title: Ettepanek: Nõukogu määrus, milles käsitletakse ohualdiste avamere ökosüsteemide kaitset põhjapüügivahendite kahjuliku mõju eest {SEK(2007) 1315} {SEK(2007) 1317}

text:
Tähtis õiguslik teade

|

52007PC0605

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 17.10.2007KOM(2007) 605 lõplik2007/0224 (CNS)Ettepanek:NÕUKOGU MÄÄRUS,milles käsitletakse ohualdiste avamere ökosüsteemide kaitset põhjapüügivahendite kahjuliku mõju eest(komisjoni esitatud) {SEK(2007) 1315}{SEK(2007) 1317}SELETUSKIRI1. ETTEPANEKU TAUST-  Ettepaneku põhjused ja eesmärgidKavandatud nõukogu määrusega rakendatakse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee soovitused (8. detsembri 2006. aasta resolutsioon 61/105), milles käsitletakse meetmeid ohualteid avamere ökosüsteeme ohustava, kahjulike tagajärgedega kalapüügi lõpetamiseks. Ettepanekut kohaldatakse ELi laevade suhtes, mis tegutsevad avamerel piirkondades, mida ei reguleeri piirkondlikud kalandusorganisatsioonid ning kus seetõttu on vajalikud lipuriigi ühepoolsed eeskirjad.-  Üldine taustTeatavaid mereökosüsteeme, näiteks korallrahusid, veealuseid kõrgendikke, süvaveekoralle ja hüdrotermilisi lõõre, ohustab kalapüük, mis mõjub hävitavalt elupaiga füüsilisele puutumatusele. On olemas dokumentaalsed tõendid selle kohta, et põhjapüügivahendite kasutamine piirkondades, kus leidub selliseid ökosüsteeme, hävitab süvaveekoralle ja käsnasid ning nendega koos ka neil elavaid ning toituvaid keerukaid ökosüsteeme. Kõnealused elupaigad on veel täielikult läbi uurimata ja kirjeldamata, kuid arvukad teaduslikud tõendid viitavad nende suurele väärtusele bioloogilise mitmekesisuse koondumispaikadena.Alates 2004. aastast on ÜRO Peaassamblee arutanud probleeme, mis on seotud kahjulike tagajärgedega kalastusviisidega avamerel. Seetõttu on probleem muutunud rahvusvahelise kalanduse valuküsimuseks. Teema on eriti murettekitav avamere neis piirkondades, kus ei ole loodud piirkondlikku kalandusorganisatsiooni, kes tegeleks kalapüügi ja selle keskkonnamõjude reguleerimisega. EL osales selles arutelus väga aktiivselt ning etendas olulist rolli soovituste paketi koostamisel, milles Peaassamblee lõpuks üksmeelele jõudis.ÜRO arutelu käigus tegid mõned ÜRO liikmed ettepaneku kehtestada avamerel põhjatraalimise suhtes üldine moratoorium, samas kui teised riigid olid algul rahvusvahelisel tasandil kehtestatud mis tahes ühistegevuse vastu. EL toetas edukalt põhjapüügi rangel reguleerimisel põhinevat alternatiivset ettepanekut, milles teatatakse piirkondlike kalandusorganisatsioonide vastuvõetud kaitse- ja haldusmeetmetest ning sätestatakse kord, mida lipuriigid peavad kohaldama oma laevade suhtes, mis tegutsevad avamerel piirkondades, mida piirkondlikud kalandusorganisatsioonid ei reguleeri. Kõnealuse lähenemisviisi kohaselt on püügiloa andmise tingimuseks keskkonnamõjude hindamine, mida täiendavad kaitsemeetmed, suuremad jõupingutused ohualdiste mereökosüsteemide kindlaksmääramiseks ja kirjeldamiseks teadusuuringute abil ning pidev piirkonnapõhiste meetmete võtmine ja suletud alade loomine selliste ökosüsteemide kaitseks.ELile kuulub suur hulk põhjatraale piirkondades, kus põhjapüüki ei reguleeri ükski piirkondlik kalandusorganisatsioon, eriti Edela-Atlandil. EL peab vastama ÜRO Peaassamblee üleskutsetele, kehtestades eeskirjad, millega välditakse ohtu, et põhjapüük võib hävitada kõnealustes piirkondades asuvad ohualtid mereökosüsteemid.Resolutsioonis 61/105 kutsuti riike üles võtma 2008. aasta detsembriks vastu sellised meetmed nagu käesolevas ettepanekus sätestatud meetmed, ning Peaassamblee vaatab 2009. aastal läbi, kuidas tema üleskutsele on reageeritud, et esitada seejärel täiendavad soovitused.-  Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormidÜhendus on vastu võtnud meetmed ELi vetes asuvate süvamere ökosüsteemide kaitsmiseks, esitanud samal eesmärgil ettepanekud asjaomastele piirkondlikele kalandusorganisatsioonidele – Põhja-Atlandil Kirde-Atlandi kalanduskomisjonile (NEAFC) ja Loode-Atlandi kalandusorganisatsioonile (NAFO); Kagu-Atlandil Kagu-Atlandi kalandusorganisatsioonile (SEAFO); Antarktikas Antarktika vete elusressursside kaitse komisjonile (CCAMLR); Vahemerel Vahemere üldisele kalanduskomisjonile (GFCM) – ning on võtnud kõnealused meetmed üle ühenduse õigusesse. Käesolevas ettepanekus käsitletakse täiendavaid ELi meetmeid, millega reguleeritakse kalapüüki piirkondades, mis asuvad ELi vetest väljaspool ega kuulu ühegi piirkondliku kalandusorganisatsiooni vastutusalasse.-  Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidegaKäesolev ettepanek ühendab tervikuks Euroopa Liidu keskkonnapoliitika ja ühise kalanduspoliitika, kehtestades eeskirjad teatavate kalapüügiviiside kahjulike mõjude vältimiseks ja kõrvaldamiseks.2. KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE-  Konsulteerimine huvitatud isikutegaKonsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustusKahe aasta jooksul, mil küsimust ÜROs arutati, esitasid sidusrühmad ja kodanikuühiskonna esindajad selle kohta oma arvamused. Komisjon avaldas ÜRO peasekretärile 2006. aasta aprillis esitatud aruande ning ELi kavandatud seisukohta kirjeldava komisjoni talituste töödokumendi, mis esitati 2006. aasta septembris toimunud Peaassamblee konsultatsioonidel. Sidusrühmad esitasid komisjonile oma arvamused mõlema dokumendi kohta, mille ka liikmesriigid enne nende esitamist ja avaldamist heaks kiitsid.Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtminePeamiselt esitati komisjonile kahesuguseid vastandlikke arvamusi: ühelt poolt soovisid valitsusvälised keskkonnaorganisatsioonid, et EL toetaks avamerel põhjatraalimise üldise moratooriumi kui ainsat vahendit, millega saab tagada ohualdiste süvamere ökosüsteemide tõhusa kaitse. Teisalt kinnitas kalandussektor, et ta on üldise keelu vastu.Komisjon pakkus tasakaalustatud lahenduse leidmiseks ja rahvusvahelisele kokkuleppele jõudmiseks välja seisukoha. Komisjon jagas valitsusväliste keskkonnaorganisatsioonide seisukohta, et oht on tõsine ning et otsustavad meetmed on vajalikud, kuid nõustus kalandussektoriga selles, et ranged eeskirjad on tõhusamad kui kalapüügi keelustamine avamerel, eriti kui ÜROs ei jõuta sellise keelu suhtes üksmeelele. Ei saa tagada võrdseid võimalusi avamerel tegutsemiseks, kui mõned lipuriigid moratooriumi järgivad, kuid teised seda ei tee. Peaassamblees üksmeelselt kokkulepitud soovituste paketis aga antakse kõikidele riikidele ja piirkondlikele kalandusorganisatsioonidele suuniseid selle kohta, kuidas reguleerida põhjapüüki ettevaatuspõhimõttel põhineva võimalike keskkonnamõjude hindamise abil ning kuidas muuta hindamise tulemused määravaks teguriks kalapüügiloa andmisel või selle andmisest keeldumisel. Kõnealuste soovitustega luuakse alus otsustavaks tegutsemiseks mitte üksnes avamerel, vaid ka piirkondlikes kalandusorganisatsioonides ning isegi riikide jurisdiktsiooni alla kuuluvates piirkondades ning seega peaksid need tooma keskkonnale suuremat kasu kõikides piirkondades.-  Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamineAsjaomased teadus- ja erialavaldkonnadSüvamere ökoloogia, kalapüügiandmed.Kasutatud metoodikaSüvamere ökosüsteeme, eriti külmaveekoralle, ning neile kalapüügi ja muu inimtegevusega avaldatavat mõju käsitleva teaduskirjanduse uurimine. Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu jätkuv töö asjaomases valdkonnas. Ettevõttesisesed uuringud laevade kohta, mis tegutsevad avamerel piirkondades, mida ei reguleeri piirkondlikud kalandusorganisatsioonid. Kuuenda raamprogrammi raames tehtud uuringud (eelkõige HERMES, sh kõnealuses projektis osalevate ekspertide erakorraline tehniline nõupidamine).Peamised organisatsioonid/eksperdid, kellega konsulteeritiICES, HERMES, UNEP (väljaanded).Saadud ja kasutatud nõuannete kokkuvõteMärgiti, et on olemas tõsised ohud, mille tagajärjed võivad olla pöördumatud. Ollakse üksmeelsel seisukohal, et sellised ohud on olemas.Selleks et kaitsta ohualteid mereökosüsteeme, näiteks süvaveekoralle, veealuseid kõrgendikke, hüdrotermilisi lõõre ja süvaveekäsnasid põhjapüügivahendite mõju eest, on vaja niisuguste ökosüsteemide esinemiskohtades püügivahendite kasutamist piirata või see keelata. Kuigi eri püügivahendite mõju on erinev, on kõnealused ökosüsteemid ülihaprad ning neid tuleks kaitsta, sulgedes piirkonnad püügiks. Samuti teatati, et kalapüügi mõjude täielikuks dokumenteerimiseks on siiski vaja täiendavaid uuringuid, kuigi ettevaatuspõhimõtet järgides tuleks meetmeid rakendada viivitamata.Eksperdiarvamuse avalikustamiseks kasutatud vahendid2006. aasta septembris avaldatud komisjoni talituste töödokumendis on esitatud saadud nõuannetel ja seisukohtadel põhineva analüüsi tulemused.-  Mõju hindamine1. võimalus: resolutsiooni 61/105 ülevõtmiseks ei ole konkreetseid meetmeid vaja, sest see ei ole õiguslikult siduv. See võimalus ei tähenda siiski, et EL kõnealuseid soovitusi eiraks. Ta teatab oma seisukohast rahvusvahelise kalanduskoostöö raames. ELi laevade puhul, mis tegutsevad piirkondliku kalandusorganisatsiooniga hõlmamata piirkondades, kuulub küsimus iga ELi liikmesriigi pädevusse. Leiti, et kõnealune võimalus mõjutaks negatiivselt ELi rahvusvahelist usaldusväärsust ning suutlikkust olla kalanduse rahvusvahelise haldamise täiustamisel eestvedajaks. Samuti tähendab see, et jäetakse täitmata kohustused, mis EL on võtnud ühise kalanduspoliitika raames.2. võimalus: minna ÜRO Peaassamblee soovitustest kaugemale ja kehtestada ühepoolne keeld, mida kohaldataks ELi laevade suhtes. Leiti, et kõnealusel võimalusel oleks ELi laevadele oluline kahjulik majanduslik ja sotsiaalne mõju. Samas leiti, et kõnealune võimalus näitaks ELi tugevat pühendumist ohualdiste mereökosüsteemide kaitsmisele. Selle meetme tulemuslikkust ei saa siiski tagada juhul, kui teised lipuriigid peaksid jätkama kalapüügilubade andmist, seega oleks ELi laevade suhtes rakendatavaid piiranguid raske põhjendada.3. võimalus: määratleda selgelt tegevussuunad ning kehtestada ranged eeskirjad, millega rakendatakse ÜRO Peaassamblee soovitusi. Kõnealune võimalus tähendab, et resolutsiooni rakendamiseks tuleb võtta konkreetseid meetmeid, st tuleb võtta vastu a) poliitiline dokument, millega komisjon ja EL võtavad endale kohustuse järgida selget rahvusvahelist strateegiat, ning osutavad kõnealuses dokumendis oma eesmärkidele ja kavandatud meetmetele; ja b) määrus, millega rakendatakse ÜRO Peaassamblee soovitatud meetmed ELi laevade suhtes, mis tegutsevad piirkondliku kalandusorganisatsiooniga hõlmamata piirkondades, st käesolev ettepanek. Leiti, et kõnealune võimalus näitab