               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,3.7.2017
            COM(2017) 357 final
            2017/0148(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega lubatakse Luksemburgil ja Rumeenial anda Euroopa Liidu huvides nõusolek Gruusia ja Lõuna-Aafrika ühinemiseks rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 1980. aasta Haagi konventsiooniga

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

                  Praeguseks 97 riigi (sealhulgas kõik ELi liikmesriigid) poolt ratifitseeritud rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooni (edaspidi „1980. aasta konventsioon“) eesmärk on taastada endine olukord, mille käigus ebaseaduslikult ära viidud või kinni hoitud lapsed tagastatakse kiiresti konventsiooniosaliste kindlaks määratud keskasutustevahelise koostöösüsteemi kaudu.

                  Kuna lapseröövi ennetamine on oluline osa lapse õiguste edendamist käsitlevast ELi poliitikast, tegeleb Euroopa Liit rahvusvahelisel tasandil aktiivselt 1980. aasta konventsiooni kohaldamise tõhustamisega ning kutsub kolmandaid riike üles sellega ühinema.

                  Gruusia andis 1980. aasta konventsiooni ühinemiskirja hoiule 24. juulil 1997. Konventsioon jõustus Gruusias 1. oktoobril 1997.

                  1980. aasta konventsioon juba kehtib Gruusia ja ELi 25 liikmesriigi vahel. Üksnes Luksemburg, Taani ja Rumeenia ei ole veel andnud nõusolekut Gruusia ühinemiseks konventsiooniga.

                  Lõuna-Aafrika andis 1980. aasta konventsiooni ühinemiskirja hoiule 8. juulil 1997. Konventsioon jõustus Lõuna-Aafrikas 1. oktoobril 1997.

                  1980. aasta konventsioon juba kehtib Lõuna-Aafrika ja ELi 26 liikmesriigi vahel. Üksnes Luksemburg ja Rumeenia ei ole veel andnud nõusolekut Lõuna-Aafrika ühinemiseks konventsiooniga.

                  1980. aasta konventsiooni artikli 38 lõikes 4 sätestatakse, et konventsioon kehtib üksnes ühineva riigi ja nende lepinguosaliste riikide vahel, kes on tema ühinemise deklaratsiooniga heaks kiitnud.

                  ELi ainupädevust kolmandate riikide 1980. aasta konventsiooniga ühinemise heakskiitmise küsimustes kinnitas Euroopa Liidu Kohus, kellega komisjoni algatusel konsulteeriti.

                  14. oktoobril 2014 kinnitas Euroopa Liidu Kohus oma arvamuses 1/13, et nõusoleku andmine kolmanda riigi ühinemiseks 1980. aasta Haagi rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva konventsiooniga kuulub Euroopa Liidu ainupädevusse.

                  Kohus nõudis selles küsimuses üksmeelt ELi tasandil, et hoida ära vahelduvat geomeetriat liikmesriikide vahel.

                  Kuna rahvusvahelise lapseröövi küsimus kuulub Euroopa Liidu ainuvälispädevusse, tuleb otsus Gruusia ja Lõuna-Aafrika ühinemisele nõusoleku andmise kohta ELi tasandil vastu võtta nõukogu otsuse kujul. Luksemburg ja Rumeenia peaksid seega tegema Euroopa Liidu huvides avalduse nõustumise kohta Gruusia ja Lõuna-Aafrika ühinemisega.

                  Luksemburgi ja Rumeenia nõusolek muudaks 1980. aasta konventsiooni kohaldatavaks Gruusia ja ELi kõigi liikmesriikide vahel, välja arvatud Taani. Lõuna-Aafrika puhul hakatakse 1980. aasta konventsiooni kohaldama kõigi ELi liikmesriikidega.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

                  1980. aasta Haagi konventsioon on nõukogu määruse nr 2201/2003 (tuntud kui „Brüsseli IIa määrus“) rahvusvaheline analoog vanema sooritatud lapseröövide valdkonnas. Viimane on abieluasjade ja vanemliku vastutuse küsimustes tehtava ELi õigusalase koostöö nurgakivi
                     1
                  .

                  Määruse üks peamisi eesmärke on hoida ära lapserööve liikmesriikide vahel, kehtestades menetlused, millega tagatakse laste kiire tagastamine liikmesriiki, kus on nende alaline elukoht. Selleks sisaldab Brüsseli IIa määruse artikkel 11 1980. aasta Haagi konventsioonis sätestatud menetlust, mida on täiendatud mõningate selle aspektide selgitustega, eelkõige seoses lapse ärakuulamise, otsuse tegemise tähtajaga pärast tagastamistaotluse esitamist ja lapse tagastamisest keeldumise põhjendustega. Määrusega on kehtestatud ka sätted, mis reguleerivad tagasitoomisel tekkivaid vastuolusid ja erinevates liikmesriikides väljastatud tagasitoomisest keeldumise otsuseid.

                  Euroopa Liit toetab rahvusvahelisel tasandil kolmandate riikide ühinemist 1980. aasta konventsiooniga, et liikmesriigid saaks rahvusvaheliste lapseröövidega tegeledes toetuda ühtsele õigusraamistikule.

                  Ajavahemikul juuni 2015 – detsember 2016 on juba vastu võetud 10 nõukogu otsust, et kiita heaks 10 kolmanda riigi (Maroko, Singapur, Vene Föderatsioon, Albaania, Andorra, Seišellid, Armeenia, Korea Vabariik, Kasahstan ja Peruu) ühinemine 1980. aasta Haagi rahvusvahelise lapseröövi konventsiooniga
                     2
                  .

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

                  Käesolev ettepanek on seotud Euroopa Liidu lepingu artiklis 3 sätestatud eesmärgiga kaitsta lapse õigusi. 1980. aasta Haagi konventsiooni eesmärk on kaitsta last vanema sooritatud lapseröövi kahjuliku mõju eest ja tagada lapsele kontakti säilimine mõlema vanemaga, näiteks tagades suhtlusõiguse tulemusliku kohaldamise.

                  Samuti tuleb rõhutada, et ettepanek on kooskõlas vahendusmenetluse edendamise eesmärgiga piiriüleste perekonnasiseste vaidluste lahendamisel. Direktiivi vahendusmenetluse teatavate aspektide kohta tsiviil- ja kaubandusasjades
                     3
                   kohaldatakse ka perekonnaõiguse suhtes ühises Euroopa õigusruumis. Ka 1980. aasta Haagi konventsioon kutsub üles perekonnasiseste vaidluste sõbralikule lahendamisele. Üks heade tavade juhend, mille Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverents 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel avaldas, on pühendatud vahendamise kasutamisele konventsiooni kohaldamisalasse kuuluvate rahvusvaheliste perekonnasiseste lapsi puudutavate vaidluste lahendamisele. Euroopa Komisjoni algatusel on see juhend tõlgitud peale inglise ja prantsuse keele kõigisse ELi keeltesse ja ka araabia keelde, et toetada dialoogi riikidega, mis ei ole veel konventsiooni ratifitseerinud, ja aidata leida konkreetseid viise lahendada nende riikidega probleeme, mida tekitavad rahvusvahelised lapseröövid
                     4
                  .

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

                  Arvestades asjaolu, et otsus käsitleb rahvusvahelist lepingut, on õiguslikuks aluseks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 218 koos artikli 81 lõikega 3. Nõukogu teeb ühehäälse otsuse pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga.

                  Määrus (EÜ) nr 2201/2003 on Ühendkuningriigile ja Iirimaale siduv ning seetõttu osalevad nad käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning kohaldamisel.

                  Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               •Proportsionaalsus

                  Käesolev ettepanek on koostatud kooskõlas nõukogu juba vastu võetud samateemaliste otsustega ning see ei lähe kaugemale kui on vajalik ELi ühtse tegutsemise saavutamiseks rahvusvaheliste lapseröövide valdkonnas, tagades et Luksemburg ja Rumeenia annavad teatava aja jooksul nõusoleku Gruusia ja Lõuna-Aafrika ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

                  Luksemburg ja Rumeenia, kellega komisjon konsulteeris nende valmisoleku asjus nõustuda Gruusia ja Lõuna-Aafrika ühinemisega 1980. aasta konventsiooniga, andsid positiivse vastuse.

