				|

		52012PC0130

			Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS kollektiivse tegutsemise õiguse kasutamise kohta asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse kontekstis /* COM/2012/0130 final - 2012/0064 (APP) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Üldine taust
Euroopa Kohus tunnistas Viking-Line'i[1] ja Lavali[2] kohtuasjades tehtud otsustes esimest korda, et kollektiivse
tegutsemise õigus, sealhulgas streigiõigus, moodustab põhiõigusena lahutamatu
osa ELi õiguse üldpõhimõtetest, mille järgimise tagab Euroopa Kohus[3]. Kohus märkis ka selgesõnaliselt, et kuna Euroopa Liidul ei ole mitte
üksnes majanduslik, vaid ka sotsiaalne eesmärk, peavad aluslepinguga tagatud
kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumise õigused olema tasakaalus
sotsiaalpoliitiliste eesmärkidega, mis hõlmavad elamis- ja töötingimuste
parandamist, piisavat sotsiaalkaitset ning tööturu osapoolte dialoogi[4]. Lisaks tunnistas Euroopa Kohus, et õigus tegutseda kollektiivselt
töötajate kaitseks kujutab endast õigustatud huvi, mis põhimõtteliselt õigustab
lepinguga tagatud põhivabaduste piiramist. Töötajate kaitse on seega üks
avaliku huvi kaalukaid põhjusi, mida Euroopa Kohus tunnustab[5].
Sellest selgitusest hoolimata tõid
kohtuotsused kaasa laialdase ja intensiivse arutelu nende mõju kohta lähetatud
töötajate kaitsele ja eelkõige selle üle, mis ulatuses saavad ametiühingud
edaspidi kaitsta töötajate õigusi piiriülestes olukordades. Eelkõige tõid need
esile vastolu seoses olemasolevate ELi eeskirjade adekvaatsusega töötajate
õiguse kaitsmisel teenuste osutamise vabaduse ja asutamisvabaduse kontekstis[6].
See vaidlus on kokku toonud mitmesuguseid
sidusrühmi, sealhulgas tööturu osapooli, poliitikuid, õigusteadasi ja juriste.
Kui mõned arutelude osapooled tervitasid otsuseid kui siseturu eeskirjade
vajalikke selgitusi, leidsid teised, et Euroopa Kohtu otsused tunnistavad
majandusvabaduste ülimuslikkust põhiõiguste teostamise suhtes ja sisaldavad
endas sotsiaalse dumpingu või kõlvatu konkurentsi ohtu või lausa annavad
selleks loa. Eelkõige on kritiseeritud asjaolu, et ehkki kohus tunnistas, et
kollektiivse tegutsemise õigus, sealhulgas streigiõigus, moodustab põhiõigusena
lahutamatu osa ELi õiguse üldpõhimõtetest, rõhutas ta selgesõnaliselt, et „võib
selle õiguse kasutamisele siiski seada piiranguid”[7]. See
võib takistada ametiühingute võimet võtta töötajate õiguste kaitseks meetmeid.
Professor Monti[8]
märkis, et Euroopa Kohtu 2007. ja 2008. aasta otsused[9] on
tähelepanu juhtinud lõhedele ühtse turu ja riiklikul tasandil toimiva
sotsiaalkaitse vahel. Nad „rebisid lahti vana haava, mis ei olnud kunagi
korralikult armistunudki: veelahe turgude suurema integreerimise pooldajate ja
nende vahel, kes arvavad, et üleskutsed majandusvabaduste tagamiseks ja
õiguslike tõkete kaotamiseks on vaid eufemism, mida kasutatakse riiklikul
tasandil kaitstavate sotsiaalõiguste lammutamise asemel.” Ta rõhutas ka, et
„selle lõhe taas esilekerkimine võib ühtsest turust ja EList eemale peletada
selle osa üldsusest, töölisliikumistest ja ametiühingutest, kes aja jooksul on
olnud peamised majandusintegratsiooni toetajad.”
Lissaboni leping
Euroopa Liidu lepingu artikli 3 lõike 3
kohaselt peaks siseturg põhinema kõrge konkurentsivõimega sotsiaalsel
turumajandusel, mille eesmärk on saavutada täielik tööhõive ja sotsiaalne
progress. Oma poliitika ja meetmete määratlemisel ja rakendamisel peab liit
võtma arvesse kõrge tööhõive edendamise, piisava sotsiaalse kaitse tagamise ja
sotsiaalse tõrjutuse vastase võitlusega seotud nõudeid[10].
Lisaks on Lissaboni lepinguga tugevnenud põhiõiguste tunnustamine esmases
õiguses tänu asjaolule, et Euroopa Liidu põhiõiguste hartal on nüüd samasugune
õigusjõud nagu aluslepingulgi[11].
Sotsiaalne mõõde on seega siseturu keskne
komponent, mis ei saa nõuetekohaselt toimida ilma tugeva sotsiaalse mõõtme ja
kodanike toetuseta[12].
Euroopa Kohus on samuti tunnistanud, et liidul
on lisaks majanduslikule eesmärgile ka sotsiaalne eesmärk. Seega tuleb ELi
toimimislepinguga tagatud kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumise
õigused rakendada kooskõlas sotsiaalpoliitika eesmärkidega, mis ELi toimimise
lepingu artikli 151 esimese lõigu kohaselt hõlmavad muu hulgas elamis- ja
töötingimuste parandamist, piisavat sotsiaalkaitset ning tööturu osapoolte
dialoogi.
Lisaks on ELi toimimise lepingu artikli 152
kohaselt ELi eesmärk tunnustada, edendada ja tugevdada tööturu osapoolte rolli
ELi tasandil ning hõlbustada sotsiaaldialoogi, võttes arvesse riiklike
süsteemide erisust ja austades tööturu osapoolte autonoomiat.
Euroopa Ülemkogu kordas oma 18.−19.
juuni 2009. aasta pidulikus avalduses töötajate õiguste, sotsiaalpoliitika ja
muude küsimuste kohta, et Lissaboni lepinguga muudetud aluslepingutes on ette
nähtud, et Euroopa Liit peab tööturu osapoolte rolli tunnustama ja edendama.
Kollektiivläbirääkimiste õigus —
kollektiivse tegutsemise õigus —streigiõigus või -vabadus
Isegi kui asjakohastes õigusaktides ei viidata
alati selgesõnaliselt streigiõigusele või -vabadusele, tunnustakse mitmes
rahvusvahelises õigusaktis, millele liikmesriigid on alla kirjutanud või mille
väljatöötamises nad on osalenud,[13] kollektiivse tegutsemise õigust, millega kaasneb
kollektiivläbirääkimiste õigus See sisaldub kõnealuste liikmesriikide poolt ELi
tasandil väljatöötatud aktides[14] ja Nice's 7. detsembril 2000 väljakuulutatud Euroopa Liidu põhiõiguste
hartas,[15] mis võeti vastu Strasbourgis 12. detsembril 2008[16]. Seda kaitsevad ka mitme liikmesriigi põhiseadused.
Selles kontekstis tunnistatakse Euroopa Liidu
põhiõiguste harta artiklis 28 selgesõnaliselt kollektiivläbirääkimiste õigust,
mis huvide konflikti korral hõlmab õigust oma õigusi kollektiivselt kaitsta,
sealhulgas streikida[17].
Vastavalt Euroopa Inimõiguste Kohtu arvamusele
moodustab kollektiivläbirääkimiste ja läbirääkimiste ning kollektiivlepingute
sõlmimise õigus lahutamatu osa ühinemisõigusest, st õigusest moodustada
ametiühinguid ja nendega liituda oma huvide kaitseks, nagu sätestatud Euroopa
inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni[18]
artiklis 11.
Euroopa Inimõiguste Kohus[19] on samuti tunnistanud, et ametiühinguvabaduse valdkonnas on osalevatel
riikidel tööturu osapoolte huvide vahel õige tasakaalu saavutamisega seonduvate
sotsiaalsete ja poliitiliste küsimuste tundlikku laadi silmas pidades ja selle
valdkonna riiklike süsteemide suure erinevuse tõttu piisavalt kaalutlusruumi
otsustamaks, kui suures ulatuses võib tagada ametiühingute vabaduse kaitsta oma
liikmete kutsealaseid huvisid. Samas märgib kohus, et see kaalutlusruum ei ole
määramatu, vaid selle suhtes kohaldatakse Euroopa järelevalvekorraldust, mille
puhul on kohtu ülesandeks teha lõplik otsus selle kohta, kas piirang sobib
kokku asutamisvabadusega, mida kaitstakse Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste
kaitse konventsiooni artikli 11 alusel.
Samas tunnistavad Euroopa Kohus ja Euroopa
Inimõiguste Kohus,[20] et streigiõigus ei ole absoluutne ja selle kasutamisel on siiski
piirangud, mis võivad tuleneda riikide põhiseadustest, õigusaktidest ja
tavadest. Nagu on kinnitatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 28,
tuleb seda õigust kasutada kooskõlas Euroopa Liidu õiguse ning siseriiklike
õigusaktide ja tavadega.
Seega on ametiühingutel selles osas tähtis
roll ning Euroopa Kohtu kinnitusel peaks neil olema võimalik võtta töötajate
õiguste kaitseks meetmeid, samuti kutsuda oma liikmeid streikima ja korraldada
boikotte ja blokaade töötajate huvide ja õiguste kaitsmiseks ning töökohtade ja
töötingimuste kaitse tagamiseks, tingimusel et see toimub kooskõlas Euroopa
Liidu ja riikide õigusaktide ja tavadega.
Majandusvabadused
— piirangud — töötajate õiguste kaitse
Asutamisvabadus ja teenuste osutamise vabadus
on osa ELi õiguse aluspõhimõtetest. Neid vabadusi võib Euroopa Kohtu praktika
kohaselt piirata üksnes siis, kui sel on aluslepinguga kokkusobiv õiguspärane
eesmärk ja see on põhjendatud olulise avaliku huviga. Sel juhul peab piirang
olema sobiv taotletava eesmärgi saavutamise tagamiseks ega või minna asjaomase
eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.
Tunnistatakse, et töötajate kaitsmine,
eelkõige nende sotsiaalne kaitse ja nende õiguste kaitse, ning soov vältida häireid
tööturul kujutab endast olulist üldist huvi, mis õigustab liidu õigusega
tagatud põhivabaduste kasutamise piiramist.
Lisaks on Euroopa Kohus tunnistanud, et
erasektori osalejate käitumisest tuleneva liikumisvabaduse takistamise
vältimise puhul on liikmesriikidel kaalutlusõigus ja otsustamisvabadus.
Kokkuvõtteks võib öelda, et nii
majandusvabaduste ja põhiõiguste kui ka nende tegeliku kasutamise suhtes võib
kohaldada piiranguid.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA TOIMUNUD
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
2.1.        Konsulteerimine huvitatud
isikutega
Nagu eespool
osutatud, on otsused Viking-Line'i, Lavali, Rüfferti ja komisjon vs
Luksemburgi kohtuasjades aastatel 2007−2008 põhjustanud tuliseid
arutelusid eelkõige seoses teenuste osutamise vabaduse ja asutamisvabadusega
mõjuga töötajate õiguste kaitsele ning ametiühingute rolliga töötajate õiguste
kaitsel piiriülestes olukordades.
Euroopa
ametiühingud leiavad, et need otsused on antisotsiaalsed. Nad tahavad, et
õigusakte muudetaks, et selgitada õiguslikku olukorda ja takistada kohtunikel
tegemast otsuseid, mis nende sõnul tulevikus kahjustaksid töötajate õigusi.
Sellega seose on nad esitanud kaks nõuet:
–
töötajate lähetamise direktiivi (direktiivi 96/71/EÜ)
läbivaatamine, et lisada viide võrdse töö eest võrdse tasu saamise põhimõttele
ja võimaldada vastuvõtval liikmesriigil kohaldada soodsamaid tingimusi kui
direktiivi artikli 3 lõike 1 kohased põhilised töötingimused;
–
sotsiaalse arengu protokolli lisamine
aluslepingusse, et muuta sotsiaalsed põhiõigused ülimuslikuks majandusvabaduste
ees.
Teised
sidusrühmad on erineval arvamusel. BusinessEurope on tervitanud kohtuotsustega
toodud selgust ning ta ei leia, et direktiivi oleks vaja läbi vaadata. Mitu
liikmesriiki on väljendanud sarnast seisukohta. Mõni liikmesriik (Rootsi,
Saksamaa, Luksemburg ja Taani) on muutnud oma õigusakte, et järgida kõnealuseid
otsuseid.
2008. aasta oktoobris võttis Euroopa Parlament
vastu resolutsiooni, millega kutsuti kõiki liikmesriike üles nõuetekohaselt
jõustama töötajate lähetamise direktiivi ja millega komisjonil paluti mitte
välistada direktiivi osalist läbivaatamist pärast seda, kui ta on probleeme ja
väljakutseid põhjalikult hinnanud[21]. Samas rõhutas Euroopa Parlament, et teenuste osutamise vabadus on
„üks Euroopa projekti nurgakividest, mida tuleb tasakaalustada ühest küljest
asutamislepingutes sätestatud põhiõiguste ja sotsiaalsete eesmärkidega ning
teisest küljest üldsuse ja tööturu osapoolte õigusega tagada
mittediskrimineeriv ja võrdne kohtlemine ning elu- ja töötingimuste
parandamine”[22]. 2. juunil 2010 organiseeris tööhõive- ja sotsiaalkomisjon komisjoni,
Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC) ja BusinessEurope'i esindavate
ekspertide ärakuulamise, mille käigus kutsusid sotsiaaldemokraatide,
vasakpoolsete ja roheliste fraktsiooni liikmed komisjoni üles võtma meetmeid
kooskõlas ETUCi ettepanekuga.
2008. aasta oktoobri foorumil volinik Špidla
ja minister Bertrandi (kes tegutses nõukogu eesistujana) esitatud ühiskutse
alusel nõustusid Euroopa tööturu osapooled läbi viima ühisanalüüsi Euroopa
Kohtu otsuste tagajärgede kohta liikuvuse ja üleilmastumise kontekstis. 2010.
aasta märtsis[23] esitasid Euroopa tööturu osapooled aruande Euroopa Kohtu otsuste
tagajärgede kohta. Dokumendist ilmnesid nende suured lahkarvamused. Samal ajal
kui BusinessEurope on direktiivi läbivaatamise vastu (kuid nõustub, et
teatavaid jõustamisega seotud aspekte on vaja selgitada), soovib ETUC selle
põhjalikku muutmist.
2010. aastal võttis Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee vastu arvamuse „Ühtse turu sotsiaalne mõõde”,[24] milles ta taotles direktiivi 96/71 tõhusamat rakendamist ja väljendas
toetust komisjoni algatusele liikmesriikide ametiasutuste, ettevõtete ja
töötajate õiguslike kohustuste selgitamiseks, mis hõlmas ka direktiivi osalist
läbivaatamist. Selles arvamuses julgustatakse komisjoni vabastama ühtsel turul
streikimise õiguse ja kaaluma Euroopa sotsiaalvaldkonna Interpoli loomist, et
toetada tööinspektsioonide tegevust mitmes liikmesriigis.
Euroopa Kohtu otsustega paisutatud vastuolusid
tunnistades soovitas professor Monti oma aruandes „Ühtse turu uus strateegia”
järgmist:
–
selgitada töötajate lähetamise direktiivi
rakendamist ning parandada teabe andmist töötajate ja ettevõtjate õiguste ja
kohustuste kohta ning halduskoostööd ja karistusi inimeste vaba liikumise ja
piiriüleste teenuste osutamise kontekstis;
–
lisada säte streigiõiguse tagamise kohta nõukogu
määruse (EÜ) nr 2679/98 (nn Monti määrus) artikli 2 eeskujul ning luua
direktiivi kohaldamisest tulenevate töövaidluste mitteametliku lahendamise
süsteem.
2010. aasta oktoobris algatas komisjon oma
teatisega „Ühtse turu akt. Kõrge konkurentsivõimega sotsiaalne turumajandus. 50
ettepanekut ühise tööturu ja ettevõtlusmaastiku ning omavahelise kaubavahetuse
parendamiseks”[25]avaliku arutelu ühtse turu taaselavdamise teemal. Selles esitati kaks
ettepanekut (nr 29 ja 30), mille eesmärk oli taastada kodanike usaldus ja
toetus ja millest üks käsitles sotsiaalsete põhiõiguste ja majandusvabaduste
vahelist tasakaalu ja teine töötajate lähetamist.
–
Ettepanek 29: „Lähtudes oma uuest Euroopa Liidu
põhiõiguste harta tõhusa rakendamise strateegiast, tagab komisjon, et hartas
sätestatud õigusi, sealhulgas õigust korraldada ühistegevust, võetaks arvesse.”