selgemalt, et EL on pühendunud eesmärgi saavutamisele ning tugevdab ELi usaldusväärsust ja suutlikkust olla rahvusvahelisel tasandil eestvedajaks. See mõjutab rahvusvahelisi asutusi, kes vastutavad kõnealuste eeskirjade, eriti eelhindamismenetluse rakendamise eest, ning samas võimaldab jätkata kalapüüki tingimusel, et see ei kahjusta keskkonda. Seega luuakse süsteem, millega tagatakse ohualdiste mereökosüsteemide kaitse.3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG-  Kavandatud meetmete kokkuvõteEttepaneku kohaselt kehtestatakse tingimus, et põhjapüügivahenditega kalapüügiks piirkondades, mida ei reguleeri piirkondlikud kalandusorganisatsioonid, peab olema püügiluba, mis on välja antud kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1627/94. Kõnealune luba antakse välja tingimusel, et väljaandva liikmesriigi ametiasutus hindab kalapüügi võimalikke mõjusid ohualdistele mereökosüsteemidele ning veendub, et puudub märkimisväärse kahjuliku mõju oht. Hindamine põhineb ettevõtja esitatud püügikaval, mida luba välja andev ametiasutus hindab olemasolevate teaduslike andmete ja teabe alusel, mis käsitlevad asjaomaste ökosüsteemide esinemist (või esinemise tõenäosust) kavandatud püügipiirkonnas, et kontrollida, kas kavandatud tegevus ei toimu ohustatud kohtades.Kalapüügiluba kehtib tingimusel, et kalapüük vastab püügikavale, millega on ette nähtud kontrollivahendid kava täitmise jälgimiseks (sh laeva jälgimine satelliidi ja laeval asuva vaatleja abil) ning rikkumiste õiguslikud tagajärjed (sh ühises kalanduspoliitikas sätestatud „tõsiseid rikkumisi” käsitlev kord). Samuti on ettepanekuga kehtestatud laeva kohustus lahkuda kohast, kus on leitud ohualteid ökosüsteeme, ning ettevaatusabinõuna põhjapüügivahendite kasutamise sügavuspiirang (maksimaalselt 1 000 m), et tagada kõikides kalapüügikohtades ennetuslike, sügavusel põhinevate kaitsealade loomine. Ettepanekuga on kehtestatud liikmesriikide aruandluskohustused ning klausel, et tulemused vaadatakse läbi kaks aastat pärast ettepaneku jõustumist.-  Õiguslik alusEÜ asutamislepingu artikkel 37.-  Subsidiaarsuse põhimõteEttepanek tehakse ühenduse ainupädevusse kuuluvas valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.-  Proportsionaalsuse põhimõteEttepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel.Ettepanek tugineb kehtestatud korrale, nimelt määruses (EÜ) nr 1627/94 sätestatud korrale, mille kohaselt kalapüügi erilubade väljaandmise eest vastutavad liikmesriigid ning millega samas tagatakse süsteemi rakendamise järjekindlus ja läbipaistvus kogu ühenduses. Ei looda mitte uut lubade andmise korda, vaid lubasid kasutatakse vahendina, mille abil tagatakse, et kalapüügil järgitakse tingimusi, mis hoiavad ära ohualdiste mereökosüsteemide hävitamise.Ühise kalanduspoliitika eeskirjade kohaselt ei pea liikmesriigid praegu enne teatavate kalapüügilubade väljaandmist keskkonnamõjusid hindama. ÜRO Peaassamblee soovitustel põhineva süsteemi rakendamine tähendab seega, et ametiasutuste töökoormus suureneb isegi siis, kui asjaomane kalapüük on suhteliselt piiratud. Ettepanekus on siiski sätestatud hindamiskriteeriumid, nimelt liikmesriigi käsutuses oleva teadusteabe kasutamine, ning üldiselt ei pea olemasolevat lubade süsteemi läbi vaatama. Tegemist on lihtsalt paremini dokumenteeritud lubade väljaandmise menetlusega. Need on miinimumnõuded, mida tuleb süsteemis rakendada, et järgida tõhusalt ÜRO Peaassamblees kokkulepitud lähenemisviisi.-  Õigusakti valikKavandatud õigusakt: määrus.Muud õigusaktid ei oleks asjakohased järgmis(t)el põhjus(t)el.Ühine kalanduspoliitika on ühenduse ainupädevusse kuuluv valdkond. Ühenduse tasandil vastu võetud eeskirjad peaksid olema ühtsed ja siduvad, et vältida eri normide üheaegset kehtivust liikmesriikides. Seetõttu on meetmete esitamine määruse ettepanekus põhjendatud.4. MÕJU EELARVELEEttepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet.5. TÄIENDAV TEAVE-  Läbivaatamis-/muutmis-/aegumisklauselEttepanek sisaldab läbivaatamisklauslit.2007/0224 (CNS)Ettepanek:NÕUKOGU MÄÄRUS,milles käsitletakse ohualdiste avamere ökosüsteemide kaitset põhjapüügivahendite kahjuliku mõju eestEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37,võttes arvesse komisjoni ettepanekut[1],võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust [2],ning arvestades järgmist:(1) Ühendus on alla kirjutanud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioonile ja kokkuleppele 10. detsembri 1982. aasta Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsiooni nende sätete rakendamise kohta, mis käsitlevad piirialade kalavarude ja siirdekalade kaitset ja majandamist. Kõnealused rahvusvahelised dokumendid kohustavad liikmesriike tegema koostööd avamere elusressursside kaitsmisel ning nendes on sätestatud, et sellist koostööd teevad liikmesriigid kas otse või asjakohaste allpiirkondlike või piirkondlike kalandusorganisatsioonide kaudu või asjakohase majandamiskorra raames.(2) Piirkondliku kalandusorganisatsiooni või majandamiskorra puudumine ei vabasta riike mereõiguses sätestatud kohustusest võtta oma kodanike suhtes meetmeid, mis on vajalikud avamere elusressursside, sealhulgas ohualdiste mereökosüsteemide, kaitseks kalapüügi kahjulike mõjude eest.(3) Nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta)[3] artiklis 2 on sätestatud, et ühises kalanduspoliitikas tuleb kohaldada ettevaatusprintsiipi, kui võetakse meetmeid, et vähendada kalanduse mõju mereökosüsteemidele. Sama määruse artiklis 7 on sätestatud, et komisjon võib liikmesriigi põhjendatud taotluse korral või omal algatusel kehtestada erakorralised meetmed, kui on tõendeid, et vee-elusressursside või mereökosüsteemi säilimist ähvardab kalapüügist tulenev tõsine ning viivitamatut reageerimist nõudev oht.(4) Ühendus on võtnud kohustuse kaitsta mereökosüsteeme, näiteks rahusid, veealuseid kõrgendikke, süvaveekoralle, hüdrotermilisi lõõre ja käsnade kolooniaid. On olemas palju teaduslikke tõendeid selle kohta, et põhjapüügivahenditega kalapüük ohustab kõnealuste ökosüsteemide puutumatust. Ühendus on juba vastu võtnud meetmed põhjapüügipiirkondade sulgemiseks ühenduse vetes, kus leidub selliseid ökosüsteeme. Samuti on ühendus kaasa aidanud sarnaste meetmete vastuvõtmisele avamerepiirkondades, mis kuuluvad olemasolevate piirkondlike kalandusorganisatsioonide pädevusalasse, kellele on antud õigus põhjapüüki reguleerida. Samuti on ühendus aktiivselt kaasa aidanud uute organisatsioonide loomisele või uue korra kehtestamisele, et asjakohane piirkondlik kalanduse kaitse ja majandamine hõlmaks maailma kõiki ookeane. Siiski on olemas teatavad avamerepiirkonnad, kus sellise asutuse loomisel tekivad märkimisväärsed raskused.(5) 8. detsembril 2006. aastal vastu võetud ÜRO Peaassamblee resolutsiooniga 61/105[4] nõustus rahvusvaheline üldsus, et ohualdiste mereökosüsteemide kaitsmiseks põhjapüügi hävitava mõju eest on hädavajalik võtta meetmeid, mille kohaselt reguleerivad kalapüüki rangelt piirkondlikud kalandusorganisatsioonid või asjaomane majandamiskord või riigid, kehtestades meetmed oma lipu all sõitvatele laevadele, mis tegutsevad piirkondades, kus sellised organisatsioonid või selline majandamiskord puuduvad. Peaassamblee on esitanud suunised selle kohta, milliseid meetmeid tuleb sel eesmärgil võtta.(6) Arvukalt ühenduse laevu tegeleb põhjapüügiga piirkondades, mida ei reguleeri piirkondlikud kalandusorganisatsioonid või kus puudub asjaomane majandamiskord ning kus lähiajal ilmselt sellist organisatsiooni ei looda või asjaomast korda ei kehtestata. Ilma et see piiraks jätkuvaid jõupingutusi allesjäänud territoriaalsete tühikute täitmisel kalanduse rahvusvahelises haldamises, peab ühendus täitma mereõiguses sätestatud kohustusi mere elusressursside kaitsmisel kõnealustes piirkondades ning peab seetõttu seoses oma laevadega vastu võtma asjakohased meetmed. Seda tehes peab ühendus tegutsema kooskõlas ÜRO Peaassamblee resolutsioonis 61/105 esitatud suunistega.(7) Peaassamblee soovituste oluline osa on meetmed, mille eesmärk on „hinnata parima olemasoleva teadusteabe alusel, kas konkreetne püügitegevus avaldaks ohualdistele mereökosüsteemidele märkimisväärset kahjulikku mõju ning kui leitakse, et kõnealusel püügitegevusel oleks oluline kahjulik mõju, tagada selle korraldamine nii, et sellist mõju vältida või püügiluba mitte anda”[5].(8) Kõnealuse soovituse rakendamiseks peab asjaomastel kalalaevadel olema kalapüügi eriluba, mis on välja antud kooskõlas nõukogu 27. juuni 1994. aasta määrusega (Ü) nr 1627/94 (millega nähakse ette kalapüügilube käsitlevad üldsätted)[6] ja komisjoni 20. detsembri 1995. aasta määrusega (EÜ) nr 2943/95 (millega sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad nõukogu määruse (EÜ) nr 1627/94, millega nähakse ette kalapüügilube käsitlevad üldsätted, kohaldamiseks)[7]. Lisaks kohaldatakse kõnealuste lubade väljaandmise ja kehtivuse suhtes eritingimusi, millega tagatakse, et loa alusel toimuvat kalapüüki on nõuetekohaselt hinnatud ning et kalapüük toimub kooskõlas hindamistulemustega.(9) Peaassamblee soovituste rakendamiseks on vaja ka asjakohaseid seiremeetmeid, et tagada loa väljaandmise tingimuste järgimine. Nende hulka kuuluvad lisaks komisjoni 18. detsembri 2003. aasta määruses (EÜ) nr 2244/2003 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad laevaseire satelliitsüsteemide kohta)[8] sätestatud meetmetele laeval viibivad vaatlejad ning laevaseire satelliitsüsteemide kasutamist käsitlevad erisätted, mida rakendatakse süsteemi tehniliste rikete või mittetoimimise korral.(10) Jätkub ohualdiste mereökosüsteemide tuvastamine piirkondades, mida ei reguleeri piirkondlikud kalandusorganisatsioonid, ning nende kohta on suhteliselt vähe teaduslikke andmeid. Põhjapüügivahendite kasutamise sügavuspiiranguga luuakse veesambasse jäävate süvaveekorallide ja käsnade jaoks ettevaatusabinõuna kaitsepiir. 1 000 meetrine sügavus on mõistlik valik, mis pakub sobival määral kaitset, olles samas kooskõlas üldiselt väiksemas sügavuses leiduvate põhjalähedaste liikide, näiteks merluusi ja noolja kalmaari põhjapüügi jätkamisega. Samuti on kõnealune sügavuspiirang kooskõlas käesolevas määruses sätestatud piirkonnapõhiste meetmete järkjärgulise väljatöötamisega, et kaitsta täielikult kohti, kus teadaolevalt või tõenäoliselt leidub ohualteid ökosüsteeme.(11) Eritingimuste, näiteks sügavuspiiranguga või laevaseiresüsteemi kasutamise ja ohualdiste mereökosüsteemide avastamise korral tegevuse mujale viimisega seotud tingimuste rikkumine võib selliseid ökosüsteeme pöördumatult kahjustada ning peaks seetõttu kuuluma nõukogu 24. juuni 1999. aasta määruses (EÜ) nr 1447/1999 (millega kehtestatakse ühise kalanduspoliitika eeskirju tõsiselt rikkuvate käitumisviiside loetelu)[9] nimetatud tõsiste rikkumiste loetellu.