               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,8.4.2016
            COM(2016) 189 final
            2016/0096(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu ja Saalomoni Saarte vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sõlmimise kohta

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               Nõukogu määruses (EÜ) nr 539/2001
                  1
                on loetletud kolmandad riigid, kelle kodanikel peab liikmesriikide välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud. Määrust (EÜ) nr 539/2001 kohaldavad kõik liikmesriigid peale Iirimaa ja Ühendkuningriigi.

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 509/2014
                  2
                muudeti määrust (EÜ) nr 539/2001, kandes 19 riiki üle II lisasse, kus on loetletud kolmandad riigid, kelle kodanikud on viisanõudest vabastatud. Kõnealused 19 riiki on: Araabia Ühendemiraadid, Belau, Colombia, Dominica, Grenada, Ida-Timor, Kiribati, Marshalli Saared, Mikroneesia, Nauru, Peruu, Saalomoni Saared, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinid, Samoa, Tonga, Trinidad ja Tobago, Tuvalu ning Vanuatu. II lisas on lisatud igale nimetatud riigile osutavale viitele joonealune märkus, milles täpsustatakse, et „vabastust viisanõudest kohaldatakse Euroopa Liiduga sõlmitava viisavabaduslepingu jõustumise kuupäevast”.

               Määrus (EL) nr 509/2014 võeti vastu 20. mail 2014 ja see jõustus 9. juunil 2014. Juulis 2014 esitas komisjon nõukogule soovituse anda talle volitused alustada läbirääkimisi viisavabaduslepingu sõlmimiseks järgmise 17 riigiga: Araabia Ühendemiraadid, Belau, Dominica, Grenada, Ida-Timor, Kiribati, Marshalli Saared, Mikroneesia, Nauru, Saalomoni Saared, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinid, Samoa, Tonga, Trinidad ja Tobago, Tuvalu ning Vanuatu
                  3
               . 9. oktoobril 2014 esitas nõukogu komisjonile läbirääkimisjuhised.

               Esimesed viisavabaduslepingud kirjutati alla 6. mail 2015 (Araabia Ühendemiraatidega), 26. mail 2015 (Ida-Timoriga) ja 28. mail 2015 (Dominica, Grenada, Saint Lucia, Saint Vincenti ja Grenadiinide, Samoa, Trinidadi ja Tobago ning Vanuatuga) ning alates lepingute allakirjutamise kuupäevast kuni nende jõustumiseni kohaldatakse neid ajutiselt. Nõukogu andis volituse kirjutada alla ka teised viisavabaduslepingud ning seda on tehtud Tongaga (20. novembril 2015), Colombiaga (2. detsembril 2015) ja Palauga (7. detsembril 2015). Kiribatiga ei ole veel lepingu allakirjutamise aeg kindlaks määratud. Alates nende nelja lepingu allakirjutamisele järgnevast päevast kuni nende jõustumiseni kohaldatakse neid lepinguid ajutiselt.

               Läbirääkimisi Saalomoni Saartega alustati 19. novembril 2014. Selle kohtumise käigus vaadati läbi kogu projekti tekst ja hilisemate kontaktide käigus saavutati kokkulepe kõigis küsimustes. Pealäbirääkijad parafeerisid lepingu 13. novembril 2015 Brüsselis. Liikmesriikidele teatati sellest nõukogu viisatöörühma 7. detsembri 2015. aasta koosolekul.

               2.ÕIGUSLIK ALUS

               Liidu poolt on lepingu õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) artikli 77 lõike 2 punkt a koostoimes artikliga 218.

               Lisatud ettepanek on õiguslik vahend lepingu sõlmimiseks. Nõukogu teeb oma otsuse pärast lepingu allakirjutamist kvalifitseeritud häälteenamusega liidu nimel nõukogu eesistuja määratud isiku vahendusel ning pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 6 teise lõigu punktile a.

               3.LÄBIRÄÄKIMISTE TULEMUS

               Komisjon on seisukohal, et nõukogu läbirääkimisjuhistes seatud eesmärgid on saavutatud ja viisavabaduslepingu eelnõu on Euroopa Liidule vastuvõetav.

               Lepingu eelnõu lõpliku sisu võib kokku võtta järgmiselt:

               Eesmärk

               Lepinguga nähakse Euroopa Liidu ja Saalomoni Saarte kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               Kõikide ELi kodanike võrdse kohtlemise tagamiseks on lepingusse lisatud säte, mille kohaselt Saalomoni Saared võivad lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõikide Euroopa Liidu liikmesriikide suhtes ning liit võib omakorda lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõigi oma liikmesriikide nimel.

               Ühendkuningriigi ja Iirimaa eriseisundit on kajastatud otsuse preambulis.

               Kohaldamisala

               Viisanõudest on vabastatud kõik isikud (tava-, diplomaatilise, teenistus- või ametipassi ning eripassi kasutajad), kes reisivad kõikidel muudel eesmärkidel peale tasustatava töö tegemise. Viimasesse reisijate kategooriasse kuuluvate teise lepinguosalise kodanike suhtes on igal liikmesriigil ja samuti Saalomoni Saartel õigus kehtestada kooskõlas kohaldatavate liidu või riiklike õigusaktidega viisanõue. Ühtlase rakendamise tagamiseks on lepingule lisatud ühisdeklaratsioon, milles tõlgendatakse tasustatava töö tegemise eesmärgil reisivate isikute kategooriat.

               Viibimise kestus

               Lepinguga nähakse Euroopa Liidu ja Saalomoni Saarte kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul. Lepingule on lisatud ühisdeklaratsioon, milles tõlgendatakse kõnealust 90-päevast ajavahemikku mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               Lepingus võetakse arvesse nende liikmesriikide olukorda, kes veel ei kohalda Schengeni acquis’d täies ulatuses. Kuni need liikmesriigid ei ole sisepiirideta Schengeni ala osa, nähakse Saalomoni Saarte kodanikele viisavabaduslepinguga ette õigus viibida lisaks kogu Schengeni ala kohta arvestatud ajavahemikule kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul iga kõnealuse liikmesriigi (praegu Bulgaaria, Horvaatia, Küpros ja Rumeenia) territooriumil.

               Territoriaalne kohaldamisala

               Leping sisaldab territoriaalse kohaldatavusega seotud sätteid: Prantsusmaa ja Madalmaade puhul annab viisanõudest loobumine Saalomoni Saarte kodanikele õiguse viibida kõnealuste liikmesriikide Euroopas paikneval territooriumil.

               Deklaratsioonid

               Lisaks eespool nimetatud ühisdeklaratsioonidele on lepingule lisatud veel kaks ühisdeklaratsiooni:

               –ühisdeklaratsioon, mis käsitleb Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini seost Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega;

               –ühisdeklaratsioon viisavabaduslepingu sisu ja tagajärgi käsitleva ning muu asjakohase teabe, näiteks sissesõidunõuete laialdase levitamise kohta.

               4.KOKKUVÕTE

               Eespool esitatut silmas pidades teeb komisjon nõukogule ettepaneku kiita pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist heaks Euroopa Liidu ja Saalomoni Saarte vaheline lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlev leping.

               2016/0096 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               Euroopa Liidu ja Saalomoni Saarte vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sõlmimise kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 77 lõike 2 punkti a koostoimes artikli 218 lõike 6 teise lõigu punktiga a,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut
                  4

               ning arvestades järgmist:

               (1)Komisjon on pidanud Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Saalomoni Saartega sõlmitava lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu (edaspidi „leping”) üle.

               (2)Kooskõlas nõukogu otsusega (EL) 2015/[…] on lepingule alla kirjutatud ja seda kohaldatakse ajutiselt alates […].

               (3)Lepinguga moodustatakse lepingu haldamise ekspertide ühiskomitee. Liitu esindab ühiskomitees komisjon, keda peaksid abistama liikmesriikide esindajad.

               (4)Käesolev otsus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Ühendkuningriik ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2000/365/EÜ
                  5
               ; seetõttu ei osale Ühendkuningriik käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               (5)Käesolev otsus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2002/192/EÜ
                  6
               ; seetõttu ei osale Iirimaa käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               (6)Leping tuleks heaks kiita,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liidu ja Saalomoni Saarte vaheline lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlev leping kiidetakse liidu nimel heaks.

               Artikkel 2

               Nõukogu eesistuja esitab liidu nimel lepingu artikli 8 lõikes 1 sätestatud teate
                  7
               .

               Artikkel 3

               Lepingu artikliga 6 moodustatud ekspertide ühiskomitees esindab liitu komisjon, keda abistavad liikmesriikide eksperdid.

               Artikkel 4

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  Nõukogu 15. märtsi 2001. aasta määrus (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1).

                     (2)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta määrus (EL) nr 509/2014, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (ELT L 149, 20.5.2014, lk 67).

                     (3)
                  COM(2014) 467, 17.7.2014.

                     (4)
                  Nõusolek anti [...]

                     (5)
                  Nõukogu 29. mai 2000. aasta otsus 2000/365/EÜ Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes (EÜT L 131, 1.6.2000, lk 43).

                     (6)
                  Nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsus 2002/192/EÜ Iirimaa taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes (EÜT L 64, 7.3.2002, lk 20).