                  24. aprilli 2017. aasta ekspertide kohtumise arutelud näitasid, et praeguses etapis ei ole liikmesriikidel vastuväiteid Luksemburgi ja Rumeenia nõusolekule Gruusia ja Lõuna-Aafrika ühinemiseks 1980. aasta konventsiooniga.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

                  Võttes arvesse, et Gruusia puhul kehtib konventsioon juba 25 liikmesriigiga ja Lõuna-Aafrika puhul 26 liikmesriigiga, olid komisjon ja liikmesriikide eksperdid seisukohal, et sellistel juhtudel puudub eriline vajadus hinnata olukorda kolmandas riigis.

                  Liikmesriikide eksperdid ei teatanud ühestki probleemist seoses 1980. aasta konventsiooni kohaldamisega Gruusia ja Lõuna-Aafrika suhtes.

               •Mõju hindamine

                  Sarnaselt ajavahemikul 2015–2016 juba vastu võetud nõukogu 10 otsusega teatavate kolmandate riikide 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinemise heakskiitmise kohta, ei ole käesoleva õigusakti iseloomu tõttu mõjuhinnangut vaja. Gruusia ja Lõuna-Aafrika olukorra eraldi hindamist peeti ebavajalikuks, võttes arvesse nii asjaolu, et konventsioon kehtib juba Gruusia ja ELi 25 liikmesriigi ning Lõuna-Aafrika ja ELi 26 liikmesriigi vahel, kui ka Luksemburgi ja Rumeenia valmisolekut nõustuda Gruusia ja Lõuna-Aafrika ühinemisega.

                  4.
                        MÕJU EELARVELE

                  Kavandatud otsusel puudub mõju eelarvele.

               5.MUU TEAVE

               •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord

                  Kuna ettepanek käsitleb ainult Luksemburgi ja Rumeenia volitamist kiita heaks Gruusia ja Lõuna-Aafrika ühinemine 1980. aasta konventsiooniga, piirdub selle rakendamise seire kontrolliga, kas Luksemburg ja Rumeenia järgivad kirjaliku nõusoleku sõnastust ja selle hoiuleandmise tähtaega, ning kas nad teavitavad komisjoni hoiuleandmisest, nagu on sätestatud nõukogu otsuses.

               2017/0148 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega lubatakse Luksemburgil ja Rumeenial anda Euroopa Liidu huvides nõusolek Gruusia ja Lõuna-Aafrika ühinemiseks rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 1980. aasta Haagi konventsiooniga

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 81 lõiget 3 koostoimes artikliga 218,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust
                  5
               ,

               ning arvestades järgmist:

               (1)
                     Euroopa Liit on seadnud üheks eesmärgiks edendada lapse õiguste kaitset, nagu on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artiklis 3. Selle poliitika oluliseks osaks on meetmed laste kaitsmiseks ebaseadusliku äraviimise või kinnihoidmise eest.

               (2)
                     Nõukogu on võtnud vastu määruse (EÜ) nr 2201/2003
                  6
                („Brüsseli IIa määrus“), mille eesmärk on kaitsta lapsi ebaseaduslikust äraviimisest või kinnipidamisest tuleneva kahjuliku mõju eest ning kehtestada menetlused, millega tagatakse laste kiire tagastamine nende alalisse elukohta, ning tagada suhtlusõiguse ja eestkosteõiguse kaitse.

               (3)
                     Brüsseli IIa määrus täiendab ja tugevdab rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitlevat 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooni („1980. aasta Haagi konventsioon“), millega kehtestatakse rahvusvahelisel tasandil osalisriikide ja keskasutuste vaheline kohustuste ja koostöö süsteem eesmärgiga tagastada kiiresti ebaseaduslikult äraviidud või kinnihoitud lapsed.

               (4)
                     Kõik liidu liikmesriigid on 1980. aasta Haagi konventsiooni osalised.

               (5)
                     Liit kutsub kolmandaid riike üles 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinema ning toetab 1980. aasta Haagi konventsiooni korrektset rakendamist, osaledes koos liikmesriikidega muu hulgas Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsi poolt regulaarselt korraldatavates erikomisjonides.

               (6)
                     Liidu liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel kohaldatav ühine õigusraamistik on tõenäoliselt parim lahendus tundlikele rahvusvahelist lapseröövi käsitlevatele juhtumitele.

               (7)
                     1980. aasta Haagi konventsioonis sätestatakse, et seda kohaldatakse ühineva riigi ja selliste osalisriikide vahel, kes on ühinemisele oma kirjaliku nõusoleku andnud.

               (8)
                     1980. aasta Haagi konventsiooniga ei saa ühineda piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonid nagu liit. Seetõttu ei saa liit konventsiooniga ühineda ega ühineva riigi ühinemist käsitlevat kirjalikku nõusolekut hoiule anda.

               (9)
                     Vastavalt Euroopa Liidu Kohtu arvamusele 1/13 kuuluvad 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinemiseks antud kirjalikud nõusolekud liidu ainupädevusse välisasjades.

               (10)
                     Gruusia andis 1980. aasta konventsiooni ühinemiskirja hoiule 24. juulil 1997. Konventsioon jõustus Gruusias 1. oktoobril 1997.

               (11)
                     Kõik liikmesriigid, välja arvatud Taani, Luksemburg ja Rumeenia, on juba andnud nõusoleku Gruusia ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga. Gruusia on andnud nõusoleku Bulgaariale, Eestile, Lätile, Leedule ja Maltale. Gruusias valitsevat olukorda hinnates on jõutud järeldusele, et Luksemburg ja Rumeenia võivad anda liidu huvides nõusoleku Gruusia ühinemiseks vastavalt 1980. aasta Haagi konventsiooni sätetele.

               (12)
                     Lõuna-Aafrika andis 1980. aasta konventsiooni ühinemiskirja hoiule 8. juulil 1997. Konventsioon jõustus Lõuna-Aafrikas 1. oktoobril 1997.

               (13)
                     Kõik liikmesriigid, välja arvatud Luksemburg ja Rumeenia, on juba andnud nõusoleku Lõuna-Aafrika ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga. Lõuna-Aafrika on andnud nõusoleku Bulgaariale, Eestile, Lätile, Leedule ja Maltale. Lõuna-Aafrikas valitsevat olukorda hinnates on jõutud järeldusele, et Luksemburg ja Rumeenia võivad anda liidu huvides nõusoleku Lõuna-Aafrika ühinemiseks vastavalt 1980. aasta Haagi konventsiooni sätetele.

               (14)
                     Seetõttu tuleks anda Luksemburgile ja Rumeeniale luba anda liidu huvides hoiule oma kirjalikud nõusolekud Gruusia ja Lõuna-Aafrika ühinemiseks kooskõlas käesolevas otsuses sätestatud tingimustega. Liidu teised liikmesriigid on Gruusia ja Lõuna-Aafrika ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga juba nõusoleku andnud ja ei peaks seepärast uut kirjalikku nõusolekut hoiule andma, kuna olemasolev kirjalik nõusolek on rahvusvahelise avaliku õiguse kohaselt kehtiv.

               (15)
                     Brüsseli IIa määrus on Ühendkuningriigile ja Iirimaale siduv ning nad osalevad käesoleva otsuse vastuvõtmisel ja kohaldamisel.

               (16)
                     Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               1.
                     Luksemburgile ja Rumeeniale antakse luba anda liidu huvides nõusolek Gruusia ja Lõuna-Aafrika ühinemiseks rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooniga („1980. aasta Haagi konventsioon“).

               2.
                     Lõikes 1 osutatud liikmesriigid annavad liidu huvides hiljemalt … [12 kuud pärast käesoleva otsuse vastuvõtmise kuupäeva] hoiule kirjaliku nõusoleku Gruusia ja Lõuna-Aafrika ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga, mis on sõnastatud järgmiselt:

               „[LIIKMESRIIGI täielik nimi] nõustub vastavalt nõukogu otsusele (EL) 2017/... *Gruusia ja Lõuna-Aafrika ühinemisega rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooniga“.

                  73.
                     Mõlemad liikmesriigid teavitavad nõukogu ja komisjoni oma Gruusia ja Lõuna-Aafrika ühinemiseks antud kirjaliku nõusoleku hoiuleandmisest ning edastavad komisjonile kirjaliku nõusoleku teksti kahe kuu jooksul pärast selle hoiule andmist.

