				|

		52015PC0038

			Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS teatavate raskete õlide ja muude sarnaste toodete importimisel kohaldatavate tollimaksude kehtivuse peatamise kohta /* COM/2015/038 final - 2015/0024 (NLE) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Käesoleva nõukogu määruse ettepaneku eesmärk
on ühise tollitariifistiku ühepoolsete tollimaksude peatamine teatavate gruppi
27 kuuluvate kaupade (rasked õlid) puhul, mis on praegu klassifitseeritud
CN-koodi 2707 99 99 alla.
Grupi 27 märkuse 2 kohaselt kuuluvad õlid,
mille puhul mittearomaatsete komponentide mass ületab aromaatsete komponentide
massi, rubriiki 2710, mis tähendab, et kõnealustele toodetele kehtib
tollimaksuvabastus, kui need on ette nähtud spetsiifiliseks töötluseks. Samas
klassifitseeritakse alates 2013. aasta aprillist õlid, mille aromaatsete
komponentide mass ületab mittearomaatsete komponentide massi, rubriiki 2707
(CN-kood 2707 99 9) ning seega kohaldatakse nende suhtes
tollimaksumäära 1,7 %.
Asjaomaste toodete tehnilised omadused on
loetletud kombineeritud nomenklatuuri selgitavates märkustes[1] alamrubriikide
2707 99 91 ja 2707 99 99 kohta; kõnealuseid märkusi muudeti
2013. aasta aprillis, et selgitada rubriiki 2710 kuuluvate toodete kategooria
ulatust ning kõrvaldada kombineeritud nomenklatuuri selgitavate märkuste ning
grupi 27 märkuse 2 vaheline vastuolu. Seega on kõnealused õlid erineva
aromaatsete komponentide osakaalu tõttu klassifitseeritud eri alamrubriikidesse
ning nende suhtes rakendatakse erinevat tariifset kohtlemist. Sellest
tulenevalt kohaldati alates 2013. aasta aprillist kõnealuste õlide suhtes
1,7 % tollimaksu.
Siiski tuleks ettevõtjate huvides tollimaksust
ühepoolselt vabastada mõlemat tüüpi õlid sõltumata nende aromaatsete
komponentide osakaalust, kui kõnealused õlid on ette nähtud spetsiifiliseks
töötluseks vastavalt grupi 27 lisamärkuses 5 esitatud määratlusele
(vaakumdestilleerimine, krakkimine, reforming jne) ning nende puhul
rakendatakse komisjoni määrusega (EMÜ) nr 2454/93[2] sätestatud
eesmärgipärase kasutamise protseduuri. Samuti tuleb märkida, et alates 1.
juulist 2014 on nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrusega (EL)
nr 1387/2013[3]
ajutiselt peatatud tollitariifistiku ühepoolsete tollimaksude kohaldamine
nimetatud toodete puhul.
Käesoleva eelnõu eesmärk on seega teha
ettepanek sama kategooria toodete ühetaoliseks tariifseks kohtlemiseks,
sõltumata sellest, kuidas nad on klassifitseeritud kombineeritud nomenklatuuri
eespool nimetatud selgitava märkuse avaldamise kuupäeva seisuga; sellega
tagatakse kõigi ettevõtjate õiglane kohtlemine ning välditakse kõnealustele
toodetele 1968. aastast kehtinud tollimaksuvabastuse erinevat kohaldamist.
Lisatud ettepanekut peetakse tasakaalustatud
lähenemisviisiks, mille puhul on arvesse võetud nii õiguslikku tausta kui ka
eri sidusrühmade huve, sest sellega tagatakse toodete pidev ühesugune tariifne
kohtlemine.
Ettepanek on kooskõlas ELi väliskaubandus- ja
tööstuspoliitikaga.
Eespool toodu põhjal tehakse ettepanek nõukogu
määrust (EMÜ) nr 2658/87 vastavalt muuta.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJUHINNANGU TULEMUSED
Tolliseadustiku komitee tariifi- ja
statistikanomenklatuuri sektsiooniga (CNi sektor) konsulteeriti 23. mail 2014
ning 17.–18. juulil 2014.
Tolliseadustiku komitee tariifi- ja statistikanomenklatuuri
sektsiooniga (põllumajanduse ja keemia sektor) konsulteeriti 4.–6. juunil 2014.
Tollitariifistiku majandusküsimuste töörühmaga
konsulteeriti 19.–21. mail 2014, 18. juunil 2014 ning 14.–15. juulil 2014.
Sidusrühmad on juba taotlenud ühise
tollitariifistiku ühepoolsete tollimaksude kohaldamise peatamist kõnealuste
toodete puhul ning taotlus on rahuldatud nõukogu määrusega (EL)
nr 722/2014. Käesoleva määruse eesmärk on võimaldada ajavahemikus
aprillist 2013 juunini 2014 tasutud tollimaksu tagasimaksmine.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on Euroopa
Liidu toimimise lepingu artikkel 31.
Subsidiaarsuse põhimõtet ei kohaldata, sest
ettepanek tehakse ELi ainupädevusse kuuluvas valdkonnas.
Ettepanek on kooskõlas proportsionaalsuse
põhimõttega, võttes arvesse, et vastavalt aluslepingule edendatakse sellega
liikmesriikide ja kolmandate riikide vahelist kaubandust ning tasakaalustatakse
ettevõtjate ärihuvisid ELi WTO loendit muutmata.
Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu
artiklile 31 kinnitab nõukogu ühepoolse tollimaksumäära komisjoni ettepaneku
põhjal kvalifitseeritud häälteenamusega.
4.           MÕJU EELARVELE
Asjaomaste omavahenditega seotud kahju on
raske hinnata, sest puudub üksikasjalik statistika kõnealuste toodete impordi
kohta selle aja jooksul, kui tollimaksuvabastus nende puhul ei kehtinud.
Tavapärastest omavahenditest saamata jääv tulu on hinnangute kohaselt ligikaudu
29,4 miljonit eurot aastas (asjaomast TARICi koodi käsitleva 2014. aasta juuli
ja augusti impordistatistika põhjal). Hinnanguliselt on summa 15-kuulise
ajavahemiku puhul (4.4.2013–31.6.2014) ligikaudu 36,7 miljonit eurot, pidades
silmas, et tollimaksu ei makstud kuni 4.4.2013 ning tollimaksu ei maksta alates
1.7.2014.
2015/0024 (NLE)
Ettepanek:
NÕUKOGU MÄÄRUS
teatavate raskete õlide ja muude sarnaste
toodete importimisel kohaldatavate tollimaksude kehtivuse peatamise kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 31,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
ning arvestades järgmist:
(1)       Nõukogu määruse (EMÜ) nr
2658/87[4]
I lisas sätestatud kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 2710 kuuluvate toodete
puhul on ühepoolselt peatatud tollimaksude kohaldamine teatavate õlide suhtes,
milles mittearomaatsete komponentide mass on suurem kui aromaatsete
komponentide mass, tingimusel, et kõnealused tooted on ette nähtud
spetsiifiliseks töötluseks ning nende puhul rakendatakse komisjoni määrusega
(EMÜ) nr 2454/93[5]
sätestatud eesmärgipärase kasutamise protseduuri.
(2)       Teatavad õlid ja muud tooted,
milles aromaatsete komponentide mass ületab mittearomaatsete komponentide
massi, klassifitseeriti kuni 2013. aasta aprillini samuti rubriigi 2710 alla
ning seega kohaldati nende suhtes määramata ajaks tollimaksuvabastust.
(3)       Ent alates 4. aprillist 2013
on kõnealused õlid ja muud tooted klassifitseeritud rubriigi 2707 alla ning
nende suhtes ei kohaldata tollimaksuvabastust. Nõukogu määrusega (EL)
nr 1387/2013[6]
kehtestati 1. juulist 2014 kõnealuste toodete tollimaksude ühepoolne ajutine
peatamine.
(4)       Kuna liidus ei tarnita õlisid
ja muid tooteid, kus aromaatsete komponentide mass on suurem kui
mittearomaatsete komponentide mass, oleks eespool nimetatud tariifset
sooduskohtlemist tulnud rakendada katkematult tingimusel, et kõnealused tooted
olid ette nähtud spetsiifiliseks töötluseks ning rakendatud oli eesmärgipärase
kasutamise protseduure.
