Mikroneesia Liiduriikide vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sõlmimise kohta

               Euroopa Liidu ja Mikroneesia Liiduriikide vaheline

               lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlev
                  LEPING

               EUROOPA LIIT, edaspidi „liit” või „EL”, ja

               MIKRONEESIA LIIDURIIGID, edaspidi „Mikroneesia”,

               edaspidi koos „lepinguosalised”,

               PIDADES SILMAS lepinguosaliste sõbralike suhete edendamist ja soovides hõlbustada oma kodanike reisimist, tagades neile viisavaba riiki sisenemise ja lühiajalise riigis viibimise õiguse,

               VÕTTES ARVESSE Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta määrust (EL) nr 509/2014 (millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud),
                  1
                millega kantakse muu hulgas 19 kolmandat riiki, sealhulgas Mikroneesia, nende kolmandate riikide nimekirja, kelle kodanikud on lühiajalisel viibimisel liikmesriikides viisanõudest vabastatud,

               PIDADES SILMAS määruse (EL) nr 509/2014 artiklit 1, milles on sätestatud, et kõnealuse 19 riigi suhtes kohaldatakse viisanõudest vabastamist alates liiduga sõlmitava viisavabaduslepingu jõustumise kuupäevast,

               SOOVIDES kindlustada võrdse kohtlemise kõigile ELi kodanikele,

               VÕTTES ARVESSE, et käesolev leping ei hõlma isikuid, kes soovivad lühiajalise viibimise jooksul teha tasustatavat tööd, ning seetõttu kohaldatakse kõnealuste isikute suhtes ka edaspidi asjakohaseid liidu õigusnorme ja liikmesriikide õigusakte ning asjakohaseid Mikroneesia õigusakte, mis käsitlevad viisanõude kehtestamist või viisanõudest vabastamist ja tööturule juurdepääsu,

               VÕTTES ARVESSE protokolli Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes ning Euroopa Liidu raamistikku integreeritud Schengeni acquis’d käsitlevat protokolli, mis on lisatud Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule, ning kinnitades, et käesolevat lepingut ei kohaldata Ühendkuningriigi ega Iirimaa suhtes,

               ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:

               ARTIKKEL 1

               Eesmärk

               Käesoleva lepinguga nähakse liidu ja Mikroneesia kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               ARTIKKEL 2

               Mõisted

               Käesolevas lepingus kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a)
                     „liikmesriik” – liidu liikmesriik, välja arvatud Ühendkuningriik ja Iirimaa;

               b)
                     „liidu kodanik” – punktis a määratletud liikmesriigi kodanik;

               c)
                     „Mikroneesia kodanik” – isik, kellel on Mikroneesia kodakondsus;

               d)
                     „Schengeni ala” – sisepiirideta ala, mis hõlmab selliste punktis a määratletud liikmesriikide territooriumi, kes kohaldavad täielikult Schengeni acquis’d.

               ARTIKKEL 3

               Reguleerimisala

               1.
                     Liidu kodanikud, kellel on liikmesriigi välja antud kehtiv tava-, diplomaatiline, teenistus-, ameti- või eripass, võivad siseneda viisavabalt Mikroneesia territooriumile ja viibida seal viisavabalt artikli 4 lõikes 1 kindlaks määratud ajavahemikul.

               Mikroneesia kodanikud, kellel on Mikroneesia välja antud kehtiv tava-, diplomaatiline, teenistus-, ameti- või eripass, võivad siseneda viisavabalt liikmesriikide territooriumile ja viibida seal viisavabalt artikli 4 lõikes 2 kindlaks määratud ajavahemikul.

               2.
                     Käesoleva artikli lõiget 1 ei kohaldada nende isikute suhtes, kes reisivad tasustatava töö tegemise eesmärgil.

               Kõnealuse isikute kategooria puhul võib iga liikmesriik vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 539/2001
                  2
                artikli 4 lõikele 3 kehtestada Mikroneesia kodanike suhtes viisanõude või nad viisanõudest vabastada.

               Kõnealuse isikute kategooria puhul võib Mikroneesia iga liikmesriigi kodanike suhtes kehtestada viisanõude või viisanõudest loobuda kooskõlas siseriikliku õigusega.

               3.
                     Käesoleva lepinguga ette nähtud viisanõudest loobumise kohaldamine ei piira lepinguosaliste selliste õigusaktide kohaldamist, mis käsitlevad riiki sisenemise ja seal lühiajalise viibimise tingimusi. Liikmesriikidel ja Mikroneesial on õigus keelata isikutel nende territooriumile siseneda ja seal lühiajaliselt viibida, kui üks või mitu kõnealust tingimust on täitmata.