–
Ettepanek 30: „Komisjon teeb 2011. aastal õigusakti
ettepaneku, millega parandada töötajate lähetamist käsitleva direktiivi
rakendamist, et lisada sellesse või selle juurde täpsustused, kuidas tagatakse
ühtse turu pakutavate majandusvabaduste kontekstis sotsiaalsete põhiõiguste
kaitse.”
Üldsusega konsulteerimisest ilmnes, et liidud,
üksikkodanikud ja valitsusvälised organisatsioonid on neist meetmetest väga
huvitatud ja toetavad neid.
740 vastajat (rohkem kui 800 hulgast) leidis,
et ettepanek 29, mis käsitleb põhiõiguste harta tõhusat rakendamist ja
sotsiaalselt mõjuhinnangut, on üks kõige tähtsamaid teemasid.
Euroopa tööturu osapooled vastasid arutelule
oma väljakujunenud põhimõtete alusel. ETUC kordas oma nõuet aluslepingut muutva
sotsiaalse arengu protokolli kohta ja oli jätkuvalt seisukohal, et komisjon ei
peaks mitte ainult selgitama ja parandama töötajate lähetamise direktiivi
rakendamist, vaid ka selle põhjalikult läbi vaatama. BusinessEurope toetas
komisjoni lähenemisviisi olemasoleva direktiivi parema rakendamise ja
jõustamise kohta.
ETUC toetas lisaks sotsiaalarengu protokollile
ka nn Monti II määruse ideed (seda rõhutati spetsiaalselt mitmes ametiühingute
vastuses). BusinessEurope vastusest ei ilmne selget seisukohta, kuid näib, et
nad seavad kahtluse alla selle lisaväärtuse, märkides, et ELi pädevustest
streigiõiguse väljajätmist ei tohiks kahtluse alla seada.
Pärast laiaulatuslikku avalikku arutelu võttis
komisjon selle käigus saadud vastuste põhjal 13. aprillil 2011 vastu teatise
„Ühtse turu akt – kaksteist vahendit majanduskasvu edendamiseks ja usalduse
suurendamiseks”[26]. Töötajate lähetamist käsitlevad seadusandlikud algatused on esitatud
sotsiaalse ühtekuuluvuse peatükis 12 põhimeetme seas: „õigusakt, millega
parandatakse ja tõhustatakse töötajate lähetamist käsitleva direktiivi
ülevõtmist, kohaldamist ja rakendamist. See hõlmab meetmeid kehtivate
eeskirjade mis tahes kuritarvitamise või täitmata jätmise vältimiseks ja selle
eest karistamiseks, samuti õigusakti, millega täpsustatakse asutamisvabaduse
ja teenuste osutamise vabaduse kasutamist koos sotsiaalsete põhiõigustega.”
Pärast ühtse turu akti vastuvõtmist võttis Euroopa
Parlament 6. aprillil 2011 vastu kolm resolutsiooni[27].
Töötajate lähetamine ei olnud siiski kindlakstehtud prioriteetsete teemade
hulgas (samas olid nende hulgas üldisem liikuvuse teema ja pensioniõiguste
ülekantavus).
Kontrastina kuuluvad töötajate lähetamine ja
majandusvabadused Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee kindlaksmääratud
prioriteetide[28] hulka.
Oma järeldustes ühtse turu taaskäivitamise
prioriteetide kohta nõukogu:
„14. LEIAB, et töötajate lähetamist käsitleva
direktiivi nõuetekohane rakendamine ja jõustamine saab parandada lähetatud
töötajate õiguste paremat kaitsmist, tagada teenuseid osutavate ettevõtjate ja
samuti riiklike asutuste õiguste ja kohustuste suurema selguse ning aidata
ennetada kohaldatavate eeskirjade eiramist; lisaks sellele LEIAB, et on vaja
suurendada selgust asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse kasutamisel
koos põhiliste sotsiaalsete õigustega;[29]”.
Sotsiaalseid põhiõigusi ja töötajate
lähetamist käsitleval konverentsil (27.−28. juuni 2011) osalesid
ministrid, tööturu osapooled, ELi institutsioonide esindajad ja akadeemikud, et
arutleda reguleerimisvõimaluste ja seadusandlike algatuste võimaliku sisu üle
ning aidata kindlaks teha teostatavad lahendused[30].
Konverentsi eesmärk oli aidata avaliku sisuka arutelu abil kaasa ühisema
arusaama kujundamisele ja esitleda hiljutiste uuringute tulemusi.
Lisaks sellele rõhutatakse Krakowi
deklaratsioonis[31] veel kord, et teenuste piiriülene osutamine ja lähetatud töötajate
liikuvus on ühtse turu väga olulised elemendid. Teenuste ajutise piiriülese
osutamise lihtsustamine peaks käima käsikäes kõnealuste teenuste osutamiseks
teise liikmesriiki lähetatud töötajatele nõuetekohase ja piisava kaitse
tagamisega.
2.2         Mõju hindamine
Kooskõlas parema õigusloome poliitikaga
koostas komisjon poliitikavalikute mõjuhinnangu, mis põhines välisuuringul[32].
Kindlakstehtud probleemiallikad on jagatud
nelja rühma, kusjuures probleem nr 4 („pinged teenuste osutamise ja
asutamisvabaduse ning riiklike töösuhete vahel”) on otseselt seotud käesoleva
ettepanekuga. Euroopa Kohtu otsused, milles tõlgendatakse direktiivi ja
aluslepingu sätteid kohtuasjades Viking ja Laval, tõid esile pinged teenuste
osutamise vabaduse ja asutamisvabaduse ning põhiõiguste (kollektiivläbirääkimiste
ja streigiõigus) kasutamise vahel. Ametiühingud nägid nendes otsustes Euroopa
Liidu või riiklike kohtute kontrolli kehtestamist streikidele juhtudel, kus
need võiksid mõjutada või halvendada teenuste osutamise vabadust või
asutamisvabadust. Selline arusaam on põhjustanud lähiminevikus negatiivse
lumepalliefekti, mille näideteks on mõned piiriülesed tööandjate ja töövõtjate
vahelised vaidlused. Selle probleemi olulisust rõhutati rahvusvahelise
tööorganisatsiooni ILO konventsioonide ja soovituste kohaldamise
eksperdikomisjoni 2010. aasta aruandes, milles väljendati tõsist muret
streigiõiguse piiramise üle Euroopa Kohtu otsuste tulemusena.Streigiõigus on
sätestatud ILO konventsioonis nr 87, millele on alla kirjutanud kõik
liikmesriigid.
Kõnealuse probleemi allikaga seotud
poliitikavalikud hõlmavad alusstsenaariumi (valik nr 5), mittereguleerivat
sekkumist (valik nr 6) ja reguleerivat sekkumist ELi tasandil (valik nr 7).
Valikuid nr 6 ja 7 hinnati alusstsenaariumi
põhjal, pidades silmas, kas nad võimaldavad tegeleda probleemi nr 4 allikatega
ja saavutada üldisi eesmärke, eelkõige ühtse turu jätkusuutlikku arengut, mis
põhineb kõrge konkurentsivõimega sotsiaalsel turumajandusel, teenuste osutamise
vabadust ja võrdsete võimaluste edendamist, elu- ja töötingimuste parandamist,
liikmesriikide töösuhete süsteemide mitmekesisuse arvessevõtmisel ja tööturu
osapoolte dialoogi soodustamist. Lisaks uuriti neid erieesmärkide ja seotud
tegevuseesmärkide taustal, sealhulgas eelkõige õiguskindluse suurendamine
seoses sotsiaalsete õiguste ja majandusvabaduste tasakaaluga, seda eriti
töötajate lähetamise kontekstis. Lähtudes Euroopa Liidu põhiõiguste harta
tõhusa rakendamise strateegiast, kasutati mõjuhinnangut, et teha kindlaks
võimalikud mõjutatavad põhiõigused, konkreetse õiguse piirangu ulatus ning
selle vajalikkus ja proportsionaalsus poliitikavalikute ja seatud eesmärgi
seisukohast[33].
Mõjuhinnang tõi esile alusstsenaariumi
negatiivse majandusliku ja sotsiaalse mõju. Jätkuv õiguslik ebakindlus võib
viia olukorrani, kus suur osa sidusrühmadest lõpetab ühtse turu toetamise, ja
luua protektsionistliku hoiakuga ebasõbraliku ettevõtluskeskkonna. Kahjunõuete
oht ja riiklike kohtute rolliga seotud kahtlused võivad ametiühingutel
takistada oma streigiõiguse kasutamist. Sel oleks kahjulik mõju töötajate
õiguste kaitsele ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklile 28. Valikutel nr 6
ja 7 oleks positiivne majanduslik ja sotsiaalne mõju, kuna need vähendavad
õiguslikku ebakindlust. Valiku nr 7 positiivne mõju peaks aga olema suurem, kuna
õiguslik sekkumine (määrus) annab suurema õiguskindluse kui mittesiduva
õigusakti kasutamine (valik nr 6). Hoiatusmehhanism suurendaks positiivset mõju
veelgi. Lisaks sellele saadaks seadusandlik sekkumine selgema poliitilise
signaali sellest, et komisjon tegeleb pühendunult probleemiga, mis on
ametiühingute ja teatava osa Euroopa Parlamendi jaoks väga tähtis.
Eelistatud valik probleemi nr 4 põhjustega
tegelemiseks on valik nr 7. Seda peetakse kõige tõhusamaks ja toimivamaks
lahenduseks erieesmärgi „vähendada pingeid riiklike töösuhete süsteemide ja
teenuste osutamise vabaduse vahel” jaoks ja kõige sidusamaks viisiks üldiste
eesmärkide saavutamiseks. Seega on kõnealune valik käesoleva ettepaneku
aluseks.
Mõju hindamise komitee vaatas mõju hindamise
kavandi kaks korda läbi ning tema parandusettepanekud lisati lõpparuandesse.
Mõju hindamise komitee arvamus, lõplik mõjuhinnang ja selle kommenteeritud
kokkuvõte avaldatakse koos käesoleva ettepanekuga.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
3.1.        Üldine taust — kavandatud
meetmete kokkuvõte
Eespool osutatud Euroopa Kohtu lahendid on
juhtinud tähelepanu erinevustele ühtse turu ja sotsiaalse mõõtme vahel kahel
viisil. Esiteks tõid kohtulahendid esile vajaduse tagada õige tasakaal
ametiühingute kollektiivse tegutsemine õiguse, sealhulgas streigiõiguse
kasutamise ning aluslepingus sätestatud majandusvabaduste, nimelt
asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse vahel. Teiseks tõstatasid
kohtulahendid taas küsimuse, kas töötajate lähetamise direktiiv ikka on piisav,
et kaitsta töötajate õigusi liikmesriikides valitsevate erinevate sotsiaalsete
ja töötingimuste kontekstis. Eelkõige seati kahtluse alla selle kohaldamine ja
tegelik jõustamine.
Nagu eespool osutatud professor Monti aruandes
juba tunnistati, on need kaks küsimust tihedalt seotud, kuid nende jaoks on
vaja eri strateegiaid, et leida tasakaal ühtset turu ja sotsiaalsete nõudmiste
vahel. Nagu rõhutatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta tõhusa rakendamise
strateegias, peavad inimesed saama hartas sätestatud õigusi tõhusalt kasutada,
kui nende küsimus kuulub liidu õiguse kohaldamisalasse[34].
Nendes teemades selguse loomist ei tohiks jätta Euroopa Kohtu või riiklike
kohtute tulevaste kohtuvaidluste lahendada[35].
Lisaks ei peaks streigiõigus ega -vabadus olema pelgalt loosung või õiguslik
metafoor.
Seega moodustab käesolev ettepanek osa
paketist. Koos jõustamisdirektiivi ettepanekuga kujutab see endast sihipärast
sekkumist, et selgitada sotsiaalõiguste kasutamise ja aluslepinguga ettenähtud
asutamisõiguse ja teenuste osutamise õiguse kasutamise koostoimet ELis
kooskõlas aluslepingu ühe peamise eesmärgiga („kõrge konkurentsivõimega
sotsiaalne turumajandus”), ilma et see tooks kaasa Euroopa Kohtu lahendite
tühistamist.
Käesoleva ettepaneku eesmärk on selgitada
liidu tasandil kohaldatavaid üldpõhimõtteid ja eeskirju seoses kollektiivse
tegutsemise põhiõiguse kasutamisega asutamisvabaduse ja teenuste osutamise
vabaduse kontekstis, mis hõlmab ka kõnealuste vabaduste tegelikku ühildamist
piiriülestes olukordades. Selle reguleerimisala hõlmab nii töötajate lähetamist
teise liikmesriiki teenuste osutamise eesmärgil kui ka rohkem kui üht
liikmesriiki hõlmavat kavandatud ümberkorraldamist ja/või ümberasumist.
3.2.        Õiguslik alus
ELi toimimise lepingu artikkel 352 (mis on
kohaldatav olukorras, mil aluslepingutega ei ole neis määratletud põhimõtete
raames ette nähtud vajalike meetmete rakendamiseks vajalikke volitusi, et
saavutada ühte aluslepingu eesmärkidest) on kavandatud meetme jaoks asjakohane
õiguslik alus.
Määrust peetakse kõige asjakohasemaks
õigusaktiks, et selgitada liidu tasandil kohaldatavaid üldpõhimõtteid ja
eeskirju eesmärgiga ühildada põhiõiguste kasutamist ja majandusvabadusi
piiriülestes olukordades. Määruse vahetu kohaldatavus vähendab õiguslikku
keerukust ja pakub suuremat õiguskindlust neile, kelle suhtes asjaomaseid
õigusakte terve ELi piires kohaldatakse, sest määruses selgitatakse
kohaldatavaid eeskirju ühtsemal viisil. Õiguslik selgus ja lihtsus on eriti
olulised VKEde jaoks. Seda ei ole võimalik saavutada direktiiviga, mis on oma
olemuselt siduv üksnes saavutatava tulemuse suhtes, kuid jätab liikmesriikide
asutustele võimaluse valida vorm ja meetodid.
3.3.        Subsidiaarsuse ja
proportsionaalsuse põhimõte
Kuna aluslepingus puudub selgesõnaline säte
vajalike volituste kohta, põhineb käesolev määrus Euroopa Liidu toimimise
lepingu artiklil 352.
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 135
lõikega 5 on streigiõigus välja jäetud mitmest küsimusest, mida saab üle kogu
ELi reguleerida direktiivide kaudu miinimumstandardite abil. Samas on Euroopa
Kohtu otsused selgelt näidanud, et kuigi et artikkel 153 ei kehti streigiõiguse
suhtes, ei jäta see kollektiivset tegutsemist ELi õiguse reguleerimisalast
välja.
Käesoleva määruse eesmärk – selgitada
streigiõiguse kasutamise suhtes kohaldatavaid üldpõhimõtteid ja ELi eeskirju
teenuste osutamise vabaduse ja asutamisvabaduse kontekstis, mis hõlmab ka
kõnealuste vabaduste tegeliku ühildamise vajadust piiriülestes olukordades –