(12) Ühendus on kehtestanud majandamise erikorra, mida kohaldatakse süvamere kalavarude suhtes nõukogu määrusega (EÜ) nr 2347/2002, millega kehtestatakse süvamere kalavarude püügi suhtes kohaldatavad konkreetsed juurdepääsunõuded ja nendega seotud tingimused[10]. Tuleb tagada, et piirkondades, kus puuduvad rahvusvahelised majandamismeetmed või -kord, kohaldatakse nõukogu määruses (EÜ) nr 2347/2002 sätestatud nõudeid ka ühenduse laevade suhtes, mis tegelevad süvamere kalavarude püügiga,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1Kohaldamisala1. Käesolevat määrust kohaldatakse ühenduse kalalaevade suhtes, mis püüavad avamerel kala põhjapüügivahenditega.2. Käesolevat määrust ei kohaldata ühenduse kalalaevade suhtes, mis tegutsevad piirkondades:1.  mis jäävad sellise kalapüügi reguleerimise õigust omavate piirkondlike kalandusorganisatsioonide vastutusalasse;2.  kus on käimas piirkondliku kalandusorganisatsiooni loomine; kus kõnealuse protsessi osalised on kokku leppinud ajutistes meetmetes ohualdiste mereökosüsteemide kaitseks põhjapüügivahendite kahjulike mõjude eest.Artikkel 2MõistedKäesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:(a) mereökosüsteem – dünaamiline kompleks, milles taimede, loomade ja mikroorganismide kooslused ning nende elutu keskkond avaldavad üksteisele funktsionaalse üksusena vastastikust mõju;(b) ohualdis mereökosüsteem – mis tahes mereökosüsteem, sh ka rahud, veealused kõrgendikud, hüdrotermilised lõõrid, külmaveekorallid või külmaveekäsnad, mille iseloomulikku struktuuri ja talitlust võib parima olemasoleva teadusteabe põhjal ja ettevaatuspõhimõtte kohaselt kahjustada pinge, mida põhjustab kalapüügi käigus toimuv füüsiline kokkupuude põhjapüügivahenditega;(c) põhjapüügivahendid – põhjatraalid, tragid, seisevvõrgud, põhjaõngejadad, püünised ja mõrrad.Artikkel 3Spetsiaalne kalapüügiluba1. Artikli 1 lõikes 1 osutatud kalapüügiga tegelemiseks peab ühenduse kalalaeval olema spetsiaalne kalapüügiluba.2. Spetsiaalne kalapüügiluba antakse välja kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 1627/94[11] ning käesolevas määruses sätestatud tingimustel.Artikkel 4Väljaandmise tingimused1. Artikli 3 lõikes 1 osutatud spetsiaalse kalapüügiloa taotlusele tuleb lisada üksikasjalik püügikava, milles on eelkõige ära näidatud:3.  kavandatud püügikoht,4.  püütavad liigid,5.  püügivahendite kasutamise sügavus, ja6.  merepõhja batümeetriline profiil kavandatud püügikohas.2. Pädev asutus annab spetsiaalse kalapüügiloa välja pärast seda, kui ta on hinnanud laeva kavandatud püügitegevuse võimalikke mõjusid ning jõudnud järeldusele, et kõnealune tegevus ei avalda ohualdistele mereökosüsteemidele märkimisväärset kahjulikku mõju.3. Lõikes 2 osutatud hindamise teostamisel toetub pädev asutus parimale olemasolevale teadusteabele, mis käsitleb ohualteid mereökosüsteeme piirkondades, kus asjaomased kalalaevad kavatsevad tegutseda. Kõnealune teadusteave peab hõlmama olemasolevaid teaduslikke andmeid, mille alusel saab hinnata selliste ökosüsteemide esinemise tõenäosust.4. Pädev asutus peab kohaldama lõikes 2 osutatud hindamise teostamisel ettevaatuskriteeriume. Kui kaheldakse, kas kahjulik mõju on märkimisväärne või mitte, tuleb lähtuda sellest, et esitatud teadusteabest tulenevalt on tõenäoline kahjulik mõju märkimisväärne.5. Kui hindamise tulemusel leitakse, et esitatud püügikava kohaselt toimuv kalapüük võib avaldada ohualdistele mereökosüsteemidele märkimisväärset kahjulikku mõju, kirjeldab pädev asutus hinnatud ohte ning võimaldab taotlejal nende vältimiseks püügikava muuta. Kui muudatusi ei tehta, siis pädev asutus taotletud spetsiaalset kalapüügiluba välja ei anna.Artikkel 5Kehtivuse tingimused1. Artikli 3 lõikes 1 osutatud spetsiaalne kalapüügiluba kehtib vastavalt artikli 4 lõikele 1 esitatud püügikava täitmise ajal tingimusel, et kalapüük toimub kogu aeg kooskõlas nimetatud kavaga.2. Kui asjaolude tõttu, mis ei olene laeva tegevuse eest vastutavast isikust, on vaja esitatud kava muuta, teatab laeva tegevuse eest vastutav isik sellest viivitamata pädevale asutusele, näidates ära muudatused, mida algsesse kavasse kavatsetakse teha. Pädev asutus uurib muudatusi ning kinnitab loa kehtivuse üksnes siis, kui muudatuste tagajärjel ei viida tegevust kohtadesse, kus esineb või võib tõenäoliselt esineda ohualteid mereökosüsteeme.Artikkel 6SügavuspiirangSügavamal kui 1 000 meetrit on põhjapüügivahendite kasutamine keelatud.Artikkel 7Ohualdiste mereökosüsteemide ootamatu avastamine1. Kui kalalaev avastab kalapüügi käigus ohualti mereökosüsteemi, lõpetab ta püügi viivitamata või hoidub asjaomases kohas kalapüügi alustamisest. Ta jätkab kalapüüki üksnes siis, kui on jõudnud artikli 4 lõikes 1 sätestatud püügikavas ettenähtud püügikoha piires teise kohta, mille kaugus on vähemalt viis meremiili avastatud ökosüsteemi asukohast.2. Kui lõikes 1 osutatud teises kohas avastatakse uus mereökosüsteem, liigub laev vastavalt kõnealuses lõikes sätestatud eeskirjadele edasi, kuni jõuab kohta, kus ohualteid mereökosüsteeme ei leidu.3. Laev teatab sellistest leidudest viivitamata pädevale asutusele, esitades täpsed andmed leiu iseloomu, asukoha, aja ja muude oluliste asjaolude kohta.Artikkel 8Suletud alad1. Liikmesriigid määravad oma kalalaevade tegevuspiirkondades ohualdiste mereökosüsteemide esinemist või esinemise tõenäosust käsitleva parima olemasoleva teadusteabe alusel kindlaks piirkonnad, mis suletakse põhjapüügivahenditega kalapüügiks. Liikmesriigid määravad viivitamata kindlaks sellised kalalaevadele suletud alad ning teatavad sellest artikli 13 kohaselt komisjonile.2. Ilma et see piiraks nõukogu määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 7 kohaldamist, uurib komisjon saadud teavet ning esitab vajaduse korral nõukogule ettepaneku ühenduse meetmete vastuvõtmiseks, et kõnealuseid piirkondi kaitsta. Samuti kaalub komisjon vajaduse korral selliste meetmete vastuvõtmist omal algatusel.Artikkel 9Laevaseiresüsteem1. Olenemata komisjoni määruse (EÜ) nr 2244/2003 artikli 11 lõikest 1, peab laeva kapten kalalaevale paigaldatud satelliitseireseadme tehnilise rikke või mittetoimimise korral teatama lipuliikmesriigile iga kahe tunni järel oma geograafilise asukoha.2. Pärast merereisilt naasmist ei tohi laev sadamast lahkuda enne, kui satelliitseireseadme töö pädevat asutust rahuldab.Artikkel 10Tõsised rikkumised1. Kui artikli 4 lõikes 1 sätestatud püügikavast kaldutakse kõrvale asjaoludel, mida ei ole määratletud artikli 5 lõikes 2, kaotab asjaomasele kalalaevale antud spetsiaalne kalapüügiluba kehtivuse. Mis tahes kalapüük, mis toimub alates ajast, mil laev kaldus oma püügikavast kõrvale, käsitatakse püügiloata kalapüügina määruse (EÜ) nr 1447/1999 lisa punkti C esimese taande tähenduses.2. Artiklites 6, 7 ja 9 sätestatud kohustuste korduvat täitmata jätmist käsitatakse käitumisena, millega vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 1447/1999 rikutakse tõsiselt ühist kalanduspoliitikat.Artikkel 11Süvamere kalavarude püügiga tegelevad kalalaevad16. detsembri 2002. aasta määruses (EÜ) nr 2347/2002 sätestatud nõudeid kohaldatakse ka artikli 1 lõikes 1 osutatud ühenduse kalalaevade suhtes, mis tegelevad süvamere kalavarude püügiga.Artikkel 12Vaatlejad1. Kõik liikmesriigid määravad artikli 3 lõikes 1 sätestatud spetsiaalse kalapüügiloa saanud laevadele teadusvaatlejad. Vaatleja jälgib artikli 4 lõikes 1 sätestatud püügikava täitmise ajal laeval kalapüüki.2. Teadusvaatleja:7.  registreerib sõltumatult püügipäevikusse määruse (EMÜ) nr 2847/93[12] artiklis 6 sätestatud püüki käsitlevad andmed;8.  registreerib kõik artikli 5 lõike 2 kohased muudatused püügikavas;9.  dokumenteerib kõik artiklis 7 osutatud ohualdiste mereökosüsteemide ootamatud leiud, sealhulgas kogutud teabe, mis võib osutuda kasulikuks koha kaitsmisel;10.  registreerib püügivahendite kasutamise sügavused;11.  esitab asjaomase liikmesriigi pädevale asutusele aruande 20 päeva jooksul pärast vaatlusperioodi lõppu. Kõnealuse aruande koopia saadetakse komisjonile 30 päeva jooksul pärast kirjaliku taotluse saamist.3. Teadusvaatleja ei tohi olla:12.  sugulussidemetes selle laeva, kuhu ta on määratud vaatlejaks, kapteni või juhtkonna liikmega;13.  selle laeva kapteni teenistuses, kuhu ta on määratud;14.  kapteni esindaja teenistuses;15.  ettevõtte teenistuses, mida kontrollib kapten või kapteni esindaja;16.  sugulussidemetes kapteni esindajaga.Artikkel 13Teave1. Liikmesriigid edastavad komisjonile kolme kuu jooksul pärast iga poole kalendriaasta lõppu aruande kõnealuse poole kalendriaasta kohta, milles käsitletakse:17.  lisaks määruse (EMÜ) nr 2847/1993 artiklis 18 sätestatud nõuetele artiklis 1 osutatud kalalaevade püügimahtusid, mis määratakse kindlaks püügipäevikusse kantud teabe põhjal, mille hulka kuuluvad andmed väljaspool sadamat veedetud püügipäevade kohta ning teadusvaatlejate esitatud aruanded kvartalite, püügivahendite liikide ja kalaliikide lõikes;18.  artikli 1 lõikes 1 osutatud kalalaevade püügikava ning artiklites 6, 7 ja 8 sätestatud tingimuste järgimist, samuti rikkumiste ja artiklis 10 nimetatud tõsiste rikkumiste heastamiseks võetud meetmeid ja nende eest määratud karistusi;19.  artikli 8 rakendamist liikmesriikides.2. Komisjon edastab lõikes 1 nimetatud aruandes sisalduva teabe viivitamata asjaomastele teadusasutustele.Artikkel 14JärelkontrollKomisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva määruse rakendamise kohta enne 30. juunit 2010. Aruandele lisatakse vajaduse korral käesoleva määruse muudatuste ettepanekud.Artikkel 15JõustumineKäesolev määrus jõustub seitsmendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja[pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic] [1] ELT C , , lk .[2] ELT C , , lk .[3] EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59.[4] ÜRO Peaassamblee resolutsioon 61/105: säästlik kalandus, sh 1995. aasta kokkuleppe 10. detsembri 1982. aasta Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsiooni nende sätete rakendamise kohta, mis käsitlevad piirialade kalavarude ja siirdekalade kaitset ja majandamist, ning muude sellega seotud dokumentide kaudu.[5] Resolutsioon 61/105, artikli 83 punkt a.[6] EÜT L 171, 6.7.1994, lk 7.[7] EÜT L 308, 21.12.1995, lk 15.[8] ELT L 333, 20.12.2003, lk 17.[9] EÜT L 167, 2.7.1999, lk 5.[10] EÜT L 351, 28.12.2002, lk 6.[11] EÜT L 171, 6.7.1994, lk 7.[12] EÜT L 261, 20.10.1993, muudetud.