               4.
                     Viisanõudest loobumist kohaldatakse sõltumata sellest, missuguse transpordivahendiga reisijad lepinguosaliste piiri ületavad.

               5.
                     Käesolevas lepingus käsitlemata küsimuste suhtes kohaldatakse liidu õigust ning liikmesriikide ja Mikroneesia siseriiklikku õigust.

               ARTIKKEL 4

               Viibimise kestus

               1.
                     Liidu kodanikud võivad viibida Mikroneesia territooriumil kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               2.
                     Mikroneesia kodanikud võivad viibida Schengeni acquis’d täielikult kohaldavate liikmesriikide territooriumil kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul. Kõnealuse ajavahemiku arvutamisel ei võeta arvesse viibimist sellises liikmesriigis, kes veel ei kohalda täielikult Schengeni acquis’d.

               Mikroneesia kodanikud võivad viibida kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul iga sellise liikmesriigi territooriumil, kes veel ei kohalda täielikult Schengeni acquis’d; sellisel juhul ei võeta viibimise kestuse arvutamisel arvesse Schengeni acquis’d täielikult kohaldavate liikmesriikide territooriumil viibimise kestust.

               3.
                     Käesoleva lepinguga ei piirata Mikroneesia ja liikmesriikide võimalust lubada kooskõlas siseriikliku ja liidu õigusega viibida oma territooriumil kauem kui 90 päeva.

               ARTIKKEL 5

               Territoriaalne kohaldamisala

               1.
                     Käesolevat lepingut kohaldatakse Prantsuse Vabariigi puhul ainult Prantsuse Vabariigi Euroopas paikneva territooriumi suhtes.

               2.
                     Käesolevat lepingut kohaldatakse Madalmaade Kuningriigi puhul ainult Madalmaade Kuningriigi Euroopas paikneva territooriumi suhtes.

               ARTIKKEL 6

               Lepingu haldamise ühiskomitee

               1.
                     Lepinguosalised moodustavad ekspertide ühiskomitee (edaspidi „komitee”), mis koosneb liidu esindajatest ja Mikroneesia esindajatest. Liitu esindab Euroopa Komisjon.

               2.
                     Komitee ülesanded on muu hulgas järgmised:

               a)
                     teostada järelevalvet käesoleva lepingu rakendamise üle;

               b)
                     esitada ettepanekuid käesoleva lepingu muutmiseks või täiendamiseks;

               c)
                     lahendada käesoleva lepingu tõlgendamise või kohaldamise üle tekkivaid vaidlusi.

               3.
                     Komitee tuleb vajaduse korral kokku ühe lepinguosalise taotlusel.

               4.
                     Komitee kehtestab oma töökorra.

               ARTIKKEL 7

               Seos käesoleva lepingu ning liikmesriikide ja Mikroneesia vaheliste olemasolevate kahepoolsete viisanõudest loobumist käsitlevate lepingute vahel

               Käesolev leping on ülimuslik liikmesriikide ja Mikroneesia vahel sõlmitud selliste kahepoolsete lepingute ja kokkulepete suhtes, mis hõlmavad käesoleva lepingu kohaldamisalasse jäävaid küsimusi.

               ARTIKKEL 8

               Lõppsätted

               1.
                     Lepinguosalised ratifitseerivad või kiidavad käesoleva lepingu heaks vastavalt oma sisemenetlusele ning see jõustub teise kuu esimesel päeval pärast viimase sellise teate saamise kuupäeva, millega lepinguosalised teineteisele teatavad, et kõnealused menetlused on lõpule viidud.

               Käesolevat lepingut kohaldatakse ajutiselt alates selle allakirjutamise kuupäevale järgnevast päevast.

               2.
                     Käesolev leping sõlmitakse määramata ajaks, välja arvatud juhul, kui see lõpetatakse lõike 5 kohaselt.

               3.
                     Käesolevat lepingut võib muuta lepinguosaliste kirjalikul kokkuleppel. Muudatused jõustuvad pärast seda, kui lepinguosalised on teineteisele teatanud selleks vajalike sisemenetluste lõpuleviimisest.