                     (7)
                  Nõukogu peasekretariaat avaldab lepingu jõustumise kuupäeva Euroopa Liidu Teatajas.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,8.4.2016
            COM(2016) 189 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: Nõukogu otsus
            Euroopa Liidu ja Saalomoni Saarte vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sõlmimise kohta

               LISA

               järgmise dokumendi juurde:

               Ettepanek: Nõukogu otsus

               Euroopa Liidu ja Saalomoni Saarte vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sõlmimise kohta

               Euroopa Liidu ja Saalomoni Saarte vaheline

               lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlev
                  LEPING

               EUROOPA LIIT, edaspidi „liit” või „EL”, ja

               SAALOMONI SAARED,

               edaspidi koos „lepinguosalised”,

               PIDADES SILMAS lepinguosaliste sõbralike suhete edendamist ja soovides hõlbustada oma kodanike reisimist, tagades neile viisavaba riiki sisenemise ja lühiajalise riigis viibimise õiguse,

               VÕTTES ARVESSE Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta määrust (EL) nr 509/2014 (millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud),
                  1
                millega kantakse muu hulgas 19 kolmandat riiki, sealhulgas Saalomoni Saared, nende kolmandate riikide nimekirja, kelle kodanikud on lühiajalisel viibimisel liikmesriikides viisanõudest vabastatud,

               PIDADES SILMAS määruse (EL) nr 509/2014 artiklit 1, milles on sätestatud, et kõnealuse 19 riigi suhtes kohaldatakse viisanõudest vabastamist alates liiduga sõlmitava viisavabaduslepingu jõustumise kuupäevast,

               SOOVIDES kindlustada võrdse kohtlemise kõigile ELi kodanikele,

               VÕTTES ARVESSE, et käesolev leping ei hõlma isikuid, kes soovivad lühiajalise viibimise jooksul teha tasustatavat tööd, ning seetõttu kohaldatakse kõnealuste isikute suhtes ka edaspidi asjakohaseid liidu õigusnorme ja liikmesriikide õigusakte ning asjakohaseid Saalomoni Saarte õigusakte, mis käsitlevad viisanõude kehtestamist või viisanõudest vabastamist ja tööturule juurdepääsu,

               VÕTTES ARVESSE protokolli Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes ning Euroopa Liidu raamistikku integreeritud Schengeni acquis’d käsitlevat protokolli, mis on lisatud Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule, ning kinnitades, et käesolevat lepingut ei kohaldata Ühendkuningriigi ega Iirimaa suhtes,

               ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:

               ARTIKKEL 1

               Eesmärk

               Lepinguga nähakse liidu ja Saalomoni Saarte kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               ARTIKKEL 2

               Mõisted

               Käesolevas lepingus kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a)
                     „liikmesriik” – liidu liikmesriik, välja arvatud Ühendkuningriik ja Iirimaa;

               b)
                     „liidu kodanik” – punktis a määratletud liikmesriigi kodanik;

               c)
                     „Saalomoni Saarte kodanik” – isik, kellel on Saalomoni Saarte kodakondsus;

               d)
                     „Schengeni ala” – sisepiirideta ala, mis hõlmab selliste punktis a määratletud liikmesriikide territooriumi, kes kohaldavad täielikult Schengeni acquis’d.

               ARTIKKEL 3

               Reguleerimisala

               1.
                     Liidu kodanikud, kellel on liikmesriigi välja antud kehtiv tava-, diplomaatiline, teenistus-, ameti- või eripass, võivad siseneda viisavabalt Saalomoni Saarte territooriumile ja viibida seal viisavabalt artikli 4 lõikes 1 kindlaks määratud ajavahemikul.

               Saalomoni Saarte kodanikud, kellel on Saalomoni Saarte välja antud kehtiv tava-, diplomaatiline, teenistus-, ameti- või eripass, võivad siseneda viisavabalt liikmesriikide territooriumile ja viibida seal viisavabalt artikli 4 lõikes 2 kindlaks määratud ajavahemikul.

               2.
                     Käesoleva artikli lõiget 1 ei kohaldada nende isikute suhtes, kes reisivad tasustatava töö tegemise eesmärgil.

               Kõnealuse isikute kategooria puhul võib iga liikmesriik vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 539/2001
                  2
                artikli 4 lõikele 3 kehtestada Saalomoni Saarte kodanike suhtes viisanõude või nad viisanõudest vabastada.

               Kõnealuse isikute kategooria puhul võivad Saalomoni Saared iga liikmesriigi kodanike suhtes kehtestada viisanõude või viisanõudest loobuda kooskõlas siseriikliku õigusega.

               3.
                     Käesoleva lepinguga ette nähtud viisanõudest loobumise kohaldamine ei piira lepinguosaliste selliste õigusaktide kohaldamist, mis käsitlevad riiki sisenemise ja seal lühiajalise viibimise tingimusi. Liikmesriikidel ja Saalomoni Saartel on õigus keelata isikutel nende territooriumile siseneda ja seal lühiajaliselt viibida, kui üks või mitu kõnealust tingimust on täitmata.

               4.
                     Viisanõudest loobumist kohaldatakse sõltumata sellest, missuguse transpordivahendiga reisijad lepinguosaliste piiri ületavad.

               5.
                     Käesolevas lepingus käsitlemata küsimuste suhtes kohaldatakse liidu õigust ning liikmesriikide ja Saalomoni Saarte siseriiklikku õigust.

               ARTIKKEL 4

               Viibimise kestus

               1.
                     Liidu kodanikud võivad viibida Saalomoni Saarte territooriumil kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               2.
                     Saalomoni Saarte kodanikud võivad viibida Schengeni acquis’d täielikult kohaldavate liikmesriikide territooriumil kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul. Kõnealuse ajavahemiku arvutamisel ei võeta arvesse viibimist sellises liikmesriigis, kes veel ei kohalda täielikult Schengeni acquis’d.

               Saalomoni Saarte kodanikud võivad viibida kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul iga sellise liikmesriigi territooriumil, kes veel ei kohalda täielikult Schengeni acquis’d; sellisel juhul ei võeta viibimise kestuse arvutamisel arvesse Schengeni acquis’d täielikult kohaldavate liikmesriikide territooriumil viibimise kestust.

               3.
                     Käesoleva lepinguga ei piirata Saalomoni Saarte ja liikmesriikide võimalust lubada kooskõlas siseriikliku ja liidu õigusega viibida oma territooriumil kauem kui 90 päeva.

               ARTIKKEL 5

               Territoriaalne kohaldamisala

               1.
                     Käesolevat lepingut kohaldatakse Prantsuse Vabariigi puhul ainult Prantsuse Vabariigi Euroopas paikneva territooriumi suhtes.

               2.
                     Käesolevat lepingut kohaldatakse Madalmaade Kuningriigi puhul ainult Madalmaade Kuningriigi Euroopas paikneva territooriumi suhtes.

               ARTIKKEL 6

               Lepingu haldamise ühiskomitee

               1.
                     Lepinguosalised moodustavad ekspertide ühiskomitee (edaspidi „komitee”), mis koosneb liidu esindajatest ja Saalomoni Saarte esindajatest. Liitu esindab Euroopa Komisjon.

               2.
                     Komitee ülesanded on muu hulgas järgmised:

               a)
                     teostada järelevalvet käesoleva lepingu rakendamise üle;

               b)
                     esitada ettepanekuid käesoleva lepingu muutmiseks või täiendamiseks;

               c)
                     lahendada käesoleva lepingu tõlgendamise või kohaldamise üle tekkivaid vaidlusi.

               3.
                     Komitee tuleb vajaduse korral kokku ühe lepinguosalise taotlusel.

               4.
                     Komitee kehtestab oma töökorra.

               ARTIKKEL 7

               Seos käesoleva lepingu ning liikmesriikide ja Saalomoni Saarte vaheliste olemasolevate kahepoolsete viisanõudest loobumist käsitlevate lepingute vahel

               Käesolev leping on ülimuslik liikmesriikide ja Saalomoni Saarte vahel sõlmitud selliste kahepoolsete lepingute ja kokkulepete suhtes, mis hõlmavad käesoleva lepingu kohaldamisalasse jäävaid küsimusi.

               ARTIKKEL 8

               Lõppsätted

               1.
                     Lepinguosalised ratifitseerivad või kiidavad käesoleva lepingu heaks vastavalt oma sisemenetlusele ning see jõustub teise kuu esimesel päeval pärast viimase sellise teate saamise kuupäeva, millega lepinguosalised teineteisele teatavad, et kõnealused menetlused on lõpule viidud.

               Käesolevat lepingut kohaldatakse ajutiselt alates selle allakirjutamise kuupäevale järgnevast päevast.

               2.
                     Käesolev leping sõlmitakse määramata ajaks, välja arvatud juhul, kui see lõpetatakse lõike 5 kohaselt.

               3.
                     Käesolevat lepingut võib muuta lepinguosaliste kirjalikul kokkuleppel. Muudatused jõustuvad pärast seda, kui lepinguosalised on teineteisele teatanud selleks vajalike sisemenetluste lõpuleviimisest.

               4.
                     Lepinguosalised võivad lepingu täitmise täielikult või osaliselt peatada eelkõige avaliku korra, riigi julgeoleku või rahvatervise kaitse huvides, samuti ebaseadusliku sisserände tõttu või juhul, kui üks lepinguosaline kehtestab uuesti viisanõude. Lepingu täitmise peatamise otsusest teatatakse teisele lepinguosalisele hiljemalt kaks kuud enne selle kavandatud jõustumist. Käesoleva lepingu täitmise peatanud lepinguosaline teatab viivitamata teisele lepinguosalisele, kui käesoleva lepingu täitmise peatamise põhjused on kõrvaldatud, ja lõpetab lepingu täitmise peatamise.

               5.
                     Kumbki lepinguosaline võib käesoleva lepingu lõpetada, teatades sellest kirjalikult teisele lepinguosalisele. Käesolev leping kaotab kehtivuse 90. päeval pärast teatamise kuupäeva.