eeldab Euroopa Liidu tasandil võetavaid meetmeid ja seega ei saa liikmesriigid
seda üksinda saavutada.
Lisaks tuleb aluslepingu kohaselt iga
kõnealuse valdkonna algatuse puhul austada nii tööturu osapoolte autonoomiat
kui ka erinevaid sotsiaalmudeleid ja liikmesriikide töösuhete süsteemide
mitmekesisust.
Ettepaneku sisu osas tagatakse subsidiaarsuse
põhimõtte järgimine sellega, et tunnustatakse riikide kohtute rolli, tehes
kindlaks faktid ja kontrollides, kas meetmetega saavutatav eesmärk kujutab
endast õiguslikku huvi, kas meetmed on kõnealuste eesmärkide saavutamiseks
sobilikud ja kas need ei lähe kaugemale sellest, mis on nende saavutamiseks
vajalik. Samuti tunnustatakse streigiõiguse kasutamisel juba olemasolevate
siseriiklike õigusaktide ja menetluste tähtsust, sealhulgas olemasolevaid
alternatiivseid vaidluste lahendamise mehhanisme, mida käesoleva ettepanekuga
ei muudeta ega mõjutata. Käesoleva ettepanekuga ei looda mehhanismi
töövaidluste mitteametlikuks lahendamiseks riigi tasandil, eesmärgiga
kehtestada ametiühingute tegevuste suhtes kohtueelne kontroll (nagu oli soovitatud
Monti 2010. aasta aruandes), vaid selles piirdutakse mitmes liikmesriigis juba
eksisteerivate alternatiivsete mitteametlike vaidluste lahendamise mehhanismide
rollile osutamisega.
Käesolev ettepanek ei lähe kaugemale sellest,
mis on vajalik kavandatud eesmärkide saavutamiseks.
3.4.        Ettepaneku üksikasjalik
selgitus
3.4.1.     Reguleerimisese ja nn Monti
klausel
Lisaks määruse eesmärkide kirjeldamisele
sisaldab artikkel 1 ka nn Monti klauslit. Selles on kombineeritud tekst nõukogu
määruse nr 2679/98[36] artiklist 2 ja teenuste direktiivi[37]
artikli 1 lõikest 7. Sõnastus järgib sarnaste sätete teksti hiljutises määruse
ettepanekus kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja
kaubandusasjades (uuesti sõnastatud Brüssel I määrus)[38]
ning hiljuti vastu võetud määruses makromajandusliku tasakaalustamatuse kohta[39].
3.4.2.     Põhiõiguste ja
majandusvabaduste vaheline seos — üldpõhimõtted
Kuigi artiklis 2 korratakse, et aluslepinguga
ettenähtud ja kaitstud kollektiivse tegutsemise põhiõiguse kasutamise ning
asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse vahel ei ole loomupärast
konflikti ega ülimuslikkust üksteise üle, tunnistatakse kõnealuses artiklis, et
võib tekkida olukordi, kus nende õiguste kasutamist tuleb konflikti korral
ühildada vastavalt proportsionaalsuse põhimõttele kooskõlas üldiste kohtutavade
ja ELi kohtupraktikaga[40].
Põhiõiguste ning asutamisvabaduste ja teenuste
osutamise vabaduse üldine võrdväärsus tähendab, et selliste vabaduste piiramine
võib osutuda vajalikuks põhiõiguste kaitse huvides. Samas tähendab see ka seda,
et selliste vabaduse kasutamine võib õigustada põhiõiguste tegeliku kasutamise
piiramist.
Et välistada olukorda, kus ametiühingutel
takistatakse või isegi de facto keelatakse kasutada oma kollektiivseid
õigusi selliste kahjunõuete ohu tõttu, mida tööandjad võivad esitada
piiriüleste asjaolude korral[41] Viking-Line'i otsuse põhjal, tuleks meenutada, et olukordades, kus
sellised piiriülesed elemendid on puudulikud või hüpoteetilised, eeldatakse, et
kollektiivne tegutsemine ei kahjusta asutamisvabadust ega teenuste osutamise
vabadust. Viimane ei piira kollektiivse tegutsemise vastavust siseriiklikele
õigusaktidele ja tavadele.
Tõepoolest teeks risk olla kahjunõuete eest
nii suures ulatuses vastutav suhteliselt hüpoteetilise olukorra alusel või olukorra
alusel, mis ei hõlma piiriüleseid asjaolusid, ametiühingute jaoks streigiõiguse
kasutamise üsna raskeks kui mitte võimatuks olukordades, kus asutamisvabadust
või teenuste osutamise vabadust isegi ei kohaldata.
3.4.3.     Vaidluste lahendamise mehhanism
Artiklis 3 tunnustatakse streigiõiguse
tegeliku kasutamisega seotud olemasolevate riiklike tavade rolli ja tähtsust,
samuti olemasolevaid vaidluste lahendamise mehhanisme, näiteks vahendust,
lepitust ja/või vahekohust. Käesoleva ettepanekuga ei tehta muudatusi
sellistesse alternatiivsetesse vaidluste lahendamise mehhanismidesse riiklikul
tasandil, samuti ei sisalda see kohustust kehtestada sellised mehhanismid
liikmesriikides, kus need puuduvad. Küll aga kehtestatakse käesoleva
ettepanekuga liikmesriikide jaoks, kus sellised mehhanismid on olemas, võrdse
juurdepääsu põhimõte piiriülestel juhtudel ja nähakse ette
liikmesriikidepoolsed kohandused, et tagada selle põhimõtte kohaldamine.
Käesoleva ettepanekuga ei nähta ette
mehhanismi töötajate lähetamise direktiivi rakendamist käsitlevate töövaidluste
mitteametlikuks lahendamiseks riigi tasandil[42].
Selline mehhanism tooks ametiühingute tegevuste suhtes kaasa kohtueelse
kontrolli, mis mitte ainult ei looks ega kujutaks endast täiendavat takistust
streigiõiguse tõhusale kasutamisele, vaid oleks lisaks vastuolus Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikli 153 lõikega 5, milles selgesõnaliselt välistatakse
selle valdkonna õigusloomealane pädevus ELi tasandil.
Lisaks tunnustatakse käesolevas ettepanekus
vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 155 tööturu osapoolte
erilist rolli ja neid kutsutakse üles soovi korral koostama juhiseid selliste
alternatiivsete vaidluste lahendamise mehhanismidega seonduvate meetmete ja
menetluste kohta.
3.4.4.     Riiklike kohtute roll
Artikli 3 lõikes 4 selgitatakse veelgi riikide
kohtute rolli: kui põhiõiguse kasutamise tulemusena piiratakse konkreetsel
üksikjuhtumil majandusvabadust, peavad kohtud leidma õiglase tasakaalu
asjaomaste õiguste ja vabaduste[43] vahel ning need ühildama. Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 52
lõikes 1 on sätestatud, et hartaga tunnustatud õiguste ja vabaduste teostamise
piiramisel tuleb arvesse võtta nimetatud õiguste ja vabaduste olemust.
Proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt võib piiranguid seada üksnes juhul, kui
need on vajalikud ning vastavad tegelikult liidu poolt tunnustatud üldist huvi
pakkuvatele eesmärkidele või kui on vaja kaitsta teiste isikute õigusi ja
vabadusi[44]. Euroopa Kohus on ka tunnistanud, et pädevatel riigiasutustel on
selles osas suur otsustamisvabadus. Euroopa Kohtu praktika kohaselt on vaja
teha kolmeastmeline test, mille käigus hinnatakse asjaomase meetme
asjakohasust, vajalikkust ja kohasust. Põhiõiguste ja põhivabaduste vaheline
sobiv tasakaal on konflikti korral tagatud üksnes siis, „kui põhivabaduse
piiramine põhiõigusega ei tohi minna kaugemale sellest, mis on põhiõiguse
teostamiseks sobiv, vajalik ja kohane. Ümberpöördult ei tohi siiski ka
põhiõiguse piiramine põhivabadusega minna kaugemale sellest, mis on sobiv,
vajalik ja kohane põhivabaduse teostamiseks[45].”
Sellega ei piirata võimalust, et Euroopa Kohus
võib ise vajaduse korral anda riigi kohtule selgitusi asjaolude kohta, mida
tuleb arvesse võtta[46].
3.4.5.     Hoiatusmehhanism
Artikliga 4 kehtestatakse varajase hoiatuse
süsteem, millega nõutakse, et liikmesriigid teavitaksid võimalike kahjude
vältimise ja piiramise eesmärgil asjaomaseid liikmesriike ja komisjoni
viivitama tõsistest juhtumitest või asjaoludest, mis võivad tõsiselt häirida
ühtse turu nõuetekohast toimimist või põhjustada ohtlikke sotsiaalseid
rahutusi.
4.           MÕJU EELARVELE
Ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet.
2012/0064 (APP)
Ettepanek:
NÕUKOGU MÄÄRUS
kollektiivse tegutsemise õiguse kasutamise
kohta asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse kontekstis
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 352,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
riikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut[47],
toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Kollektiivse tegutsemise
õigust, millega kaasneb kollektiivläbirääkimiste õigus, tunnustatakse mitmes
rahvusvahelises õigusaktis, millele liikmesriigid on alla kirjutanud või milles
nad on koostööd teinud – nagu 18. oktoobril 1961 Torinos alla kirjutatud
Euroopa sotsiaalharta, Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsioonid
nr 87 ja nr 98 ühinemisvabaduse ja organiseerumis- ja
kollektiivläbirääkimiste õiguse kaitse kohta – ning samuti tunnustatakse seda
aktides, mille kõnealused liikmesriigid on välja töötanud ELi tasandil, näiteks
ühenduse harta töötajate sotsiaalsete põhiõiguste kohta, mis võeti vastu 9. detsembril
1989 Strasbourgis toimunud Euroopa Ülemkogu istungil, ja Euroopa Liidu
põhiõiguste harta, mis kuulutati välja 7. detsembril 2000 Nice’is ja mis
võeti vastu 12. detsembril 2008 Strasbourgis ning millel on samasugune
õigusjõud nagu aluslepingutelgi. Seda kaitsevad ka mitme liikmesriigi
põhiseadused.
(2)       Kollektiivläbirääkimiste ja
läbirääkimiste ning kollektiivlepingute sõlmimise õigus moodustab lahutamatu
osa ühinemisõigusest, nagu on sätestatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste
kaitse konventsiooni (edaspidi „konventsioon”)[48]
artiklis 11.
(3)       Euroopa Kohus on tunnistanud,
et kollektiivse tegutsemise õigus moodustab põhiõigusena lahtumatu osa liidu
õiguse üldpõhimõtetest, mille järgimise kohus tagab[49].
Streigiõigus ei ole siiski absoluutne ja selle kasutamisel võivad olla
piirangud, mis võivad tuleneda riikide põhiseadustest, õigusaktidest ja
tavadest.
(4)       Nagu on kinnitatud Euroopa
Liidu põhiõiguste harta artiklis 28, tuleb kollektiivse tegutsemise õigust
kaitsta kooskõlas liidu õiguse ning siseriiklike õigusaktide ja tavadega.
(5)       Euroopa Liidu toimimise
lepingu artikli 152 kohaselt tuleb tunnustada ja edendada liidu tasandi tööturu
osapoolte rolli ning hõlbustada sotsiaaldialoogi, võttes arvesse riiklike
süsteemide erisust ja austades tööturu osapoolte autonoomiat.
(6)       Liikmesriikidel on lubatud
sätestada tingimused asjaomase sotsiaalse õiguse olemasolu ja kasutamise kohta.
Selle volituse kasutamisel peavad liikmesriigid siiski järgima liidu õigust,
eelkõige aluslepingu sätteid asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse
kohta, mis on aluslepingus talletatud liidu aluspõhimõtted.
(7)       Neid vabadusi võib piirata
üksnes siis, kui sel on aluslepinguga kokkusobiv õiguspärane eesmärk ja see on
põhjendatud olulise avaliku huviga. Sel juhul peab piirang olema sobiv
taotletava eesmärgi saavutamise tagamiseks ega või minna asjaomase eesmärgi
saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(8)       Tunnistatakse, et töötajate
kaitsmine, eelkõige nende sotsiaalne kaitse ja nende õiguste kaitse sotsiaalse
dumpingu vastu, ning soov vältida häireid tööturul kujutab endast olulist
üldist huvi, mis õigustab liidu õiguse ühe põhivabaduste kasutamise piiramist.
(9)       Ametiühingutel peaks olema
jätkuvalt õigus võtta töötajate huvide, töötingimuste ja õiguste tagamiseks ja
kaitseks kollektiivmeetmeid, kui see toimub kooskõlas liidu ja siseriiklike õigusaktide
ja tavadega.
(10)     Nii peamiste majandusvabaduste
ja põhiõiguste kui ka nende tegeliku kasutamise suhtes võib seega kohaldada
piiranguid.
(11)     Seega võib osutuda vajalikuks
ühildada kollektiivse tegutsemise õigust, sealhulgas streigiõigust või -vabadust,
ja asutamisvabaduse või teenuste osutamise vabadusega kaasnevaid tingimusi
kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, mis tihti eeldab, et riigiasutused
peavad olukorda põhjalikult hindama.
(12)     Euroopa Liidu põhiõiguste
hartaga tunnustatud õiguste ja vabaduste teostamist tohib piirata ainult
seadusega ning arvestades nimetatud õiguste ja vabaduste olemust.
Proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt võib piiranguid seada üksnes juhul, kui
need on vajalikud ning vastavad tegelikult liidu poolt tunnustatud üldist huvi
pakkuvatele eesmärkidele või kui on vaja kaitsta teiste isikute õigusi ja
vabadusi.
(13)     Põhiõiguste ja põhivabaduste
vaheline õiglane tasakaal on konflikti korral tagatud üksnes siis, kui
põhivabaduse piiramine põhiõigusega ei tohi minna kaugemale sellest, mis on
põhiõiguse teostamiseks sobiv, vajalik ja kohane. Samas ei tohi ka põhiõiguse
piiramine põhivabadusega minna kaugemale sellest, mis on sobiv, vajalik ja
kohane põhivabaduse teostamiseks. Vajaliku õiguskindluse tagamiseks, mitmetähenduslikkuse
ja sellise olukorra vältimiseks, kus lahendusi otsitakse ühepoolselt riigi