               Artikkel 2

               Liikmesriigid, kes andsid enne käesoleva otsuse vastuvõtmist hoiule oma kirjalikud nõusolekud Gruusia ja Lõuna-Aafrika ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga, ei anna hoiule uusi kirjalikke nõusolekuid.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               Artikkel 4

               Käesolev otsus on adresseeritud Luksemburgile ja Rumeeniale.

               Brüssel,

                  Nõukogu nimel

                  eesistuja

                     (1)
                  ELT L 338, 23.12.2003, lk 31.

                     (2)
                  Vastu on juba võetud 10 nõukogu otsust, millega lubatakse liikmesriikidel anda nõusolek järgmiste riikide ühinemiseks 1980. aasta konventsiooniga: Andorra (nõukogu 15. juuni 2015. aasta otsus 2015/1023); Seišellid (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus 2015/2354); Venemaa (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus 2015/2355); Albaania (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus 2015/2356); Singapur (nõukogu 15. juuni 2015. aasta otsus 2015/1024); Maroko (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus 2015/2357); Armeenia (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus 2015/2358); Korea Vabariik (nõukogu 8. detsembri 2016. aasta otsus 2016/2313 ) , Kasahstan (nõukogu 8. detsembri 2016. aasta otsus 2016/2311 ) ja Peruu (nõukogu 8. detsembri 2016. aasta otsus 2016/2312).

                     (3)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2008. aasta direktiiv 2008/52/EÜ vahendusmenetluse teatavate aspektide kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (ELT L 136, 24.5.2008, lk. 3);

                     (4)

                     https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (5)
                  ELT C , , lk .

                     (6)
                  Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000 (ELT L 338, 23.12.2003, lk 1).

                     (7)
                  ELT: sisestada käesoleva otsuse number.


               EUROOPA KOMISJON
            Strasbourg, 15.12.2015
            COM(2015) 677 final
            2015/0314(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega kehtestatakse rahvusvahelise kaitse valdkonnas ajutised meetmed Rootsi toetamiseks vastavalt nõukogu otsuse (EL) 2015/1523 (millega kehtestatakse rahvusvahelise kaitse valdkonnas ajutised meetmed Itaalia ja Kreeka toetamiseks) artiklile 9 ja nõukogu otsuse (EL) 2015/1601 (millega kehtestatakse rahvusvahelise kaitse valdkonnas ajutised meetmed Itaalia ja Kreeka toetamiseks) artiklile 9

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               1.1. Aluslepingu artikli 78 lõige 3 ja praegu kohaldatavad ajutised ümberpaigutamiskavad

                  Osana ühisest varjupaigapoliitikast sätestatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) artikli 78 lõikes 3 konkreetne õiguslik alus hädaolukordadega tegelemiseks. See põhineb Euroopa Komisjoni ettepanekul ja võimaldab nõukogul pärast Euroopa Parlamendiga konsulteerimist võtta täiendavaid meetmeid, et aidata liikmesriike, kes seisavad silmitsi hädaolukorraga, mis seisneb ootamatus kolmandate riikide kodanike sissevoolus ühte või mitmesse liikmesriiki. ELi toimimise lepingu artikli 78 lõikes 3 kavandatud täiendavad meetmed on olemuselt erakorralised. Need võetakse kasutusele vaid juhul, kui kolmandate riikide kodanike ootamatu sissevoolu korral tekivad liikmesriigi/liikmesriikide varjupaigasüsteemi(de)s piisavalt kiireloomulised ja suured probleemid.

                  ELi toimimise lepingu artikli 78 lõike 3 alusel võttis nõukogu vastu kaks otsust, millega kehtestatakse rahvusvahelise kaitse valdkonnas ajutised meetmed Itaalia ja Kreeka toetamiseks. Nõukogu otsuse (EL) 2015/1523
                     1
                   kohaselt paigutatakse 40 000 rahvusvahelise kaitse taotlejat ümber Itaaliast ja Kreekast teistesse liikmesriikidesse. Nõukogu otsuse (EL) 2015/1601
                     2
                   kohaselt paigutatakse 120 000 rahvusvahelise kaitse taotlejat ümber Itaaliast ja Kreekast ning teistest liikmesriikidest, kui need liikmesriigid satuvad hädaolukorda.

                  Nõukogu otsuse (EL) 2015/1523 kohaselt on Rootsile määratud 1 369 isikut ja nõukogu otsuse (EL) 2015/1601 kohaselt 4 358 isikut, kes asustatakse ümber Itaaliast ja Kreekast.

                  Liikmesriik võib nõukogu otsuse (EL) 2015/1601 artikli 4 lõike 3 teise lõigu kohaselt teatada komisjonile ja nõukogule, et ta on sattunud hädaolukorda, mille on põhjustanud kolmandate riikide kodanike ootamatu sissevool rändevoogude kiire muutuse tõttu, ja esitada nõuetekohased põhjused. Komisjon hindab esitatud põhjusi ja esitab nõukogule asjakohased ettepanekud.

                  Nõukogu otsuse (EL) 2015/1523 artikli 9 ja nõukogu otsuse (EL) 2015/1601 artikli 9kohaselt võib nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ja pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga võtta vastu ajutisi meetmeid asjaomase liikmesriigi toetamiseks vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 78 lõikele 3, kui liikmesriigis tekib hädaolukord, mille on põhjustanud kolmandate riikide kodanike ootamatu sissevool. Selliste meetmete hulka võib asjakohasel juhul kuuluda kõnealuse liikmesriigi ümberpaigutamises osalemise peatamine, nagu on ette nähtud kõnealustes otsustes, ning võimalikud kompensatsioonimeetmed Itaaliale ja Kreekale.

                  5. novembri 2015. aasta kirjas teatas Rootsi komisjonile ja nõukogule, et ta on sattunud olukorda, millele viidatakse nõukogu 22. septembri 2015. aasta otsuse (EL) 2015/1601 (millega kehtestatakse rahvusvahelise kaitse valdkonnas ajutised meetmed Itaalia ja Kreeka toetamiseks) artikli 4 lõikes 3, esitades nõuetekohased põhjused ja taotledes ümberpaigutamise mehhanismi kohandamist Rootsi kasuks. 8. detsembri 2015. aasta kirjas palus Rootsi ametlikult, et peatataks tema nõukogu otsuste (EL) 2015/1523 ja (EL) 2015/1601 kohased kohustused.

               1.2. Nõukogu otsuste (EL) 2015/1523 ja (EL) 2015/1601 artikli 9 kohaldamine Rootsi suhtes

                  Rootsi on sattunud hädaolukorda, mille on põhjustanud kolmandate riikide kodanike ootamatu sissevool tema territooriumile.

                  Kuna märkimisväärselt on suurenenud ebaseaduslike piiriületuste arv ELi sisenemiseks ja teisene ränne Euroopas, on Rootsis järsult suurenenud rahvusvahelise kaitse taotlejate arv.

                  Eurostati andmed kinnitavad varjupaigataotlejate arvu järsku suurenemist Rootsis. Ajavahemikuga 1. jaanuarist kuni 31. oktoobrini 2014 võrreldes suurenes rahvusvahelise kaitse taotlejate arv ajavahemikul 1. jaanuarist kuni 31. oktoobrini 2015 rohkem kui 60 % (68 245-lt 112 040-le).

                  Lisaks on igakuine rahvusvahelise kaitse taotlejate arv veelgi suurenenud: võrreldes augustiga (11 735) kahekordistus taotlejate arv septembris (24 261) ja kasvas oktoobris 39 055-ni (võrreldes septembriga suurenes see 61 %).

                  Rootsis oli 2015. aastal ülekaalukalt enim rahvusvahelise kaitse taotlejaid elaniku kohta ELis (11 503 taotlejat miljoni elaniku kohta).

                  Lisaks sellele on Rootsi sattunud raskesse olukorda saatjata alaealiste arvu hiljutise olulise suurenemise tõttu: nimelt väidab neljandik taotlejatest, et nad on saatjata alaealised.

                  Kirjeldatud olukord on seadnud Rootsi varjupaigasüsteemi suure surve alla, millega kaasnevad kohapeal tõsised praktilised tagajärjed nii vastuvõtutingimustele kui ka varjupaigasüsteemi suutlikkusele taotlustega toime tulla.