Tähtis õiguslik teade

|

52008PC0088

Ettepanek: Nõukogu määrus, millega nähakse ette Poolale Läänemeres (alarajoonid 25–32, ühenduse veed) ajavahemikuks 2008–2011 eraldatavate tursapüügikvootide kohandamine  /* KOM/2008/0088 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 13.3.2008KOM(2008) 88 lõplikEttepanek:NÕUKOGU MÄÄRUS,millega nähakse ette Poolale Läänemeres (alarajoonid 25–32, ühenduse veed) ajavahemikuks 2008–2011 eraldatavate tursapüügikvootide kohandamine(komisjoni esitatud)SELETUSKIRIETTEPANEKU TAUST-  Ettepaneku eesmärgidKäesoleva ettepaneku eesmärk on näha ette eeskirjad ja tingimused Poolale 2007. aastaks alarajoonides 25–32 eraldatud tursapüügikvooti ületanud koguste mahaarvamiseks.-  Üldine taustNõukogu 11. detsembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1941/2006, millega määratakse kindlaks teatavate Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning tingimused 2007. aastaks,[1] on kindlaks määratud tursakogus, mille võivad 2007. aastal Läänemeres püüda Poola lipu all sõitvad laevad.Nõukogu 12. oktoobri 1993. aasta määrusega (EMÜ) nr 2847/93 (millega luuakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem) on sätestatud menetlus, mida tuleb aastase püügikvoodi ületamise korral järgida.Vastavalt ametlikele andmetele alarajoonides 25–32 Poola laevade poolt püütud tursa koguste kohta ületati riiklikku kvooti 8 000 tonni võrra.Kalanduse nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta istungil tunnistas Poola vajadust töötada välja ja rakendada tegevuskavasid, et saada üle riikliku kontrollisüsteemi praegustest puudujääkidest ja tegeleda Läänemerel püütud tursa kohta valeandmete esitamise ja asjaomase saagi deklareerimata jätmise põhjustega. Arvestades kõnealust kohustust ja vajadust tegeleda Poolas pärast liitumist ühise kalanduspoliitika rakendamisel ilmnenud raskustega ning pidades silmas tagajärgi, mida nõukogu määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 5 kohaldamine kõnealusel konkreetsel juhul avaldaks Poola kalandussektorile, on komisjon teatanud, et on valmis kaaluma paindlikkuse võimaldamist seoses 2007. aasta kvoodiületamise eest tasumisega tingimusel, et tegevuskavade ja nende rakendamine vastavad komisjoni nõuetele. Seega teeb komisjon ettepaneku, et 2007. aasta kvoodi ületamise eest tasutakse nelja aasta jooksul.Nõukogu peab vastu võtma määruse, millega kehtestatakse alarajoonides 25–32 Poolale eraldatud tursapüügikvooti ületatud koguste mahaarvamine nelja aasta jooksul. See on vajalik määruse (EÜ) nr 847/96 artiklist 5 erandi kehtestamiseks.-  Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormidNõukogu 12. oktoobri 1993. aasta määrus (EMÜ) nr 2847/93 millega luuakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem.Nõukogu 6. mai 1996. aasta määrus (EÜ) nr 847/96, millega kehtestatakse lubatud kogupüükide (TAC) ja kvootide haldamise täiendavad tingimused ühest aastast teise ülekandmisel.-  Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidegaEsitatud meetmed on koostatud vastavalt ühise kalanduspoliitika eesmärkidele ning on kooskõlas ühenduse säästva arengu poliitikaga.KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE-  Konsulteerimine huvitatud isikutegaEi kohaldata.-  Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutaminePoola poolt asjaomase ajavahemiku kohta esitatud ametlike saagiaruannete põhjal on kindlaks tehtud, et Poolale 2007. aastaks alarajoonides 25–32 tursapüügiks eraldatud kvooti ületati 8 000 tonni võrra.-  Mõju hindamineEi kohaldata.ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG-  Õiguslik alusKäesoleva ettepaneku õiguslik alus on nõukogu määrus (EÜ) nr 2847/1993, eriti selle artikli 23 lõige 2.MÕJU EELARVELEEttepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet.Ettepanek:NÕUKOGU MÄÄRUS,[kuupäev],millega nähakse ette Poolale Läänemeres (alarajoonid 25–32, ühenduse veed) ajavahemikuks 2008–2011 eraldatavate tursapüügikvootide kohandamineEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 12. oktoobri 1993. aasta määrust (EMÜ) nr 2847/1993, millega luuakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem,[2] eriti selle artikli 23 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekutning arvestades järgmist:1.  Nõukogu 11. detsembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1941/2006, millega määratakse kindlaks teatavate Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning tingimused 2007. aastaks,[3] on Poolale Läänemeres eraldatud 2007. aasta tursapüügikvoodid.2.  Komisjoni määrusega (EÜ) 804/2007[4] on sätestatud, et Läänemere idaosas (alarajoonid 25–32, EÜ veed) püütud tursa kogustega ammendati Poolale 2007. aastaks eraldatud kvoot ning seepärast keelati alates 12. juulist 2007 Poola lipu all sõitvatel laevadel tursa püük Läänemeres.3.  Oma valduses oleva teabe põhjal hindas komisjon 2007. aasta juulis, et Läänemere idaosas (alarajoonid 25–32, EÜ veed) Poola lipu all sõitnud laevade püütud tursa kogused olid kolm korda suuremad, kui Poola esialgu deklareeris. Lisaks jätkasid Poola lipu all sõitvad laevad tursapüüki pärast keeldu, ületades seega veelgi Poolale 2007. aastaks eraldatud kvooti.4.  Pärast Poola ametiasutuste ja komisjoni vahel toimunud mitut tehnilist kohtumist, mille eesmärk oli kindlaks teha kvoodiületuse kontrollitud kogus, teatas Poola, et kvooti ületati 8 000 tonni võrra.5.  Määruse (EÜ) nr 2847/1993 artikli 23 lõikega 2 on ette nähtud, et nõukogu peab võtma vastu eeskirjad aastaseid püügikvoote ületanud koguste mahaarvamiseks. Kõnealused eeskirjad tuleb kehtestada ühise kalanduspoliitika eesmärgi ja juhtimisstrateegia kohaselt, võttes eelkõige arvesse ülepüügi astet ja asjaomaste kalavarude bioloogilist seisundit.6.  Sellised eeskirjad on kehtestatud nõukogu 6. mai 1996. aasta määrusega (EÜ) nr 847/96, millega kehtestatakse lubatud kogupüükide (TAC) ja kvootide haldamise täiendavad tingimused ühest aastast teise ülekandmisel[5]. Vastavalt kõnealuse määruse artiklile 5 tuleks kõik aastaseid püügikvoote ületanud kogused arvata maha sama kalavaru järgmise aasta kvoodist.7.  Peamised põhjused, miks Poola lipu all sõitvad laevad ületasid tursapüügikvooti, on seotud puuduliku kontrolli- ja rakendussüsteemiga ning laevastikuga, mille tursapüügipotentsiaal ei ole kooskõlas nõukogu poolt Poolale igal aastal eraldatavate kalapüügivõimalustega.8.  Selleks et põhjalikult käsitleda Poolas ühise kalanduspoliitika rakendamisel esilekerkinud tõsiseid puudujääke, mis tulenesid eelkõige Läänemere idaosas püütud tursa deklareerimata jätmisest ja asjaomase saagi kohta valeandmete esitamisest, ning vältida 2007. aasta tursapüügikvoodi ületamise kordumist, on Poola kohustunud vastu võtma ja rakendama tegevuskava, mis hõlmab viivitamatuid meetmeid praeguse kontrolli- ja rakendussüsteemi parandamiseks vastavalt ühenduse standarditele, ning võtma erimeetmed Poola laevastiku püügimahu korrigeerimiseks, et saavutada püsiv ja alaline tasakaal püügimahu ja Poolale Läänemeres tursapüügiks eraldatud püügivõimaluste vahel.9.  Kõnealust kohustust silmas pidades ning arvestades ülepüügi suurt kogust ning selle kiirest tasumisest tulenevaid sotsiaalmajandusikke tagajärgi, on asjakohane teha erand määruse (EÜ) nr 847/96 artiklist 5 ning võtta vastu erieeskirjad püügikvooti ületanud koguste mahaarvamiseks.10.  Poola 2007. aasta püügikvooti ületanud tursakogused tuleks seega Poola kvoodist maha arvata nelja aasta jooksul, et vähendada sotisaalmajanduslikke tagajärgi eelkõige esimesel aastal.11.  Komisjon peaks hindama Poola poolt vastu võetud siseriiklike tegevuskavade rakendamist. Kui tegevuskavas sätestatud meetmeid ja tähtaegu ei järgita, võib nõukogu muuta püügikvooti ületanud koguste mahaarvamise eeskirju.ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1Käesoleva määruse kohaldamisel tähendab „2007. aasta püügikvooti ületanud kogus” kogust, mille võrra 2007. aastal ületati Poolale Läänemeres (alarajoonid 25–32, EÜ veed) tursa ( Gadus morhua ) püügiks eraldatud kvooti.Artikkel 2Erandina määruse (EÜ) nr 847/96 artiklist 5 vähendatakse aastatel 2008–2011 Poolale Läänemeres (alarajoonid 25–32, EÜ veed) tursa ( Gadus morhua ) püügiks eraldatavaid koguseid nelja aasta jooksul järgmise meetodi kohaselt:a) aastal 2008 kohaldatakse 10 % vähendamist 2007. aasta püügikvooti ületanud kogusest, jab) aastatel 2009, 2010 ja 2011 kohaldatakse 30 % vähendamist 2007. aasta püügikvooti ületanud kogusest.Artikkel 31. Poola võtab vastu ja rakendab kontrolle ja laevastikku ümberkorraldamist käsitleva riikliku tegevuskava, mis muu hulgas sisaldab meetmeid, mille eesmärk on:12.  kalapüügitegevuse kontrollimise tugevdamine eelkõige sellise laevastiku osas, mille puhul tursk moodustab olulise osa saagist;13.  kalavarude säilitamist käsitlevate ühenduse ja riiklike eeskirjade ning eelkõige püügipiirangute rakendamise parandamine;14.  laevastiku selle osa püügimahu kohandamine, mille puhul tursk moodustab olulise osa saagist.2. Igal aastal hindab komisjon lõikes 1 osutatud riiklike tegevuskavade rakendamist. Kui meetmeid ei rakendata kavakohaselt, võib nõukogu komisjoni ettepanekul muuta artikli 2 punktides a ja b osutatud mahaarvamismeetodit.Artikkel 4Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja [1] ELT L 367, 22.12.2007, lk 1.[2] EÜT L 261, 20.10.1993, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1098/2007 (ELT L 248, 22.9.2007, lk 1).[3] ELT L 367, 22.12.2006, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 754/2007 (ELT L 172, 30.6.2007, lk 26).[4] ELT L 180, 10.7.2007, lk 3.[5] EÜT L 115, 9.5.1996, lk 3.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,18.11.2015
            COM(2015) 496 final
            2015/0239(COD)
            Ettepanek:
            EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
            mis käsitleb Euroopa maagaasi- ja elektrihinnastatistikat ning millega tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/92/EÜ ühenduse menetluse kohta tööstuslikele lõpptarbijatele määratud gaasi- ja elektrihindade läbipaistvuse parandamiseks
            (EMPs kohaldatav tekst)