(5)       Seega, et tagada asjakohaselt
CN-koodi 2707 99 99 alla kuuluvate toodete puhul tollimaksude
peatamisest saadav kasu, tuleks tollimaksude peatamist kohaldada
tagasiulatuvalt alates 4. aprillist 2013 kuni 30. juunini 2014,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Tollimaksud rafineerimistehase toorainena
kasutatavatele CN-koodi 2707 99 99 alla kuuluvatele toodetele, mis on
ette nähtud üheks spetsiifilistest töötlustest, mida on kirjeldatud määruse
(EMÜ) nr 2658/87 I lisas sätestatud kombineeritud nomenklatuuri teise osa grupi
27 lisamärkuses 5, on ühepoolselt peatatud 4. aprillist 2013 kuni 30. juunini
2014 tingimusel, et nende puhul rakendatakse määruse (EMÜ) nr 2454/93
artiklites 291–300 sätestatud eesmärgipärase kasutamise protseduure.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
FINANTSSELGITUS
1.           ETTEPANEKU/ALGATUSE
RAAMISTIK
              1.1.    Ettepaneku/algatuse nimetus
              1.2.    Ettepaneku/algatuse liik
              1.3.    Eesmärgid
              1.4.    Ettepaneku/algatuse põhjendus
              1.5.    Meetme kestus ja finantsmõju
              1.6.    Kavandatud eelarve täitmise viisid
2.           HALDUSMEETMED
3.           ETTEPANEKU/ALGATUSE
HINNANGULINE FINANTSMÕJU
              Hinnanguline mõju tuludele
FINANTSSELGITUS
1.           ETTEPANEKU/ALGATUSE
RAAMISTIK
1.1.        Ettepaneku/algatuse nimetus
Nõukogu
määrus, millega muudetakse nõukogu määruse (EMÜ) nr 2658/87 (tariifi- ja
statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta) I lisa.
1.2.        Ettepaneku/algatuse liik
¨ Ettepanek/algatus
käsitleb uut meedet
¨ Ettepanek/algatus
käsitleb uut meedet, mis tuleneb katseprojektist / ettevalmistavast meetmest[7]
x Ettepanek/algatus käsitleb olemasoleva meetme pikendamist
¨ Ettepanek/algatus
käsitleb ümbersuunatud meedet
1.3.        Eesmärgid
1.3.1.     Komisjoni mitmeaastased
strateegilised eesmärgid, mida ettepaneku/algatuse kaudu täidetakse
Tagada
ühepoolne tollimaksuvabastus teatavatele õlidele, milles mittearomaatsete
komponentide mass ei ole suurem kui aromaatsete komponentide mass, ning mille
puhul rakendatakse spetsiifilist töötlust.
1.3.2.     Oodatavad tulemused ja mõju
Täpsustage, milline
peaks olema ettepaneku/algatuse oodatav mõju abisaajatele/sihtrühmale.
Teatavate nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ)
nr 2658/87 (tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise
tollitariifistiku kohta) I lisa CN-koodi 2707 99 99 alla kuuluvate
toodete (rasked õlid) tollimaksu ühepoolne peatamine samadel põhimõtetel, mis
kehtisid kuni 4. aprillini 2013.
1.4.        Ettepaneku/algatuse põhjendus

1.4.1.     Lühi- või pikaajalises
perspektiivis täidetavad vajadused
Tollimaksude
peatamine õlide puhul, olenemata nende aromaatsete komponentide sisaldusest,
tingimusel, et kõnealused tooted olid ette nähtud spetsiifiliseks töötluseks
ning rakendatud oli eesmärgipärase kasutamise protseduure.
1.4.2.     Euroopa Liidu meetme
lisandväärtus
Käesoleva
ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 31.
Subsidiaarsuse
põhimõtet ei kohaldata, sest ettepanek tehakse ELi ainupädevusse kuuluvas
valdkonnas.
1.4.3.     Samalaadsetest kogemustest
saadud õppetunnid
Raskete
õlide klassifitseerimine vastavalt aromaatsete komponentide massi osakaalule ei
tohiks mõjutada nende tariifset kohtlemist.
1.5.        Meetme kestus ja finantsmõju
¨ Piiratud kestusega
ettepanek/algatus
–
X  Ettepanek/algatus hõlmab ajavahemikku
04/04/2013–30/06/2014
–
¨  Finantsmõju avaldub ajavahemikul AAAA–AAAA
¨ Piiramatu
kestusega ettepanek/algatus
–
Rakendamine käivitub alates 2013. aastast,
–
millele järgneb täieulatuslik rakendamine.
1.6.        Kavandatud eelarve täitmise
viisid[8]
¨ Otsene eelarve täitmine komisjoni poolt
–
¨ oma talituste kaudu, sealhulgas kasutades liidu delegatsioonides
töötavat komisjoni personali;
–
¨  rakendusametite kaudu;
¨ Eelarve täitmine koostöös liikmesriikidega

¨ Kaudne eelarve täitmine, mille puhul eelarve täitmise ülesanded on usaldatud
–
¨ kolmandatele riikidele või nende määratud asutustele;
–
¨ rahvusvahelistele organisatsioonidele ja nende esindajatele
(täpsustada);
–
¨ Euroopa Investeerimispangale ja Euroopa Investeerimisfondile;
–
¨ finantsmääruse artiklites 208 ja 209 nimetatud asutustele;
–
¨ avalik-õiguslikele asutustele;
–
¨ avalikke teenuseid osutavatele eraõiguslikele asutustele, kuivõrd nad
esitavad piisavad finantstagatised;
–
¨ liikmesriigi eraõigusega reguleeritud asutustele, kellele on
delegeeritud avaliku ja erasektori partnerluse rakendamine ja kes esitavad
piisavad finantstagatised;
–
¨ isikutele, kellele on delegeeritud ELi lepingu V jaotise kohaste ÜVJP
erimeetmete rakendamine ja kes on kindlaks määratud asjaomases alusaktis.
–       Mitme eelarve täitmise viisi valimise korral
esitage üksikasjad rubriigis „Märkused”.
Märkused
Liikmesriikide
tolliasutustelt seoses tolliseadustiku sätete (eesmärgipärase kasutamise
protseduuri) rakendamisega.
2.           HALDUSMEETMED
Tollikontrolli
meetmed („eesmärgipärane kasutamine”) (komisjoni määruse (EMÜ) nr 2454/93
artiklid 291–300) (EÜT L 253, 11.10.1993).
3.           ETTEPANEKU/ALGATUSE
HINNANGULINE FINANTSMÕJU
3.1.        Hinnanguline mõju tuludele
–
¨  Ettepanekul/algatusel puudub finantsmõju tuludele.
–
x   Ettepanekul/algatusel on järgmine finantsmõju:
–
x           omavahenditele
–
¨         mitmesugustele tuludele
miljonites
eurodes (kolm kohta pärast koma)
 Tulude eelarverida || Jooksva aasta eelarves kättesaadavad assigneeringud || Ettepaneku/algatuse mõju[9]
 Aasta N
 Artikkel 120 ||   || 29,396 miljonit eurot;
Täpsustage tuludele
avaldatava mõju arvutamise meetod.
Tavapärastest
omavahenditest saamata jäänud tulu on arvutatud kahe kuu jooksul pärast 1.
juulit 2014 ELi imporditud TARICi koodi 2707 99 99 10 alla
kuuluvate toodete väärtuse põhjal.
Tuleb
märkida, et käesolevas eelnõus käsitletud toodete puhul ei makstud tollimakse
kuni kombineeritud nomenklatuuri selgitava märkuse (ELT C 96, 4.4.2013,
lk 23) avaldamiseni.
Nagu
öeldud, on tollimaksude kohaldamine peatatud alates 1. juulist 2014. Kõnealuse
TARICi koodi alla kuuluvaid tooteid imporditi ühe kuu jooksul 192 128 522,445
euro eest, arvestamata tariifseid soodustusi.
Seepärast
tuleks tavapärastest omavahenditest igal aastal saamata jääv hinnanguline
kogutulu arvutada järgmiselt:
192
128 522,445 € × 12 = 2 305 542 269,46 €;
2
305 542 269,46 € x 1,7 % = 39 194 248,58082 €;
39
194 248,58082 € x 75 % = 29 395 663,935615 €;
[1]               Kombineeritud
nomenklatuuri selgitavad märkused (ELT C 96, 4.4.2013, lk 23).