               6.
                     Saalomoni Saared võivad käesoleva lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõigi liikmesriikide suhtes korraga.

               7.
                     Liit võib käesoleva lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõigi oma liikmesriikide nimel.

               Koostatud kahes eksemplaris bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, horvaadi, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi ja ungari keeles, kusjuures kõik tekstid on võrdselt autentsed.

               ÜHISDEKLARATSIOON ISLANDI, NORRA, ŠVEITSI JA LIECHTENSTEINI KOHTA

               Lepinguosalised võtavad arvesse Euroopa Liidu ning Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini vahelisi tihedaid suhteid, mis tulenevad eelkõige 18. mai 1999. aasta ja 26. oktoobri 2004. aasta lepingutest, mis käsitlevad nende riikide ühinemist Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega.

               Seepärast on soovitav, et ühelt poolt Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini ning teiselt poolt Saalomoni Saarte ametiasutused sõlmiksid viivitamata lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevad kahepoolsed lepingud käesoleva lepingu tingimustega sarnastel tingimustel.

               ÜHISDEKLARATSIOON, MILLES TÕLGENDATAKSE KÄESOLEVA LEPINGU ARTIKLI 3 LÕIKES 2 KÄSITLETAVAT TASUSTATAVA TÖÖ EESMÄRGIL REISIVATE ISIKUTE KATEGOORIAT

               Lepinguosalised lepivad ühtse tõlgenduse tagamiseks kokku, et käesoleva lepingu kohaldamisel hõlmab tasustatavat tööd tegevate isikute kategooria selliseid isikuid, kes sisenevad teise lepinguosalise territooriumile tasustatava töö tegemise või tulutoova tegevusega tegelemise eesmärgil töövõtja või teenuse osutajana.

               Kõnealune kategooria ei hõlma:

               –
                     äritegevusega tegelevaid isikuid, s.t isikuid, kes reisivad ärikohtumise eesmärgil (ega tööta teise lepinguosalise territooriumil);

               –
                     sportlasi või kunstnikke, kes tegutsevad riigis ajutiselt;

               –
                     ajakirjanikke, kelle on saatnud nende elukohariigi meedia, ning

               –
                     äriühingusiseseid praktikante.

               Käesoleva deklaratsiooni rakendamise üle teostab lepingu artiklis 6 sätestatud vastutuse raames järelevalvet ühiskomitee, kes võib teha muudatusettepanekuid, kui ta peab seda lepinguosaliste kogemuste põhjal vajalikuks.

               ÜHISDEKLARATSIOON, MILLES TÕLGENDATAKSE KÄESOLEVA LEPINGU ARTIKLIS 4 SÄTESTATUD 90-PÄEVAST VIIBIMISE KESTUST MIS TAHES 180-PÄEVASE AJAVAHEMIKU JOOKSUL

               Lepinguosalised lepivad kokku, et käesoleva lepingu artiklis 4 sätestatud kuni 90-päevane kestus mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul tähendab kas üht katkematut külastust või mitut järjestikust külastust, mille kestus ei ületa 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               Väljend „mis tahes” osutab sellele, et kohaldatakse liikuvat 180-päevast võrdlusperioodi, võttes arvesse kõik liikmesriikide territooriumil viibimise päevad viimase 180-päevase ajavahemiku jooksul, et kontrollida, kas nõue, mille kohaselt on liikmesriikide territooriumil lubatud viibida 90 päeva 180-päevase ajavahemiku jooksul, on jätkuvalt täidetud. See tähendab muu hulgas, et kui liikmesriikide territooriumil ei ole viibitud katkematu 90-päevase ajavahemiku jooksul, on lubatud uus kuni 90-päevane viibimine.

               ÜHISDEKLARATSIOON KODANIKE TEAVITAMISE KOHTA
                  VIISANÕUDEST LOOBUMISE LEPINGUST

               Teadvustades läbipaistvuse olulisust Euroopa Liidu ja Saalomoni Saarte kodanike jaoks, kohustuvad lepinguosalised tagama viisanõudest loobumise lepingu sisu ja tagajärgi käsitleva ning muu asjakohase teabe, näiteks territooriumile sisenemise tingimuste laialdase levitamise.

               _________________

                     (1)
                  ELT L 149, 20.5.2004, lk 67.

                     (2)
                  Nõukogu 15. märtsi 2001. aasta määrus (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1).


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,27.7.2017
            COM(2017) 399 final
            2017/0177(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelise majanduspartnerluslepinguga loodud CARIFORUMi-ELi ühisnõukogus liidu nimel võetava seisukoha kohta seoses vahekohtunike nimekirja koostamisega

               SELETUSKIRI

               1.Ettepaneku sisu

               Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust, millega kehtestatakse ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelise majanduspartnerluslepinguga loodud CARIFORUMi-ELi ühisnõukogus liidu nimel võetav seisukoht vahekohtunike nimekirja koostamist käsitleva otsuse kavandatava vastuvõtmise kohta.

               2.Ettepaneku taust

               2.1.Majanduspartnerlusleping ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel

               Majanduspartnerluslepinguga ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel (edaspidi „leping“) soovitakse kaasa aidata vaesuse vähendamisele ja võimalikule kõrvaldamisele luues kaubanduspartnerluse, mis on kooskõlas jätkusuutliku arengu eesmärgi, aastatuhande arengueesmärkide ja Cotonou lepinguga.

               Lepingule kirjutati alla 15. oktoobril 2008 ning seda kohaldatakse ajutiselt alates 29. detsembrist 2008.

               2.2.CARIFORUMi-ELi ühisnõukogu

               CARIFORUMi-ELi ühisnõukogu vastutab lepingu toimimise ja rakendamise eest ning jälgib selle eesmärkide täitmist. Ühisnõukogu kohtumised toimuvad ministrite tasandil ja korrapäraste ajavahemike järel, mis ei ole pikemad kui kaks aastat. Lepingu eesmärkide saavutamiseks on ühisnõukogul õigus teha otsuseid kõikides lepinguga hõlmatud küsimustes. Vastuvõetud otsused on lepinguosaliste ja allakirjutanud CARIFORUMi riikide jaoks siduvad ning nad võtavad nende rakendamiseks vajalikud meetmed kooskõlas lepinguosaliste ja allakirjutanud CARIFORUMi riikide sise-eeskirjadega.

               2.3.CARIFORUMi-ELi ühisnõukogu kavandatud õigusakt

               17. novembril 2017 peetava neljanda koosoleku käigus on CARIFORUMi-ELi ühisnõukogul kavas võtta vastu otsus lepingu artikli 221 lõike 1 kohase vahekohtunike nimekirja koostamise kohta (edaspidi „kavandatud õigusakt“).

               Käesoleva kavandatud õigusakti eesmärk on kehtestada nimekiri, mis koosneb viieteistkümnest isikust, kellel on erialateadmised ja kogemused õigusalal ja rahvusvahelises kaubanduses ning kes on valmis tegutsema vahekohtunikena lepingu artikli 221 lõike 1 tähenduses. See samm on vajalik lepingus sätestatud vaidluste lahendamise mehhanismide rakendamiseks.

               Käesolev kavandatud õigusakt on lepinguosaliste jaoks siduv vastavalt lepingu artiklile 221, milles on sätestatud: „CARIFORUMi-ELi kaubandus- ja arengukomitee koostab hiljemalt kolm kuud pärast käesoleva lepingu ajutise kohaldamise algust nimekirja vähemalt 15 isikust, kes soovivad ja saavad täita vahekohtuniku ülesannet. Kumbki lepinguosaline saab valida viis isikut, keda ta vahekohtunikeks soovib. Lisaks määravad lepinguosalised vastastikusel kokkuleppel viis isikut, kes ei ole kummagi lepinguosalise kodanikud ning kes täidavad vahekohtu eesistuja kohuseid. CARIFORUMi-ELi kaubandus- ja arengukomitee tagab nimekirja järjepideva vastavuse nimetatud tingimustele.“

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               Lepingu artikli 221 lõikes 1 on ette nähtud, et tuleb kehtestada nimekiri, mis koosneb 15 isikust, kellel on erialateadmised ja kogemused õigusalal ja rahvusvahelises kaubanduses ning kes on valmis tegutsema vahekohtunikena. Kumbki lepinguosaline on välja valinud viis isikut ja lepinguosalised on koos valinud veel viis isikut, kes ei ole kummagi lepinguosalise kodanikud ja kes täidavad vahekohtu eesistuja kohuseid.

               Käesolevale nõukogu otsuse eelnõule lisatav lisa ja vahekohtunike nimekiri kiideti CARIFORUMi liikmete poolt heaks 25. novembril 2016 Jamaical toimunud kuuenda CARIFORUMi-ELi kaubandus- ja arengukomitee kohtumise käigus.

               Ettepanekus esitatud liidu nimel võetava seisukoha eesmärk on muuta kavandatud õigusakt siduvaks.

               4.Õiguslik alus

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikega 9 on ette nähtud selliste otsuste vastuvõtmine, millega kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega õigusakte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku.

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhtumil

               CARIFORUMi-ELi ühisnõukogu on lepingus sätestatud organ.

               Käesolev õigusakt, mis CARIFORUMi-ELi ühisnõukogul tuleb vastu võtta, on õigusliku toimega õigusakt. Vastavalt lepingu artiklile 221 muutub kavandatud õigusakt rahvusvahelise õiguse raames lepinguosaliste jaoks siduvaks.

               Kavandatud õigusaktiga ei täiendata ega muudeta lepingu institutsioonilist raamistikku.