               4.
                     Lepinguosalised võivad lepingu täitmise täielikult või osaliselt peatada eelkõige avaliku korra, riigi julgeoleku või rahvatervise kaitse huvides, samuti ebaseadusliku sisserände tõttu või juhul, kui üks lepinguosaline kehtestab uuesti viisanõude. Lepingu täitmise peatamise otsusest teatatakse teisele lepinguosalisele hiljemalt kaks kuud enne selle kavandatud jõustumist. Käesoleva lepingu täitmise peatanud lepinguosaline teatab viivitamata teisele lepinguosalisele, kui käesoleva lepingu täitmise peatamise põhjused on kõrvaldatud, ja lõpetab lepingu täitmise peatamise.

               5.
                     Kumbki lepinguosaline võib käesoleva lepingu lõpetada, teatades sellest kirjalikult teisele lepinguosalisele. Käesolev leping kaotab kehtivuse 90. päeval pärast teatamise kuupäeva.

               6.
                     Mikroneesia võib käesoleva lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõigi liikmesriikide suhtes korraga.

               7.
                     Liit võib käesoleva lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõigi oma liikmesriikide nimel.

               Koostatud kahes eksemplaris bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, horvaadi, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi ja ungari keeles, kusjuures kõik tekstid on võrdselt autentsed.

               ÜHISDEKLARATSIOON ISLANDI, NORRA, ŠVEITSI JA LIECHTENSTEINI KOHTA

               Lepinguosalised võtavad arvesse Euroopa Liidu ning Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini vahelisi tihedaid suhteid, mis tulenevad eelkõige 18. mai 1999. aasta ja 26. oktoobri 2004. aasta lepingutest, mis käsitlevad nende riikide ühinemist Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega.

               Seepärast on soovitav, et ühelt poolt Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini ning teiselt poolt Mikroneesia ametiasutused sõlmiksid viivitamata lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevad kahepoolsed lepingud käesoleva lepingu tingimustega sarnastel tingimustel.

               ÜHISDEKLARATSIOON, MILLES TÕLGENDATAKSE KÄESOLEVA LEPINGU ARTIKLI 3 LÕIKES 2 KÄSITLETAVAT TASUSTATAVA TÖÖ EESMÄRGIL REISIVATE ISIKUTE KATEGOORIAT

               Lepinguosalised lepivad ühtse tõlgenduse tagamiseks kokku, et käesoleva lepingu kohaldamisel hõlmab tasustatavat tööd tegevate isikute kategooria selliseid isikuid, kes sisenevad teise lepinguosalise territooriumile tasustatava töö tegemise või tulutoova tegevusega tegelemise eesmärgil töövõtja või teenuse osutajana.

               Kõnealune kategooria ei hõlma:

               –
                     äritegevusega tegelevaid isikuid, s.t isikuid, kes reisivad ärikohtumise eesmärgil (ega tööta teise lepinguosalise territooriumil);

               –
                     sportlasi või kunstnikke, kes tegutsevad riigis ajutiselt;

               –
                     ajakirjanikke, kelle on saatnud nende elukohariigi meedia, ning

               –
                     äriühingusiseseid praktikante.

               Käesoleva deklaratsiooni rakendamise üle teostab lepingu artiklis 6 sätestatud vastutuse raames järelevalvet ühiskomitee, kes võib teha muudatusettepanekuid, kui ta peab seda lepinguosaliste kogemuste põhjal vajalikuks.

               ÜHISDEKLARATSIOON, MILLES TÕLGENDATAKSE KÄESOLEVA LEPINGU ARTIKLIS 4 SÄTESTATUD 90-PÄEVAST VIIBIMISE KESTUST MIS TAHES 180-PÄEVASE AJAVAHEMIKU JOOKSUL

               Lepinguosalised lepivad kokku, et käesoleva lepingu artiklis 4 sätestatud kuni 90-päevane kestus mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul tähendab kas üht katkematut külastust või mitut järjestikust külastust, mille kestus ei ületa 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               Väljend „mis tahes” osutab sellele, et kohaldatakse liikuvat 180-päevast võrdlusperioodi, võttes arvesse kõik liikmesriikide territooriumil viibimise päevad viimase 180-päevase ajavahemiku jooksul, et kontrollida, kas nõue, mille kohaselt on liikmesriikide territooriumil lubatud viibida 90 päeva 180-päevase ajavahemiku jooksul, on jätkuvalt täidetud. See tähendab muu hulgas, et kui liikmesriikide territooriumil ei ole viibitud katkematu 90-päevase ajavahemiku jooksul, on lubatud uus kuni 90-päevane viibimine.