[2]               Komisjoni
määrus (EMÜ) nr 2454/93, 2. juuli 1993, millega kehtestatakse rakendussätted
nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse
tolliseadustik (EÜT L 253, 11.10.1993, lk 1).
[3]               Nõukogu
määrus (EL) nr 1387/2013, 17. detsember 2013, millega peatatakse
teatavatele põllumajandus- ja tööstustoodetele kehtestatud ühise
tollitariifistiku ühepoolsete tollimaksude kohaldamine (ELT L 354, 28.12.2013,
lk 201).
[4]               Nõukogu
määrus (EMÜ) nr 2658/87, 23. juuli 1987, tariifi- ja statistikanomenklatuuri
ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT L 256, 7.9.1987, lk 1).
[5]               Komisjoni
määrus (EMÜ) nr 2454/93, 2. juuli 1993, millega kehtestatakse rakendussätted
nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse
tolliseadustik (EÜT L 253, 11.10.1993, lk 1).
[6]               Nõukogu
määrus (EL) nr 1387/2013, 17. detsember 2013, millega peatatakse
teatavatele põllumajandus- ja tööstustoodetele kehtestatud ühise
tollitariifistiku ühepoolsete tollimaksude kohaldamine (ELT L 354, 28.12.2013,
lk 201).
[7]               Vastavalt
finantsmääruse artikli 54 lõike 2 punktile a või b.
[8]               Eelarve
täitmise viise selgitatakse koos viidetega finantsmäärusele veebisaidil
BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[9]               Traditsiooniliste
omavahendite (põllumajandussaaduste tollimaksud ja suhkrumaksud) korral peab
märgitud olema netosumma, s.t brutosumma pärast 25 % sissenõudmiskulude
mahaarvamist.


title: Ettepanek Nõukogu määrus põllumajandustoodete ja toiduainete garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

52005PC0694

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 23.12.2005KOM(2005) 694 lõplik2005/0270 (CNS)EttepanekNÕUKOGU MÄÄRUSpõllumajandustoodete ja toiduainete garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kohta(komisjoni esitatud)SELETUSKIRI1. Alates 24. juulist 1993. aastast võimaldab nõukogu määrus (EMÜ) nr 2082/92 põllumajandustoodete ja toiduainete eripärasertifikaatide kohta tunnustada ja kaitsta ühenduse tasandil eripäraseid traditsioonilisi põllumajandustooteid ja toiduaineid. Nende toodete eripära on seotud tootmis- või töötlemismeetodiga, mitte aga geograafilise päritoluga.2. Nimetatud korra kehtestamisest alates on registreeritud 15 põllumajandustoodet ja toiduainet, millest mõned on suure majandusliku potentsiaaliga. Komisjon on saanud 18 uut eri liikmesriikidest pärit registreerimistaotlust.3. See vahend võimaldab tootjatel oma toodete turuväärtust tõsta, kaitstes samal ajal tarbijaid väärade talitusviiside eest ja tagades ühtlasi õiglase kaubanduse. Peamiseks eeliseks, mida määruses ettenähtud registreerimine annab, on toote identifitseerimine, kasutades selleks registreeritud nime koos tähisega „garanteeritud traditsiooniline eritunnus“ ja ühenduse logo. Nime kasutamisel on kaks võimalust: registreerimine võib olla tehtud koos tehnospetsifikaati järgivate tootjate nime kasutamise klausliga või ilma. Alates määruse jõustumisest on nime kasutamine reserveeritud ainult viie registreerimise puhul. Liikmesriikidel on kohustus kaitsta tähist „garanteeritud traditsiooniline eritunnus“, vastavat logo ja reserveeritud nimesid. Intellektuaalomandi õigused TRIPS-lepingute tähenduses traditsioonilisi garanteeritud eritooteid ei hõlma.4. Tuleb tagada, et Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) liikmesriikide tootjad saaksid registreerimist kasutada ilma samaväärsuse ja vastastikkuse tingimusteta ning et nimetatud riikide kodanikud, kes suudavad tõestada, et neil on õigustatud huvi, saaksid registreerimisele vastuväiteid esitada. Lisaks sellele peavad WTO liikmesriikide tootjad saama võrdse kohtlemise klausli alusel garanteeritud traditsioonilise eritunnusena registreeritud tehnospetsifikaate samamoodi kasutada nagu Euroopa Liidu liikmesriikide tootjad. Peale selle tuleks ette näha sätted, mis arvestaksid varasemate intellektuaalomandi õiguste, nagu kaubamärgid ja geograafilised tähised, olemasolu ja ulatusega.5. Ettepaneku eesmärk on lisaks lihtsustada ja täpsustada menetlust ning muuta selgemaks taotluste hindamisse kaasatud eri asutuste vastutus. Selgemaks muudetakse põhimõte, et need ülesanded, mida saab paremini täita riigi tasandil, peavad loomulikult jääma riigiasutuste pädevusse, kes peavad siiski hoolitsema huvitatud isikute, kaasa arvatud kolmandad riigid, võrdse kohtlemise eest.6. Praegu toimub garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste registreerimismenetlus kahes järgus: esmalt esitab tootjarühm asjaomase liikmesriigi pädevatele asutustele registreerimistaotluse. Teiseks edastavad riigiasutused taotluse komisjonile registreerimiseks ning viimane edastab tõlgitud taotluse teistele liikmesriikidele.7. Praegu edastavad liikmesriigid komisjonile üldiselt liiga mahukaid ja üksikasjalikke toimikuid. Tehakse ettepanek, et ühenduse tasandil edastatakse ainult tehnospetsifikaat, asjaomaste põllumajandustoodete ja toiduainete traditsioonilise eripära hindamise eest vastutavad riigiasutused.8. Lisaks avaldaks komisjon Euroopa Liidu Teatajas taotluse põhielemendid, mis võimaldaks kõigil õigustatud huviga isikutel esitada registreerimisele vastuväide. Et vältida olukorda, mil komisjon peab menetlema teinekord üsna fantastilisi ja kuritahtlikke vastulauseid, tehakse ettepanek määrata kindlaks vastulause vastuvõtmise alused. Need meetmed peavad võimaldama haldusmenetluse lihtsustamist ühenduse tasandil.9. Ettepanek sisaldab arvukalt lihtsustusi ja selgitusi. On ilmnenud, et tootjad ja teised asjaomased ettevõtjad ei ole määruse mõttest selgelt aru saanud. Kasutatud terminid on keerulised ja mõisted ei ole piisavalt täpsed. Terminit „traditsiooniline” ei ole sootuks määratletud. Ühtlasi tehakse ettepanek parandada mõningad vastuolud, nagu vastuväite esitamise tähtaeg tehnospetsifikaadi muutmise taotluse puhul, mille pikkusena on ühes lõikes sätestatud kuus kuud, teises aga kolm kuud.10. Võimaluse korral on tehtud ettepanek samasugusteks parendusteks, nagu on välja pakutud geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse süsteemi puhul, eriti kui käsitletakse kontrollisüsteemi, registreerimis- ja vastuväitemenetlust, tähise „garanteeritud traditsiooniline eritunnus” või ühenduse logo kohustuslikku kasutamist toote märgistusel ning registreerimistaotlustega seotud aspektides korralduskomitee poole pöördumist.11. Nende muudatuste põhijooni on arutatud huvitatud isikutega. Põllumajandustoodete kvaliteedi nõuandekomitees (juunis 2005) ning põllumajandustoodete ja toiduainete eripärasertifikaatide regulatiivkomitees toimunud arutelud on edunäidete abil süsteemi kasulikkuse esile toonud.12. Ettenähtud meetmetel ei ole finantsmõju Euroopa ühenduste üldeelarvele.2005/0270(CNS)EttepanekNÕUKOGU MÄÄRUSpõllumajandustoodete ja toiduainete garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kohtaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[1]ning arvestades järgmist:(1) Põllumajandustoodete ja toiduainete tootmisel, valmistamisel ja turustamisel on ühenduse majanduses oluline koht.