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

               Komisjon (Eurostat) kogub andmeid tööstuslikele lõpptarbijatele määratud maagaasi- ja elektrihindade kohta. Tööstuslike lõpptarbijate hindasid on õigusaktidega reguleeritud alates 1990. aastast ja praegu reguleeritakse neid direktiiviga 2008/92/EÜ, millega tunnistati kehtetuks direktiiv 90/377/EMÜ. Riiklikud ametiasutused koguvad andmeid kodutarbijate hindade kohta vabatahtliku kokkuleppe alusel. Need ametiasutused on teatanud komisjonile, et rahaliste vahendite ja inimressursside piiratuse tõttu on mitmel andmeesitajal (maagaasi- ja elektriettevõtjad) tekkinud küsimus, kas selliste andmete kogumist tuleks jätkata.

               Euroopa Ülemkogu 22. mai 2013. aasta energeetika- ja maksustamisteemalisel kohtumisel rõhutasid riigipead ja valitsusjuhid, et ELi energiapoliitika eesmärk on tagada leibkondadele ja ettevõtjatele ohutul ja jätkusuutlikul viisil taskukohase ja konkurentsivõimelise hinnaga energia. Seepärast kutsuti komisjoni üles esitama analüüsi liikmesriikide energiahindade ja -kulude struktuuri ja neid mõjutavate tegurite kohta. Analüüs pidi uurima energiahindade mõju leibkondadele, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjatele ja energiamahukatele tööstusharudele, aga ka vaatlema laiemalt ELi konkurentsivõimet maailmamajanduse kontekstis.

               Komisjonil oli analüüsi jaoks vaja täiendavaid üksikasjalikke hinnaandmeid ja ta kogus vajaliku teabe kõigilt ELi 28 liikmesriigilt vabatahtliku kokkuleppe alusel. Jaanuaris 2014 esitas komisjon nõukogule aruande, mis sisaldas maagaasi- ja elektrihindade komponentide põhjalikku analüüsi.

               Poliitikakujundajad taotlesid 2014. aastal korduvalt põhjalikumat ametlikku statistikat maagaasi ja elektrihindade kohta. Transpordi, telekommunikatsiooni ja energeetika nõukogu tunnistas 13. juuni 2014. aasta kohtumisel kõrge energiahinna ja kulude ning nende edasise tõusu negatiivset mõju Euroopa üldisele konkurentsivõimele ja klientide elatustasemele. Seepärast kutsus transpordi, telekommunikatsiooni ja energeetika nõukogu komisjoni üles võtma järelmeetmeid ja teostama 2016. aastaks läbivaatamise, mille käigus käsitletakse energiahindasid ja -kulusid ning tarbijate olukorda.

               Euroopa Komisjon võttis 25. veebruaril 2015 vastu energialiidu paketi. Energialiidu paketi energia siseturu peatükis nähakse ette, et energiahindade ja -kulude analüüs tehakse 2016. aastal ja edaspidi iga kahe aasta tagant.

               Lisaks on koostatud maksude ja tasude ning maagaasi ja elektri võrguhindade alakomponentide täiendav kogum, et kajastada energialiidu paketi eesmärke ja pöörata suuremat tähelepanu elektrihindade ja -kulude läbipaistvusele, nagu sellele on viidatud paketi tegevuspunktis 8.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate sätetega

               Juunis 2014 kinnitas Euroopa Ülemkogu veelkord vajadust tugevdada ELi siseturgu, suurendada konkurentsi ja läbipaistvust gaasiturul ja viia lõpule Euroopa energiaturu integreerimine. Samuti kutsus Euroopa Ülemkogu üles põhjalikumalt analüüsima turgude integreerimist seoses energiatõhususe ja -julgeolekuga.

               •Kooskõla muude ELi tegevuspõhimõtetega

                  Komisjon võttis energialiidu paketi vastu 25. veebruaril 2015. Sellega seoses esitab komisjon alates 2016. aastast andmeid energiahindade ja kulude kohta (sealhulgas maksud ja toetused). Nende struktuur võimaldab komisjonil jälgida olukorda energiaturul.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

                  Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 338 lõige 1.

               •Subsidiaarsus (valdkondades, kus ELil puudub ainupädevus)

                  Komisjon (Eurostat) kogub andmeid riikide maagaasi- ja elektrihindade kohta, kasutades metoodikat, mis võimaldab teha liikmesriikidevahelisi hinnavõrdlusi. Andmeid hindade kohta kogutakse ELi tasandil, et tagada andmete usaldusväärsus ja nende võrreldavus kõigis ELi liikmesriikides ning saada ELi ja euroala koondandmeid. Andmeid hindade kohta kogub riiklikul tasandil asjaomane riiklik ametiasutus; Eurostat tegeleb nende andmete levitamisega.

               •Proportsionaalsus

                  Kavandatav õigusakt hõlmab andmete kogumist kodumajapidamiste ja mitte-kodumajapidamiste sektori maagaasi- ja elektrihindade kohta. Varem koguti andmeid tööstussektori hindade kohta kooskõlas direktiiviga 2008/92/EÜ, kuid andmeid kodumajapidamiste sektori hindade kohta koguti vabatahtliku kokkuleppe alusel. Energia siseturu aina suureneva keerukuse tõttu on üha raskem saada usaldusväärseid ja ajakohaseid andmeid maagaasi- ja elektrihindade kohta olukorras, kus puudub õiguslikult siduv kohustus selliseid andmeid esitada (eriti kodumajapidamiste sektoris). Võrreldes direktiivist 2008/92/EÜ tuleneva olukorraga hõlmavad kavandatavad muudatused ka neid andmeid, mida praegu kogutakse kavandatava õigusakti alusel vabatahtlikult. See ei lähe seatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

               •Valitud õigusakt

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse kasutamine õigusaktina peaks tagama kiire, ladusa ja ühetaolise rakendamise kogu ELis.

               3.JÄRELHINDAMISTE TULEMUSED, KONSULTEERIMINE SIDUSRÜHMADEGA JA MÕJUHINNANGUD

               •Järelhindamised/ kehtivate õigusaktide toimivuskontroll

                  Kehtiv õigusakt (direktiiv 2008/92/EÜ) hõlmab vaid andmete kogumist tööstussektori maagaasi- ja elektrihindade kohta. Selliste hinnauuringute metoodika võeti kasutusele 2007. aastal ja see on osutunud edukaks.

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

                  Eurostat konsulteeris kirjalikult energiastatistika töörühma (edaspidi „ESWG”) liikmetega jaanuaris 2015. Töörühma märkusi ja soovitusi on arvesse võetud. ESWG-ga kirjaliku konsulteerimise tulemusena vähendati maksude ja tasude alakomponentide arvu (11 komponendilt 6-le) ning oluliselt vähendati ka maagaasi ja elektri võrguhindade andmeid, mille esitamist nõutakse. Keskkonnastatistika ja arvepidamise valdkonna direktorite (DIMESA) rühmaga konsulteeriti kirjalikult mais ja juunis 2015, mille tulemusena pikendati hinnaandmete komponentide ja/või alakomponentide esitamise erandi taotlemise tähtaegu. Kodumajapidamiste sektori maagaasi hindadele kehtestati künnis, et need riigid, kus maagaasi tarbimine kodumajapidamistes on väike, oleksid andmete esitamisest vabastatud. Muudetud eelnõu esitleti DIMESA töörühma koosolekul 11. juunil 2015 ja ESWG koosolekul 24. juunil 2015.

               •Eksperdiabi hankimine ja kasutamine

                  Eurostat konsulteeris andmete kogumise otstarbekuse osas kahe gaasi ja elektrienergia valdkonnas tegutseva ühendusega: Eurogasi ja Eurelectricuga. Nende soovitusi elektri ja maagaasi võrguhindade alakomponente puudutava teabe kättesaadavuse kohta võeti arvesse.

               •Õigusloome kvaliteet ja lihtsustamine

                  Aruandvate asutuste ja komisjoni halduskoormus märkimisväärselt ei suurene, sest enamiku hinnaandmete esitamine juba toimub vabatahtlikkuse alusel. Kuigi maksude ja võrgutasude teatavad alakomponendid on lisatud kogutavate andmete loetellu, on aruandlussagedus senise ühe korra asemel aastas nüüd iga kolme aasta tagant. Seepärast üldine halduskoormus tõenäoliselt ei muutu.

               •Mõju hindamine

                  Käesoleva ettepaneku mõju ei hinnatud, sest ettepaneku tulemusena ei muutu aruandvate asutuste ega komisjoni tegevus oluliselt. Üksikasjalikud põhjendused otsuse kohta mõju mitte hinnata on esitatud komisjoni tegevuskavas, mis on avaldatud komisjoni veebisaidil: http://ec.europa.eu/smart-regulation/impact/planned_ia/docs/2014_estat_001_roadmap_electricityprices.pdf.