                  Seetõttu on praegune rändega seotud olukord Rootsis ELis erakordne ning surve Rootsi suutlikkusele rahvusvahelise kaitse taotlusi menetleda ja pakkuda selgelt rahvusvahelist kaitset vajavatele inimestele nõuetekohaseid vastuvõtutingimusi nõuab ümberpaigutamise mehhanismi kohaselt kindlaksmääratud Rootsi kohustuste peatamist ja talle vajaduse korral operatiivtoe andmist.

               2. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

               2.1. Kavandatud meetmete kokkuvõte

                  Selleks et aidata Rootsil paremini toime tulla hädaolukorraga, mille on põhjustanud kolmandate riikide kodanike ootamatu sissevool tema territooriumile, peatatakse kavandatava otsusega üheks aastaks kohustused, mis on Rootsil ümberpaigutamise sihtliikmesriigina nõukogu otsuse (EL) 2015/1523 ja nõukogu otsuse (EL) 2015/1601 kohaselt.

                  Lisaks sellele nähakse ette, et Rootsile antakse vajaduse korral operatiivtuge asjaomaste meetmete raames, mida koordineerib Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiamet (EASO) ja vajaduse korral mõni muu asjaomane asutus.

                  Rootsil on endiselt kohustus paigutada ümber Itaaliast ja Kreekast oma territooriumile 1 369 isikut vastavalt nõukogu otsusele (EL) 2015/1523 ja 4 358 isikut vastavalt nõukogu otsusele (EL) 2015/1601, kui käesolev otsus enam ei kehti. Ta peaks esitama nõukogule ja komisjonile tegevuskava, milles nähakse ette konkreetsed sammud, mida ta kavatseb võtta, et tagada oma varjupaiga- ja rändesüsteemi tõhusus ning võtta taas vastu ümberpaigutatavaid isikuid, kui vabastus sellest kohustusest enam ei kehti.

                  Käesolev otsus ei mõjuta nende kolmanda riigi kodanike olukorda, kes on juba nõukogu otsuse (EL) 2015/1523 ja nõukogu otsuse (EL) 2015/1601 kohaselt Rootsi ümber paigutatud.

               2.2. Õiguslik alus

                  Nõukogu otsuse ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 78 lõige 3.

               2.3. Subsidiaarsus

                  Euroopa Liidu toimimise lepingu V jaotisega, milles käsitletakse vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala, antakse teatavad volitused neis küsimustes Euroopa Liidule. Selliseid volitusi tuleb teostada kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikliga 5, st ainult niisuguses ulatuses ja juhul, kui liikmesriigid ei suuda kavandatava meetme eesmärke täielikult saavutada ning seepärast saaks kavandatava meetme ulatust ja mõju arvestades neid paremini saavutada Euroopa Liidu tasandil.

                  Euroopa Liit teostas selles valdkonnas kõnealuseid volitusi, võttes vastu nõukogu otsuse (EL) 2015/1523 ja nõukogu otsuse (EL) 2015/1601. Kavandatav meede tähendab hädaolukorra tõttu nende kohustuste peatamist, mis liikmesriigi on kõnealuste otsuste kohaselt, ja täiendavat operatiivtuge, mida koordineerivad ELi ametid, ning seetõttu võib kavandatava meetme võtta ainult Euroopa Liidu tasandil.

               2.4. Proportsionaalsus

                  Arvestades eespool kirjeldatud sissevoolust põhjustatud olukorra kiireloomulisust ja raskust, ei lähe praegu kohaldatava ELi meetme peatamine Rootsi suhtes ja täiendav operatiivtugi olukorra tulemuslikuks lahendamiseks vajalikust kaugemale. Kohustuste peatamine on seotud ainult Rootsiga, see on ajutine ega mõjuta nende rahvusvahelise kaitse taotlejate õigusi, kes on juba Rootsi ümber paigutatud.

               2.5. Mõju põhiõigustele

                  Käesolev ettepanek ei mõjuta nõukogu otsuste (EL) 2015/1523 ja (EL) 2015/1601 kohaldamisalasse kuuluvate rahvusvahelise kaitse taotlejate põhiõigusi, mis on sätestatud ELi põhiõiguste hartas (edaspidi „harta”). Nende Rootsi kohustuste peatamine, mis tal on ümberpaigutamise sihtliikmesriigina, on seotud ainult Rootsiga, see on ajutine ega mõjuta taotlejaid, kes on juba Rootsi ümber paigutatud.

               3.MÕJU EELARVELE

                  Ettepanekuga ei kaasne ELi eelarvele lisakulusid.

               2015/0314 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega kehtestatakse rahvusvahelise kaitse valdkonnas ajutised meetmed Rootsi toetamiseks vastavalt nõukogu otsuse (EL) 2015/1523 (millega kehtestatakse rahvusvahelise kaitse valdkonnas ajutised meetmed Itaalia ja Kreeka toetamiseks) artiklile 9 ja nõukogu otsuse (EL) 2015/1601 (millega kehtestatakse rahvusvahelise kaitse valdkonnas ajutised meetmed Itaalia ja Kreeka toetamiseks) artiklile 9

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 78 lõiget 3,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust
                  3

               ning arvestades järgmist:

               (1)Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) artikli 78 lõikele 3 võib nõukogu juhul, kui ühes või mitmes liikmesriigis tekib kolmandate riikide kodanike ootamatu sissevoolu tõttu hädaolukord, võtta komisjoni ettepaneku põhjal ja pärast Euroopa Parlamendiga konsulteerimist vastu ajutisi meetmeid asjaomase liikmesriigi või asjaomaste liikmesriikide toetamiseks.

               (2)Vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 80 tuleks liidu piirikontrolli, varjupaiga ja sisserände valdkonna poliitika kavandamisel ja elluviimisel juhinduda solidaarsuse põhimõttest ja sellest, et vastutus jagatakse liikmesriikide vahel õiglaselt ning selles valdkonnas vastu võetud liidu õigusaktid peavad sisaldama asjakohaseid meetmeid nende põhimõtete rakendamiseks.

               (3)ELi toimimise lepingu artikli 78 lõike 3 alusel võttis nõukogu vastu kaks otsust, millega kehtestatakse rahvusvahelise kaitse valdkonnas ajutised meetmed Itaalia ja Kreeka toetamiseks. Nõukogu otsuse (EL) 2015/1523
                  4
                kohaselt paigutatakse 40 000 rahvusvahelise kaitse taotlejat ümber Itaaliast ja Kreekast teistesse liikmesriikidesse. Nõukogu otsuse (EL) 2015/1601
                  5
                kohaselt paigutatakse 120 000 rahvusvahelise kaitse taotlejat ümber Itaaliast ja Kreekast teistesse liikmesriikidesse.

               (4)Nõukogu otsuse (EL) 2015/1523 artikliga 9 ja nõukogu otsuse (EL) 2015/1601 artikliga 9 nähakse ette, et nõukogu võib komisjoni ettepaneku põhjal ja pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga võtta vastu ajutisi meetmeid asjaomase liikmesriigi toetamiseks vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 78 lõikele 3, kui liikmesriigis tekib hädaolukord, mille on põhjustanud kolmandate riikide kodanike ootamatu sissevool. Selliste meetmete hulka võib asjakohasel juhul kuuluda kõnealuse liikmesriigi ümberpaigutamises osalemise peatamine, nagu on ette nähtud käesolevas otsuses, ning võimalikud kompensatsioonimeetmed Itaaliale ja Kreekale.

               (5)Rootsi on sattunud hädaolukorda, mille on põhjustanud kolmandate riikide kodanike ootamatu sissevool tema territooriumile rändevoogude kiire muutuse tõttu. 8. detsembril 2015. aastal palus Rootsi ametlikult, et peatataks tema nõukogu otsuste (EL) 2015/1523 ja (EL) 2015/1601 kohased kohustused.

               (6)Kuna märkimisväärselt on suurenenud ebaseaduslike piiriületuste arv ELi sisenemiseks ja teisene ränne Euroopas, on Rootsis järsult suurenenud selliste rahvusvahelise kaitse taotlejate arv, kes enamasti sisenesid ELi Itaalias või Kreekas.