               Ettepanekus esitatud otsuse menetlusõiguslik alus on seega ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohaste otsuste materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige sellest, mis on kavandatud õigusakti eesmärk ja sisu, mille suhtes liidu nimel võetav seisukoht tuleb vastu võtta.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Käesoleva kavandatud õigusakti eesmärk ja sisu on seotud ühise kaubanduspoliitikaga.

               Ettepanekus esitatud otsuse materiaalõiguslik alus on seega ELi toimimise lepingu artikkel 207.

               4.3.Kokkuvõte

               Ettepanekus esitatud otsuse õiguslik alus peaks seega olema ELi toimimise lepingu artikkel 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               2017/0177 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelise majanduspartnerluslepinguga loodud CARIFORUMi-ELi ühisnõukogus liidu nimel võetava seisukoha kohta seoses vahekohtunike nimekirja koostamisega

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelisele majanduspartnerluslepingule
                  1
                (edaspidi „leping“) kirjutati alla 15. oktoobril 2008 ja seda kohaldatakse ajutiselt alates 29. detsembrist 2008.

               (2)17. novembril 2017 peetava neljanda koosoleku käigus tuleb CARIFORUMi-ELi ühisnõukogul võtta vastu otsus vahekohtunike nimekirja koostamise kohta.

               (3)On asjakohane kehtestada liidu nimel CARIFORUMi-ELi ühisnõukogus vastu võetav seisukoht, sest kõnealune otsus saab olema liidu jaoks siduv.

               (4)Lisatud ettepanek nõukogu otsuse kohta kujutab endast õiguslikku vahendit, mille vahendusel kehtestatakse nimekiri, mis koosneb 15 isikust, kellel on erialateadmised ja kogemused õigusalal ja rahvusvahelises kaubanduses ning kes on valmis tegutsema vahekohtunikena lepingu artikli 221 lõike 1 tähenduses. See on vajalik lepingus sätestatud vaidluste lahendamise mehhanismide rakendamiseks.

               (5)Euroopa Liidu lepingu artikli 17 lõike 1 kohaselt esindab CARIFORUMi-ELi ühisnõukogus liitu komisjon. Euroopa Liidu lepingu artikli 4 lõike 3 kohaselt toetavad liikmesriigid liidu seisukohta,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Liidu nimel 17. novembril 2017 CARIFORUMi-ELi ühisnõukogu neljandal koosolekul võetav seisukoht põhineb käesolevale otsusele lisatud CARIFORUMi-ELi ühisnõukogu otsuse eelnõul.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile ja liikmesriikidele.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  ELT L 289, 30.10.2008, lk 3.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,27.7.2017
            COM(2017) 399 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: nõukogu otsus
            ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelise majanduspartnerluslepinguga loodud CARIFORUMi-ELi ühisnõukogus liidu nimel võetava seisukoha kohta seoses vahekohtunike nimekirja koostamisega

               LISA

               EELNÕU:

               CARIFORUMi-ELi ÜHISNÕUKOGU OTSUS nr …/2017,

               ...,

               mille võtab vastu kõnealune ühisnõukogu, mis loodi ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel sõlmitud majanduspartnerluslepingu alusel, ja milles käsitletakse vahekohtunike nimekirja kehtestamist

               CARIFORUMi-ELi ÜHISNÕUKOGU,

               võttes arvesse ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelist majanduspartnerluslepingut (edaspidi „leping“), eriti selle artikli 221 lõiget 1,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Lepinguosalised võtavad vastu artikli 221 lõikes 1 ette nähtud 15 vahekohtunikust koosneva nimekirja, mis on lisatud käesolevale otsusele.

               Artikkel 2

               Käesolevale otsusele lisatud vahekohtunike nimekirja võib muuta CARIFORUMi-ELi kaubandus- ja arengukomitee.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus jõustub ….

               (Koht) …

                        CARIFORUMi riikide nimel

                        Euroopa Liidu nimel

               LISA

               Vahekohtunike nimekiri (artikli 221 lõige 1)

               CARIFORUMi riikide valitud vahekohtunikud:

               Tracy BENN-ROBERTS – Antigua ja Barbuda

               Nicole FOSTER – Barbados

               Bertha COOPER – ROSSEAU – Bahama saared

               Michelle A. BROWN – Jamaica

               Fabiola MEDINA GARNES – Dominikaani Vabariik

               Euroopa Liidu valitud vahekohtunikud:

               Jacques BOURGEOIS – Belgia

               Claus – Dieter EHLERMANN – Saksamaa

               Pieter Jan KUIJPER – Madalmaad

               Giorgio SACERDOTI – Itaalia

               Ramon TORRENT – Hispaania

               Lepinguosaliste ühiselt valitud vahekohtunikud:

               Frederick ABBOTT – Ameerika Ühendriigid

               James BACCHUS – Ameerika Ühendriigid

               Armand DE MESTRAL – Canada

               Claudia OROZCO – Colombia

               Helge SELAND – Norra


title: Ettepanek: Nõukogu otsus euro kasutuselevõtu kohta Eestis 1. jaanuaril 2011