               •Põhiõigused

                  Ei kohaldata.

               4.MÕJU EELARVELE

               Käesolev ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet. Kuna tegevus oluliselt ei suurene, ei ole lisakulusid ette näha.

               5.MUUD ASPEKTID

               •Rakenduskavad ning seire-, hindamis- ja aruandluskord

                  Puuduvad.

               •Selgitavad dokumendid (direktiivide puhul)

                  Ei kohaldata.

               •Ettepaneku teatavate sätete üksikasjalik selgitus

                  Usaldusväärsed, ajakohased ja täielikud statistilised andmed maagaasi- ja elektrihindade kohta on Euroopa poliitikakujundajate jaoks oluline teabeallikas. Kuna andmeid kodumajapidamiste sektori maagaasi- ja elektrihindade kohta kogutakse vabatahtliku kokkuleppe alusel, võivad individuaalsed andmeesitajad (gaasi- ja elektriettevõtjad) otsustada sellise tegevuse lõpetada. Kuna andmete kogumine saab olema hõlmatud õigusliku raamistikuga, on aruandluse jätkumine tagatud.

                  Elektri ja maagaasi peamiste hinnakujundajate analüüsimisel ei piisa üksnes lõplikest gaasi- ja elektrihindadest, võrguhindadest, maksudest ja tootehindadest. Hinnakujundajate väljaselgitamiseks on andmete kogumisse lisatud mitmed muutujad (alakomponendid), mis võimaldavad ühtse metoodika alusel kogutud andmeid üksikasjalikumalt analüüsida.

               Euroopa Majanduspiirkond

               Kavandatavas õigusaktis käsitletakse Euroopa Majanduspiirkonnaga (EMP) seotud küsimust, mistõttu tuleks seda kohaldada ka EMPs.

               2015/0239 (COD)

               Ettepanek:

               EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,

               mis käsitleb Euroopa maagaasi- ja elektrihinnastatistikat ning millega tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/92/EÜ ühenduse menetluse kohta tööstuslikele lõpptarbijatele määratud gaasi- ja elektrihindade läbipaistvuse parandamiseks

               (EMPs kohaldatav tekst)

               EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 338 lõiget 1,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

               toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
                  1

               ning arvestades järgmist:

               (1)Konkurentsivõime, jätkusuutlikkus ja energiajulgeolek on vastupidava energialiidu ja tulevikku suunatud kliimamuutuste poliitika üldeesmärgid.

               (2)Lõpptarbijatele määratud maagaasi- ja elektrihindade kohta on vaja kvaliteetset, võrreldavat, ajakohast, usaldusväärset ja ühtlustatud teavet, et töötada välja energialiidu poliitika ja kontrollida liikmesriikide energiaturge.

               (3)Käesoleva määruse eesmärk on selline Euroopa statistika, mis toetab energiapoliitikat täielikult integreeritud energia siseturu saavutamisel. Turgude integreerimise parandamiseks on vaja elektrihindade ja -kulude ja toetuste suuremat läbipaistvust.

               (4)Seni on Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/92/EÜ
                  2
                olnud ühiseks raamistikuks liidu tööstustarbijatele määratud maagaasi ja elektri jaemüügihindade kohta võrreldava statistika koostamisel, edastamisel ja levitamisel.

               (5)Andmeid kodumajapidamiste sektori lõpptarbijatele määratud maagaasi ja elektri jaemüügihindade kohta on seni kogutud vabatahtliku kokkuleppe alusel.

               (6)Energia siseturu aina suureneva keerukuse tõttu on üha raskem saada usaldusväärseid ja ajakohaseid andmeid maagaasi- ja elektrihindade kohta olukorras, kus puudub õiguslikult siduv kohustus selliseid andmeid esitada (eriti kodumajapidamiste sektor).

               (7)Et tagada kvaliteetsete hinnaandmete edastamine kodumajapidamiste sektori ja mitte-kodumajapidamiste sektori kohta, peaks õigusakt hõlmama mõlemat liiki andmete kogumist.

               (8)Enamikus riikides saab põhivõrgu andmeid energeetikasektori reguleerivatelt asutustelt. Kuid elektri jaotuskulude koostamises osaleb suurem hulk andmete koostajaid ja mõne liikmesriigi jaoks on selliste andmete esitamine keerulisem. Arvestades jaotuskulude tähtsust ja läbipaistvuse vajadust selles valdkonnas, tuleb andmete kogumist korrektse metoodika abil ühtlustada.

               (9)Tarbimisvahemike süsteem, mida komisjon (Eurostat) kasutab oma hinnaväljaannetes, peab tagama turu läbipaistvuse ja mittekonfidentsiaalsete hinnaandmete ulatusliku levitamise ning võimaldama arvutada Euroopa koondandmeid.

               (10)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 223/2009
                  3
                on ette nähtud, et statistikat tuleb koguda kooskõlas erapooletuse, läbipaistvuse, usaldusväärsuse, objektiivsuse, ametialase sõltumatuse, kulutasuvuse ja statistilise konfidentsiaalsuse põhimõtetega.

               (11)Teave lõpptarbijatele määratud maagaasi- ja elektrihindade kohta peab võimaldama teha võrdlusi muude energiatoodete hindadega.

               (12)Teavet hinna- ja kvaliteediandmete kogumise kohta tuleb anda standardse aruandlusmenetluse osana.

               (13)Üksikasjalikud andmed tarbimisvahemike jagunemise ja nende vastavate turuosade kohta on maagaasi- ja elektrihinnastatistika oluline osa.

               (14)Hinnaanalüüsi saab teha vaid siis, kui liikmesriikide ametlik statistika maagaasi- ja elektrihindade eri komponentide ja alakomponentide kohta on kõrge kvaliteediga. Läbivaadatud metoodika lõpptarbijatele määratud maagaasi- ja elektrihindade eri komponentide ja alakomponentide üksikasjaliku jagunemise esitamiseks võimaldab analüüsida eri aspektide mõju lõpphindadele.

               (15)Komisjonile (Eurostat) esitatud andmed lõpptarbijatele määratud hindade ja müügitingimuste ning lõpptarbijate arvu jagunemise kohta tarbimise lõikes igas tarbimisvahemikus peaksid komisjonile tagama nõuetekohase teabe, mis võimaldab teha otsuseid energiapoliitika seisukohast vajalike meetmete võtmiseks või ettepanekute tegemiseks.

               (16)Põhjalikud teadmised liikmesriikide maksude ja lisatasude kohta on tähtsad hinnaläbipaistvuse tagamiseks. Andmete jaotamist võrgukulude, lisatasude, maksude, lõivude ja tasude lõikes peetakse oluliseks.

               (17)Liikmesriigid, kus maagaasi tarbimine on väike võrreldes kodumajapidamiste lõppenergiatarbimisega, tuleb vabastada kohustusest esitada andmeid kodutarbijatest lõpptarbijate maagaasihindade kohta.

               (18)Andmete usaldusväärsuse parandamiseks peab komisjon (Eurostat) koos liikmesriikidega hindama ja vajaduse korral parandama andmete kogumise ja täpse töötlemise metoodikat, lähtudes statistika juhtimise raamistikust. Seepärast tuleb kvaliteediaruandeid koostada korrapäraselt; samuti tuleb korrapäraselt hinnata hinnaandmete kvaliteeti.

               (19)Liikmesriigi põhjendatud taotluse korral võib komisjon teha liikmesriigile erandi seoses selliste erikohustustega, mille puhul käesoleva määruse kohaldamine liikmesriigi riikliku statistikasüsteemi suhtes vajab suuremaid kohandusi ja põhjustab andmete esitajatele tõenäoliselt märkimisväärset lisakoormust.

               (20)Liikmesriikide esitatavate andmete kõrge kvaliteedi tagamiseks tuleks komisjonile anda õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte, et kohandada künniseid, mida võidakse rakendada maagaasiturul. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

               (21)Komisjon peaks tagama, et delegeeritud õigusaktidega ei panda liikmesriikidele ega andmeesitajatele märkimisväärset täiendavat halduskoormust.

               (22)Selleks et tagada ühetaolised tingimused käesoleva määruse rakendamiseks, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused seoses andmete edastamise vormi ja praktilise korraga, kvaliteediaruannete nõuete, ülesehituse ja võrreldavusega ja erandite andmisega. Neid volitusi tuleks kasutada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusele (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes.

               (23)Direktiiv 2008/92/EÜ tunnistatakse kehtetuks.

               (24)Euroopa statistikasüsteemi komiteega on konsulteeritud,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

               Artikkel 1

               Reguleerimisese

               Käesoleva määrusega luuakse ühine raamistik võrreldava Euroopa statistika arendamiseks, koostamiseks ja levitamiseks ELi kodutarbijatele ja mitte-kodutarbijatele määratud maagaasi- ja elektrihindade kohta.

               Artikkel 2

               Mõisted

               Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

               (1)mõistetel „kodumajapidamine,” „energia lõpptarbimine” ja „oma tarbeks tootvad tootjad” on sama tähendus nagu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1099/2008
                  4
                A lisas kasutatud mõistetel;

               (2)elektriga seotud mõistetel „tarbija,” „lõpptarbija,” „kodutarbija,” „mitte-kodutarbija,” „edastamine,” „jaotamine” ja „tarnimine” on sama tähendus nagu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/72/EÜ
                  5
                mõistetel, kui neid kasutatakse seoses elektriga;

               (3)maagaasiga seotud mõistetel „tarbija,” „lõpptarbija,” „kodutarbija,” „mitte-kodutarbija,” „edastamine,” „jaotamine” ja „tarnimine” on sama tähendus nagu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/73/EÜ
                  6
                mõistetel, kui neid kasutatakse seoses maagaasiga;

               (4)„võrgukomponent” tähendab jaotamise ja edastamise võrgukulusid, nagu need on sätestatud I lisa punktis 6 ja II lisa punktis 5.

               Artikkel 3

               Andmeallikad

               Järgides andmeesitajate vähendatud koormuse hoidmise ja halduskorra lihtsustamise põhimõtteid, koguvad liikmesriigid andmeid maagaasi- ja elektrihindade ning I ja II lisas osutatud võrgukulude ja maksude, lõivude, tasude ja lisatasude alakomponentide ning tarbimismahtude kohta ning koostavad kvaliteediaruande, kasutades järgmisi allikaid:

               (a)maagaasi ja elektri jaemüügihindu käsitlevad statistilised erivaatlused, mis on suunatud tootjatele ja turustajatele, ülekandesüsteemi halduritele ja jaotusvõrguettevõtjatele, energiatoodete importijatele ja eksportijatele ning elektrienergia tarnimisega tegelevate ettevõtjatele;

               (b)muud statistilised erivaatlused, mis on suunatud kodumajapidamiste sektori tarbijatele ja mitte-kodumajapidamiste sektori lõpptarbijatele;

               (c)haldusallikad, mis on riikide maagaasi- ja elektriturgude reguleerivate asutuste käsutuses;

               (d)muud allikad, milles kasutatakse usaldusväärseid statistilisi hindamismenetlusi.

               Artikkel 4

               Kaetus

               (1)Liikmesriigid tagavad andmete kogumise ja koostamise süsteemi esindavuse.

               (2)Liikmesriik ei ole kohustatud edastama komisjonile (Eurostat) andmeid kodutarbijate maagaasihindade kohta, kui maagaasi tarbimine kodumajapidamiste sektoris jääb allapoole 1% künnist kodumajapidamiste sektori kogu energiatarbimisest riigis. Komisjon (Eurostat) vaatab korrapäraselt vähemalt iga kolme aasta tagant läbi liikmesriigid, kellel on õigus saada vabastus andmete edastamise kohustusest, võttes arvesse maagaasi tarbimist asjaomase riigi kodumajapidamiste sektoris.