tasandil, on vaja selgitada teatavaid aspekte, mis on eelkõige seotud
kollektiivse tegutsemise õiguse, sealhulgas streigiõiguse või -vabaduse
kasutamisega, ning samuti seda, millises ulatuses võivad ametiühingud kaitsta
töötajate õigusi piiriülestes olukordades.
(14)     Sotsiaalpartnerite kui
tööandja ja töötaja vaheliste vaidluste peamiste osapoolte määrav roll on ammu
välja kujunenud ja seda tuleks tunnustada. Lisaks tuleks tunnustada ja kaitsta
selliseid kohtuväliseid vaidluste lahendamise mehhanisme nagu vahendus, lepitus
ja/või vahekohus, mis on mitmes liikmesriigis kasutusel.
(15)     Teavitus- ja
hoiatusmehhanismid peaksid võimaldama sobivat ja kiiret teabevahetust liikmesriikide
ja komisjoni vahel olukordades, mis võivad tõsiselt häirida siseturu
nõuetekohast toimimist ja/või tekitada asjaomastele isikutele või
organisatsioonidele märkimisväärset kahju.
(16)     Käesolevas määruses austatakse
põhiõigusi ja järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud
põhimõtteid, eelkõige kogunemis- ja ühinemisvabadust (artikkel 12),
kutsevabadust ja õigust teha tööd (artikkel 15), ettevõtlusvabadust (artikkel 16),
kollektiivläbirääkimiste ja kollektiivse tegutsemise õigust (artikkel 28),
õigust headele ja õiglastele töötingimustele (artikkel 31) ning õigust tõhusale
õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele (artikkel 47), ning
seda tuleb kohaldada kooskõlas kõnealuste õiguste ja põhimõtetega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Reguleerimisese
1.           Käesolevas määruses
sätestatakse liidu tasandil kohaldatavad üldpõhimõtted ja eeskirjad seoses
kollektiivse tegutsemise põhiõiguse kasutamisega asutamisvabaduse ja teenuste
osutamise vabaduse kontekstis.
2.           Käesolev määrus ei tohi
mingil viisil mõjutada liikmesriikides tunnustatud põhiõiguste, sealhulgas
streigiõiguse või ‑vabaduse kasutamist või õigust või vabadust võtta muid
liikmesriikide töösuhete erisüsteemidega hõlmatud meetmeid, mis on kooskõlas
siseriiklike õigusaktide ja tavadega. Samuti ei mõjuta määrus õigust pidada
läbirääkimisi kollektiivlepingute üle, neid sõlmida ja rakendada ning õigust
tegutseda kollektiivselt vastavalt siseriiklikele õigusaktidele ja tavadele.
Artikkel 2
Üldpõhimõtted
Aluslepinguga ettenähtud asutamisvabaduse ja
teenuste osutamise vabaduse kasutamise korral tuleb kinni pidada kollektiivse
tegutsemise põhiõigusest, sealhulgas streigiõigusest või -vabadusest, ning
kollektiivse tegutsemise põhiõiguse, sealhulgas streigiõiguse või -vabaduse
kasutamise korral tuleb aga kinni pidada kõnealustest majandusvabadustest.
Artikkel 3
Vaidluste
lahendamise mehhanism
1.           Liikmesriikides, kes
kooskõlas oma õigusaktide või tavadega kehtestavad töövaidluste lahendamiseks
alternatiivsed kohtuvälised mehhanismid, näevad ette võrdse juurdepääsu
kõnealustele alternatiivsetele vaidluste lahendamise mehhanismidele
olukordades, kus sellised vaidlused tulenevad kollektiivse tegutsemise õiguse
(sealhulgas streigiõiguse või ‑vabaduse) kasutamisest riikidevahelistes olukordades
või olukordades, millel on piiriülene iseloom asutamisvabaduse või teenuste
osutamise vabaduse kasutamise kontekstis, sealhulgas Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 16. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/71/EÜ (töötajate lähetamise
kohta seoses teenuste osutamisega)[50] kohaldamise kontekstis.
2.           Ilma et see piiraks lõike 1
kohaldamist, võivad tööturu osapooled Euroopa tasandil aluslepinguga sätestatud
õiguste, pädevuste ja rollide piires tegutsedes sõlmida liidu tasandil
lepinguid või kehtestada suuniseid meetmete ja menetluste kohta, mis on seotud
vahenduse, lepituse või muude kohtuväliste mehhanismidega selliste vaidluste
lahendamiseks, mis tulenevad kollektiivse tegutsemise õiguse, sealhulgas
streigiõiguse või -vabaduse kasutamisest riikidevahelistes olukordades või
piiriülese iseloomuga olukordades.
3.           Kohtuväliste mehhanismidega
seonduvate meetmete ja menetlustega ei või piirata huvitatud isikute õigust
kasutada oma vaidluste või konfliktide lahendamiseks õiguskaitsevahendeid, kui
lõikes 1 osutatud mehhanismid ei too mõistliku aja möödudes lahendust.
4.           Alternatiivsete kohtuväliste
vaidluste lahendamise mehhanismide kasutamisega ei piirata töövaidluste puhul
lõikes 1 osutatud olukordades riiklike kohtute rolli, et eelkõige hinnata fakte
ja tõlgendada siseriiklikke õigusakte ning teha käesoleva määruse
reguleerimisala piires kindlaks, kas sellise kollektiivse tegutsemise suhtes
kohaldatava siseriikliku õiguse ja kollektiivlepingu kohaselt ei lähe kõnealune
tegevus taotletava eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale, ilma et see
piiraks Euroopa Kohtu rolli ja pädevust.
Artikkel 4
Hoiatusmehhanism
1.           Kui ilmnevad asutamisvabaduse
või teenuste osutamise vabaduse tegelikku kasutamist mõjutavad rasked juhtumid
või asjaolud, mis võivad põhjustada tõsiseid häireid siseturu nõuetekohases
toimimises ja/või tõsist kahju siseturu töösuhetele või ohtlikke sotsiaalseid
rahutusi asjaomase liikmesriigi või teiste liikmesriikide territooriumil, peab
asjaomane liikmesriik sellest viivitamata teavitama seda liikmesriiki, kus
teenuseosutaja on asutatud, ja/või teisi asjaomaseid liikmesriike ning
komisjoni.
2.           Asjaomane liikmesriik vastab
komisjoni ja teiste liikmesriikide taotlustele saada teavet takistuse või selle
ohu laadi kohta niipea kui võimalik. Liikmesriikidevaheline teabevahetus
edastatakse ka komisjonile.
Artikkel 5
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 21.3.2012
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               11. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-438/05.
[2]               18. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-341/05.
[3]               Punktid 44 (Viking-Line) ja 91 (Laval).
[4]               Punktid 79 (Viking-Line) ja 105 (Laval).
[5]               Punkt 77 (Viking-Line); vt punkt 103 (Laval).
[6]               Aruanne Euroopa sotsiaalpartnerite ühisest tööst seoses
Euroopa Kohtu otsustega Vikingi, Lavali, Rüfferti ja Luksemburgi kohtuasjades, 19.
märts 2010.
[7]               Punkti 44 (Viking-Line) ja 91 (Laval) esimese lause
viimane osa.
[8]               Monti aruanne Euroopa Komisjoni presidendile „Ühtse turu
uus strateegia” 9. mai 2010, lk 68.
[9]               Lisaks juba nimetatud Viking-Line'i ja Lavali otsustele,
vt ka kohtulahendeid Rüffert ja komisjon vs. Luksemburg.
[10]             Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 9.
[11]             ELi lepingu artikkel 6.
[12]             Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus „Siseturu
sotsiaalne mõõde” (omaalgatuslik arvamus), Thomas Janson, ELT 2011 C44/90.
[13]             Näiteks Torinos 18. oktoobril 1961 allakirjutatud Euroopa
Sotsiaalharta, millele on lisaks selgesõnaliselt viidatud ELi toimimise lepingu
artiklis 151, ning Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni 9. juuli 1948 aasta
konventsioon nr 87 ühinemisvabaduse ja organiseerumisõiguse kaitse kohta.
[14]             Näiteks ühenduse harta töötajate sotsiaalsete põhiõiguste
kohta, mis võeti vastu 9. detsembril 1989 Strasbourgis toimunud Euroopa
Ülemkogu istungil ja millele on samuti osutatud ELi toimimise lepingu artiklis 151.
[15]             EÜT C 364, 2000, lk 1.
[16]             Vt Euroopa Liidu lepingu artikkel 6.
[17]             Euroopa Liidu lepingu artiklis 6 esitatud üldviitega on
kollektiivläbirääkimised selgelt inkorporeeritud esmasesse õigusesse (vt
kohtujurist Trstenjaki ettepanek kohtuasjas C-271/08: komisjon vs
Saksamaa, punkt 80).
[18]             Euroopa Inimõiguste Kohtu 12. novembri 2008. aasta otsus
(Demir) punktid 153/154 koos punktiga 145.
[19]             Euroopa Inimõiguste Kohtu 27. aprilli 2010. aasta otsus
kohtuasjas Vördur Olaffson vs. Island, punkt 74/75.
[20]             Vt näiteks 21. aprilli 2009. aasta otsust Enerji Yapi-Yol
Sen vs. Türgi (68959/01), punkt 32.
[21]             22. oktoobri 2008. aasta resolutsioon kollektiivlepingutega
seotud väljakutsete kohta ELis (2008/2085(INI)), punktid 25 ja 30.
[22]             Punkt 1; vt ka punkte 17 ja 31.
[23]             Tekst esitati 2010. aasta märtsis Oviedos toimunud
konverentsil, mille korraldas eesistujariik Hispaania. Arutelud näitasid taas
sidusrühmade vastakaid arvamusi.
[24]             Arvamus 2011/C 44/15.
[25]             KOM(2010) 608 (lõplik)/2, 11.11.2010.
[26]             KOM(2011) 206 (lõplik).
[27]             „Ühtne turg ettevõtluse ja majanduskasvu edendajana” [2010/2277(INI)],
„Ühtne turg Euroopa kodanikele” [2010/2278(INI)], „Juhtimine ja partnerlus
ühtsel turul” [2010/2289(INI)].
[28]             Pr Federspieli, hr Sieckeri ja hr Volesi ettepanekud, INT 548,
15. märts 2011.
[29]             3094. konkurentsivõime nõukogu istung, 30. mai 2011.
[30]             Lisateave, peamised sõnavõtud ja seonduvad dokumendid
veebiaadressil: http://ec.europa.eu/social/main.jsp?langId=en&catId=471&eventsId=347&furtherEvents=yes.
[31]             Ühtse turu foorum, Krakow, 3−4. oktoober 2011,
eelkõige deklaratsiooni viies lõik ja tegevusega seotud järelduste punkt 5.
[32]             Mitme töövõtjaga raamleping, VT 2008/87, ettevalmistav
uuring mõjuhinnangu koostamiseks teenuste osutamisega seotud töötajate
lähetamise õigusliku raamistiku võimaliku läbivaatamise kohta, (VT/2010/126).
[33]             KOM(2010) 573 (lõplik), lk 6−7.
[34]             KOM(2010) 573 (lõplik).
[35]             Eespool osutatud Monti aruanne, lk 69.
[36]             Nõukogu 7. detsembri 1998. aasta määrus siseturu toimimise
kohta liikmesriikidevahelise kaupade vaba liikumise osas (EÜT L 337/8, 12.12.1998).
[37]             Direktiiv 2006/123/EÜ, ELT L 376/36, 27.12.2006; vt direktiivi 96/71/EÜ põhjendus 22.
[38]             KOM(2010) 748 (lõplik), 14.12.2010,
artikkel 85.
[39]             16. novembri 2011. aasta määruse (EL)
nr 1176/2011 (makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise
kohta, ELT L 306/25, 23.11.2011) artikli 1 lõike 3 viimane lause.
[40]             Kohtujurist Cruz Villaloni ettepanek
kohtuasjas C-515/08: dos Santos Palhota e.a., punkt 53. Vt Euroopa Kohtu otsust kohtuasjas C-438/05 Viking-Line, punkt 46,
kohtuasjas C-341/05: Laval, punkt 94 ja kohtuasjas C-271/08: komisjon vs.
Saksamaa, punkt 44. Vt ka professor
M. Schlachteri sõnavõttu sotsiaalsete põhiõiguste ja majandusvabaduste
ühildamise teemal veebiaadressil http://ec.europa.eu/social/main.jsp?langId=en&catId=471&eventsId=347&furtherEvents=yes.
[41]             Vt täiendavaid üksikasju
Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni ekspertide komitee aruandest http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---relconf/documents/meetingdocument/wcms_123424.pdf,
samuti artiklit „The dramatic implications of Demir and Baykara”, K. Ewing ja
J. Hendy QC, Industrial Law Journal, kd 39, nr 1, märts 2010, lk 2−51,
eelkõige lk 44−47.
[42]             Nagu soovitatud Monti aruandes.
[43]             Vt kohtujurist Trstenjaki ettepanek
kohtuasjas C-271/08: komisjon vs Saksamaa, punktid 188–190. Vaata ka üldisemalt „Proportionality and
collective action”, C. Barnard, ELR 2011
[44]             Kohtujurist Cruz Villaloni ettepanek
kohtuasjas C-515/08: dos Santos Palhota e.a., punkt 53. Vt Euroopa Kohtu 12. oktoobri 2004. aasta otsust kohtuasjas C-60/03:
Wolff & Müller, punkt 44.
[45]             Kohtujurist Trstenjaki ettepanek
kohtuasjas C-271/08, punkt 190.
[46]             Vt 11. detsembri 2007. aasta otsust
kohtuasjas C-438/05: Viking-Line, punkt 80 jj.
[47]             ELT C , , lk .
[48]             Euroopa Inimõiguste Kohtu 12. novembri
2008. aasta otsus, Demir.
[49]             11. detsembri 2007. aasta otsus
kohtuasjas C-438/05: Viking-Lane, punkt 44 ning 18. detsembri 2007. aasta otsus
kohtuasjas C-341/05: Laval, punkt 91.
[50]             EÜT L 18, 21.1.1997.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,10.1.2017
            COM(2017) 4 final
            2017/0001(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU MÄÄRUS,
            millega muudetakse määrust (EL) 2016/1903, millega määratakse kindlaks teatavate Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused 2017. aastaks