text:
|

52010PC0239

	[pic] | EUROOPA KOMISJON |Brüssel 12.5.2010KOM(2010) 239 lõplik2010/0135 (NLE)Ettepanek:NÕUKOGU OTSUSeuro kasutuselevõtu kohta Eestis 1. jaanuaril 2011SELETUSKIRIETTEPANEKU TAUSTNõukogu otsustas 3. mail 1998. aastal, et Belgia, Saksamaa, Hispaania, Prantsusmaa, Iirimaa, Itaalia, Luksemburg, Madalmaad, Portugal, Austria ja Soome olid täitnud vajalikud tingimused euro kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 1999. aastal. Taani ja Ühendkuningriik kasutasid loobumisklauslit, mistõttu nõukogu nende kohta hinnangut ei andnud. Kreekat ja Rootsit vaatles nõukogu kui liikmesriike, kelle suhtes on kehtestatud erand. Nõukogu otsustas 19. juunil 2000. aastal, et Kreeka oli täitnud vajalikud tingimused euro kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 2001. aastal. Ühinemisakti artikli 4 kohaselt on Euroopa Liiduga 1. mail 2004. aastal ühinenud riigid (Tšehhi Vabariik, Eesti, Küpros, Läti, Leedu, Ungari, Malta, Poola, Sloveenia ja Slovakkia) liikmesriigid, kelle suhtes on kehtestatud erand. Nõukogu otsustas 11. juulil 2006. aastal, et Sloveenia oli täitnud vajalikud tingimused euro kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 2007. aastal. Ühinemisakti artikli 5 kohaselt on Euroopa Liiduga 1. jaanuaril 2007. aastal ühinenud Bulgaaria ja Rumeenia liikmesriigid, kelle suhtes on kehtestatud erand. Nõukogu otsustas 10. juulil 2007. aastal, et Küpros ja Malta olid täitnud vajalikud tingimused ühisraha kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 2008. aastal. Nõukogu otsustas 8. juulil 2008. aastal, et Slovakkia oli täitnud vajalikud tingimused euro kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 2009. aastal.Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) artikli 140 lõikega 1 on ette nähtud, et vähemalt kord kahe aasta järel või kui seda taotleb mõni liikmesriik, kelle suhtes on kehtestatud erand, annavad komisjon ja Euroopa Keskpank nõukogule aru nende riikide edusammudest majandus- ja rahaliiduga seotud kohustuste täitmisel, kelle suhtes on kehtestatud erand. Komisjon võib esitada oma ja Euroopa Keskpanga (EKP) aruannete põhjal nõukogule ettepaneku võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 2 kohase menetlusega vastu otsus tühistada kehtestatud erand nende liikmesriikide puhul, kes on täitnud vajalikud tingimused.Komisjoni ja Euroopa Keskpanga korrapäraselt koostatavad viimased lähenemisaruanded võeti vastu 2008. aasta mais. Taani ja Ühendkuningriik ei ole väljendanud soovi euro kasutusele võtta. Seepärast hõlmab 2010. aasta lähenemisaruanne järgmist üheksat liikmesriiki, kelle suhtes on kehtestatud erand: Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Eesti, Läti, Leedu, Ungari, Poola, Rumeenia ja Rootsi.Kolleegium võttis komisjoni koostatud lähenemisaruande vastu 12. mail 2010. aastal. EKP võttis oma aruande vastu 12. mail. Kõnealustes aruannetes vaadeldakse liikmesriikide õigusaktide, sealhulgas iga liikmesriigi keskpanga põhikirja kooskõla ELi toimimise lepingu artiklitega 130 ja 131 ning EKPS ja EKP põhikirjaga. Aruannetes vaadeldakse ka püsiva vastastikuse lähenemise kõrge taseme saavutamist lähenemiskriteeriumide täitmise alusel ning võetakse arvesse mitmeid teisi ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 viimases lõigus nimetatud tegureid.Komisjoni lähenemisaruandes järeldatakse, et hinnatud liikmesriikidest on üksnes Eesti täitnud euro kasutuselevõtu tingimused.Komisjon on oma ja EKP aruande põhjal vastu võtnud juurdelisatud ettepaneku nõukogu otsuse kohta, millega tühistatakse Eesti suhtes kehtestatud erand alates 1. jaanuarist 2011.HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSEDMajandus- ja rahanduskomitees ning majandus- ja rahandusministrite nõukogus / eurogrupis peetakse liikmesriikidega eri valdkondade raames korrapäraselt arutelusid majanduspoliitiliste probleemide üle. Arutelud hõlmavad mitteametlikke nõupidamisi euroalaga liitumisega seotud küsimustes (sh vahetuskursipoliitika). Arutelud teadlaste ja muude huvitatud isikutega toimuvad konverentside/seminaride ja erikohtumiste raames.Majanduse arengut euroalal ja liikmesriikides hinnatakse erinevate majanduspoliitika koordineerimise ja järelevalve menetluste raames (eelkõige ELi toimimise lepingu artikli 121 raames) ning komisjon hindab ja analüüsib korrapäraselt riigispetsiifilisi ja kogu ELi hõlmavaid suundumusi (sh koostab prognoose, avaldab korrapäraselt trükiseid, annab oma panuse majandus- ja rahanduskomitee ning majandus- ja rahandusministrite nõukogu / eurogrupi töösse). Komisjon teeb kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega ja varasema tavaga ettepaneku mitte koostada ametlikku mõjuhinnangut.ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLGÕiguslik alusKäesoleva ettepaneku õiguslik alus on ELi toimimise lepingu artikli 140 lõige 2, milles on sätestatud menetlus, mille kohaselt nõukogu võtab vastu otsuse euro kasutuselevõtu kohta ja tühistab asjaomase liikmesriigi suhtes kehtiva erandi.Nõukogu võtab otsuse vastu komisjoni ettepanekul pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga ja pärast arutelu Euroopa Ülemkogus ning olles saanud kvalifitseeritud häälteenamusega vastuvõetud soovituse nendelt liikmetelt, kes esindavad liikmesriike, kelle rahaühik on euro.Subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõteEttepanek tehakse ELi ainupädevusse kuuluvas valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.Käesolev algatus ei lähe oma eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale ja vastab seega proportsionaalsuse põhimõttele.Õigusakti valikOtsus on ainuke sobiv õigusakt kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 140 lõikega 2.MÕJU EELARVELEEttepanek ei mõjuta ELi eelarvet.2010/0135 (NLE)Ettepanek:NÕUKOGU OTSUSeuro kasutuselevõtu kohta Eestis 1. jaanuaril 2011EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 140 lõiget 2,võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Komisjoni aruannet[1],võttes arvesse Euroopa Keskpanga aruannet[2],võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,võttes arvesse arutelu Euroopa Ülemkogus,võttes arvesse ülemkogu nende liikmete soovitust, kes esindavad liikmesriike, kelle rahaühik on euro,ning arvestades järgmist:(1) Majandus- ja rahaliidu kolmas etapp algas 1. jaanuaril 1999. aastal. Brüsselis 3. mail 1998. aastal toimunud nõukogu kohtumisel, millest võtsid osa riigipead ja valitsusjuhid, otsustati, et Belgia, Saksamaa, Hispaania, Prantsusmaa, Iirimaa, Itaalia, Luksemburg, Madalmaad, Austria, Portugal ja Soome olid täitnud vajalikud tingimused euro kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 1999[3].(2) Nõukogu sätestas otsuses 2000/427/EÜ,[4] et Kreeka oli täitnud vajalikud tingimused euro kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 2001. Nõukogu sätestas otsuses 2006/495/EÜ,[5] et Sloveenia oli täitnud vajalikud tingimused euro kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 2007. Nõukogu sätestas otsustes 2007/503/EÜ[6] ja 2007/504/EÜ,[7] et Küpros ja Malta olid täitnud vajalikud tingimused euro kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 2008. Nõukogu sätestas otsuses 2008/608/EÜ,[8] et Slovakkia oli täitnud vajalikud tingimused euro kasutuselevõtuks.(3) Vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingule (edaspidi „EÜ asutamisleping”) lisatud protokolli (teatavate Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriiki käsitlevate sätete kohta) lõikele 1 teatas Ühendkuningriik nõukogule, et ta ei kavatse 1. jaanuaril 1999. aastal üle minna majandus- ja rahaliidu kolmandasse etappi. Seda teadet ei ole muudetud. Vastavalt EÜ asutamislepingule lisatud protokolli (teatavate Taanit käsitlevate sätete kohta) lõikele 1 ning Edinburghis 1992. aasta detsembris riigipeade ja valitsusjuhtide poolt vastu võetud otsusele teatas Taani nõukogule, et ta ei osale majandus- ja rahaliidu kolmandas etapis. Taani ei ole taotlenud Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) artikli 140 lõikes 2 osutatud menetluse algatamist.(4) Otsusega 98/317/EÜ kehtestati Rootsi suhtes ELi toimimise lepingu artikli 139 lõikes 1 määratletud erand. Vastavalt 2003. aasta ühinemisakti[9] artiklile 4 on Tšehhi Vabariigi, Eesti, Läti, Leedu, Ungari, Poola ja Slovakkia suhtes kehtestatud ELi toimimise lepingu artikli 139 lõikes 1 määratletud erand. Vastavalt 2005. aasta ühinemisakti[10] artiklile 5 on Bulgaaria ja Rumeenia suhtes kehtestatud ELi toimimise lepingu artikli 139 lõikes 1 määratletud erand.(5) Euroopa Keskpank (edaspidi „EKP”) asutati1. juulil 1998. aastal. Euroopa rahasüsteem asendati vahetuskursimehhanismiga, mille käivitamises lepiti kokku Euroopa Ülemkogu 16. juuni 1997. aasta resolutsiooniga vahetuskursimehhanismi loomise kohta majandus- ja rahaliidu kolmandas etapis[11]. Vahetuskursimehhanismi menetlus majandus- ja rahaliidu kolmandas etapis (ERM II) kehtestati Euroopa Keskpanga ja euroalaväliste liikmesriikide keskpankade vahel 16. märtsil 2006. aastal sõlmitud lepinguga, millega kehtestatakse vahetuskursimehhanismi töökord majandus- ja rahaliidu kolmandas etapis[12].(6) ELi toimimise lepingu artikli 140 lõikes 2 on sätestatud asjaomaste liikmesriikide suhtes kehtestatud erandi tühistamise menetlus. Vähemalt kord iga kahe aasta jooksul või selle liikmesriigi taotlusel, kelle suhtes on kehtestatud erand, annavad komisjon ja EKP nõukogule aru vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 140 lõikes 1 sätestatud menetlusele. Komisjoni ja EKP viimased korrapäraselt koostatavad lähenemisaruanded võeti vastu 2010. aasta mais.(7) Liikmesriikide õigusaktidesse, sealhulgas keskpanga põhikirja tehakse vajalikud muudatused, et tagada nende kooskõla ELi toimimise lepingu artiklitega 130 ja 131 ning Euroopa Keskpankade Süsteemi ning EKP põhikirjaga (edaspidi „EKPSi ja EKP põhikiri”). Komisjoni ja EKP aruannetes antakse üksikasjalik hinnang Eesti õigusaktide kooskõlale ELi toimimise lepingu artiklitega 130 ja 131 ning EKPSi ja EKP põhikirjaga.(8) Vastavalt ELi toimimise lepingu artiklis 140 nimetatud lähenemiskriteeriume käsitleva protokolli nr 13 artiklile 1 tähendab ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 esimeses taandes ettenähtud hindade stabiilsuse kriteerium, et liikmesriigil on püsiva stabiilsustasemega hinnanäitajad ning keskmine inflatsioonimäär vaadelduna ühe aasta kestel enne kontrollimist ei ületa rohkem kui 1,5 protsendipunkti võrra kolme kõige paremaid tulemusi saavutanud liikmesriigi määra. Hindade stabiilsuse kriteeriumi täitmise hindamisel võetakse inflatsiooni mõõtmisel aluseks tarbijahindade harmoneeritud indeks, mis on määratletud nõukogu 23. oktoobri 1995. aasta määruses (EÜ) nr 2494/95 tarbijahindade harmoneeritud indeksite kohta.[13] Hindade stabiilsuse kriteeriumi täitmise hindamiseks mõõdetakse liikmesriikides toimunud inflatsiooni muutust protsentides, võrreldes viimase kaheteistkümne kuu näitajate aritmeetilist keskmist eelnenud kaheteistkümne kuu näitajate aritmeetilise keskmisega. Komisjoni ja EKP aruannetes vaadeldi kontrollväärtust, mille arvutamiseks liideti hindade stabiilsuse osas parimaid tulemusi saavutanud liikmesriikide inflatsioonimäärade kaalumata aritmeetilisele keskmisele 1,5 protsendipunkti. 2010. aasta märtsis lõppenud üheaastase ajavahemiku kontrollväärtus oli 1,0 protsenti, kusjuures Portugal, Eesti ja Belgia olid hindade stabiilsuse osas kolm kõige paremaid tulemusi saavutanud liikmesriiki ning nende riikide inflatsioonimäärad olid vastavalt -0,8 protsenti, -0,7 protsenti ja -0,1 protsenti. Arvestades praegust majanduskriisi olukorda, kus mitmes riigis esineb aeg-ajalt negatiivset inflatsiooni, tundub põhjendatud jätta parimaid tulemusi saavutanud riikide hulgast kooskõlas 2004. aasta lähenemisaruande pretsedendiga välja need riigid, kus keskmine inflatsioonimäär erineb euroala keskmisest inflatsioonimäärast (2010. aasta märtsis 0,3 %) märkimisväärselt, sest kõnealuseid riike ei saa põhjendatult hinnata hinnastabiilsuse osas parimateks riikideks ning nende kaasaarvamine mõjutaks kontrollväärtust märgatavalt ja seega muudaks kriteeriumi ebaõiglasemaks. Seetõttu jäeti 2010. aasta märtsis riikide hulgast välja Iirimaa — ainuke riik, kelle kaheteistkümne kuu keskmine inflatsioonimäär (2010. aasta märtsis -2,3 %) erines euroala ja teiste liikmesriikide vastavast näitajast märkimisväärselt, mis oli peamiselt tingitud majanduslangusest[14].(9) Vastavalt ELi toimimise lepingule lisatud protokolli (lähenemiskriteeriume käsitlev protokoll nr 13) artiklile 2 tähendab ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 teises taandes sätestatud riigi rahanduse stabiilsuse kriteerium seda, et kontrollimise ajal ei kehti liikmesriigi suhtes ELi toimimise lepingu artikli 126 lõikes 6 nimetatud nõukogu otsus ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta.(10) Vastavalt ELi toimimise lepingule lisatud protokolli (lähenemiskriteeriume käsitlev protokoll nr 13) artiklile 3 tähendab ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 kolmanda taande kohane Euroopa rahasüsteemi vahetuskursimehhanismis osalemise kriteerium seda, et liikmesriik on järginud Euroopa rahasüsteemi vahetuskursimehhanismiga (ERM) ettenähtud normaalseid kõikumispiire ilma tõsiste pingeteta vähemalt kahe aasta jooksul enne kontrollimist. Eelkõige ei tohi liikmesriik olla sama aja jooksul omal algatusel devalveerinud oma raha kahepoolset keskmist kurssi euro suhtes. Alates 1. jaanuarist 1999 on Euroopa II vahetuskursimehhanism (ERM II) vahetuskursi kriteeriumi täitmise hindamise raamistik. Selle kriteeriumi täitmise hindamisel kontrollisid komisjon ja EKP oma aruannetes 2010. aasta 23. aprillil lõppenud kaheaastast ajavahemikku.(11) Vastavalt ELi toimimise lepingule lisatud protokolli (lähenemiskriteeriume käsitlev protokoll nr 13) artiklile 4 tähendab ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 neljanda taande kohane intressimäärade lähenemise kriteerium seda, et ühe aasta jooksul enne kontrollimist ei ületa keskmine nominaalne pikaajaline intressimäär liikmesriigis rohkem kui kahe protsendipunkti võrra kolme hindade stabiilsuse osas kõige paremaid tulemusi saavutanud liikmesriigi määra. Intressimäärade lähenemise kriteeriumi puhul kasutati kümneaastase tähtajaga riigivõlakirjade võrreldavaid intressimäärasid. Eesti kuulus 2010. aasta märtsis hindade stabiilsuse osas paremaid tulemusi saavutanud liikmesriikide hulka, kuid Eesti puhul ei ole pikaajaliste riigivõlakirjade või võrreldavate väärtpaberite alusel võimalik kontrollväärtust arvutada. Kooskõlas kõnealuse protokolli (milles osutatakse kolmele kõige paremaid tulemusi saavutavale liikmesriigile) sõnastusega võtsid komisjon ja EKP seepärast intressimäära kriteeriumi täitmise hindamisel oma aruannetes arvesse kontrollväärtust, mille arvutamiseks liidetakse ülejäänud kahe hindade stabiilsuse osas parimaid tulemusi saavutanud liikmesriigi nominaalsete pikaajaliste intressimäärade aritmeetilisele keskmisele kaks protsendipunkti. Selle alusel oli 2010. aasta märtsis lõppenud üheaastase ajavahemiku kontrollväärtus 6,0 protsenti, keskmine intressimäär arvutati Portugali (4,2 %) ja Belgia (3,8 %) määra alusel.(12) Vastavalt ELi toimimise lepingule lisatud protokolli (lähenemiskriteeriume käsitlev protokoll nr 13) artiklile 5 esitab lähenemiskriteeriumide täitmise hindamisel kasutatavad andmed komisjon. Komisjon esitas käesoleva ettepaneku koostamiseks vajalikud andmed. Komisjon esitas eelarvet käsitlevad andmed pärast seda, kui liikmesriigid olid 1. aprilliks 2010. aastaks andnud aru vastavalt nõukogu 25. mai 2009. aasta määrusele (EÜ) nr 479/2009 Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva protokolli kohaldamise kohta.(13) Komisjoni ja EKP koostatud aruannete põhjal, milles hinnatakse, kuidas Eesti on täitnud majandus- ja rahaliidu saavutamist käsitlevaid kohustusi, teeb komisjon järgmised järeldused:a) Eesti siseriiklikud õigusaktid, sealhulgas keskpanga põhikiri, on kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklitega 130 ja 131 ning EKPSi ja EKP põhikirjaga;b) selle kohta, kuidas Eesti on täitnud ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 neljas taandes nimetatud lähenemiskriteeriume, on tuvastatud järgmist:-  2010. aasta märtsis lõppenud üheaastase ajavahemiku jooksul oli Eesti keskmine inflatsioonimäär 0,7 %, mis on allpool kontrollväärtust ja jääb tõenäoliselt selliseks ka lähikuudel;-  Eesti suhtes ei kohaldata nõukogu otsust ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta ning eelarvepuudujääk 2009. aastal oli 1,7 % SKPst;-  Eesti on olnud ERM II liige alates 28. juunist 2004; 23. aprillil 2010. aastal lõppenud kaheaastase ajavahemiku jooksul ei ole Eesti kroon olnud tõsise surve all ning krooni osalemise ajal ERM II vahetuskursimehhanismis ei ole olnud kõrvalekaldumisi keskkursist;-  kuna Eesti valitsemissektori võlg on väga väike, siis ei ole võimalik pikaajaliste riigivõlakirjade või võrreldavate väärtpaberite alusel võrrelda pikaajalistes intressimäärades kajastuvat lähenemise püsikindlust; finantsturu riskitaju Eesti suhtes küll suurenes majanduskriisi kõrghetkel, ent areng võrdlusperioodil ning üldine hinnang püsivale vastastikusele lähenemisele, sealhulgas Eesti jätkuvalt rangele majanduspoliitikale, toetavad seisukohta, et Eesti täidab pikaajalise intressimäära kriteeriumi;c) võttes arvesse õigusaktide kooskõla ja lähenemiskriteeriumide täitmisele antud hinnangut ning lisategureid, täidab Eesti euro kasutuselevõtu tingimused,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Eesti on täitnud euro kasutuselevõtuks vajalikud tingimused. 2003. aasta ühinemisakti artiklis 4 nimetatud erand Eesti suhtes tühistatakse alates 1. jaanuarist 2011.Artikkel 2Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.Artikkel 3Otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas .Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja [1][2][3] Otsus 1998/317/EÜ (EÜT L 139, 11.5.1998, lk 30).[4] EÜT L 167, 7.7.2000, lk 19.[5] ELT L 195, 15.7.2006, lk 25.[6] ELT L 186, 18.7.2007, lk 29.[7] ELT L 186, 18.7.2007, lk 32.[8] ELT L 195, 24.7.2008, lk 24.[9] ELT L 236, 23.9.2003, lk 33.[10] ELT L 157, 21.6.2005, lk 203.[11] EÜT C 236, 2.8.1997, lk 5.[12] ELT C 73, 25.3.2006, lk 21. Lepingut on muudetud 14. detsembri 2007. aasta lepinguga (ELT C 319, 29.12.2007, lk 7).[13] EÜT L 257, 27.10.1995, lk 1. Määrust on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 596/2009.[14] See tulemus on kooskõlas 2004. aastal kasutatud lähenemisviisiga, mille puhul jäeti parimaid tulemusi saavutanud riikide hulgast välja Leedu, kelle kaheteistkümne kuu keskmine inflatsioon oli 2,3 protsendipunkti euroala keskmisest madalam.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,18.10.2017
            COM(2017) 602 final
            2017/0262(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            mis käsitleb liidu nimel Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni asjaomastes komiteedes vastu võetavat seisukohta ÜRO eeskirjade nr 12, 14, 16, 17, 43, 44, 46, 48, 49, 110, 121, 129 ja 134, ÜRO üldiste tehniliste normide nr 6 ja 15, WP.29 kodukorra ning ÜRO regulatiivmenetluste üldsuuniste ja ÜRO eeskirjade üleminekusätete muudatusettepanekute küsimuses ja kolme uue ÜRO eeskirja, ühe uue ÜRO üldise tehnilise normi ja uue ühisresolutsiooni ettepaneku küsimuses