               ÜHISDEKLARATSIOON KODANIKE TEAVITAMISE KOHTA
                  VIISANÕUDEST LOOBUMISE LEPINGUST

               Teadvustades läbipaistvuse olulisust Euroopa Liidu ja Mikroneesia kodanike jaoks, kohustuvad lepinguosalised tagama viisanõudest loobumise lepingu sisu ja tagajärgi käsitleva ning muu asjakohase teabe, näiteks territooriumile sisenemise tingimuste laialdase levitamise.

               _________________

                     (1)
                  ELT L 149, 20.5.2004, lk 67.

                     (2)
                  Nõukogu 15. märtsi 2001. aasta määrus (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1).


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,25.8.2017
            COM(2017) 452 final
            2017/0213(APP)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega muudetakse otsust 2003/76/EÜ, millega kehtestatakse Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud ESTÜ asutamislepingu kehtivuse lõppemise finantstagajärgi ning söe ja terase teadusfondi käsitleva protokolli rakendamiseks vajalikud meetmed

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

                  Kuna (likvideeritava) Euroopa Söe- ja Teraseühenduse (ECSC i.l.) varade valitsemisel juhindutakse Euroopa Keskpanga poolt rakendatavast rahapoliitika kvantitatiivse leevendamise poliitikast ja turvalisuse põhimõttest, vähenevad aasta-aastalt oluliselt tulud, mis on ette nähtud söe ja terase teadusprojektide rahastamiseks, ning on tekkinud olukord, kus igal aastal korraldatavate projektikonkursside rahastamise kriitilist taset ei suudeta enam saavutada.

                  Söe ja terase teadusfondi teadusprogrammi eelarveliste vahendite kogusumma on vähenenud 46 miljonilt eurolt 2017. aastal (ECSC i.l.'i 2015. aasta tulude põhjal) 27 miljonile eurole 2018. aastal (ECSC i.l.'i 2016. aasta tulude põhjal) ja saab 2019. aastal olema eeldatavasti veelgi väiksem (14 miljoni ja 18 miljoni euro vahel).

                  Üleminekulahendus, mille puhul säiliks teatavaks perioodiks söe ja terase teadusprojektide vastuvõetaval tasemel rahastamine seni, kuni rahapoliitikat muudetakse ja varade tootlikkus avaliku sektori võlakirjade turgudel suureneb, oleks see, kui võetaks kasutusele söe ja terase teadusfondi teadusprogrammile ette nähtud kasutamata assigneeringud ja eelkõige summad, mis vastavad kõnealuse programmi raames tehtud kulukohustuste tühistamistele.

               Kavandatud läbivaatamise heakskiitmine võimaldaks kõik söe ja terase teadusfondi teadusprogrammi raames alates 2003. aastast vabastatud kulukohustused, mis on likvideeritava ESTÜ varadesse tagastatud, kasutusele võtta (sh tagasi makstud summad) ning annaks võimaluse söe ja terase teadusfondi teadusprogrammi täiendavalt 40,3 miljoni euroga rahastada. See annaks ka täiendavad rahalised vahendid ligikaudu viie miljoni euro ulatuses aastas (söe ja terase teadusfondi teadusprogrammi kulukohustuste iga-aastane vabastamine keskmiselt viimase kolme aasta jooksul).

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

                  Söe ja terase teadusfondi programm täiendab muid liidu vahendeid, mida saab kasutada, et toetada tööstuse kohandamist eri tasanditel. Need vahendid on Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fond, Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondid, programm „Horisont 2020“ koos avaliku ja erasektori partnerlusega SPIRE (Jätkusuutlik töötlev tööstus ressursi- ja energiatõhususe abil) ja Euroopa Sotsiaalfond.

                  Käesolev ettepanek on kooskõlas Junckeri juhitud komisjoni neljanda prioriteediga „Süvendatud ja õiglasem siseturg tugevama tööstusbaasiga“. Ühtlasi on ettepanek kooskõlas liidu toetusega terasetööstuse konkurentsivõimele ja söetööstuse ümberkorraldusprotsessile, mis on samuti söe ja terase teadusfondi programmi eesmärkide seas.

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

               Ettepanek on täielikult kooskõlas tööstuspoliitika vallas liidu tasandil võetud algatustega. Eelkõige on see kooskõlas 2014. aasta teatisega „Euroopa tööstuse taassünd“
                  1
               , milles on määratud kindlaks liidu tööstuspoliitika prioriteedid, ning 2016. aasta teatisega „Terasetööstus: püsivate töökohtade ja Euroopa majanduskasvu kaitsmine“
                  2
               .