(2) Põllumajandusliku tootmise mitmekesistamist tuleks soosida. Eripäraste traditsiooniliste toodete edendamine võib tuua märkimisväärset kasu maapiirkondade, eelkõige vähem soodsate tingimustega või kõrvaliste piirkondade majandusele, suurendades ühelt poolt põllumajandustootjate sissetulekuid ning teiselt poolt säilitades maapiirkondade elanikkonda nendel aladel.(3) Siseturu toiduainetesektori hea toimimise huvides tuleks ettevõtjatele tagada vahendid, mis võimaldaksid neil oma toodete turuväärtust tõsta, kaitstes samal ajal tarbijaid väärade talitusviiside eest ja tagades ühtlasi õiglase kaubanduse.(4) Nõukogu 14. juuli 1992. aasta määruses (EMÜ) nr 2082/92 põllumajandustoodete ja toiduainete eripärasertifikaatide kohta[2] määratleti eripärasertifikaadid ning komisjoni määruses (EMÜ) nr 1848/93, milles sätestatakse nõukogu määruse (EMÜ) nr 2082/92 üksikasjalikud rakenduseeskirjad,[3] määratleti ja võeti kasutusele tähis „garanteeritud traditsiooniline eritunnus”. Eripärasertifikaadid, mida sagedamini nimetatakse „garanteeritud traditsioonilisteks eritunnuseks“, võimaldavad vastata tarbijate nõudlusele seoses eripäraste traditsiooniliste toodetega. Arvestades turuleviidavate toodete mitmekesisust ja nende kohta antava teabe rohkust, tuleb tarbijale parema valikuvõimaluse tagamiseks anda selget ja lühidat teavet toiduainete eripära kohta.(5) Selguse mõttes ei tuleks enam kasutada mõistet „eripärasertifikaat“, vaid mõistet „garanteeritud traditsiooniline eritunnus“, mis on lihtsamini mõistetav, ning selleks, et tootjad ja tarbijad saaksid paremini aru määruse mõttest, tuleks täpsustada eripära määratlust ning määratleda termin „traditsiooniline”.(6) Mõned tootjad soovivad traditsiooniliste põllumajandustoodete või toiduainete turuväärtust tõsta, kuna need erinevad oma eriliste omaduste poolest selgelt teistest samalaadsetest toodetest ja toiduainetest. Tarbija kaitsmiseks peaks sertifitseeritud eripära olema kontrollitud. Selline vabatahtlik süsteem, mis võimaldab ettevõtjatel toiduainete kvaliteeti ühenduse tasandil tutvustada, peab igati tagama selle, et kõik tutvustatavad andmed kaubanduses oleksid põhjendatud.(7) Põllumajandustoodete ja toiduainete märgistamine toimub ühenduses sätestatud üldeeskirjade ja eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiivi 2000/13/EÜ (toidu märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta)[4] kohaselt. Nende eripära arvestades tuleks garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste suhtes kehtestada siiski täiendavad erisätted. Selleks et ühenduse territooriumil toodetud toodete garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste identifitseerimist lihtsustada ja kiirendada, tuleb kasutusele võtta vastavad märgistusel kohustuslikud tähised ja ühenduse sümbolid, kusjuures tuleb ette näha mõistlik aeg, mille jooksul ettevõtjad saavad selle kohustusega kohaneda.(8) Et tagada põllumajandustoodete ja toiduainete tõendatud eripäraste omaduste püsivus, peavad tootjate ühendused nimetatud omadused tehnospetsifikaadis ise määratlema. Võimalus garanteeritud traditsioonilise eritunnuse registreerimiseks on ka kolmandate riikide tootjatel.(9) Ühenduse territooriumil kaitstavate garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste üle peab olema usaldusväärne kontrollikord, mis põhineb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrusel (EÜ) nr 882/2004 ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda-ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks,[5] ning kontrolli korral, mis tagab, et ettevõtjad järgivad tehnospetsifikaadi sätteid enne põllumajandustoodete ja toiduainete turustamist.(10) Kaitse saamiseks peavad garanteeritud traditsioonilised eritunnused olema ühenduse tasandil registreeritud. Registrisse kandmine võimaldab samuti tagada ettevõtjate ja tarbijate informeerituse.(11) Asjaomase liikmesriigi asutused peavad hindama iga registreerimistaotlust, lähtudes ühistest miinimumnõuetest, kaasa arvatud riigi tasandil vastuväitemenetlus, kindlustamaks, et asjaomane põllumajandustoode või toiduaine on traditsiooniline ja et tal on eripärased omadused. Seejärel tuleb kontrollimisse kaasata komisjon, selleks et tagada ühtne lähenemine liikmesriikidest edastatud taotlustele ja kolmandate riikide tootjate esitatud registreerimistaotlustele.(12) Registreerimismenetluse tõhustamiseks tuleks vältida tegelemist kuritahtlike ja põhjendamatute vastuväidete menetlemisega ning täpsustada alused, millistel komisjon talle esitatud vastuväite vastuvõetavaks tunnistab. Kolmandate riikide õigustatud huviga kodanikel on õigus esitada vastuväide samade kriteeriumide alusel kui ühenduse tootjatel. Tõendid ja hinnangud nende kriteeriumide kohta tuleb esitada ühenduse territooriumi silmas pidades. Arvestades saadud kogemusi, tuleks muuta vastuväite esitamise ja vastulause korral liikmesriikidevaheliste läbirääkimiste tähtaegu.(13) Ette tuleks näha varasemate intellektuaalomandi õiguste olemasolu ja ulatust tagavad sätted.(14) Ebaõiglaste konkurentsitingimuste ärahoidmiseks peab igal tootjal, sealhulgas kolmanda riigi tootjal, olema võimalus kasutada kas registreeritud nime koos tähisega ja vajaduse korral ühenduse logo või nime, mis on registreeritud oma põhikujul, juhul kui põllumajandustoode või toiduaine, mida ta toodab või töötleb, vastab asjakohase tehnospetsifikaadi nõuetele ja ta pöördub kontrolliasutuse poole vastavalt käesoleva määruse sätetele.(15) Selleks et põllumajandustoote või toiduaine eripäraga seotud tähised pakuksid tootjatele huvi ja ühtaegu ärataksid tarbijates usaldust, tuleb neile tagada seaduslik kaitse ning need peavad kuuluma ametlikule kontrollimisele.(16) Kui garanteeritud traditsioonilise eritunnuse kohta ei ole kindlaksmääratud tähtaja jooksul komisjonile ühtegi kontrolliasutust teatatud ja seetõttu ei ole registreeritud tehnospetsifikaadile vastavat tootmist toimunud, tuleb registreerimine kehtetuks tunnistada.(17) Käesoleva määruse rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks sätestada vastavalt nõukogu 28. juuni 1999 otsusele 1999/468/EÜ (millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused)[6].(18) Käesolevas määruses tuleks ette näha sätted, mida kohaldatakse enne määruse jõustumist komisjonile laekunud registreerimistaotluste suhtes, eriti seoses registreerimismenetluse edenemisega. Lisaks tuleb anda ettevõtjatele mõistlik aeg eraõiguslike kontrolliasutuste ning garanteeritud traditsiooniliste eritunnustega turustatavate põllumajandustoodete ja toiduainete märgistamisega kohanemiseks.(19) Selguse ja läbipaistvuse huvides tuleks tunnistada määrus (EMÜ) nr 2082/92 kehtetuks ja asendada see uue määrusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1 Reguleerimisala1. Käesolevas määruses on sätestatud eeskirjad, mille kohaselt garanteeritud traditsioonilise eritunnuse võivad saada:a) asutamislepingu I lisas loetletud inimtoiduks mõeldud põllumajandustooted;b) käesoleva määruse I lisas loetletud toiduaineid.Käesoleva määruse I lisa võib muuta vastavalt artikli 18 lõikes 2 sätestatud korrale.2. Käesolevat määrust kohaldatakse, ilma et see piiraks ühenduse teiste eriomaste õigusaktide kohaldamist.3. Käesolevas määruses käsitletavate garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste suhtes ei kohaldata Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/34/EÜ[7].Artikkel 2 Mõisted1. Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:a) eripära – tunnusjoon või tunnusjoonte kogum, mille poolest põllumajandustoode või toiduaine selgelt erineb teistest samalaadsetest samasse kategooriasse kuuluvatest toodetest või toiduainetest;b) traditsiooniline – mille puhul on tõestatud toote kasutamine ühenduse turul tavaliselt vähemalt ühe inimpõlve pikkuseks peetava ajavahemiku jooksul;c) garanteeritud traditsiooniline eritunnus – tunnus, mis antakse traditsioonilisele põllumajandustootele või toiduainele, mida ühendus tunnustab selle eripära tõttu käesoleva määruse kohase registreerimise kaudu;d) rühm – igasugune ühe ja sama põllumajandustoote või toiduainega seotud tootjate või töötlejate ühendus, sõltumata tema õiguslikust vormist ja koosseisust.2. Artikli 1 punktis a osutatud tunnusjoon või tunnusjoonte kogum võib olla seotud kas toote põhiomadustega, nagu füüsikalised, keemilised, mikrobioloogilised või organoleptilised omadused, või toote tootmis- või töötlemismeetodiga või toote tootmise või töötlemise käigus vajalike eritingimustega.Põllumajandustoote või toiduaine esitlemist ei loeta tunnusjooneks artikli 1 punkti a tähenduses.Artikli 1 punktis a määratletud eripära ei või seisneda üksnes kvalitatiivses või kvantitatiivses koostises.Teised huvitatud isikud võivad lõike 1 punktis d sätestatud rühmas osaleda.Artikkel 3 RegisterVastavalt käesolevale määrusele ajakohastab komisjon ühenduse tasandil tunnustatud garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste registrit.Registris peetakse eraldi kahte garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste nimekirja vastavalt sellele, kas toote või toiduaine nime kasutamine on tehnospetsifikaati järgivatele tootjatele reserveeritud või mitte.Artikkel 4 Toodetele ja nimedele esitatavad nõuded1. Artiklis 3 nimetatud registrisse kandmiseks peab põllumajandustoode või toiduaine olema kas toodetud traditsioonilisest toorainest, olema traditsioonilise koostisega või toodetud ja/või töödeldud traditsioonilisel viisil.Registreerida ei ole lubatud sellist põllumajandustoodet või toiduainet, mille eripära seisneb lähtekohas või geograafilises päritolus. Geograafiliste mõistete kasutamine on siiski lubatud.2. Et nimi registreeritaks, peab see:a) olema iseenesest eripärane või;b) väljendama põllumajandustoote või toiduaine eripära.Esimese lõigu punktis a osutatud eripärane nimi peab olema traditsiooniline ja vastama riiklikele õigusnormidele või olema tavakasutuses juurdunud.Esimese lõigu punktis b osutatud eripära väljendavat nime ei või registreerida, kuia) see toetub ainult üldist laadi väitele, mida kasutatakse mingi põllumajandustoodete või toiduainete rühma puhul, või väitele, mis on sätestatud ühenduse eriomastes õigusaktides;b) see on eksitav, nagu näiteks eelkõige nimi, mis viitab toote ilmsele omadusele või väljendab toote omadusi, mis ei vasta spetsifikaadile ning võib seetõttu tarbijat toote omaduste osas eksitada.Artikkel 5 Suhted intellektuaalomandi õigustega1. Toodet ei registreerita garanteeritud traditsioonilise eritunnusega tootena, kui nimi on identne või sarnane identsetel või samalaadsetel toodetel kasutatava registreeritud kaubamärgiga ja on segamini mineku oht või kui nimi sisaldab ühenduse territooriumi geograafilist tähist.2. Taimesortide või loomatõugude nimetusi võib garanteeritud traditsioonilise eritunnuse nimetuses kasutada tingimusel, et need ei ole toote iseloomu suhtes eksitavad.Artikkel 6 Tehnospetsifikaat1. Garanteeritud traditsioonilise eritunnuse saamiseks peab põllumajandustoode või toiduaine vastama tehnospetsifikaadile.2. Tehnospetsifikaat sisaldab vähemalt järgmisi elemente:a) ühes või mitmes keeles esitatud artikli 4 lõikes 2 osutatud nimetus koos märkega selle kohta, kas rühm taotleb registreerimist koos nime reserveerimisega või ilma ning kas ta soovib juhinduda artikli 13 lõike 3 tingimustest;b) põllumajandustoote või toiduaine peamiste füüsikaliste, keemiliste, mikrobioloogiliste ja organoleptiliste omaduste kirjeldus;c) põllumajandustoote või toiduaine selle tootmismeetodi, mida tootjad peavad järgima, kaasa arvatud tooraine või kasutatavate koostisosade laad ja omadused, ning töötlemismeetodi kirjeldus;d) eripära määratlevad põhielemendid ja vajaduse korral kasutatud kriteeriumid;e) artikli 4 lõike 1 esimeses lõigus osutatud traditsioonilisust tõendavad elemendid;f) eripära miinimumnõuded ja kontrollikord.Artikkel 7 Registreerimistaotlus1. Põllumajandustoote või toiduaine eripära registreerimist on õigus taotleda ainult rühmal.Mitu liikmesriikidest või kolmandatest riikidest pärit rühma võivad esitada ühise taotluse.2. Rühm võib taotleda üksnes selliste põllumajandustoodete või toiduainete registreerimist, mida ta toodab või valmistab.3. Registreerimistaotlus sisaldab:a) taotlejarühma nime;b) artiklis 6 osutatud tehnospetsifikaati;c) eripära ja traditsioonilisust tõendavaid dokumente;d) viiteid artiklis 15 osutatud kontrollistruktuuri(de)le.4. Kui rühm asub liikmesriigis, esitatakse taotlus selle liikmesriigi pädevatele asutustele, kus rühm on asutatud.Et kontrollida taotluse põhjendatust ja vastavust käesoleva määruse tingimustele, hindab liikmesriik seda asjakohasel moel.5. Liikmesriik viib lõike 4 teises lõigus sätestatud hindamise käigus riigi tasandil läbi vastuväitemenetluse, tagades nimetatud taotluse asjakohase avaldamise ning nähes ette mõistliku aja, mille jooksul iga selle riigi territooriumil asutatud õigustatud huviga isik võib esitada taotlusele oma vastuväite.Liikmesriik hindab saadud vastuväidete vastuvõetavust vastavalt artikli 9 lõike 3 esimeses lõigus sätestatud kriteeriumidele.6. Kui artiklite 4, 5 ja 6 nõuded on täidetud, edastab pädev asutus komisjonile:-  taotlejarühma nime;-  artiklis 6 osutatud tehnospetsifikaadi;-  viited artiklis 15 nimetatud kontrollistruktuuri(de)le;-  liikmesriigi kinnituse, et rühma esitatud taotlus vastab käesoleva määruse tingimustele ja selle kohaldamiseks vastuvõetud eeskirjadele.7. Kui põllumajandustoodet või toiduainet käsitlev taotlus tuleb kolmanda riigi rühmalt, esitatakse see komisjonile kas otse või kolmanda riigi pädevate asutuste kaudu ning see peab sisaldama lõikes 3 sätestatud elemente.8. Käesolevas artiklis osutatud komisjonile saadetavad dokumendid vormistatakse ühes ühenduse ametlikus keeles või lisatakse neile kinnitatud tõlge ühte ühenduse ametlikku keelde.Artikkel 8 Kontrollimine komisjonis1. Komisjon kontrollib taotlust, selleks et veenduda taotluse põhjendatuses ja vastavuses käesoleva määruse tingimustele.Komisjon avaldab nimekirja nimetustest, mille registreerimist taotletakse, ning taotluste komisjonile esitamise kuupäeva.2. Kui käesoleva määruse tingimused näivad olevat