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

               ÜRO Euroopa Majanduskomisjon (UNECE) töötab rahvusvahelisel tasandil välja ühtlustatud nõudeid, mille eesmärk on kõrvaldada tehnilised tõkked mootorsõidukite kaubanduselt 1958. aasta muudetud kokkuleppe osaliste vahel ning tagada, et neil sõidukitel oleks kõrge ohutuse ja keskkonnakaitse tase.

               Nõukogu 27. novembri 1997. aasta otsusega 97/836/EÜ ühines liit ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (edaspidi „UNECE“) kokkuleppega, milles käsitletakse ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tunnistuste vastastikust tunnustamist („1958. aasta muudetud kokkulepe“), ning nõukogu 31. jaanuari 2000. aasta otsusega 2000/125/EÜ, mis käsitleb ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele üldiste tehniliste normide kehtestamist käsitleva kokkuleppe sõlmimist („paralleelne kokkulepe“), ühines liit paralleelse kokkuleppega.

               UNECE sõidukite eeskirjade ühtlustamise ülemaailmse foorumi WP.29 istungeid peetakse kolm korda aastas: iga kalendriaasta märtsis, juunis ja novembris. Igal istungil võetakse tehnika arengu võimaldamiseks vastu uusi ÜRO eeskirju, ÜRO üldisi tehnilisi norme ja/või olemasolevate ÜRO eeskirjade või ÜRO üldiste tehniliste normide muudatusi. Enne iga WP.29 istungit võtab kõnealused muudatused vastu üks kuuest WP.29 raames tegutsevast töörühmast.