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

               Kulukohustustest vabastamist käsitlevad eeskirjad on sätestatud nõukogu otsuse 2003/76/EÜ artiklis 4, millega kehtestatakse protokolli rakendamiseks vajalikud meetmed
                  3
               .

               Kavandatud läbivaatamine piirdub nõukogu otsuse 2003/76/EÜ artikli 4 kahe lõikega ja selle eesmärk on ühetaoliselt kohelda kasutamata vahendite mõlemat kategooriat: eelarveaasta lõpus kulukohustustega sidumata assigneeringud ja kulukohustuste tühistamised.

               •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

                  Protokolli rakendusmeetmed on sätestatud nõukogu otsuses, mille läbivaatamine kuulub komisjoni ainuõigusesse algatada seadusandlikke ettepanekuid.

               •Proportsionaalsus

                  Komisjonisiseste konsultatsioonide tulemusel jõuti järeldusele, et vabastatud kulukohustuste kasutuselevõttu ei saa tõlgendada praeguse õigusliku alusega. Seega on vaja nõukogu otsuse 2003/76/EÜ artikli 4 lõiked 4 ja 5 läbi vaadata.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

                  Ei kohaldata. 2013. aasta järelevalve- ja hindamistoimingud kinnitasid, et söe ja terase teadusfond on täitnud oma ülesande toetada söe- ja terasetööstusega seotud konkurentsivõimet ning et vaja on piisaval tasemel rahalisi vahendeid.

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

                  Komisjoni söe- ja terasekomitee (COSCO) programmikomiteed on teavitatud olemasolevate eelarvevahendite vähenemisest (46 miljonilt eurolt 2017. aastal 27 miljonile eurole 2018. aastal).

                  Euroopa terasetehnoloogia platvorm (ESTEP esindab terase sidusrühmi) toetab täielikult nõukogu otsuse läbivaatamist, sest söe ja terase teadusfondi vahendite järsu vähenemise tõttu kannataksid mitmed osalised.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

                  Ei kohaldata

               •Mõjuhinnang

                  Ei kohaldata.

                  Kavandatud läbivaatamine on piiratud ja tehnilist laadi, sellel puudub märkimisväärne poliitiline, majanduslik ja eelarvemõju (üleminekumeede).

               •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine

                  Ei kohaldata.

                  Kuid kavandatud läbivaatamine lihtsustab komisjoni tööd seoses likvideeritava ESTÜ kontode iga-aastase sulgemisega, kuna vabastatud kulukohustusi ei kirjendata enam ECSC i.l.'i bilansis.

               •Põhiõigused

                  Ei kohaldata.

               4.MÕJU EELARVELE

                  Puudub.  Ettepanekul ei ole mõju talituste tasandil ning see ei loo uusi kulukohustusi, mida kaetakse praegusest mitmeaastase finantsraamistiku üldeelarvest.

               5.MUU TEAVE

               •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord

                  Käesoleva ettepaneku kiire vastuvõtmine seadusandja poolt 2018. aasta esimesel poolaastal võimaldaks komisjonil täiendada söe ja terase teadusfondi teadusprogrammi eelarvelisi vahendeid 2018. aastaks (27 miljonit eurot), et järgmise aasta projektikonkursi jaoks näha ette 40 miljonit eurot.

                  Ülejäänut summat võib kasutada 2019. aastal, et säilitada söe ja terase teadusfondi vahendid samal tasemel (40 miljonit eurot).

               •Selgitavad dokumendid (direktiivide puhul)

                  Ei kohaldata.

               •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus

                  Ühetaoline kohtlemine järgmiste summade puhul:

                  a) vabastatud summad:  summad, mis on vabastatud toetuslepingute allkirjaga ja mida ei pea enam toetusesaajatele maksma (rahastamiskõlblikud kulud on eeldatavast väiksemad) või mis on tagastatud, ning

                  b) summad, mis ei ole eelarveaasta lõpus toetuslepingute allkirjaga vabastatud. Kõnealused kasutamata summad kantakse praegu nõukogu otsuse 2003/76/EÜ artikli 4 lõike 4 kohaselt automaatselt üle järgmise aasta üldeelarvesse.

                  Seega võrdsustatakse vabastatud summad artikli 4 lõikega 4 hõlmatud kasutamata vahenditega.

                  Lisaks toimitakse söe ja terase teadusfondi teadusprogrammi raames tagastatud summadega samal viisil ning need kantakse samuti automaatselt üle vastavalt finantsmääruse asjakohastele sätetele sihtotstarbeliste tulude kohta (finantsmääruse artiklid 14 ja 21).