               (7)Eurostati andmed kinnitavad varjupaigataotlejate arvu järsku suurenemist Rootsis. Ajavahemikuga 1. jaanuarist kuni 31. oktoobrini 2014 võrreldes suurenes rahvusvahelise kaitse taotlejate arv ajavahemikul 1. jaanuarist kuni 31. oktoobrini 2015 rohkem kui 60 % (68 245-lt 112 040-le).

               (8)Lisaks on igakuine rahvusvahelise kaitse taotlejate arv hiljuti veelgi suurenenud: võrreldes augustiga (11 735) kahekordistus see arv septembris (24 261) ja kasvas oktoobris 39 055-ni (võrreldes septembriga suurenes see 61 %).

               (9)Rootsis oli 2015. aastal ülekaalukalt enim rahvusvahelise kaitse taotlejaid elaniku kohta ELis (11 503 taotlejat miljoni elaniku kohta).

               (10)Lisaks sellele on Rootsi sattunud raskesse olukorda saatjata alaealiste arvu hiljutise olulise suurenemise tõttu: nimelt väidab neljandik taotlejatest, et nad on saatjata alaealised.

               (11)Kirjeldatud olukord on seadnud Rootsi varjupaigasüsteemi suure surve alla, omades kohapeal tõsiseid praktilisi tagajärgi nii vastuvõtutingimustele kui ka varjupaigasüsteemi suutlikkusele taotlustega toime tulla. Selleks et aidata vähendada tugevat survet, mille alla Rootsi on sattunud, tuleks peatada üheks aastaks kohustused, mis on Rootsil ümberpaigutamise sihtliikmesriigina nõukogu otsuse (EL) 2015/1523 ja nõukogu otsuse (EL) 2015/1601 kohaselt.

               (12)Lisaks kohustuste peatamisele tuleks vajaduse korral kohaldada täiendavaid toetusmeetmeid, mida koordineerib Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiamet (EASO) ja vajaduse korral mõni muu asjaomane asutus.

               (13)Rootsi peaks esitama nõukogule ja komisjonile tegevuskava, milles nähakse ette konkreetsed sammud, mida ta kavatseb võtta, et tagada oma varjupaiga- ja rändesüsteemi tõhusus ning täita taas oma kohustusi vastavalt otsustele (EL) 2015/1523 ja (EL) 2015/1601.

               (14)Kuna liikmesriigid ei suuda käesoleva otsuse eesmärke piisavalt saavutada, küll aga saab neid meetmete ulatuse ja toime tõttu paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu (edaspidi „ELi leping”) artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev otsus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

               (15)Käesolevas otsuses austatakse põhiõigusi ja järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid.

               (16)ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artiklite 1 ja 2 kohaselt, ilma et see piiraks nimetatud protokolli artikli 4 kohaldamist, ei osale Ühendkuningriik käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               (17)ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artiklite 1 ja 2 kohaselt, ilma et see piiraks nimetatud protokolli artikli 4 kohaldamist, ei osale Iirimaa käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               (18)ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               (19)Pidades silmas olukorra pakilisust, peaks käesolev otsus jõustuma järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1
               Reguleerimisese

               Käesoleva otsusega kehtestatakse rahvusvahelise kaitse valdkonnas ajutised meetmed Rootsi toetuseks, et aidata tal paremini toime tulla hädaolukorraga, mille on põhjustanud kolmandate riikide kodanike ootamatu sissevool.

               Artikkel 2
               Nõukogu otsuste (EL) 2015/1523 ja (EL) 2015/1601 kohaste kohustuste peatamine

               Kohustused, mis on Rootsil ümberpaigutamise sihtliikmesriigina nõukogu otsuse (EL) 2015/1523 ja nõukogu otsuse (EL) 2015/1601 kohaselt, peatatakse kuni ... [üks aasta alates käesoleva nõukogu otsuse vastuvõtmisest]

               Artikkel 3
               Operatiivtugi Rootsile

               Selleks et aidata Rootsil paremini toime tulla erakordse survega tema varjupaiga- ja rändesüsteemile, antakse talle vajaduse korral eritoetust asjaomase tegevuse kaudu, mida koordineerib Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiamet (EASO) ja vajaduse korral mõni muu asjaomane asutus.

               Artikkel 4
               Täiendavad meetmed, mida Rootsi peab võtma

               Rootsi peab esitama [ühe kuu jooksul pärast käesoleva otsuse jõustumist] nõukogule ja komisjonile tegevuskava, milles nähakse ette konkreetsed meetmed, mida ta kavatseb võtta, et tagada oma varjupaiga- ja rändesüsteemi tõhusus ning täita taas oma kohustusi vastavalt otsustele (EL) 2015/1523 ja (EL) 2015/1601.

               Artikkel 5
               Jõustumine

               Käesolev otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               Strasbourgis,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  Nõukogu 14. septembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/1523, millega kehtestatakse rahvusvahelise kaitse valdkonnas ajutised meetmed Itaalia ja Kreeka toetamiseks (ELT L 239, 15.9.2015, lk 146).

                     (2)
                  Nõukogu 22. septembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/1601, millega kehtestatakse rahvusvahelise kaitse valdkonnas ajutised meetmed Itaalia ja Kreeka toetamiseks (ELT L 248, 24.9.2015, lk 80).

                     (3)
                  ELT C , , lk .

                     (4)
                  Nõukogu 14. septembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/1523, millega kehtestatakse rahvusvahelise kaitse valdkonnas ajutised meetmed Itaalia ja Kreeka toetamiseks (ELT L 239, 24.9.2015, lk 146).

                     (5)

                        Nõukogu 22. septembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/1601, millega kehtestatakse rahvusvahelise kaitse valdkonnas ajutised meetmed Itaalia ja Kreeka toetamiseks (ELT L 248, 24.9.2015, lk 80).


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,23.6.2016
            COM(2016) 413 final
            2016/0192(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu ja Norra Kuningriigi vahelise lepingu (mis käsitleb Taani, Norra ja Rootsi lipu all sõitvate laevade vastastikust juurdepääsu püügitegevusele Skagerrakis) sõlmimise kohta

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

               Taani, Norra ja Rootsi vaheline leping kalavarudele vastastikuse juurdepääsu kohta Skagerrakis ja Kattegatis allkirjastati 19. detsembril 1966 ning see jõustus 7. augustil 1967. Kõnealuse lepinguga, mis lisati 1980. aasta ELi ja Norra vahelisele kahepoolsele kalanduskokkuleppele, anti nimetatud kolmele riigile vastastikune juurdepääs kalapüügiks kuni nelja meremiili kaugusel nende vastavatest lähtejoontest Skagerrakis ja Kattegatis, mis on Põhjamere ja Läänemere vahelised veed. Lisaks sätestati lepingus, et sellise kalapüügiga seoses käsitati kõnealust piirkonda avamerena. Seega reguleeriti lepinguga ühelt poolt lipuriikide ja teiselt poolt vastavate rannikuriikide vahelisi suhteid.

               1966. aasta leping oli lihtne leping, milles võeti arvesse Skagerraki ja Kattegati piirkonna kalastusalast geograafilist eripära, ja tunnistati, et praktilistel põhjustel loodi lihtne juurdepääsukord kõnealusele väga väikesele merepiirkonnale. Seepärast koosnes 1966. aasta leping üksnes kolmest artiklist: esimeses määrati kindlaks asjaomane piirkond, teises määratleti juurdepääsuõigused ja esitati soov ühtlustada tehnilised eeskirjad.

               Kui Taani ja Rootsi vastavalt 1973. ja 1995. aastal ELiga ühinesid, võttis komisjon nimetatud kahe liikmesriigi nimel vastutuse kõnealuse lepingu haldamise eest. Lepingust tulenevate kalapüügivõimaluste üle peeti läbirääkimisi samaaegselt 1980. aasta kahepoolse kalanduskokkuleppe raames peetavate läbirääkimistega.

               1966. aasta leping oli algselt jõus 35 aastat, st kuni aastani 2002, ja seejärel pikendati seda kaheks viieaastaseks ajavahemikuks aastani 2012. Lepingut oli võimalik lõpetada, teavitades teist lepinguosalist kolm aastat enne mis tahes viieaastase ajavahemiku lõppu.