               (3)Komisjonile antakse õigus võtta kooskõlas artikliga 10 vastu delegeeritud õigusakte seoses künnise kohandamisega, võttes arvesse majanduse ja tehnika arengut.

               Artikkel 5

               Andmete edastamine

               (1)Liikmesriigid esitavad komisjonile (Eurostat) I ja II lisas sätestatud andmed.

               (2)Komisjon kehtestab ja võtab rakendusaktiga vastu andmete edastamise vormi ja praktilise korra, nagu see on ette nähtud lisades. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu artikli 11 lõikes 2 osutatud kontrollimenetluse kohaselt.

               Artikkel 6

               Vaatlusperiood ja edastussagedus

               (1)Liikmesriigid koguvad alates käesoleva määruse vastuvõtmisele järgneva kalendriaasta algusest kokku kõik andmed, mida on nõutud käesoleva määruse lisades, ning esitavad komisjonile (Eurostat) edaspidi statistikat kolme kuu jooksul pärast vaatlusperioodi lõppu.

               (2)Edastussagedus on järgmine:

               (a)
                     I lisa punktides 6(a) ja 7 ja II lisa punktides 5(a) ja 6 osutatud andmete puhul kord aastas (jaanuar–detsember);

               (b)I lisa punktis 6(b) ja II lisa punktis 5(b) osutatud andmete puhul kaks korda aastas (jaanuar–juuni ja juuli–detsember).

               Artikkel 7

               Kvaliteedi hindamine ja aruanded

               (1)Liikmesriigid tagavad andmete kvaliteedi kooskõlas määruse (EÜ) nr 223/2009 artikli 12 lõikes 1 osutatud kvaliteedikriteeriumidega.

               (2)Igast metoodilisest või muust muudatusest, mis võib oluliselt mõjutada maagaasi- ja elektrihinnastatistikat, teatavad liikmesriigid komisjonile (Eurostat) viivitamata ja igal juhul ühe kuu jooksul pärast sellise muudatuse tegemist.

               (3)Iga kolme aasta järel esitavad liikmesriigid komisjonile (Eurostat) andmekvaliteedi aruande, näidates, kuidas need andmed on arvutatud. Selline aruanne sisaldab teavet andmete ulatuse ja kogumise, kasutatud arvutuskriteeriumide, metoodika ja andmeallikate kohta ning kõigi muudatuste kohta allikates või metoodikas.

               (4)Komisjon (Eurostat) hindab edastatud andmete ja kvaliteediaruannetes esitatud teabe kvaliteeti ning koostab kokkuvõtliku andmekvaliteedi aruande ja levitab seda.

               (5)Kui komisjon (Eurostat) täheldab edastatud andmetes statistiliselt olulisi kõrvalekaldeid või vastuolusid, võib ta paluda riigi ametiasutusel esitada andmete asjakohase jaotuse ning arvutus- ja hindamismeetodid, millel esitatud andmed põhinevad, et hinnata andmeid või vajaduse korral paluda asjaomastel liikmesriikidel ebatavaliseks peetavad andmed parandada ja need uuesti esitada.

               (6)Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks lõikes 3 osutatud kvaliteediaruannete nõuded, nende ülesehituse ja võrreldavuse aspektid. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 11 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.

               Artikkel 8

               Levitamine

               Komisjon (Eurostat) levitab maagaasi- ja elektrihinnastatistikat hiljemalt viie kuu jooksul pärast iga vaatlusperioodi lõppu.

               Artikkel 9

               Erandid

               (1)Erandeid võib lubada rakendusaktidega selliste erikohustuste puhul, mille puhul käesoleva määruse kohaldamine liikmesriigi riikliku statistikasüsteemi suhtes vajab suuremaid kohandusi ja põhjustab andmeesitajatele tõenäoliselt märkimisväärset lisakoormust. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 11 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega hiljemalt [xx-xx-xxx].

               (2)Lõike 1 kohaldamisel peab asjaomane liikmesriik hiljemalt üheksa kuud pärast käesoleva määruse jõustumist esitama komisjonile nõuetekohaselt põhjendatud taotluse.

               (3)Erandid jäävad kehtima võimalikult lühikeseks ajaks, kuid mitte mingil juhul üle kolme aasta.

               (4)Liikmesriik, kellele on lõike 1 alusel lubatud erand, jätkab erandi kehtivusaja jooksul direktiivi 2008/92/EÜ asjaomaste sätete kohaldamist.

               Artikkel 10

               Delegeeritud volituste rakendamine

               (1)Komisjonile antakse õigus võtta käesolevas artiklis sätestatud tingimustel vastu delegeeritud õigusakte.

               (2)Artikli 4 lõikes 3 nimetatud volitused antakse määramata ajaks alates [xx-xx-xxx].

               (3)Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artikli 4 lõikes 3 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmisotsusega lõpetatakse kõnealuses otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.

               (4)Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

               (5)Artikli 4 lõike 3 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast kõnealuse õigusakti Euroopa Parlamendile ja nõukogule teatavakstegemist esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Kõnealust ajavahemikku pikendatakse Euroopa Parlamendi või nõukogu taotlusel kahe kuu võrra.

               Artikkel 11

               Komiteemenetlus

               (1)Komisjoni abistab määrusega (EÜ) nr 223/2009 asutatud Euroopa statistikasüsteemi komitee. Kõnealune komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011
                  7
                tähenduses.

               (2)Kui on viidatud käesolevale lõikele, kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.

               Artikkel 12

               Direktiivi 2008/92/EÜ kehtetuks tunnistamine

               (1)Direktiiv 2008/92/EÜ tunnistatakse kehtetuks.

               (2)Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitatakse viidetena käesolevale määrusele.

               Artikkel 13

               Jõustumine

               Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               Käesolev määrus on tervikuna siduv ja liikmesriikides vahetult kohaldatav.

               Brüssel,

                  Euroopa Parlamendi nimel
                        Nõukogu nimel

                  president
                        eesistuja

                     (1)
                  Euroopa Parlamendi (kuupäev) arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu (kuupäev) otsus.

                     (2)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/92/EÜ, 22. oktoober 2008, ühenduse menetluse kohta tööstuslikele lõpptarbijatele määratud gaasi- ja elektrihindade läbipaistvuse parandamiseks (ELT L 298, 7.11.2008, lk 9).

                     (3)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2009. aasta määrus (EÜ) nr 223/2009 Euroopa statistika kohta ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1101/2008 (konfidentsiaalsete statistiliste andmete Euroopa Ühenduste Statistikaametile edastamise kohta), nõukogu määruse (EÜ) nr 322/97 (ühenduse statistika kohta) ja nõukogu otsuse 89/382/EMÜ, Euratom (millega luuakse Euroopa ühenduste statistikaprogrammi komitee) kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 87, 31.3.2009, lk 164).

                     (4)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1099/2008, 22. oktoober 2008, energiastatistika kohta (ELT L 304, 14.11.2008, lk 6–11).

                     (5)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/72/EÜ, 13. juuli 2009, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/54/EÜ (ELT L 211, 14.8.2009, lk 55).

                     (6)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/73/EÜ, 13. juuli 2009, maagaasi siseturu ühiseeskirjade kohta ning direktiivi 2003/55/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 211, 14.8.2009, lk 94).

                     (7)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrus (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (ELT L 55, 28.2.2011, lk 13–18).

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,18.11.2015
            COM(2015) 496 final
            LISAD
            järgmise dokumendi juurde:Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, mis käsitleb Euroopa maagaasi- ja elektrihinnastatistikatning millega tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/92/EÜ ühenduse menetluse kohta tööstuslikele lõpptarbijatele määratud gaasi- ja elektrihindade läbipaistvuse parandamiseks

               LISAD

               I LISA. MAAGAASIHINNAD

               Käesolevas lisas nähakse ette kodutarbijate ja mittekodutarbijaist lõpptarbijate maagaasihindade statistika kogumise ja koostamise metoodika.

               1. Hinnad

               Esitada tuleb hinnad, mida nõutakse kodutarbijatelt ja mittekodutarbijaist lõpptarbijatelt, kes ostavad torustike kaudu edastatavat maagaasi oma tarbeks.

               2. Maagaas

               Maagaas hõlmab maagaasi ja muid gaaskütuseid, mida segatakse edastus- või jaotusvõrgus maagaasiga, näiteks biogaasi. Maagaasi hulka ei kuulu aga muud spetsiaalsete võrkude kaudu jaotatavad gaaskütused, mida maagaasiga ei segata (nt gaasitehasegaas, koksiahjugaas, kõrgahjugaas ja biogaas).

               3. Aruandlusühikud

               Andmed peavad hõlmama kõiki maagaasi kodutarbijaid ja lõplikke mittekodutarbijaid, kuid välja tuleb jätta need tarbijad, kes kasutavad gaasi ainult:

               elektrienergia tootmiseks elektrijaamades või soojuse ja elektri koostootmise jaamades või

               muul otstarbel kui energia saamiseks (nt keemiatööstuses kasutamiseks).

               4. Mõõtühikud

               Esitada tuleb kodutarbijate ja mittekodutarbijaist lõpptarbijate poolt makstavad riiklikud keskmised hinnad.

               Hinnad esitatakse riigi omavääringus gigadžauli (GJ) kohta. Kasutatud energiaühikut mõõdetakse brutokütteväärtuse (GCV) alusel.

               Hinnad kaalutakse kooskõlas gaasitarneettevõtjate turuosaga igas tarbimisvahemikus. Kui kaalutud keskmist hinda ei ole võimalik arvutada, võib hinnad esitada aritmeetilise keskmisena. Mõlemal juhul peavad andmed hõlmama riigi siseturu representatiivset osa.

               5. Tarbimisvahemikud

               Esitatavad hinnad põhinevad maagaasi aastatarbimise vahemike süsteemil.

               a) Kodutarbijate puhul kasutatakse järgmisi vahemikke:

                        Tarbimisvahemik

                        Aastane maagaasi tarbimine (GJ)

                        Miinimum

                        Maksimum

                        Vahemik D1

                        < 20

                        Vahemik D2

                        ≥20

                        <200

                        Vahemik D3

                        ≥ 200

               b)
                     Mittekodutarbijaist lõpptarbijate puhul kasutatakse järgmisi vahemikke:

                        Tarbimisvahemik

                        Aastane maagaasi tarbimine (GJ)

                        Miinimum

                        Maksimum

                        Vahemik I1

                        < 1 000

                        Vahemik I2

                        ≥1 000

                        <10 000

                        Vahemik I3

                        ≥10 000

                        <100 000

                        Vahemik I4

                        ≥100 000

                        <1 000 000

                        Vahemik I5

                        ≥1 000 000

                        <4 000 000

                        Vahemik I6

                        ≥ 4 000 000

               6. Üksikasjalikkuse aste

               Asjaomased hinnad peavad sisaldama kõiki tasumisele kuuluvaid makse: võrgukulud pluss tarbitud energia miinus mahahindlused või toetused, pluss muud kulud (nt arvestite rent, püsikulud jne). Hinnad ei tohi sisaldada liitumistasu.

               Esitada tuleb järgmised üksikasjalikud andmed.

               a)
                     Komponentide ja alakomponentide üksikasjalikkus

               Esitatavad hinnad jaotatakse kolmeks peamiseks komponendiks ja eraldi alakomponentideks.

               Maagaasi lõplik tarbijahind tarbimisvahemikus on kolme peamise komponendi summa: energia- ja tarnekomponent, võrgukomponent (edastamine ja jaotamine) ning maksusid, lõivusid ja tasusid sisaldav komponent.