                  See õigustab nõukogu otsuse 2003/76/EÜ praeguse artikli 4 lõike 5 täielikku väljajätmist.

                  Läbivaatamine piirdub seega järgmiste sätetega.

                  1) Artikli 4 lõige 4 asendatakse järgmisega:

                  4. Tulud ja nendest tuludest tulenevad assigneeringud, mis on kasutamata konkreetse aasta 31. detsembril, samuti söe ja terase teadusfondi teadusprogrammi raames vabanenud summad kantakse automaatselt üle järgmisesse aastasse. Neid assigneeringuid ei ole lubatud üle kanda muudesse eelarvepunktidesse.

                  Summad, mis vastavad söe ja terase teadusfondi teadusprogrammi raames alates 6. veebruarist 2003 tehtud kulukohustuste tühistamistele, tehakse kättesaadavaks pärast käesoleva otsuse jõustumist.

                  2) Artikli 4 lõige 5 jäetakse välja.

               2017/0213 (APP)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega muudetakse otsust 2003/76/EÜ, millega kehtestatakse Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud ESTÜ asutamislepingu kehtivuse lõppemise finantstagajärgi ning söe ja terase teadusfondi käsitleva protokolli rakendamiseks vajalikud meetmed

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

               võttes arvesse Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli ESTÜ asutamislepingu kehtivuse lõppemise finantstagajärgede ning söe ja terase teadusfondi kohta, eriti selle artikli 2 esimest lõiku,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut,

               toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa Söe- ja Teraseühenduse (ESTÜ) asutamislepingu artikli 97 kohaselt lõppes nimetatud lepingu kehtivus 23. juulil 2002. aastal.

               (2)Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud protokolli (edaspidi „protokoll“) kohaselt lähevad ESTÜ varad ja kohustused üle Euroopa Ühendusele ning nende varade 23. juuli 2002. aasta ESTÜ bilansis näidatud puhasvara assigneeritakse teadusuuringuteks söe- ja terasetööstusega seotud sektorites.

               (3)Protokolli kohaselt on nendest varadest saadavad tulud sihtotstarbelised ja nähtud ette selleks, et rahastada vastavalt protokollile ja selle alusel vastuvõetud aktidele söe- ja terasetööstusega seotud sektorite neid teadusprojekte, mis jäävad väljapoole teadusuuringute raamprogrammi.

               (4)Kuna kapitaliturgude intressimäärad olid viimastel aastatel väga madalad, vähenes likvideeritava ESTÜ varadest tulenev tulu, mis oli nähtud ette söe- ja terasetööstusega seotud sektorites teadusprojektide rahastamiseks, erakordselt suurel määral ning seetõttu on vaja vaadata läbi eeskirjad seoses söe ja terase teadusfondi teadusprogrammi raames vabanenud summadega, et lubada nende kasutuselevõttu teadusprogrammis.

               (5)Samal põhjusel on vaja ühtlasi vaadata läbi eeskirjad seoses söe ja terase teadusfondi teadusprogrammi raames tagastatud summadega, et lubada nende kasutuselevõttu teadusprogrammis vastavalt finantsmääruse asjakohastele sätetele sihtotstarbeliste tulude kohta,
                  4

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Otsust 2003/76/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1) Artikli 4 lõige 4 asendatakse järgmisega:

               „4. Tulud ja nendest tuludest tulenevad assigneeringud, mis on kasutamata konkreetse aasta 31. detsembril, samuti söe ja terase teadusfondi teadusprogrammi raames vabanenud summad kantakse automaatselt üle järgmisesse aastasse. Neid assigneeringuid ei ole lubatud üle kanda muudesse eelarvepunktidesse.

               Summad, mis vastavad söe ja terase teadusfondi teadusprogrammi raames alates 6. veebruarist 2003 tehtud kulukohustuste tühistamistele, tehakse kättesaadavaks pärast käesoleva otsuse jõustumist.“

               2) Artiklist 4 jäetakse välja lõige 5.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  KOM (2014) 14

                     (2)
                  COM (2016) 155

                     (3)
                  Euroopa Liidu toimimise lepingu protokoll nr 37 ESTÜ asutamislepingu kehtivuse lõppemise finantstagajärgede ning söe ja terase teadusfondi kohta.

                     (4)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määrus (EL, Euratom) nr 966/2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (ELT L 298, 26.10.2012, lk 1).