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               Nõukogu määras oma 10. ja 11. oktoobri 2016. aasta istungil määrusega (EL) 2016/1903 kindlaks Läänemere lääneosa tursa (alarajoonid 22–24) püügivõimalused 2017. aastaks vastavalt Läänemere mitmeaastasele majandamiskavale (määrus (EL) 2016/1139) ning selleks et tagada asjaomase kalavaru kiire taastamine maksimaalset jätkusuutlikku saagikust tagavast tasemest kõrgemal tasemel. Kooskõlas kõnealuse määruse artikli 5 lõikega 2 määras nõukogu lubatud kogupüügi (kvoot) kindlaks tasemel, mis vastab maksimaalse jätkusuutliku saagikuse piirväärtusest madalamale kalastussuremuse tasemele. Kõnealuse määruse artikli 5 lõigete 2 ja 3 kohaselt otsustas nõukogu võtta täiendavaid meetmeid, et tagada varude kiire taastamine vastaval tasemel.

               Eelkõige lubas nõukogu nimetatud kvoodi alusel püüda üksnes ajavahemikul 1. kuni 31. jaanuarini ja 1. aprillist kuni 31. detsembrini 2017. Kvoodi kasutamise keelamisega kahe kuu jooksul Läänemere lääneosa tursavaru kudemisajal taastub kalavaru paremini kui püügikoguste vähendamisega, kuna segamatu kudemine ja positiivne muutus vanuselises struktuuris tagavad paremad tingimused varude uuenemiseks.