                        Komponent &

                        alakomponent

                        Kirjeldus

                        energia ja tarnimine

                        See komponent sisaldab tarnija poolt maagaasi eest makstud hinda või maagaasi hinda maagaasi sisenemisel ülekandesüsteemi, sealhulgas vajaduse korral hoiustamiskulusid ja kulusid, mis on seotud maagaasi müügiga lõpptarbijatele.

                        võrk

                        Võrguhind sisaldab järgmisi kulusid: ülekande- ja jaotustariifid, ülekande- ja jaotuskaod, võrgukulud, müügijärgne teenindus, süsteemi teenindamise kulud ning arvestite rent ja mõõtmiskulud.

                        Alakomponent

                        Võrgukomponent jaguneb ülekande- ja jaotusvõrgukulude alakomponentideks järgmiselt:

                        1. Ülekandekulude üldine keskmine suhteline osa (väljendatakse protsendina kogu võrgukuludest, võttes aluseks punktis 5 määratletud tarbimisvahemikud).

                        2. Jaotuskulude üldine keskmine suhteline osa (väljendatakse protsendina kogu võrgukuludest, võttes aluseks punktis 5 määratletud tarbimisvahemikud).

                        maksud, lõivud ja tasud

                        See komponent on kõigi allpool esitatud alakomponentide (maksud, lõivud ja tasud) summa.

                        Alakomponendid

                        Järgmised alakomponendid esitatakse eraldi iga punktis 5 määratletud tarbimisvahemiku kohta.

                        1. Käibemaks vastavalt nõukogu direktiivile 2006/112/EÜ,
                           1
                         mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi.

                        2. Maksud, lõivud ja tasud, mis on seotud taastuvate energiaallikate, energiatõhususe ning soojuse ja elektri koostootmine edendamisega.

                        3. Maksud, lõivud ja tasud, mis on seotud strateegiliste varude, võimsustasude ja energiajulgeolekuga; gaasijaotuse maksud; luhtunud kulud ja lõivud, mis on seotud energeetikavaldkonna reguleerivate asutuste või turuoperaatorite rahastamisega.

                        4. Maksud, lõivud ja tasud, mis on seotud õhukvaliteedi ja keskkonnaga; maksud CO2 ja muude kasvuhoonegaaside heite eest.

                        5. Kõik muud maksud, lõivud ja tasud, mis ei ole hõlmatud eespool esitatud nelja kategooriatega: kaugkütte toetamine; kohalikud või piirkondlikud maksud; hüvitised saartele; kontsessioonitasud, mis on seotud litsentside ja tasudega maa ja riigi- või eraomandi kasutamise eest torustike või teiste seadmete jaoks.

               b)
                     Jagunemine maksustamise lõikes

               Hinnaandmed esitatakse kolmel tasandil:

                        Tasand

                        Kirjeldus

                        hinnad ilma maksude, lõivude ja tasudeta

                        See hinnatasand sisaldab vaid energia- ja tarnekomponenti ja võrgukomponenti.

                        hinnad ilma käibemaksu ja muude tagastatavate maksudeta

                        See hinnatasand sisaldab energia- ja tarnekomponenti, võrgukomponenti ning maksusid, lõivusid ja tasusid, mida käsitletakse mittekodutarbijatest lõpptarbijatele tagastamatutena. Kodutarbijate puhul hõlmab see hinnatasand energia- ja võrgukomponente ning maksusid, lõivusid ja tasusid, välja arvatud käibemaks.

                        hinnad koos kõikide maksudega

                        See hinnatasand sisaldab energia- ja tarnekomponenti, võrgukomponenti ning kõiki tagastatavaid ja tagastamatuid maksusid, lõivusid ja tasusid.

               7. Tarbimismahud

               Liikmesriigid peavad esitama teabe maagaasi suhtelise osa kohta igas tarbimisvahemikus, lähtudes kogumahust, millele hinnad viitavad.

               Aastased tarbimismahud esitatakse kord aastas iga tarbimisvahemiku kohta samal ajal, kui esitatakse hinnaandmed teise poolaasta kohta.

               Andmed ei tohi olla vanemad kui kaks aastat.

               II LISA. ELEKTRIHINNAD

               Käesolevas lisas nähakse ette kodutarbijate ja mittekodutarbijatest lõpptarbijate elektrihindade statistika kogumise ja koostamise metoodika.

               1. Hinnad

               Esitada tuleb hinnad, mida nõutakse kodutarbijatelt ja mittekodutarbijatest lõpptarbijatelt, kes ostavad elektrit oma tarbeks.

               2. Aruandlusühikud

               Andmed peavad hõlmama kõiki elektri kodutarbijaid ja mittekodutarbijatest lõpptarbijaid, kuid aruandluskohustusest on vabastatud elektrit oma tarbeks tootvad ja tarbivad tootjad.

               3. Mõõtühik

               Esitada tuleb kodutarbijate ja mittekodutarbijaist lõpptarbijate poolt makstavad riiklikud keskmised hinnad.

               Hinnad esitatakse riigi omavääringus kilovatt-tunni (kWh) kohta.

               Hinnad kaalutakse kooskõlas elektrivarustusettevõtjate turuosaga igas tarbimisvahemikus. Kui kaalutud keskmist hinda ei ole võimalik arvutada, võib hinnad esitada aritmeetilise keskmisena. Mõlemal juhul peavad andmed hõlmama riigi siseturu representatiivset osa.

               4. Tarbimisvahemikud

               Esitatavad hinnad

               a)
                     Kodutarbijate puhul kasutatakse järgmisi vahemikke:

                        Tarbimisvahemik

                        Aastane elektritarbimine (kWh)

                        Miinimum

                        Maksimum

                        Vahemik DA

                        <1 000

                        Vahemik DB

                        ≥1 000

                        <2 500

                        Vahemik DC

                        ≥2 500

                        <5 000

                        Vahemik DD

                        ≥5 000

                        <15 000

                        Vahemik DE

                        ≥15 000

               b)
                     Mittekodutarbijaist lõpptarbijate puhul kasutatakse järgmisi vahemikke:

                        Tarbimisvahemik

                        Aastane elektritarbimine (MWh)

                        Miinimum

                        Maksimum

                        Vahemik IA

                        <20

                        Vahemik IB

                        ≥20

                        <500

                        Vahemik IC

                        ≥500

                        <2 000

                        Vahemik ID

                        ≥2 000

                        <20 000

                        Vahemik IE

                        ≥20 000

                        <70 000

                        Vahemik IF

                        ≥70 000

                        <150 000

                        Vahemik IG

                        ≥150 000

               5. Üksikasjalikkuse aste

               Hinnad peavad sisaldama kõiki tasumisele kuuluvaid makse: võrgukulud pluss tarbitud energia miinus mahahindlused või toetused, pluss muud kulud (nt arvestite rent, püsikulud jne). Hinnad ei tohi sisaldada liitumistasu.

               Esitada tuleb järgmised üksikasjalikud andmed.

               a)
                     Komponentide ja alakomponentide puhul nõutav üksikasjalikkus

               Esitatavad hinnad jaotatakse kolmeks peamiseks komponendiks ja eraldi alakomponentideks.

               Elektri lõplik tarbijahind tarbimisvahemikus on kolme peamise komponendi summa: energia- ja tarnekomponent, võrgukomponent (edastamine ja jaotamine) ning maksusid, lõivusid ja tasusid sisaldav komponent.

                        Komponent &

                        Alakomponent

                        Kirjeldus

                        energia ja tarnimine

                        See komponent sisaldab järgmisi kulusid: energia tootmine, koondamine, tasakaalustamine, tarnitud energia maksumus, klienditeenindus, müügijärgne juhtimine ja muud tarnekulud.

                        võrk

                        Võrguhind sisaldab järgmisi kulusid: ülekande- ja jaotustariifid, ülekande- ja jaotuskaod, võrgukulud, müügijärgne teenindus, süsteemi teenindamise kulud ning arvestite rent ja mõõtmiskulud.

                        Alakomponent

                        Võrgukomponent jaguneb ülekande- ja jaotusvõrgukulude alakomponentideks järgmiselt:

                        1. Ülekandekulude üldine keskmine suhteline osa (väljendatakse protsendina kogu võrgukuludest, võttes aluseks punktis 4 määratletud tarbimisvahemikud).

                        2. Jaotuskulude üldine keskmine suhteline osa (väljendatakse protsendina kogu võrgukuludest, võttes aluseks punktis 4 määratletud tarbimisvahemikud).

                        maksud, lõivud ja tasud

                        See komponent on kõigi allpool esitatud alakomponentide (maksud, lõivud ja tasud) summa.

                        Alakomponent

                        Järgmised alakomponendid esitatakse iga punktis 4 määratletud tarbimisvahemiku kohta eraldi.

                        1. Käibemaks vastavalt nõukogu direktiivile 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi.

                        2. Maksud, lõivud ja tasud, mis on seotud taastuvate energiaallikate, energiatõhususe ning soojuse ja elektri koostootmine edendamisega.

                        3. Maksud, lõivud ja tasud, mis on seotud võimsustasude, energiajulgeoleku ja tootmise piisavusega; söetööstuse ümberkorraldamise maksud; elektrijaotuse maksud. Luhtunud kulud ja lõivud, mis on seotud energeetikavaldkonna reguleerivate asutuste või turuoperaatorite rahastamisega.

                        4. Maksud, lõivud ja tasud, mis on seotud õhukvaliteedi ja keskkonnaeesmärkidega ning maksud CO2 ja muude kasvuhoonegaaside heite eest.

                        5. Maksud, lõivud ja tasud, mis on seotud tuumasektoriga, sealhulgas tuumajaamade tegevuse lõpetamise kulud, tuumarajatiste inspekteerimine ja tuumarajatiste tasud.

                        6. Kõik muud maksud, lõivud ja tasud, mis ei ole hõlmatud eespool esitatud viie kategooriatega: kaugkütte toetamine; kohalikud või piirkondlikud maksud; hüvitised saartele; kontsessioonitasud, mis on seotud litsentside ja tasudega maa ja riigi- või eraomandi kasutamise eest torustike või teiste seadmete jaoks.

               b)
                     Jagunemine maksustamise lõikes

               Hinnaandmed esitatakse kolmel tasandil:

                        Tasand

                        Kirjeldus

                        hinnad ilma maksude, lõivude ja tasudeta

                        See hinnatasand sisaldab vaid energia- ja tarnekomponenti ja võrgukomponenti.

                        hinnad ilma käibemaksu ja muude tagastatavate maksudeta

                        See hinnatasand sisaldab energia- ja tarnekomponenti, võrgukomponenti ning maksusid, lõivusid ja tasusid, mida käsitletakse mittekodutarbijatest lõpptarbijatele tagastamatutena. Kodutarbijate puhul hõlmab see hinnatasand energia- ja võrgukomponente ning maksusid, lõivusid ja tasusid, välja arvatud käibemaks.

                        hinnad koos kõikide maksudega

                        See hinnatasand sisaldab energia- ja tarnekomponenti, võrgukomponenti ning kõiki tagastatavaid ja tagastamatuid maksusid, lõivusid ja tasusid.

               6. Tarbimismahud

               Liikmesriigid peavad esitama teabe elektri suhtelise osa kohta igas tarbimisvahemikus, lähtudes kogumahust, millele hinnad viitavad.

               Aastased tarbimismahud esitatakse kord aastas iga tarbimisvahemiku kohta samal ajal, kui esitatakse hinnaandmed teise poolaasta kohta.

               Andmed ei tohi olla vanemad kui kaks aastat.

                     (1)
                  Nõukogu direktiiv 2006/112/EÜ, 28. november 2006, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, 11.12.2006, lk 1).