               Võttes arvesse hiljutisemaid arenguid rahvusvahelises kalandusõiguses ning eelkõige ÜRO 1982. aasta mereõiguse konventsiooni vastuvõtmist ja ÜRO 1995. aasta kalavarude kokkuleppe vastuvõtmist, leidis Norra, et kehtiv leping ei ole kooskõlas mereõiguse kehtivate sätetega. Eriti tundis Norra muret kontrolli käsitlevate sätete üle. Lisaks leidis ta, et leping ei ole kooskõlas ÜRO mereõiguse konventsioonist tuleneva rannikuriigi tavapärase jurisdiktsiooni põhimõtetega ega vasta uuema aja kaitse- ja majandamispõhimõtetele.

               29. juulil 2009 teatas Norra välisministeerium ametlikult Taani (lepingu hoiulevõtja valitsus) ametiasutustele, et ta soovib lepingu lõpetada lepingu artikli 3 lõike 3 kohase ametliku denonsseerimise teel. Sellest tulenevalt kaotas 1966. aasta leping kehtivuse 7. augustil 2012.

               Seejärel alustas Norra ametlikke läbirääkimisi komisjoniga, kes tegutses Euroopa Liidu nimel, et koostada asendusleping kalavarudele vastastikuse juurdepääsu kohta Skagerrakis ja Kattegatis. Uus leping parafeeriti 24. oktoobril 2013 ja allkirjastati 15. jaanuaril 2015. See on vastavuses nii ÜRO mereõiguse konventsiooni kui ka muude lepingute vastavate sätetega.

               Uues lepingus säilitatakse Taani, Norra ja Rootsi laevadele antud ainujuurdepääsuõigused üksteise vetele kuni nelja meremiili kaugusel lähtejoontest. Sellega tagatakse kahele liikmesriigile ja Norrale jätkuv vastastikune juurdepääs teiste lepinguosaliste vastavatele vetele Skagerrakis, kindlustades samas asjakohaste kalanduse kaitse- ja majandamismeetmete rakendamise nimetatud piirkonnas. Lisaks võimaldab leping võtta rannikuriigi tavapärase jurisdiktsiooni põhimõtetele vastavaid kontrollimeetmeid, mis on juba kasutusel Põhjamere püügipiirkondades.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

               Et tagada ELi laevade jätkuv juurdepääs püügitegevusele, tuleks lepingut enne selle jõustumist kohaldada ajutiselt kuni kaks aastat alates selle allkirjastamise kuupäevast.

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

               Esitatud meetmed on kavandatud vastavalt ühise kalanduspoliitika eesmärkidele ja eeskirjadele ning need on kooskõlas liidu säästva arengu poliitikaga.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

               Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõige 2 koostoimes selle artikli 218 lõike 6 punktiga a.

               •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

               Ettepanek tehakse liidu ainupädevusse kuuluvas valdkonnas, millele on osutatud aluslepingu artikli 3 lõike 1 punktis d. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.

               •Proportsionaalsus

                  Liidu ja Norra laevade poolt ühiselt püütavate piirialade kalavarude majandamiseks on vaja liidu meetmeid.

               •Vahendi valik

                  Nõukogu otsus.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

                  Ei kohaldata.

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

                  Norraga konsulteerimise käigus konsulteeriti ka asjaomaste liikmesriikidega.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

                  Ei kohaldata.

               •Mõjuhinnang

                  Ei kohaldata.

               •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine

                  Ei kohaldata.

               •Põhiõigused

                  Ei kohaldata.

               4.MÕJU EELARVELE

                  Ei kohaldata.

               2016/0192 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               Euroopa Liidu ja Norra Kuningriigi vahelise lepingu (mis käsitleb Taani, Norra ja Rootsi lipu all sõitvate laevade vastastikust juurdepääsu püügitegevusele Skagerrakis) sõlmimise kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 2 koostoimes artikli 218 lõike 6 punktiga a,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Liit pidas Norra Kuningriigiga läbirääkimisi lepingu üle, mis käsitleb kalavarudele vastastikust juurdepääsu Skagerrakis ja Kattegatis.

               (2)Euroopa Liidu ja Norra Kuningriigi vaheline kalavarudele vastastikust juurdepääsu Skagerrakis ja Kattegatis käsitlev leping sõlmiti 15. jaanuaril 2015 vastavalt nõukogu 23. juuli 2014. aasta otsusele 2014/505/EL Euroopa Liidu ja Norra Kuningriigi vahelise lepingu (mis käsitleb Taani, Norra ja Rootsi lipu all sõitvate laevade vastastikust juurdepääsu püügitegevusele Skagerrakis) liidu nimel allkirjastamise ja selle ajutise kohaldamise kohta
                  1
               .

               (3)Leping tuleks liidu nimel heaks kiita,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liidu ja Norra Kuningriigi vaheline leping (mis käsitleb Taani, Norra ja Rootsi lipu all sõitvate laevade vastastikust juurdepääsu püügitegevusele Skagerrakis) on Euroopa Liidu nimel sõlmitud.

               Lepingu tekst on esitatud käesoleva otsuse 1. lisas.

               Artikkel 2

               Nõukogu eesistuja nimetab isiku(d), kes on volitatud liidu nimel esitama lepingu
                  2
                artiklis 7 sätestatud teated, et väljendada liidu nõusolekut end lepinguga siduda.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  ELT L 224, 30.7.2014, lk 1.

                     (2)
                  Nõukogu peasekretariaat avaldab lepingu jõustumise kuupäeva Euroopa Liidu Teatajas.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,23.6.2016
            COM(2016) 413 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: Nõukogu otsus
            Euroopa Liidu ja Norra Kuningriigi vahelise lepingu (mis käsitleb Taani, Norra ja Rootsi lipu all sõitvate laevade vastastikust juurdepääsu püügitegevusele Skagerrakis) sõlmimise kohta

               LISA

               järgmise dokumendi juurde:

               Ettepanek: Nõukogu otsus

               Euroopa Liidu ja Norra Kuningriigi vahelise lepingu (mis käsitleb Taani, Norra ja Rootsi lipu all sõitvate laevade vastastikust juurdepääsu püügitegevusele Skagerrakis) sõlmimise kohta

               Euroopa Liidu ja Norra Kuningriigi vaheline

               leping, mis käsitleb Taani, Norra ja Rootsi lipu all sõitvate laevade vastastikust juurdepääsu püügitegevusele Skagerrakis

               Euroopa Liit ja Norra Kuningriik, edaspidi „lepinguosalised“,

               VIIDATES 10. detsembri 1982. aasta Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsiooni (edaspidi „konventsioon“) sätetele;

               TULETADES MEELDE 27. veebruari 1980. aasta Euroopa Majandusühenduse ja Norra Kuningriigi vahelist kalanduskokkulepet (edaspidi „1980. aasta kokkulepe“);

               VÕTTES ARVESSE 19. detsembri 1966. aasta Taani, Norra ja Rootsi vahelise lepingu (mis käsitleb vastastikust juurdepääsu püügitegevusele Skagerrakis ja Kattegatis) kehtivuse lõppu 7. augustil 2012;

               OLLES TEADLIKUD Taani, Norra ja Rootsi traditsioonilisest kalapüügist Skagerrakis;

               PÜÜDES säilitada Taani, Norra ja Rootsi lipu all sõitvate laevade vastastikust juurdepääsu püügitegevusele Skagerraki piirkondades kaugemale kui neli meremiili teiste nimetatud riikide vastavatest lähtejoontest jäävates, nende territoriaalmere ja nimetatud riikide kalandusjurisdiktsiooni kuuluvate aladega külgnevate alade vetes;

               ARVESTADES, et elusressursside säilitamiseks ja säästvaks kasutamiseks Skagerrakis on oluline, et kalalaevad järgiksid asjaomaste rannikuriikide vastuvõetud õigusakte ning kontrolli- ja rakendusmeetmeid kooskõlas konventsiooni, 1980. aasta kokkuleppe ja käesoleva lepingu sätetega,

               ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:

               Artikkel 1

               Käesolevat lepingut kohaldatakse Skagerraki väina kuuluval alal, mis piirneb läänes Hanstholmi ja Lindesnesi majakate kaudu kulgeva sirgjoonega ning lõunas Skageni ja Tistlarna majakate kaudu kulgeva sirgjoonega, sellistes Taani, Norra ja Rootsi territoriaalmere ja nende riikide kalandusjurisdiktsiooni kuuluvate alade osades, mis jäävad kaugemale kui neli meremiili (1 meremiil = 1 852 m) lähtejoontest, millest mõõdetakse territoriaalmere laiust.