               Seejärel toimub WP.29 istungil muudatuste, täienduste ja paranduste vastuvõtmise lõplik hääletamine, juhul kui kvoorum on koos ja kui saavutatakse kokkuleppeosaliste kvalifitseeritud häälteenamus. EL on WP.29 raames kahe kokkuleppe (1958. ja 1998. aasta kokkuleppe) osaline. Iga kord valmistatakse ette nõukogu otsus (nn megaotsus), mis sisaldab eeskirjade, muudatuste, täienduste ja paranduste nimekirja ja millega volitatakse komisjoni hääletama igal WP.29 istungil liidu nimel.

               Käesolevas nõukogu otsuses määratakse kindlaks liidu seisukoht 13.–17. novembril 2017 toimuval WP.29 istungil hääletamiseks esitatud eeskirjade, muudatuste, täienduste ja paranduste kohta.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

               Käesolev ettepanek täiendab liidu siseturupoliitikat autotööstuse valdkonnas ja on sellega täies kooskõlas.

               WP.29 süsteem tugevdab sõidukistandardite rahvusvahelist harmoneerimist. 1958. aasta kokkuleppel on selle eesmärgi saavutamisele väga suur mõju, kuna ELi tootjad saavad rakendada ühtset tüübikinnituseeskirjade kogumit, teades, et kokkuleppeosalised tunnistavad nende tooted oma riiklikele õigusaktidele vastavaks. Näiteks on tänu sellele süsteemile määrusega (EÜ) nr 661/2009 mootorsõidukite ohutuse kohta kehtetuks tunnistatud rohkem kui 50 ELi direktiivi ja asendatud need vastavate 1958. aasta kokkuleppel põhinevate eeskirjadega.

               Samalaadne lähenemisviis on võetud direktiiviga 2007/46/EÜ, mis asendas liikmesriikide tüübikinnitussüsteemid liidu tüübikinnitusmenetlusega ning millega kehtestati ühtlustatud raamistik, mis sisaldab haldusnorme ja üldisi tehnilisi nõudeid kõigile uutele sõidukitele, süsteemidele, osadele ja eraldi seadmestikele. Nimetatud direktiiviga inkorporeeriti ÜRO eeskirjad ELi tüübikinnitussüsteemi kas tüübikinnituse nõuetena või alternatiivina liidu õigusaktidele. Alates asjaomase direktiivi vastuvõtmisest on ÜRO eeskirju hakatud ELi tüübikinnituse raames üha sagedamini lõimima liidu õigusaktidesse.

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

               WP.29 süsteem on seotud liidu konkurentsivõimepoliitikaga, millele käesoleval algatusel on positiivne mõju. Käesolev ettepanek on kooskõlas ka liidu transpordi- ja energiapoliitikaga, mida on 1958. aasta kokkuleppe raamesse jäävate eeskirjade koostamisel ja vastuvõtmisel nõuetekohaselt arvesse võetud.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

               Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 114 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               •Subsidiaarsus

               Selliste rahvusvaheliste õigusaktide nagu ÜRO eeskirjade ettepanekute ning ÜRO eeskirjade ja üldiste tehniliste normide eelnõude muudatusettepanekute poolt hääletamine ja nende ülevõtmine liidu mootorsõidukite tüübikinnitussüsteemi on liidu ainupädevuses. See hoiab ära siseturu killustumise ning lisaks tagab kogu liidus võrdväärsed keskkonna- ja ohutusnormid. Samuti kaasneb sellega mastaabisääst: tooteid saab valmistada kogu liidu ja isegi rahvusvahelise turu jaoks, ilma et neid oleks vaja kohandada igalt liikmesriigilt eraldi tüübikinnituse taotlemiseks.

               Seepärast on käesolev ettepanek subsidiaarsuse põhimõttega kooskõlas.

               •Proportsionaalsus

                  Käesoleva nõukogu otsusega volitatakse komisjoni hääletama liidu nimel ja see on vastavalt nõukogu otsuse 97/836/EÜ artikli 5 lõikele 1 proportsionaalne vahend, et määrata kindlaks ÜRO Euroopa Majanduskomisjonis esitatav ühtne ELi seisukoht WP.29 istungi päevakorras olevate töödokumentide üle hääletamisel. Käesolev ettepanek on seega proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas, kuna see ei lähe järgmiste eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale: tagada nii siseturu nõuetekohane toimimine kui ka avaliku ohutuse ja kaitse kõrge tase.

               •Vahendi valik

               Nõukogu otsuse kasutamist on nõutud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikes 9, et kehtestada rahvusvahelises lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

               Ei kohaldata.

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

               Ei kohaldata.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

               Käesoleva ettepaneku puhul ei ole välisekspertide arvamusi vaja kasutada. Siiski on mootorsõidukite tehniline komitee selle läbi vaadanud.

               •Mõjuhinnang

               Käesoleva ettepaneku mõju ei saa hinnata, kuna see ei ole seadusandliku iseloomuga ning muud poliitilised alternatiivid puuduvad või on võimatud.

               •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine

               Algatusel ei ole halduskoormuslikke tagajärgi, kuna megaotsusele lisatud parandusviited ei lisa ettevõtjaile, sh VKEdele uusi aruannete esitamise ega muid halduskohustusi. Vastupidi, halduskoormust püütakse vähendada, sest ülemaailmselt harmoneeritud standardite kohaldamine võimaldab tootjail esitada süsteemide ja osade tüübikinnitusdokumente mitte üksnes ELis, vaid ka 1958. aasta kokkuleppe osalisriikide eksporditurgudel väljaspool ELi.

               Ettepanekul on väga positiivne mõju ELi autotööstuse konkurentsivõimele ja rahvusvahelisele kaubandusele. Rahvusvaheliselt harmoneeritud sõidukieeskirjade tunnustamist ELi kaubanduspartnerite poolt peetakse parimaks viisiks kõrvaldada mittetariifsed kaubandustõkked ning avada turulepääs ELi autotootjatele või seda avardada.

               •Põhiõigused

               Ettepanek ei mõjuta põhiõiguste kaitset.

               4.MÕJU EELARVELE

               Käesolev algatus ei mõjuta eelarvet.

               5.MUU TEAVE

               •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord

               Ei kohaldata.

               •Selgitavad dokumendid (direktiivide puhul)

               Puuduvad.

               •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus

               Ettepanekus määratakse kindlaks liidu seisukoht

               –ÜRO eeskirjade nr 12, 14, 16, 17, 43, 44, 46, 48, 49, 110, 121, 129 ja 134 muudatusettepanekute hääletamisel;

               –ÜRO üldiste tehniliste normide nr 6 ja 15 muudatusettepanekute hääletamisel;

               –kogu sõiduki rahvusvahelist tüübikinnitust, hädaabikõnede süsteemi ja laste turvaistmete kinnitussüsteeme käsitleva kolme uue ÜRO eeskirja ettepaneku hääletamisel;

               –elektrisõidukite ohutust käsitleva ÜRO uue üldise tehnilise normi ettepaneku hääletamisel;

               –1958. ja 1998. aasta kokkulepete kohase sõiduki siseõhu kvaliteeti käsitleva uue ühisresolutsiooni (M.R.3) ettepaneku hääletamisel;

               –ÜRO regulatiivmenetluste üldsuuniste ja ÜRO eeskirjade üleminekusätete muudatusettepaneku hääletamisel ning

               –WP.29 kodukorra muudatusettepaneku hääletamisel.

               2017/0262 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               mis käsitleb liidu nimel Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni asjaomastes komiteedes vastu võetavat seisukohta ÜRO eeskirjade nr 12, 14, 16, 17, 43, 44, 46, 48, 49, 110, 121, 129 ja 134, ÜRO üldiste tehniliste normide nr 6 ja 15, WP.29 kodukorra ning ÜRO regulatiivmenetluste üldsuuniste ja ÜRO eeskirjade üleminekusätete muudatusettepanekute küsimuses ja kolme uue ÜRO eeskirja, ühe uue ÜRO üldise tehnilise normi ja uue ühisresolutsiooni ettepaneku küsimuses

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               ning arvestades järgmist:

               (1)Nõukogu otsusega 97/836/EÜ
                  1
                ühines Euroopa Liit ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (UNECE) kokkuleppega, milles käsitletakse ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ning nende nõuete alusel väljastatud tunnistuste vastastikust tunnustamist („1958. aasta muudetud kokkulepe“).

               (2)Nõukogu otsusega 2000/125/EÜ
                  2
                ühines liit kokkuleppega, mis käsitleb ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele üldiste tehniliste normide kehtestamist („paralleelne kokkulepe“).

               (3)Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2007/46/EÜ
                  3
                asendati liikmesriikide tüübikinnitussüsteemid liidu tüübikinnitusmenetlusega ning kehtestati ühtlustatud raamistik, mis sisaldab haldusnorme ja üldisi tehnilisi nõudeid kõigile uutele sõidukitele, süsteemidele, osadele ja eraldi seadmestikele. Nimetatud direktiiviga inkorporeeriti 1958. aasta muudetud kokkuleppe alusel vastu võetud eeskirjad („ÜRO eeskirjad“) ELi tüübikinnitussüsteemi kas tüübikinnituse nõuetena või alternatiivina liidu õigusaktidele. Alates direktiivi 2007/46/EÜ vastuvõtmisest on üha sagedamini hakatud liidu õigusaktidesse lõimima ÜRO eeskirju.