               Ühise kalanduspoliitika eesmärkide inkorporeerimisega Läänemere mitmeaastasesse majandamiskavasse (määruse (EL) 2016/1139 artikli 3 lõige 1) kohustub nõukogu tagama, et püügitegevus oleks keskkonna seisukohast pikaajaliselt jätkusuutlik ning kooskõlas majandusliku, sotsiaalse ja tööhõivealase kasu saavutamise eesmärkidega (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 2 lõige 1). Proportsionaalsuse põhimõte kohaselt tohib hooajalist püügikeeldu kohaldada üksnes juhul, kui see on eesmärgi saavutamiseks vajalik, et kudekarja kaitsta.

               Uuringud näitavad, et Läänemere lääneosa tursa kudemine toimub rohkem kui 20 meetri
                  1
                sügavusel meres, samas kui väikesed rannapüügilaevad, mis sõltuvad tursapüügist, püüavad ka vähem kui 20 meetri sügavuses vees. Kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) analüüsist nähtub, et püügi lubamine üksnes madalas, kuni 20 meetri sügavusega aladel ja alla 15 meetri pikkustel laevadel, ei mõjuta oluliselt kalavaru seisundit.

               Samuti tuleb märkida, et 2015. aasta jooksul, kui erand ei kehtinud alla 12meetristele laevadele, kuigi erinevatel tingimustel, vähenes püügisurve märkimisväärselt ja keeluaja kehtestamine täitis oma eesmärki.

               Lisaks võiks kogu püügikeeld avaldata soovimatut mõju muudele Läänemere lääneosa tursavarudele, st suurendada püügisurvet idaosa tursavarule.

               Peale selle võimaldaks alla 15meetristele laevadele antav luba püüda vähem kui 20 meetri sügavusel jätkata väikesemahulise püügiga tegelevatel kaluritel oma tegevust ja saada stabiilsemat sissetulekut, mis täieliku püügikeelu korral ei oleks võimalik.

               Need laevad püüavad ka muid liike ning seepärast piiraks tursapüügi keeld selliste laevade jaoks oluliselt muude liikide püüdmist, kuna turska püütakse nende puhul tavaliselt kaaspüügina.

               Selleks et tagada vastavus nõudele mitte püüda sügavamal kui 20 meetrit, tuleks kõnealuses piirkonnas lubada kalastada üksnes laevadel, kes on varustatud laevaseiresüsteemiga (VMS-süsteem). Vastavalt määruse (EÜ) nr 1224/2009 artikli 9 lõikele 2 ei tuleks sama määruse artikli 9 lõiget 5 kohaldada.

               Lisaks võttes arvesse STECFi järeldusi, eelkõige seda, et kõige tähtsam parandusmeede kalavaru taastamiseks on püügi piiramine, et tagada mere bioloogiliste ressursside vastutustundliku kasutamise põhimõte, on määruse (EL) 2016/1139 järgmiseks asjakohane piirata määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõike 9 kohaldamist alarajoonide 22–24 tursavaru suhtes.

               2.HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               STECF hindas meedet ning tema hinnangu põhjal arutati meedet asjaomaste liikmesriikidega põllumajanduse ja kalanduse nõukogu 12. ja 13. detsembri 2016. aasta istungil, samuti arutati seda detsembris Läänemere-äärsete liikmesriikidega. Kavandatud meede on tõhus tervikuna üksnes juhul, kui see jõustub enne kuupäeva, mil kalapüügivõimalused ei ole kättesaadavad, st 1. veebruaril 2017.

               3.ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

               Käesoleva ettepaneku eesmärk on muuta nõukogu määrust (EL) 2016/1903 järgmiselt.

               Tabeli joonealune märkus tursa kohta püügipiirkonnas: määruse (EL) 2016/1903 lisas esitatud alarajoone 22–24 (COD/3BC+24) muudetakse, et võtta arvesse tingimusi, mille kohaselt ei ole kalapüügivõimaluste kasutamine lubatud.

               2017/0001 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU MÄÄRUS,

               millega muudetakse määrust (EL) 2016/1903, millega määratakse kindlaks teatavate Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused 2017. aastaks

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 3,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Nõukogu määrusega (EL) 2016/1903 on kehtestatud ICESi alarajoonide 22–24 tursavaru (edaspidi „Läänemere lääneosa tursavarud“) püügivõimalused 1. jaanuarist kuni 31. jaanuarini ja 1. aprillist kuni 31. detsembrini 2017.

               (2)Kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) avaldas 2016. aasta detsembris oma teadusliku hinnangu seoses Läänemere lääneosa tursavarudele ajavahemikuks 1. veebruarist kuni 31. märtsini 2017 kehtestatud püügikeelu mõjuga. Selles kinnitati püügikeelu kasulikkust kõnealusele kalavarule.

               (3)Määrusega (EL) 2016/1903 kehtestatud püügikeeldu kohaldatakse ka tursapüügi suhtes alla 15meetriste kalalaevadega aladel, kus vee sügavus on vähem kui 20 meetrit. STECFi hinnangus on siiski märgitud, et tursapüügi piiramine vähem kui 20 meetri veesügavusega aladel ja alla 15 meetri kogupikkusega laevadel, ei aita oluliselt kaasa asjaomase kalavaru taastumisele.

               (4)Lisaks võiks püügivõimaluste täielik tühistamine Läänemere lääneosas avaldada püügitegevuse võimaliku ülekandumise tõttu soovimatut mõju muudele Läänemere tursavarudele, eelkõige idaosa tursavarule.

               (5) Samuti saaksid teatavad kalurid, kui alla 15meetristel laevadel oleks lubatud püüda kuni 20 meetri sügavusega merealadel, jätkata oma tegevust ja püüda muid liike peale tursa.

               (6)Seepärast on proportsionaalne lubada alla 15 meetri kogupikkusega laevadel püüda kala madalas, kuni 20 meetri sügavuses vees.

               (7)Kalapüügivõimalusi ei tohiks siiski anda paarispüügi traalidele hoolimata nende pikkusest, kuna selliste laevade püügivõimsus on suur.

               (8)Selleks et tagada kuni 20 meetri sügavuse püügiala tõhus kontroll ja seire, on vaja tagada, et kõik asjaomased laevad on määruse (EÜ) nr 1224/2009 artikli 9 lõike 2 kohaselt varustatud laevaseiresüsteemiga. Seepärast ei tuleks Läänemere lääneosa tursavaru püügi suhtes kohaldada kõnealuse määruse artikli 9 lõiget 5, mille kohaselt võivad liikmesriigid teha alla 15 meetri kogupikkusega laevadele erandi laevaseiresüsteemiga varustamise nõudest.

               (9)Läänemere lääneosa tursavarude säästva kasutamise tagamiseks kooskõlas määrusega (EL) 2016/1139 ei tuleks määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõike 9 kohast ühest aastast teise ülekandmist seoses lossimiskohustusega kõnealuse kalavaru suhtes kohaldada.

               (10)Määrust (EL) 2016/1903 tuleks seetõttu vastavalt muuta.

               (11)Määrusega (EL) 2016/1903 kehtestatud tursapüügi keeld ICESi alarajoonides 22–24 jõustub 1. veebruaril 2017. Selleks et määrus oleks täielikult tõhus, tuleks seda kohaldada alates samast kuupäevast ning see peaks jõustuma järgmisel päeval pärast selle avaldamist,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

               Artikkel 1

               Määruse (EL) 2016/1903 lisas asendatakse kanne tursa kohta ICESi alarajoonides 22–24 järgmisega:

                        „Liik:

                        Tursk

                        Püügipiirkond:

                        Alarajoonid 22–24

                        Gadus morhua

                        (COD/3BC+24)

                        Taani

                        2 444

                        Saksamaa

                        1 194

                        Eesti

                        54

                        Soome

                        48

                        Läti

                        202

                        Leedu

                        131

                        Poola

                        654

                        Rootsi

                        870

                        Liit

                        5 597

                        Lubatud kogupüük (TAC)

                        5 597

                        (1)

                        Analüütiline TAC

                        Määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 3 lõikeid 2 ja 3 ei kohaldata.

                        Määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4 ei kohaldata.

                        Määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõiget 9 ei kohaldata.