               Artikkel 2

               Lepinguosalised kohustuvad oma kalandusjurisdiktsiooni alusel, kooskõlas konventsiooni ja oma kohaldatava õigusega lubama Taani, Norra ja Rootsi lipu all sõitvatel laevadel tegeleda püügiga artiklis 1 sätestatud alal eeldusel, et täidetakse 1980. aasta kokkuleppe asjaomaseid sätteid ja järgitakse lepinguosaliste vahel jaotatud püügivõimalusi.

               Artikkel 3

               Lepinguosalised teevad koostööd, et kehtestada võimaluste kohaselt ühtlustatud eeskirjad ja õigusaktid artiklis 1 sätestatud alal toimuva püügitegevuse kohta.

               Artikkel 4

               Lepinguosalised lepivad kokku, et nad peavad omavahel nõu käesoleva lepingu rakendamise ja nõuetekohase toimimisega seotud küsimustes ning selle tõlgendamist käsitlevate vaidluste korral.

               Artikkel 5

               Käesolev leping ei piira muid lepinguid, mis käsitlevad ühe lepinguosalise kalalaevade püügitegevust teise lepinguosalise kalandusjurisdiktsiooni kuuluval alal.

               Artikkel 6

               Käesolevat lepingut kohaldatakse ühelt poolt nende territooriumide suhtes, kus kohaldatakse Euroopa Liidu lepingut ja Euroopa Liidu toimimise lepingut nendes lepingutes sätestatud tingimustel, ja teiselt poolt Norra Kuningriigi territooriumi suhtes, ilma et see piiraks artikli 1 kohaldamist.

               Artikkel 7

               Käesolev leping jõustub kuupäeval, mil on vastu võetud viimane teade selle kohta, et lepinguosalised on viinud lõpule lepingu jõustamiseks vajalikud sisemenetlused.

               Artikkel 8

               Käesolev leping kehtib 1. jaanuarini 2022. Kui kumbki lepinguosaline ei avalda soovi lepingut lõpetada, teatades sellest ette vähemalt üks aasta enne kõnealuse tähtaja möödumist, kehtib leping edasi kuueaastaste tähtaegade kaupa, juhul kui lõpetamisest ei ole teatatud vähemalt üks aasta enne kõnealuse kuueaastase tähtaja möödumist.

               Artikkel 9

               Käesolevat lepingut kohaldatakse kuni selle jõustumiseni ajutiselt kuni kaks aastat alates selle allkirjastamise kuupäevast.

               Artikkel 10

               Käesolev leping on koostatud kahes eksemplaris bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, horvaadi, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi ja ungari ning norra keeles, kusjuures kõik nimetatud tekstid on autentsed. Tõlgendamise vastuolude või vaidluste korral kehtib ingliskeelne tekst.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,22.10.2015
            COM(2015) 537 final
            2015/0253(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni asjaomastes komiteedes võetav seisukoht seoses ettepanekutega teha muudatusi ÜRO eeskirjades nr 12, 16, 26, 39, 44, 46, 58, 61, 74, 83, 85, 94, 95, 97, 98, 99, 100, 101, 106, 107, 110, 116 ja 127 ning seoses laupkokkupõrget käsitleva uue ÜRO eeskirja ettepanekuga, sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) muudatuste ettepanekuga ning sõiduki jõuseadme mõistet käsitleva uue ühisresolutsiooni nr 2 (M.R.2) ettepanekuga

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               ÜRO Euroopa Majanduskomisjon (UNECE) töötab rahvusvahelisel tasandil välja ühtlustatud nõuded, mille eesmärk on kõrvaldada tehnilised tõkked mootorsõidukite kaubanduselt 1958. aasta muudetud kokkuleppe osaliste vahel ning tagada, et neil sõidukitel oleks kõrge ohutuse- ja keskkonnakaitse tase.

               Kooskõlas nõukogu 27. novembri 1997. aasta otsusega 97/836/EÜ ühines liit ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (edaspidi „UNECE”) kokkuleppega, milles käsitletakse ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tunnistuste vastastikust tunnustamist („1958. aasta muudetud kokkulepe”), ning kooskõlas nõukogu 31. jaanuari 2000. aasta otsusega 2000/125/EÜ, mis käsitleb ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele üldiste tehniliste normide kehtestamist käsitleva kokkuleppe sõlmimist („paralleelne kokkulepe”), ühines liit paralleelse kokkuleppega.

               UNECE sõidukite eeskirjade ühtlustamise ülemaailmse foorumi WP29 istungeid peetakse kolm korda aastas: iga kalendriaasta märtsis, juunis ja novembris. Igal istungil võetakse tehnika arengu võimaldamiseks vastu uusi ÜRO eeskirju või olemasolevate ÜRO eeskirjade või ÜRO üldiste tehniliste normide muudatusi. Enne iga WP29 istungit võtab kõnealused muudatused vastu üks kuuest WP29 raames tegutsevast töörühmast.

               Seejärel toimub WP29 istungil muudatuste, täienduste ja paranduste vastuvõtmise lõplik hääletamine, juhul kui kvoorum on koos ja kui saavutatakse kokkuleppeosaliste kvalifitseeritud häälteenamus. EL on WP29 raames kahe kokkuleppe (1958. ja 1998. aasta kokkuleppe) osaline. Iga kord valmistatakse ette nõukogu otsus (nn megaotsus), mis sisaldab eeskirjade, muudatuste, täienduste ja paranduste nimekirja ja millega volitatakse komisjoni hääletama igal WP29 istungil liidu nimel.

               Käesolevas nõukogu otsuses määratakse kindlaks liidu seisukoht 9.–13. novembril 2015 toimuval WP29 istungil hääletamiseks esitatud eeskirjade, muudatuste, täienduste ja paranduste kohta.

               2.HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               Mootorsõidukite tehnilise komiteega on konsulteeritud ja liikmesriikide ekspertide märkused on arvesse võetud.

               3.ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

               Kavandatud meetmete kokkuvõte

               Ettepanekus määratakse kindlaks liidu seisukoht ÜRO eeskirjade nr 12, 16, 26, 39, 44, 46, 58, 61, 74, 83, 85, 94, 95, 97, 98, 99, 100, 101, 106, 107, 110, 116 ja 127 muudatuste, laupkokkupõrget käsitleva uue ÜRO eeskirja, sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) muudatuste ning sõiduki jõuseadme mõistet käsitleva uue ühisresolutsiooni nr 2 (M.R.2) hääletamisel.

               Õiguslik alus

               Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 114 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               Subsidiaarsuse põhimõte

               Selliste rahvusvaheliste õigusaktide nagu ÜRO eeskirjade ettepanekute ning ÜRO eeskirjade ja üldiste tehniliste normide eelnõude muudatusettepanekute poolt hääletamine ja nende ülevõtmine liidu mootorsõidukite tüübikinnitussüsteemi on liidu ainupädevuses. See hoiab ära siseturu killustumise ning lisaks tagab võrdväärsed tervishoiu- ja ohutusnormid kogu liidus. Samuti kaasneb sellega mastaabisääst: tooteid saab valmistada kogu liidu ja isegi rahvusvahelise turu jaoks, ilma et neid oleks vaja kohandada igalt liikmesriigilt eraldi tüübikinnituse taotlemiseks.

               Seepärast on käesolev ettepanek kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega.

               Proportsionaalsuse põhimõte

               Nõukogu otsusega volitatakse komisjoni hääletama liidu nimel ja see on vastavalt nõukogu otsuse 97/836/EÜ artikli 5 lõikele 1 proportsionaalne vahend, et määrata kindlaks ÜRO Euroopa Majanduskomisjonis esitatav ühtne ELi seisukoht WP29 istungi päevakorras olevate töödokumentide üle hääletamisel. Käesolev ettepanek on seega kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, kuna see ei lähe järgmiste eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale: tagada nii siseturu nõuetekohane toimimine kui ka avaliku ohutuse ja kaitse kõrge tase.

               Vahendi valik

               Nõukogu otsuse kasutamine on nõutud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikega 9, et kehtestada rahvusvahelise lepinguga sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad.