               (4)Pidades silmas kogemusi ja tehnika arengut, on vaja kohandada nõudeid, mis on seotud teatavate elementide või joontega, mida reguleeritakse ÜRO eeskirjadega nr 12, 14, 16, 17, 43, 44, 46, 48, 49, 110, 121, 129 ja 134 ning ÜRO üldiste tehniliste normidega nr 6 ja 15.

               (5)Et kehtestada ühtsed nõuded kogu sõiduki rahvusvahelise tüübikinnituse, hädaabikõnede süsteemi ja laste turvaistmete kinnitussüsteemide kohta, tuleks seepärast vastu võtta ettepanek kõnealuseid valdkondi käsitlevate ÜRO uute eeskirjade kohta.

               (6)Et kehtestada elektrisõidukite ohutust käsitlevad ühtsed nõuded, tuleks vastu võtta ettepanek ÜRO uue üldise tehnilise normi kohta.

               (7)Et kehtestada nõuded ja ühtlustatud katsemenetlus sõidukisiseste heitkoguste mõõtmiseks vastavalt kehtivatele standarditele, tuleks 1958. aasta muudetud kokkuleppe ja paralleelse kokkuleppe alusel vastu võtta ettepanek sõiduki siseõhu kvaliteeti (VIAQ) käsitleva uue ühisresolutsiooni (M.R.3) kohta.

               (8)Eesmärgiga täpsustada ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni kokkuleppe (milles käsitletakse ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tunnistuste vastastikust tunnustamist)
                  4
                3. muutmisele järgnevaid regulatiivmenetlusi, muuta sujuvamaks sõidukeid käsitlevate eeskirjade ühtlustamise ülemaailmse foorumi (WP.29) allüksuste töö, vältida lahknevusi eeskirjadest arusaamisel ja tagada hea reguleerimistava, tuleb ÜRO regulatiivsete menetluste üldsuunised ja ÜRO eeskirjade üleminekusätted asendada.

               (9)Et valitsusvälised organisatsioonid, kellel puudub ÜRO majandus- ja sotsiaalnõukogus nõuandev staatus, saaksid WP.29 istungitel osaleda nõuandvas pädevuses, tuleb muuta WP.29 kodukorda.

               (10)Seepärast on asjakohane määrata kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel 1958. aasta muudetud kokkuleppe halduskomitees ja paralleelse kokkuleppe täitevkomitees nimetatud ettepanekute vastuvõtmise küsimuses,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Seisukoht, mis võetakse liidu nimel 1958. aasta muudetud kokkuleppe halduskomitees ja paralleelse kokkuleppe täitevkomitees ajavahemikul 13.–17. novembrini 2017, on hääletada käesoleva otsuse lisas loetletud ettepanekute poolt.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  Nõukogu 27. novembri 1997. aasta otsus 97/836/EÜ Euroopa Ühenduse ühinemise kohta ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni kokkuleppega, milles käsitletakse ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tunnistuste vastastikust tunnustamist („1958. aasta muudetud kokkulepe“) ( EÜT L 346, 17.12.1997, lk 78).

                     (2)
                  Nõukogu 31. jaanuari 2000. aasta otsus 2000/125/EÜ, mis käsitleb ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele üldiste tehniliste normide kehtestamist käsitleva kokkuleppe sõlmimist („paralleelne kokkulepe“) (EÜT L 35, 10.2.2000, lk 12).

                     (3)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. septembri 2007. aasta direktiiv 2007/46/EÜ, millega kehtestatakse raamistik mootorsõidukite ja nende haagiste ning selliste sõidukite jaoks mõeldud süsteemide, osade ja eraldi seadmestike kinnituse kohta (raamdirektiiv) (ELT L 263, 9.10.2007, lk 1).

                     (4)
                  Liidu nimel heaks kiidetud nõukogu 12. veebruari 2016. aasta otsusega (EL) 2016/1790 (ELT L 274, lk 2, 11.10.2016).

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,18.10.2017
            COM(2017) 602 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            NÕUKOGU OTSUS,
            mis käsitleb liidu nimel Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni asjaomastes komiteedes vastu võetavat seisukohta ÜRO eeskirjade nr 12, 14, 16, 17, 43, 44, 46, 48, 49, 110, 121, 129 ja 134, ÜRO üldiste tehniliste normide nr 6 ja 15, WP.29 kodukorra ning ÜRO regulatiivmenetluste üldsuuniste ja ÜRO eeskirjade üleminekusätete muudatusettepanekute küsimuses ja kolme uue ÜRO eeskirja, ühe uue ÜRO üldise tehnilise normi ja uue ühisresolutsiooni ettepaneku küsimuses

               LISA

               Märkus Kõik allpool tabelis viidatud dokumendid on kättesaadavad järgmisel aadressil:

               http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/gen2017.html

                        Eeskiri #

                        Punkt

                        Dokumendi number

                        12

                        ÜRO eeskirja nr 12 (roolimehhanism) 04-seeria muudatuste 5. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/118

                        14

                        ÜRO eeskirja nr 14 (turvavööde kinnituspunktid) 08-seeria muudatuste ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/119

                        14

                        ÜRO eeskirja nr 14 (turvavööde kinnituspunktid) 08-seeria muudatuste ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/128

                        16

                        ÜRO eeskirja nr 16 (turvavööd) 06-seeria muudatuste 10. täienduse ja 07-seeria muudatuste 2. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/120

                        17

                        ÜRO eeskirja nr 17 (istmete tugevus) 5. muudatuse 1. paranduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/121

                        17

                        ÜRO eeskirja nr 17 (istmete tugevus) 08-seeria muudatuste 4. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/122

                        43

                        ÜRO eeskirja nr 43 (turvaklaas) 01-seeria muudatuste 6. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/111

                        43

                        ÜRO eeskirja nr 43 (turvaklaas) 3. muudatuse 6. paranduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/112

                        43

                        ÜRO eeskirja nr 43 (turvaklaas) 4. muudatuse 1. paranduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/117

                        44

                        ÜRO eeskirja nr 44 (lapse turvasüsteemid) 04-seeria muudatuste 13. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/123

                        46

                        ÜRO eeskirja nr 46 (kaudse nähtavuse seadmed) 04-seeria muudatuste 5. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/113

                        48

                        ÜRO eeskirja nr 48 (valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamine) 06-seeria muudatuste 10. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/110

                        49

                        ÜRO eeskirja nr 49 (diiselmootorid ja (maagaasil või veeldatud naftagaasil töötavad) ottomootorid) 05-seeria muudatuste 9. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/129

                        49

                        ÜRO eeskirja nr 49 (diiselmootorid ja (maagaasil või veeldatud naftagaasil töötavad) ottomootorid) 06-seeria muudatuste 5. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/130

                        110

                        ÜRO eeskirja nr 110 (surumaagaasi või veeldatud maagaasi kasutavad sõidukid) 01-seeria muudatuste 7. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/114

                        110

                        ÜRO eeskirja nr 110 (surumaagaasi või veeldatud maagaasi kasutavad sõidukid) 02-seeria muudatuste 1. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/115

                        121

                        ÜRO eeskirja nr 121 (juhtimisseadiste, märgutulede ja näidikute tähistus) 01-seeria muudatuste 2. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/116

                        129

                        ÜRO eeskirja nr 129 (lapse tõhustatud turvasüsteemid) 6. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/124

                        129

                        ÜRO eeskirja nr 129 (lapse tõhustatud turvasüsteemid) 01-seeria muudatuste 3. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/125

                        129

                        ÜRO eeskirja nr 129 (lapse tõhustatud turvasüsteemid) 02-seeria muudatuste 2. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/126

                        134

                        ÜRO eeskirja nr 134 (vesinikkütusega ja kütuseelemendiga sõidukid) 3. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/127

                        ÜRO uus eeskiri nr 0

                        ÜRO uue eeskirja nr 0 (kogu sõiduki rahvusvaheline tüübikinnitus) ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/108

                        ÜRO uus eeskiri

                        ÜRO uue eeskirja nr XXX (hädaabikõnede süsteem (AECS)) ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/132

                        ÜRO uus eeskiri

                        ÜRO uue eeskirja nr XXX (ISOFIX-kinnitussüsteemid, ISOFIX-ülakinnituspunktid ja i-Size-istekohad) ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/133

                        Üldine tehniline norm (GTR) #

                        Päevakorrapunkti pealkiri

                        Dokumendi number

                        ÜRO üldine tehniline norm (uus)

                        ÜRO üldise tehnilise normi (elektrisõidukite ohutus (EVS)) ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/138

                        ÜRO üldine tehniline norm nr 15

                        ÜRO üldise tehnilise normi nr 15 (kergsõidukite ülemaailmne ühtlustatud katsemenetlus (WLTP)) 3. muudatuse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/140

                        ÜRO üldine tehniline norm nr 6

                        ÜRO üldise tehnilise normi nr 6 (turvaklaas) 2. paranduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/142

                        Punkt

                        Päevakorrapunkti pealkiri

                        Dokumendi number

                        ÜRO M.R.3

                        Sõiduki siseõhu kvaliteedi (VIAQ) 1958. ja 1998. aasta kokkuleppeid käsitleva uue ühisresolutsiooni (M.R.3) ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/136

                        ÜRO üldsuunised

                        ÜRO regulatiivmenetluste üldsuuniste ja ÜRO eeskirjade üleminekusätete eelnõu

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/107 & /107/Corr.1 & /107/Add.1

                        WP.29 kodukord

                        WP.29 kodukorra muudatuse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/137