                        (1) Selle kvoodi alusel tohib püüda 1. jaanuarist kuni 31. jaanuarini ja 1. aprillist kuni 31. detsembrini 2017. Laevadel, mille kogupikkus on alla 15 meetri (v.a paarispüügi traalid) ja mis on varustatud määruse (EÜ) nr 1224/2009 artikli 9 lõike 2 kohaselt laevaseiresüsteemiga, on lubatud kõnealuse kvoodi alusel püüda alates 1. veebruarist kuni 31. märtsini 2017 aladel, kus vee sügavus on vähem kui 20 meetrit. Määruse (EÜ) nr 1224/2009 artikli 9 lõiget 5 ei kohaldata.“

               Artikkel 2

               Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  ICES WKBALTCOD Report 2015, lk 19.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,22.7.2015
            COM(2015) 372 final
            2015/0162(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU MÄÄRUS,
            millega muudetakse nõukogu määrust (EL) nr 407/2010, millega luuakse Euroopa finantsstabiilsusmehhanism

               SELETUSKIRI

               Pidades silmas euroala liikmesriikide tihedat rahalist ja majanduslikku integratsiooni ning tugevdatud majandusliku koordineerimise meetmeid, mida nad võtavad vastavalt aluslepingu artiklile 136, lähtutakse liidu finantsabi andmisel konkreetsest olukorrast.

               Hoolimata põhimõttest, et kõik liikmesriigid peaksid igati osalema ELi eelarves võetud kulukohustuste tagamises, tuleks kehtestada kord täieliku hüvitise võimaldamiseks ühisrahas mitteosalevatele liikmesriikidele, kui Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames tegemata jäetud tagasimakse tõttu võetakse kasutusele ELi eelarve ja/või komisjon taotleb ka nendelt liikmesriikidelt täiendavaid vahendeid.

               2015/0162 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU MÄÄRUS,

               millega muudetakse nõukogu määrust (EL) nr 407/2010, millega luuakse
                  Euroopa finantsstabiilsusmehhanism

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 122 lõiget 2,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
                  1

               ning arvestades järgmist:

               (1)Viimastel aastatel on süvenenud euroala rahanduslik ja majanduslik integratsioon ning eurot kasutavale liikmesriigile finantsabi andmine aitab parandada kogu euroala finantsstabiilsust.

               (2)Pärast Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi (EFSM) loomist lisati aluslepingu artiklisse 136 lõige 3 (otsus 2011/199/EL), milles on esitatud tingimused, millele peab vastama eurot kasutavate liikmesriikide loodav euroala stabiilsusmehhanism. Euroopa stabiilsusmehhanismi (ESM) lõid euroala peamise stabiilsusmehhanismina eurot kasutavad liikmesriigid.

               (3)Euroopa finantsstabiilsusmehhanismiga saab anda liidu finantsabi kõigile liikmesriikidele, kui täidetud on ELi toimimise lepingu artikli 122 lõikes 2 ja määruses (EL) nr 407/2010 sätestatud tingimused. Olenevalt sellest, kas juurdepääsu turule kaotab euroala liikmesriik või euroalasse mittekuuluv liikmesriik, on riskid täiesti erinevad. Euroala puhul võib negatiivne ülekanduv mõju olla palju suurem, kuna euroala liikmesriigi sattumine finantsraskustesse seab tõenäoliselt ohtu kogu euroala finantsstabiilsuse.

               (4)Euroopa stabiilsusmehhanism on peamine euroala liikmesriikidele finantsabi andmise vahend. Siiski võib esineda olukordi, kus praktilistel, menetluslikel ja rahalistel põhjustel tuleb enne ESMist finantsabi andmist või sellega samal ajal kasutada Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi. Neid olukordi silmas pidades tuleks euroala liikmesriikide vahelist tugevdatud solidaarsuse põhimõtet, mis on vajalik rahaliidu sujuvaks toimimiseks, rakendada ka liidu õiguse kohaselt toimiva finantsabimehhanismi puhul.

               (5)Seepärast tuleks eurot kasutavale liikmesriigile täiendavat liidu finantsabi anda ainult tingimusel, et on kehtestatud kord täieliku hüvitise tagamiseks ühisrahas mitteosalevatele liikmesriikidele, kui Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames tegemata jäetud tagasimakse tõttu võetakse kasutusele ELi eelarve ja/või komisjon taotleb ka nendelt liikmesriikidelt täiendavaid vahendeid.

               (6)See põhimõte kiideti heaks komisjoni ja nõukogu 17. juuli 2015. aasta ühisavalduses.

               (7)Määrust (EL) nr 407/2010 tuleks seega vastavalt muuta,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

               Artikkel 1

               Määruse (EL) nr 407/2010 artiklisse 3 lisatakse järgmine lõige 2a.

               „2a.
                     Kui abisaava liikmesriigi rahaühik on euro, antakse liidu finantsabi ainult tingimusel, et on olemas õiguslikult siduvad sätted selle kohta, et ühisrahas mitteosalevatele liikmesriikidele hüvitatakse täielikult mis tahes kohustused, mis tekivad nende jaoks juhul, kui abisaaja liikmesriik ei maksa saadud finantsabi tagasi abi tingimuste kohaselt.”

               Artikkel 2

               Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  ELT C ..., ..., lk …


Tähtis õiguslik teade

|

52008PC0129

Ettepanek: Nõukogu määrus, millega avatakse teatavate kalandussaaduste importi Kanaari saartele hõlmavad autonoomsed ühenduse tariifikvoodid ja sätestatakse nende haldamine  /* KOM/2008/0129 lõplik - CNS 2008/0054 */