               2015/0253 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni asjaomastes komiteedes võetav seisukoht seoses ettepanekutega teha muudatusi ÜRO eeskirjades nr 12, 16, 26, 39, 44, 46, 58, 61, 74, 83, 85, 94, 95, 97, 98, 99, 100, 101, 106, 107, 110, 116 ja 127 ning seoses laupkokkupõrget käsitleva uue ÜRO eeskirja ettepanekuga, sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) muudatuste ettepanekuga ning sõiduki jõuseadme mõistet käsitleva uue ühisresolutsiooni nr 2 (M.R.2) ettepanekuga

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Kooskõlas nõukogu otsusega 97/836/EÜ
                  1
                ühines liit Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (edaspidi „UNECE”) kokkuleppega, milles käsitletakse ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tunnistuste vastastikust tunnustamist (edaspidi „1958. aasta muudetud kokkulepe”).

               (2)Nõukogu otsusega 2000/125/EÜ
                  2
                ühines liit kokkuleppega, mis käsitleb ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele üldiste tehniliste normide kehtestamist („paralleelne kokkulepe”).

               (3)Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2007/46/EÜ
                  3
                asendati liikmesriikide tüübikinnitussüsteemid liidu tüübikinnitusmenetlusega ning kehtestati ühtlustatud raamistik, mis sisaldab haldusnorme ja üldisi tehnilisi nõudeid kõigile uutele sõidukitele, süsteemidele, osadele ja eraldi seadmestikele. Nimetatud direktiiviga inkorporeeriti ÜRO eeskirjad ELi tüübikinnituse süsteemi kas tüübikinnituse nõuetena või alternatiivina liidu õigusaktidele. Alates asjaomase direktiivi vastuvõtmisest on üha sagedamini hakatud ELi tüübikinnituse raames kaasama liidu õigusaktidesse ÜRO eeskirju.

               (4)Kogemusi ja tehnika arengut arvesse võttes tuleks nõudeid, mis on seotud ÜRO eeskirjades nr 12, 16, 26, 39, 44, 46, 58, 61, 74, 83, 85, 94, 95, 97, 98, 99, 100, 101, 106, 107, 110, 116 ja 127 ning sõidukite ehitust käsitlevas konsolideeritud resolutsioonis (R.E.3) käsitletud teatavate elementide või tunnusjoontega, kohandada tehnika arenguga.

               (5)Mootorsõidukite asjakohaste ohutussätete parandamiseks tuleks vastu võtta laupkokkupõrget käsitlev uus ÜRO eeskiri ning sõiduki jõuseadme mõistete ühtlustamiseks tuleks vastu võtta sõiduki jõuseadme mõisteid käsitlev uus ühisresolutsioon nr 2 (M.R.2).

               (6)Seepärast on vaja kindlaks määrata seisukoht, mis võetakse liidu nimel 1958. aasta muudetud kokkuleppe halduskomitees ja paralleelse kokkuleppe täitevkomitees nimetatud ÜRO dokumentide vastuvõtmise küsimuses,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Liidu nimel 1958. aasta muudetud kokkuleppe halduskomitees ja paralleelse kokkuleppe täitevkomitees ajavahemikus 9.–13. novembrini 2015 võetav seisukoht on hääletada käesoleva otsuse lisas loetletud ettepanekute poolt.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise kuupäeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  Nõukogu otsus 97/836/EÜ, 27. november 1997, Euroopa Ühenduse ühinemise kohta ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni kokkuleppega, milles käsitletakse ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tunnistuste vastastikust tunnustamist („1958. aasta muudetud kokkulepe”) ( EÜT L 346, 17.12.1997, lk 78).

                     (2)
                  Nõukogu otsus 2000/125/EÜ, 31. jaanuar 2000, mis käsitleb ratassõidukitele ning nendele paigaldatavatele ja/või nendel kasutatavatele seadmetele ja osadele üldiste tehniliste normide kehtestamist käsitleva kokkuleppe sõlmimist („paralleelne kokkulepe”) ( EÜT L 35, 10.2.2000, lk 12).

                     (3)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2007/46/EÜ, 5. september 2007, millega kehtestatakse raamistik mootorsõidukite ja nende haagiste ning selliste sõidukite jaoks mõeldud süsteemide, osade ja eraldi seadmestike kinnituse kohta (raamdirektiiv) (ELT L 263, 9.10.2007, lk 1).

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,22.10.2015
            COM(2015) 537 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Nõukogu otsus,
            millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni asjaomastes komiteedes võetav seisukoht seoses ettepanekutega teha muudatusi ÜRO eeskirjades nr 12, 16, 26, 39, 44, 46, 58, 61, 74, 83, 85, 94, 95, 97, 98, 99, 100, 101, 106, 107, 110, 116 ja 127 ning seoses laupkokkupõrget käsitleva uue ÜRO eeskirja ettepanekuga, sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) muudatuste ettepanekuga ning sõiduki jõuseadme mõistet käsitleva uue ühisresolutsiooni nr 2 (M.R.2) ettepanekuga

               LISA

                        Eeskirja nr 12 (roolimehhanism) 04-seeria muudatuste 4. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/92

                        Eeskirja nr 16 (turvavööd) 06-seeria muudatuste 6. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/93

                        Eeskirja nr 26 (väljaulatuvad osad) 03-seeria muudatuste 3. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/82

                        Eeskirja nr 39 (kiirusemõõdik ja läbisõidumõõdik) 01-seeria muudatuste ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/83

                        Eeskirja nr 44 (lapse turvasüsteemid) 04-seeria muudatuste 10. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/94

                        Eeskirja nr 46 (kaudse nähtavuse seadmed) 04-seeria muudatuste 2. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/84

                        Eeskirja nr 58 (tagumine allasõidutõke) 03-seeria muudatuste ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/85

                        Eeskirja nr 61 (tarbesõidukite väljaulatuvad osad) 3. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/86

                        Eeskirja nr 74 (valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamine (mopeedid)) 01-seeria muudatuste 8. täienduse 1. paranduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/79

                        Eeskirja nr 83 (M1- ja N1-kategooria sõidukite heide) 05-seeria muudatuste 11. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/100

                        Eeskirja nr 83 (M1- ja N1-kategooria sõidukite heide) 06-seeria muudatuste 6. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/101

                        Eeskirja nr 85 (kasuliku võimsuse mõõtmine) algversiooni 7. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/102

                        Eeskirja nr 94 (laupkokkupõrge) 02-seeria muudatuste 6. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/95

                        Eeskirja nr 94 (laupkokkupõrge) 03-seeria muudatuste ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/96

                        Eeskirja nr 95 (külgkokkupõrge) 03-seeria muudatuste 5. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/97

                        Eeskirja nr 97 (sõiduki alarmsüsteemid) 01-seeria muudatuste 8. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/87

                        Eeskirja nr 98 (gaaslahendusvalgusallikaga esituled) 01-seeria muudatuste 7. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/80

                        Eeskirja nr 99 (gaaslahendusvalgusallikas) 11. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/81

                        Eeskirja nr 100 (elektrijõuallikaga sõidukid) 02-seeria muudatuste 3. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/98

                        Eeskirja nr 101 (CO2-heitkogused/kütusekulu) 01-seeria muudatuste 6. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/103

                        Eeskirja nr 106 (põllutöömasinate rehvid) 13. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/109

                        Eeskirja nr 107 (busside üldine ehitus) 06-seeria muudatuste 4. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/88

                        Eeskirja nr 107 (busside üldine ehitus) 05-seeria muudatuste 4. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/104

                        Eeskirja nr 110 (kütusena surumaagaasi ja/või veeldatud maagaasi kasutavate mootorsõidukite eriosad) 01-seeria muudatuste 4. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/89

                        Eeskirja nr 116 (sõiduki alarmsüsteemid) 5. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/91

                        Eeskirja nr 127 (jalakäijate ohutus) 02-seeria muudatuste ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/99

                        Laupkokkupõrget ja eelkõige turvasüsteemide toimimist käsitleva uue eeskirja ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/105

                        Laupkokkupõrget ja eelkõige turvasüsteemide toimimist käsitleva uue eeskirja 01-seeria muudatuste ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/106

                        Sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) muudatusettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/111

                        Sõiduki jõuseadme mõisteid käsitleva uue ühisresolutsiooni nr 2 (M.R.2) ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/110