		ETBrüssel 7.3.2008KOM(2008) 129 lõplik2008/0054 (CNS)Ettepanek:NÕUKOGU MÄÄRUS,millega avatakse teatavate kalandussaaduste importi Kanaari saartele hõlmavad autonoomsed ühenduse tariifikvoodid ja sätestatakse nende haldamine(komisjoni esitatud)SELETUSKIRI1. Ettepaneku taust· Ettepaneku põhjused ja eesmärgidNõukogu määruse (EÜ) nr 704/2002 (millega peatatakse ajutiselt ühise tollitariifistiku ühepoolsete maksumäärade kohaldamine teatavate tööstustoodete impordi suhtes ning avatakse teatavate kalandussaaduste importi Kanaari saartele hõlmavad autonoomsed ühenduse tariifikvoodid ja sätestatakse nende haldamine) artikkel 5.· Üldine taustAlates 1991. aastast on Euroopa Liit osaliselt või täielikult peatanud ühise tollitariifistiku maksumäärade kohaldamise teatavate kalandussaaduste impordi puhul Kanaari saartele. Kanaari saarte erandlik geograafiline asend teatavate sisetarbimiseks hädavajalike kalandussaaduste hankimisallikate suhtes tekitab sellele sektorile lisakulusid. Muu hulgas võib neid ebasoodsaid looduslikke tingimusi korvata, peatades ajutiselt tollimaksude kohaldamise kõnealuste toodete impordi suhtes kolmandatest riikidest asjakohase mahuga ühenduse tariifikvootide piires.· Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormidToetuse aluseks olev määrus (EÜ) nr 704/2002 kehtis 31. detsembrini 2006.· Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidegaTollivabade tariifikvootide avamise ja haldamise ettepanek on kooskõlas Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 299 lõikega 2, millega nähakse ette erimeetmed äärepoolseimate piirkondade abistamiseks. Samuti on see vastavuses kohustusega, mille komisjon võttis 26. mai 2004. aasta teatises „Tugevam partnerlus äärepoolseimate piirkondadega“ (KOM(2004) 343 (lõplik)), et kaaluda võimalust vähendada või koguni kaotada ühise tollitariifistiku tollimaksud, et mittepõllumajanduslike toorainetega varustamine võimaldaks arendada tootmist äärepoolseimates piirkondades.Kavandatud tollivabu tariifikvoote käsitatakse Kanaari saarte kalatööstuse toetamise täiendava meetmena muude meetmete kõrval, mis on võetud EÜ asutamislepingu artikli 299 lõike 2 põhjal, eelkõige äärepoolseimate piirkondade teatavate kalandussaaduste turustamisel nende piirkondade kaugusest tulenevate lisakulude hüvituskava (nõukogu 21. mai 2007. aasta määrus (EÜ) nr 791/2007).2. Konsulteerimine huvitatud isikutega ja mõju hindamine· Konsulteerimine huvitatud isikutegaKanaari saarte kalandussektori sidusrühmadega konsulteeriti aruannete kaudu, mida Hispaania ametiasutused koostasid nõukogu määruse (EÜ) nr 379/2004 artiklis 3 osutatud meetmete rakendamise kohta. Järgnesid konsultatsioonid Hispaania ametiasutustega 2007. aasta esimesel poolaastal, et selgitada eespool märgitud aruannete sisu.Hispaania ametiasutused palusid ametlikult pikendada eespool märgitud meetmeid ajavahemikuks 2007–2013.· Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamineVt eespool.· Mõju hindamineMõjuhinnangu koostamist ei peetud vajalikuks, sest käesolev ettepanek ei kujuta endast uue põhimõttega seotud algatust, vaid üksnes olemasolevate meetmete pikendamist.Hinnates Hispaania ametiasutuste taotlust meetmete jätkamiseks, uurisid talitused kavandatud tariifikvootide mõju Kanaari saarte kalandussektorile koos meetmetega, mis nõukogu võttis vastu 2007. aasta mais äärepoolseimate piirkondade toetamiseks, eelkõige teatavate kalandussaaduste Kanaari saartel turustamisel tekkinud lisakulude hüvitamise kava (nõukogu 21. mai 2007. aasta määrus (EÜ) nr 791/2007).3. Ettepaneku õiguslik külg· Kavandatud meetmete kokkuvõteTehakse ettepanek avada kaks tollivaba tariifikvooti teatavate kalandustoodete importimiseks Kanaari saartele aastatel 2007–2013.· Õiguslik alusEÜ asutamislepingu artikli 299 lõige 2.· Subsidiaarsuse põhimõteÜhise tollitariifistiku muudatused kuuluvad ühenduse ainupädevusse.· Proportsionaalsuse põhimõteEttepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel.Kvoodimahtude tase viiakse enam vastavusse tegeliku impordiga Kanaari saartele.Administratiivkoormust hoitakse madalaimal tasemel nii liikmesriikide ja piirkondlike ametiasutuste kui ka komisjoni talituste jaoks, eelkõige seoses aruannetega, mis tuleb esitada asjaomaste meetmete rakendamise kohta.· Õigusakti valikKavandatud õigusakt(id): määrus.Muud meetmed ei oleks asjakohased järgmis(t)el põhjus(t)el: Ettepanekus käsitletakse määrusega kehtestatud meetmete peatamist.4. Mõju eelarveleEttepanekul puudub finantsmõju kuludele, küll aga on sellel mõju tuludele. Omatulud vähenevad (ühise tollitariifistiku tollimaksud) hinnanguliselt 7,9 miljonit eurot aastas.5. Täiendav teave· Ülevaatamis-/läbivaatamis-/aegumisklauselKäesolev ettepanek sisaldab ülevaatamisklauslit.Käesolev ettepanek sisaldab aegumisklauslit.2008/0054 (CNS)Ettepanek:NÕUKOGU MÄÄRUS,millega avatakse teatavate kalandussaaduste importi Kanaari saartele hõlmavad autonoomsed ühenduse tariifikvoodid ja sätestatakse nende haldamineEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 299 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, [3]võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust, [4]ning arvestades järgmist:(1) 2000. aasta oktoobris ja novembris taotlesid Hispaania ametiasutused, et veel kümneks aastaks jäetaks alles Kanaari saarte suhtes kohaldatavad ühise tollitariifistiku meetmed, mis esialgu kehtestati nõukogu 26. juuni 1991. aasta määrusega (EMÜ) nr 1911/91 ühenduse õiguse sätete kohaldamise kohta Kanaari saarte suhtes, [5] mis kaotas kehtivuse 31. detsembril 2001, ja esitasid taotlust põhjendavad dokumendid. Dokumentide hindamiseks ei olnud siiski piisavalt aega, et teha lõplik järeldus, kas meetmete säilitamine taotletavaks ajavahemikuks on endiselt õigustatud. Seepärast pikendati tariifimeetmete kohaldamist nõukogu 30. mai 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 1105/2001 veel ühe aasta võrra(2) Nõukogu 25. märtsi 2002. aasta määrusega (EÜ) nr 704/2002 [6] avati teatavate kalandussaaduste importi Kanaari saartele hõlmavad autonoomsed ühenduse tariifikvoodid ajavahemikuks 1. jaanuarist 2002 kuni 31. detsembrini 2006 ning sätestati nende haldamine.(3) Nõukogu 21. mai 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 791/2007 [7] on kehtestatud Assooride, Madeira, Kanaari saarte ning Prantsuse departemangude Guajaana ja Réunioni teatavate kalandustoodete turustamisel tekkivate lisakulude hüvituskava. Nimetatud kava eesmärk on aidata kaasa kõnealuse piirkonna majanduslikule ja sotsiaalsele arengule ning võimaldada neil saada kasu ühtsest turust, mille lahutamatu osa see on, hoolimata piirkonda geograafiliselt ja majanduslikult eraldavatest objektiivsetest asjaoludest.(4) Kanaari saarte erandlik geograafiline asend teatavate sisetarbimiseks hädavajalike kalandussaaduste hankimisallikate suhtes tekitab sellele sektorile lisakulusid. Neid saarelisest asendist, kaugusest ja äärepoolseimast asukohast tingitud ebasoodsaid looduslikke tingimusi, mida tunnistatakse asutamislepingu artikli 299 lõikes 2, võib muu hulgas korvata, peatades ajutiselt tollimaksude kohaldamise kõnealuste toodete impordi suhtes kolmandatest riikidest asjakohase mahuga ühenduse tariifikvootide piires.(5) Komisjon väljendas 26. mai 2004. aasta teatises „Tugevam partnerlus äärepoolseimate piirkondadega” (KOM(2004) 343) valmisolekut kaaluda võimalust vähendada või koguni kaotada ühise tollitariifistiku tollimaksud, et mittepõllumajanduslike toorainetega varustamine võimaldaks arendada tootmist äärepoolseimates piirkondades, ning nõuetekohaselt põhjendatud asjaoludel kaaluda ajutiste tollimaksu peatamiste taotlusi samades valdkondades. Kalandustoodetega seoses kiidetaks selline meede heaks ainult kohalikuks turustamiseks ettenähtud toodete puhul.(6) Hispaania ametiasutused esitasid 29. juulil 2004 ja 19. juulil 2006 aruanded nõukogu määruse (EÜ) nr 704/2002 artiklis 3 osutatud meetmete rakendamise kohta ning taotlesid kõnealuste meetmete pikendamist ajavahemikuks 2007–2013. Komisjon on eespool märgitud aruannete põhjal uurinud, millist mõju on avaldanud teatavate kalandussaaduste Kanaari saartele importimise suhtes võetud meetmed.(7) Hispaania ametiasutuste esitatud aruannetes osutati, et nõukogu määrusega (EÜ) nr 704/2002 avatud kvoodid ei olnud ammendatud.(8) Nõukogu 25. märtsi 2002 määrusega (EÜ) nr 704/2002 avatud tariifikvootide sarnased kvoodid on õigustatud, sest need kataksid Kanaari saarte siseturu vajadused, tagades samas, et vähendatud maksumääraga impordi vood ühendusse jäävad prognoositavaks ja selgelt eristatavaks.(9) Kuna nõukogu määrusega (EÜ) nr 704/2002 avatud kvoodid ei olnud ammendatud, on asjakohane kehtestada väiksemad kvoodid.(10) Et vältida siseturu toimimise otsest mõjutamist, tuleks võtta meetmeid, mis tagavad, et kalandussaadused, mille suhtes peatamist taotletakse, on ette nähtud ainult Kanaari saarte siseturu jaoks.(11) Komisjoni 2. juuli 1993. aasta määrusega (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, [8] on kodifitseeritud tollideklaratsioonide aktsepteerimise kuupäevade järjekorra alusel kasutatavate tariifikvootide haldamist käsitlevad sätted.(12) Tuleb võtta meetmed, et tagada komisjoni korrapärane teavitamine kõnealuse impordi mahust, et ta saaks vajaduse korral astuda samme igasuguse spekuleerimise või kaubandushäirete ärahoidmiseks.(13) Määruses (EMÜ) nr 704/2002 sätestatud meetmetega järjepidevuse tagamiseks tuleb käesoleva määrusega ettenähtud meetmeid kohaldada alates 1. jaanuarist 2007.(14) Selleks et tagada ühtsus ka nõukogu määrusega (EÜ) nr 791/2007 kehtestatud kavaga, tuleks kõnealused tariifikvoodid avada aastateks 2007–2013,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 11. Alates 1. jaanuarist 2007 kuni 31. detsembrini 2013 peatatakse täielikult ühise tollitariifistiku maksumäärade kohaldamine käesoleva määruse lisas loetletud kalandussaaduste impordi suhtes Kanaari saartele kõnealuses lisas osutatud koguste puhul.2. Lõikes 1 märgitud peatamist kohaldatakse üksnes Kanaari saarte siseturule ettenähtud toodete suhtes. Seda kohaldatakse ainult nende kalandussaaduste suhtes, mis laaditakse laevalt või õhusõidukilt maha enne, kui Kanaari saarte tollile esitatakse vabasse ringlusse lubamise tollideklaratsioon.Artikkel 21. Hispaania pädevad asutused esitavad komisjonile 31. maiks 2010 aruande artiklis 1 sätestatud meetmete rakendamise kohta. Komisjon vaatab võetud meetmete mõju läbi ja teeb selle aruande alusel nõukogule vajaduse korral ettepaneku kõigi asjakohaste muudatuste kohta imporditavates kogustes.2. Hispaania pädevad asutused esitavad komisjonile 31. maiks 2012 aruande artiklis 1 nimetatud meetmete rakendamise kohta pärast 2010. aastat. Komisjon vaatab võetud meetmete mõju uuesti läbi ja esitab oma järelduste alusel nõukogule asjakohased ettepanekud ajavahemikuks pärast 2013. aastat.Artikkel 31. Kui komisjonil on põhjust arvata, et käesoleva määrusega kehtestatud peatamine on teatava toote puhul kaasa toonud kaubandushäire, võib ta pärast tolliseadustiku komitee arvamuse saamist peatamise ajutiselt tühistada kuni 12 kuuks. Imporditollimaksu maksmine nende toodete eest, mille puhul peatamine ajutiselt tühistati, tagatakse tagatisega. Kõnealuste toodete vabasse ringlusse laskmine Kanaari saartel sõltub sellise tagatise esitamisest.2. Lõikes 1 osutatud 12-kuulise ajavahemiku jooksul võib nõukogu komisjoni ettepanekul otsustada peatamise lõplikult tühistada. Sellisel juhul nõutakse tagatistega tagatud tollimaksude summad lõplikult sisse.3. Kui 12 kuu jooksul ei tehta lõplikku otsust vastavalt lõikele 2, vabastatakse tagatised.Artikkel 4Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.Määrust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2007 kuni 31. detsembrini 2013.Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel, […]Nõukogu nimeleesistujaLISAJrk nr | CN-kood | Kirjeldus | Kvoodi maht (tonnides) | Kvoodi tolli-maksumäär (%) |09.2997 | 0303 | Külmutatud kala, v.a fileed ja muu rubriigi nr 0304 kalaliha | 15 000 | 0 || 0304 | Kalafileed ja muu kalaliha (k.a kalahakkliha), värske, jahutatud või külmutatud | | |09.2651 | 0306 | Vähid, puhastatud või puhastamata, elusad, värsked, jahutatud, külmutatud, kuivatatud, soolvees või soolatud; vees või aurus keedetud vähid (puhastamata), olenemata sellest, kas jahutatud või jahutamata, külmutatud, kuivatatud, soolatud või soolvees; inimtoiduks kõlblik jahu ja graanulid vähkidest | 15 000 | 0 || 0307 | Limused, karbis või karbita, elusad, värsked, jahutatud, külmutatud, kuivatatud, soolvees või soolatud; muud veeselgrootud (v.a vähid ja limused), elusad, värsked, jahutatud, külmutatud, kuivatatud, soolatud või soolvees; inimtoiduks kõlblik jahu ja graanulid muudest veeselgrootutest peale vähkide | | |FINANTSSELGITUS ETTEPANEKUTE KOHTA, MILLE MÕJU EELARVELE PIIRDUB AINULT TULUDE POOLEGA1. ETTEPANEKU NIMETUSEttepanek nõukogu määruse (EÜ) kohta, millega avatakse teatavate kalandussaaduste importi Kanaari saartele hõlmavad autonoomsed ühenduse tariifikvoodid ja sätestatakse nende haldamine2. EELARVEREAD:Peatükk ja artikkel: peatüki 12 artikkel 120.Asjaomaseks aastaks eelarves ette nähtud summa:3. ÕIGUSLIK ALUS:EÜ asutamislepingu artikkel 299.4. FINANTSMÕJUEttepanekul ei ole finantsmõju.Ettepanekul ei ole finantsmõju kulude poolele, kuid sellel on finantsmõju tulude poolele. Mõju on järgmine:miljonites eurodes (üks koht pärast koma)Eelarverida | Tulud [9] | Aasta 2007 |Artikkel 120 | Mõju omavahenditele (Ühine tollitariifistik) | - 7,9 aastas |5. PETTUSEVASTASED MEETMEDTariifkvootide haldamise sätted sisaldavad ka vajalikke meetmeid pettuse ja eeskirjade eiramise ennetamiseks (ühenduse tolliseadustikus sätestatud kontrolli ja selle rakendussätete kohaldamine).6. MUUD MÄRKUSEDMeetme arvestuslik kuluMeetme üldmaksumuse arvestamise meetodVõttes aluseks kõige uuemad täielikud statistilised andmed (2006), vähenevad käesoleva määruse tagajärjel tulud hinnanguliselt 10,5 miljonit eurot aastas (vt tabel allpool). Nimetatud summa on üldiselt arvutatud enamsoodustusrežiimi tollimaksumäärade alusel ja näitab ülemmäära, kuna ühendus kohaldab madalamaid tollimakse impordi suhtes paljudest riikidest. Seetõttu võib tulude tegelik vähenemine olla väiksem, kuna enamsoodustusrežiimi tollimakse ei kohaldata pidevalt.Jrk nr | Kvoodi maht (tonnides) | Hinnanguline hind eurot/tonni kohta | Enamsoodustusrežiimi tollimaksumäär (%) | Kvoodi tollimaksumäär (%) | Saamatajäänud imporditollimaks aastas  (eurodes) |09.2997 | 15 000 t | 2 784 | 11 (keskmine tollimaks) | 0 | 4 592 891 |09.2651 | 15 000 t | 3 826 | 10,3 (keskmine tollimaks) | 0 | 5 910 927 |Kokku | | | | | 10 503 818 |Tulude koguvähenemine võrreldes olukorraga, kus tariifikvoodid puuduvad, on hinnanguliselt 10 503 818 eurot.[1] ELT C […], […], lk […].[2] ELT C […], […], lk […].[3] ELT C […], […], lk […].[4] ELT C […], […], lk […].[5] EÜT L 171, 29.6.1991, lk 1.[6] EÜT L 111, 6.4.2002, lk 1.[7] ELT L 176, 6.7.2007, lk 1.[8] EÜT L 253, 11.10.1993, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 993/2001 (EÜT L 141, 28.5.2001, lk 1).[9] Traditsiooniliste omavahendite (põllumajandussaaduste tollimaksud, suhkru- ja tollimaksud) korral peab märgitud olema netosumma, st brutosumma pärast 25 % sissenõudmiskulude mahaarvamist.--------------------------------------------------