täidetud, avaldab komisjon Euroopa Liidu Teatajas artiklis 6 osutatud tehnospetsifikaadi ning viited taotluse esitanud taotlejarühmale ja artiklis 15 osutatud kontrollistruktuuri(de)le.Vastupidisel juhul jätab komisjon vastavalt artikli 18 lõikele 3 registreerimistaotluse rahuldamata.Artikkel 9 Vastuväited1. Nelja kuu jooksul artikli 8 lõike 2 esimeses lõigus osutatud Euroopa Liidu Teatajas avaldamisest arvates võib iga liikmesriik või kolmas riik esitada komisjonile kavandatava registreerimise kohta põhjendatud vastuväite.2. Iga otseselt ja isiklikult asjaga seotud füüsiline või juriidiline isik, kes elab või on asutatud mõnes muus liikmesriigis kui see, kes registreerimist taotleb, või kolmandas riigis, võib esitada kavandatavale registreerimisele põhjendatud vastuväite.Liikmesriigis elava või asutatud füüsilise või juriidilise isiku taotlus esitatakse lõike 1 kohase vastuväite esitamise tähtaja jooksul selle liikmesriigi pädevale asutusele.Kolmandas riigis elava füüsilise isiku või seal asutatud juriidilise isiku taotlus esitatakse lõikes 1 kehtestatud tähtaja jooksul komisjonile kas otse või asjaomase kolmanda riigi pädevate asutuste kaudu.3. Vastuvõetavad on üksnes need lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul komisjonile saadetud vastuväited, mis näitavad:a) kas artiklites 2, 4 ja 5 sätestatud tingimuste mittejärgimist;b) või seda, et tegemist on artikli 13 lõikele 2 vastava taotlusega, et nime on õiguspäraselt, üldtuntult ja majanduslikult märkimisväärses ulatuses kasutatud samalaadsete põllumajandustoodete või toiduainete puhul.Komisjon kontrollib vastuväidete vastuvõetavust.Esimeses lõigus sätestatud kriteeriume peab tõendama ja hindama, võttes arvesse ühenduse territooriumi.4. Kui komisjon ei saa ühtegi lõike 3 kohaselt vastuvõetavat vastuväidet, registreerib ta garanteeritud traditsioonilise eritunnuse.Registreerimine avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.5. Kui vastuväide on lõike 3 kohaselt vastuvõetav, kutsub komisjon huvitatud isikuid asjakohaseid nõupidamisi alustama.Kui huvitatud isikud jõuavad kuue kuu jooksul kokkuleppele, teatavad nad komisjonile kõik kokkuleppe asjaolud, kaasa arvatud taotluse ja vastuväite esitajate seisukohad. Kui artikli 8 lõike 2 sätete kohaselt avaldatud asjaolusid ei ole vaja muuta või on vaja teha vaid väikesi muudatusi, jätkab komisjon vastavalt käesoleva artikli lõikele 4. Muudel juhtudel viib ta artikli 8 lõikes 1 sätestatud hindamise uuesti läbi.Kui kokkuleppele ei jõuta, teeb komisjon otsuse artikli 18 lõikes 3 sätestatud korras, võttes arvesse mõistlikke ja õiglasi tavasid ning segiajamise tegelikku tõenäosust.Nimetatud otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.6. Käesolevas artiklis osutatud komisjonile saadetavad dokumendid vormistatakse ühes ühenduse ametlikus keeles või lisatakse neile kinnitatud tõlge ühte ühenduse ametlikku keelde.Artikkel 10 TühistamineKomisjon võib otsustada garanteeritud traditsioonilise eritunnuse registreerimise tühistada, kui pärast määratud tähtaja möödumist ei ole vastavalt artiklile 15 ühtegi kontrolliasutust teatatud.Artikkel 11 Tehnospetsifikaadi muutmine1. Tehnospetsifikaadi muutmist võib taotleda liikmesriik oma territooriumil asutatud garanteeritud traditsioonilise eritunnusega toote tootjarühma taotlusel või kolmandas riigis asutatud garanteeritud traditsioonilise eritunnusega toote tootjarühm. Viimasel juhul esitatakse taotlus komisjonile kas otse või kolmanda riigi pädevate asutuste kaudu.Taotluses tuleb näidata ära õigustatud majanduslik huvi ning kirjeldada ja põhjendada taotletavaid muudatusi.Muutmise heakskiitmise taotlust menetletakse artiklites 7 kuni 9 sätestatud korras. Kui taotletavad muudatused on väikesed, otsustab komisjon muudatuste heakskiitmise ilma artikli 8 lõikes 2 ning artiklis 9 sätestatud menetluskorda järgimata.2. Liikmesriikide pädevad asutused hoolitsevad selle eest, et iga tootja või töötleja, kes kohaldab tehnospetsifikaati, mille muutmist taotletakse, oleks avaldamisest teadlik. Lisaks artikli 9 lõikes 3 osutatud vastuväidetele on vastuvõetavad need vastuväited, mis näitavad majanduslikku huvi garanteeritud traditsioonilise eritunnusega toote tootmise vastu.Artikkel 12 Tähised ja sümbolid1. Märgistusel, reklaamis või põllumajandustoote või toiduainega seotud dokumentatsioonis võivad garanteeritud traditsioonilist eritunnust kasutada ainult tehnospetsifikaati järgivad tootjad.2. Kui ühenduse territooriumil valmistatud põllumajandustoote või toiduaine märgistusel viidatakse garanteeritud traditsioonilisele eritunnusele, peavad seal kajastuma registreeritud nimi, tähis „garanteeritud traditsiooniline eritunnus” või selle lühend „GTE” ning sellega seotud ühenduse sümbol.3. Väljaspool ühenduse territooriumi toodetud garanteeritud traditsiooniliste eritunnusega toodete märgistusel ei ole lõikes 2 osutatud nimetuste kasutamine kohustuslik.Artikkel 13 Registreeritud nimega seotud tingimused1. Artikli 9 lõikes 4 sätestatud avaldamisest alates võib artiklis 3 osutatud registrisse kantud nime kasutada tehnospetsifikaadile vastava põllumajandustoote või toiduaine garanteeritud traditsioonilise eritunnuse märkimiseks ainult artiklis 12 sätestatud tingimustel. Registreeritud nimede kasutamist võib siiski jätkata tehnospetsifikaadile mittevastavate toodete märgistusel, aga sinna ei või märkida tähist „garanteeritud traditsiooniline eritunnus”, lühendit „GTE” ega sellega seotud ühenduse sümbolit.2. Garanteeritud traditsioonilise eritunnuse võib registreerida koos nime reserveerimisega avaldatud tehnospetsifikaadile vastavale põllumajandustootele või toiduainele, tingimusel et rühm on seda oma registreerimistaotluses taotlenud ning sellele ei järgne artiklis 9 sätestatud menetlust seoses asjaoluga, et nime on õiguspäraselt, üldtuntult ja majanduslikult märkimisväärses ulatuses kasutatud samalaadsete põllumajandustoodete või toiduainete puhul. Artikli 9 lõikes 4 sätestatud tähtpäevast alates ei või registreeritud tehnospetsifikaadile mittevastavate samalaadsete põllumajandustoodete ja toiduainete märgistusel kasutada nime isegi ilma tähiseta „traditsiooniline garanteeritud eritoode” või lühendita „TGE” või vastava ühenduse sümbolita.3. Nimetuste puhul, mille registreerimist taotletakse ainult ühes keeles, võib rühm tehnospetsifikaadis ette näha, et toote turustamisel sisaldaks märgistus lisaks originaalkeelsele nimele teiste keelte puhul märget, et toode on saadud vastavalt taotluse päritolupiirkonna, -liikmesriigi või kolmanda riigi traditsioonidele.Artikkel 14 Kontrollisüsteem1. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva määrusega hõlmatud ettevõtjate puhul teostataks määruses (EÜ) nr 882/2004 ettenähtud kontrolli.2. Liikmesriigid lülitavad käesoleva määrusega hõlmatud ettevõtjad määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklites 41, 42 ja 43 sätestatud mitmeaastastesse riiklikesse kontrolliplaanidesse ning nimetatud määruse artiklis 44 sätestatud aastaaruannetesse.3. Vastavalt määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklile 4 määravad liikmesriigid pädeva keskasutuse, kes vastutab konkreetselt käesoleva määrusega seotud kontrollisüsteemi kohaldamise eest.Artikkel 15 Ettevõtjatepoolse tehnospetsifikaatide järgmise kontrollimine1. Toodete kontrollimiseks enne turustamist eesmärgiga välja selgitada tehnospetsifikaatide järgimine asjaomaste ettevõtjate poolt, võib artikli 14 lõikes 3 sätestatud pädev asutus määrata ühe või mitu ametlikku kontrolliasutust või delegeerida nimetatud kontroll ühele või mitmele eraõiguslikule kontrolliasutusele.Vastavalt artikli 7 lõike 3 punktile d määratakse registreerimistaotluses üks või mitu kõnealuseid põllumajandustooteid või toiduaineid kontrollivat asutust.Kui tootmine toimub kolmandas riigis, määratakse registreerimistaotluses üks või mitu esimeses lõigus nimetatud kontrolli teostavat avalik-õiguslikku või eraõiguslikku asutust.2. Lõikes 1 nimetatud kontrolli teostavad eraõiguslikud asutused akrediteeritakse vastavalt standardile EN 45011 või sellega võrdsustatud standardile.3. Lõikes 1 osutatud avalik-õiguslikel või eraõiguslikel kontrolliasutustel peab olema pädevus käesoleva määruse täitmisele sundimiseks, sealhulgas vajadusel sanktsioonide kohaldamiseks, kui nad leiavad, et nende pädevusvaldkonda kuuluvat kaitstud nimetust kandev põllumajandustoode või toiduaine tehnospetsifikaadile ei vasta.4. Iga liikmesriik teatab komisjonile artikli 14 lõikes 3 osutatud pädeva asutuse ning lõike 1 esimeses lõigus osutatud võimalike määratud ametlike kontrolliteenistuste ning volitatud eraõiguslike kontrolliasutuste nimed ja koordinaadid, nende vastavad pädevusvaldkonnad ning kõik muudatused neis andmetes.Kolmandas riigis asuva tootja kohta edastab komisjonile esimeses lõigus osutatud teabe rühm või rühma puudumisel tootja kas otse või vastavate kolmanda riigi asutuste kaudu.Komisjon avaldab esimeses ja teises lõigus sätestatud andmed, mida perioodiliselt ajakohastatakse.5. Tagamaks, et käesolevas artiklis osutatud asutused käesolevat määrust täitvaid tootjaid kontrollida saaksid, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed.6. Käesolevas artiklis osutatud kontrollimistega kaasnevad kulutused kannavad nendega seotud ettevõtjad.Artikkel 16 Tootjate avaldused kontrolliasutustele1. Iga liikmesriigi tootja, kes esmakordselt soovib garanteeritud traditsioonilise eritunnusega toodet tootma hakata, isegi kui ta kuulub algsesse taotlejarühma, teatab sellest õigeaegselt oma asukohaliikmesriigi poolt artikli 14 lõike 3 kohaselt pädevaks asutuseks määratud kontrolliteenistusele või -asutusele.2. Iga kolmanda riigi tootja, kes esmakordselt soovib garanteeritud traditsioonilise eritunnusega toodet tootma hakata, isegi kui ta kuulub algsesse taotlejarühma, teatab sellest õigeaegselt tootjarühma või kolmanda riigi pädeva asutuse poolt osutatud kontrolliteenistusele või -asutusele.3. Määratud kontrolliteenistus või -asutus hoolitseb selle eest, et tootja järgiks enne toote turustamist tehnospetsifikaadis avaldatud üksikasju.Artikkel 17 Kaitse1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et kindlustada õiguslik kaitse kõigi tähise „garanteeritud traditsiooniline eritunnus” ja ühenduse vastava sümboli kuritarvitamise või eksitava kasutamise ning artikli 13 kohaselt reserveeritud registreeritud nimede mis tahes matkimise eest.2. Registreeritud nimesid kaitstakse mis tahes tarbijat eksitava tegevuse eest, sealhulgas eelkõige tegevuse eest, mis jätab tarbijale mulje, nagu kannaks põllumajandustoode või toiduaine ühenduse poolt tunnustatud garanteeritud traditsioonilist eritunnust.3. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, selleks et riigi tasandil kasutatavaid müüginimetusi ei saaks segamini ajada registreeritud ja artikli 13 lõike 2 kohaselt reserveeritud nimedega.Artikkel 18 Alaline garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste komitee1. Komisjoni abistab alaline garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste komitee, kuhu kuuluvad liikmesriikide esindajad ja eesistujana komisjoni esindaja.2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 ettenähtud tähtajaks määratakse kolm kuud.3. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 4 ja 7.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 4 lõikes 3 ettenähtud tähtajaks määratakse kolm kuud.4. Komitee võtab vastu oma töökorra.Artikkel 19 Rakendamine ja üleminekusätted1. Vastavalt artikli 18 lõikele 2 võetakse käesoleva määruse elluviimiseks vastu üksikasjalikud eeskirjad. Need hõlmavad eelkõige järgmist:a) üksikasju nende elementide kohta, mida peab sisaldama artikli 6 lõikes 2 osutatud tehnospetsifikaat.b) liikmesriikides või kolmandates riikides asuvate rühmade poolt artikli 7 lõike 1 kohase registreerimistaotluse esitamise üksikasjalikku korda;c) artikli 7 lõikes 3 sätestatud registreerimistaotluste, artikli 7 lõikes 7 sätestatud registreerimistaotluste ja artiklis 11 sätestatud muutmistaotluste komisjonile edastamise üksikasjalikku korda;d) artiklis 3 sätestatud garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste registriga seotud üksikasjalikku korda;e) artiklis 9 sätestatud vastuväidetega, sealhulgas nendega, mis käsitlevad huvitatud isikute vahelisi asjaomaseid nõupidamisi, seotud üksikasjalikku korda;f) artiklis 10 sätestatud garanteeritud traditsioonilise eritunnuse tühistamise üksikasjalikku korda;g) artiklis 12 sätestatud tähiste ja sümbolitega seotud üksikasjalikku korda;h) artikli 11 lõike 1 neljandas lõigus sätestatud väikeste muudatuste üksikasjalikku korda;i) artikli 15 lõikes 2 osutatud kontrolliasutuste vastavaid standardeid;j) artiklis 15 sätestatud ettevõtjatepoolse tehnospetsifikaatide järgimise kontrollimise üksikasjalikku korda.2. Määruse (EMÜ) nr 2082/92 alusel käesoleva määruse jõustumise ajaks juba registreeritud nimed võetakse automaatselt artiklis 3 nimetatud registrisse. Vastavad tehnospetsifikaadid loetakse artikli 6 lõikes 1 sätestatud tehnospetsifikaatideks.3. Komisjon võtab vastavalt artikli 18 lõikele 2 vastu määruse, mis kindlustab ülemineku määruses (EMÜ) nr 2082/92 ettenähtud eeskirjadelt käesoleva määruse omadele. Määruses sätestatakse täpsemalt, millist korda kohaldatakse määruse (EMÜ) nr 2082/92 alusel lahendamata registreerimistaotluste tõhusaks lahendamiseks. Selles korras peab sisalduma taotluse esitajatele määratud tähtpäevaks täiendavate andmete esitamise kohustus.Artikkel 20 MaksudLiikmesriigid võivad kehtestada haldustasu, mille eesmärk on käesoleva määruse kohaste registreerimistaotluste, vastuväidete ja muutmistaotluste hindamisega kaasnevate kulude katmine.Artikkel 21Määrus (EMÜ) nr 2082/92 tunnistatakse kehtetuks.Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele ja neid loetakse vastavalt II lisas esitatud vastavustabelile.Artikkel 22Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.Artikli 12 lõike 2 sätteid kohaldatakse alates 1. maist 2007.Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel,Nõukogu nimeleesistujaI LISAToiduained, millele on viidatud artikli 1 lõike 1 punktis b:-  Õlu,-  šokolaad ja muud kakaosisaldusega toidukaubad,-  kondiitri- ja leivatooted, koogid, küpsised ja muud pagaritooted,-  makarontooted, keetmata, keedetud või täidisega,-  eelnevalt töödeldud toidud,-  vürtsikastmete pooltooted,-  supid ja puljongid,-  taimeekstraktidest valmistatud joogid,-  jäätis ja puuviljajäätis.II LISAVastavustabelMäärus (EMÜ) nr 2082/92 | Käesolev määrus |Artikli 1 lõike 1 esimene taane | Artikli 1 lõike 1 esimene taane |Artikli 1 lõike 1 teine taane | Artikli 1 lõike 1 teine taane |Artikli 1 lõiked 2 ja 3 | Artikli 1 lõiked 2 ja 3 |Artikli 2 punkti 1 esimene lõik | Artikli 2 lõike 1 punkt a |Artikli 2 punkti 1 teine lõik | Artikli 2 lõike 2 teine lõik |Artikli 2 punkti 1 kolmas lõik | Artikli 2 lõike 2 kolmas lõik |Artikli 2 punkti 2 esimene lause | Artikli 2 lõike 1 punkt d |Artikli 2 punkti 2 teine lause | Artikli 2 lõike 2 neljas lõik |Artikli 2 punkt 3 | Artikli 2 lõike 1 punkt c |– | Artikli 2 lõike 1 punkt b |– | Artikli 2 lõike 2 esimene lõik |Artikkel 3 | Artikkel 3 |Artikli 4 lõike 1 esimene lõik | Artikli 4 lõike 1 esimene lõik |Artikli 4 lõige 2 | Artikli 4 lõike 1 teine lõik |Artikli 5 lõige 1 | Artikli 4 lõike 2 esimene lõik |Artikli 5 lõige 2 | Artikli 4 lõike 2 kolmas lõik |Artikli 5 lõige 3 | Artikli 4 lõike 2 teise lõigu esimene lause |Artikli 5 lõige 4 | Artikli 4 lõike 1 teise lõigu esimene lause |– | Artikkel 5 |Artikli 6 lõige 1 | Artikli 6 lõige 1 |Artikli 6 lõige 2 | Artikli 6 lõige 2 |Artikli 7 lõige 1 | Artikli 7 lõige 1 |– | Artikli 7 lõige 2 |Artikli 7 lõige 3 | Artikli 7 lõige 6 |– | Artikli 7 lõiked 7 ja 8 |Artikli 7 lõige 2 | Artikli 7 lõige 3 |– | Artikli 7 lõiked 4 ja 5 |– | Artikli 8 lõige 1 |Artikli 8 lõike 1 esimene lõik | – |Artikli 8 lõike 1 teine lõik | Artikli 8 lõike 2 esimene lõik |Artikli 8 lõige 2 | – |Artikli 8 lõige 3 | Artikli 9 lõiked 1 ja 2 |– | Artikli 9 lõige 3 |Artikli 9 lõige 1 | Artikli 9 lõige 4 |Artikli 9 lõige 2 | Artikli 9 lõige 5 |Artikkel 10 | Artikkel 10 |Artikli 11 lõige 1 | Artikli 11 lõike 1 esimene lõik |Artikli 11 lõike 2 esimene lõik | Artikli 11 lõike 1 kolmas lõik |– | Artikli 11 lõike 1 teine lõik |Artikli 11 lõike 2 teine lõik | Artikli 11 lõige 2 |Artikli 11 lõiked 3 kuni 4 | – |Artikkel 12 | Artikli 19 lõike 1 punkt g |Artikli 13 lõige 1 | Artikli 13 lõige 1 |Artikli 13 lõige 2 | Artikli 13 lõige 2 |– | Artikli 13 lõige 3 |Artikkel 14 | Artiklid 14 ja 15 |Artikli 15 lõige 1 | Artikli 12 lõige 1 |– | Artikli 12 lõiked 2 ja 3 |Artikli 15 lõige 2 | Artikli 16 lõige 1 |Artikli 15 lõige 3 | Artikli 16 lõige 3 |Artikkel 16 | – |Artikkel 17 | Artikli 17 lõiked 1 ja 2 |Artikkel 18 | Artikli 17 lõige 3 |Artikkel 19 | Artikkel 18 |Artikkel 20 | Artikkel 19 |Artikkel 21 | – |– | Artikkel 21 |Artikkel 22 | Artikkel 22 |Lisa | I lisa |– | II lisa |[1] ELT C …, …, lk ….[2] EÜT L 208, 24.7.1992, lk 9. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 1).[3] EÜT L 168, 10.7.1993, lk 35. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2167/2004 (ELT L 371, 18.12.2004, lk 8).[4] EÜT L 109, 6.5.2000, lk 29. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2003/89/EÜ (ELT L 308, 25.11.2003, lk 15).[5] ELT L 165, 30.4.2004, lk 1. Parandatud versioon ELT L 191, 28.5.2004, lk 1.[6] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[7] EÜT L 204, 21.7.1998, lk 37.


				|

		52011PC0566

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS topeltpõhja ja -parraste või samaväärsete konstruktsiooninõuete kiirendatud järkjärgulise kasutuselevõtu kohta ühekordse põhja ja parrastega naftatankerite puhul /* KOM/2011/0566 lõplik - 2011/0243 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           1. aprillil 1987. aastal otsustas[1] komisjon anda oma talitustele
ülesande kodifitseerida kõik seadusandlikud aktid hiljemalt
kümnenda muudatuse järel rõhutades, et see on minimaalne nõue ning et õiguse
arusaadavuse ja selguse jaoks tuleks talitustel püüda nende vastutusalas
olevaid tekste kodifitseerida veel tihedamini.
2.           Komisjon on esitanud ettepaneku
kodifitseerida Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. veebruari 2002. aasta
määrus (EÜ) nr 417/2002 topeltpõhja ja -parraste või samaväärsete konstruktsiooninõuete
kiirendatud järkjärgulise kasutuselevõtu kohta ühekordse põhja ja parrastega
naftatankerite puhul, millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ)
nr 2978/94[2].
Uus määrus pidi asendama sellesse inkorporeeritud õigusaktid[3].
3.           Vahepeal jõustus Lissaboni leping.
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 290 võimaldab seadusandjal delegeerida
komisjonile õiguse võtta vastu muid kui seadusandlikke akte, mis on
üldkohaldatavad ja mis täiendavad või muudavad seadusandliku akti teatavaid mitteolemuslikke
osi. Komisjoni vastuvõetud õigusakte nimetatakse uues aluslepingus kasutatava
terminoloogia kohaselt „delegeeritud” õigusaktideks (artikli 290 lõige 3).
4.           Määrus (EÜ) nr 417/2002 sisaldab
sätet, mille suhtes selline volituste delegeerimise oleks otstarbekas. Seetõttu
on kohane muuta määruse (EÜ) nr 417/2002 kodifitseerimine uuestisõnastamiseks,
et lisada vajalikud muudatused.
5.           Uuestisõnastamise ettepanek
on koostatud määruse (EÜ) nr 417/2002 ja selle muutmisaktide eelneva
konsolideerimise alusel kõikides ametlikes keeltes, mis on teostatud
Euroopa Liidu Väljaannete Talituse poolt andmetöötluse abil. Juhul kui
artiklitele on antud uued numbrid, siis vastavus vanade ja uute numbrite vahel
on näidatud tabelis, mis on uuestisõnastatud määruse II lisas.
ê 417/2002
(kohandatud)
2011/0243 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS
topeltpõhja ja -parraste või samaväärsete
konstruktsiooninõuete kiirendatud järkjärgulise kasutuselevõtu kohta ühekordse
põhja ja parrastega naftatankerite puhul
(uuestisõnastatud tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli Ö 100 Õ lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[4],
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[5],
toimides kooskõlas seadusandliku
tavamenetlusega,
ning arvestades järgmist:
ò uus
(1)
Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 18. veebruari 2002. aasta määrust (EÜ) nr 417/2002 topeltpõhja ja
-parraste või samaväärsete konstruktsiooninõuete kiirendatud järkjärgulise
kasutuselevõtu kohta ühekordse põhja ja parrastega naftatankerite puhul,
millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 2978/94[6] on korduvalt oluliselt muudetud[7]. Kuna kõnealusesse määrusesse
tuleb teha uusi muudatusi, on selguse huvides soovitatav kõnealune määrus
uuesti sõnastada.
ê 417/2002
põhjendus 1 (kohandatud)
(2)
Ühise transpordipoliitika raames Ö tuleks Õ võtta meetmeid, et
tõhustada meretranspordi ohutust ja vähendada reostust.
ê 417/2002
põhjendus 2 (kohandatud)
(3)
Ö Euroopa
Liit Õ on tõsiselt mures
naftatankeritega toimuvate laevaõnnetuste ning nendest tuleneva rannaalade
reostuse ja loomastiku ning taimestiku ja muude mere elusressursside
kahjustamise pärast.
ê 417/2002
põhjendus 3
(4)
Oma teatises ühise mereohutuspoliitika kohta
toonitas komisjon erakorralise keskkonna-ja transpordinõukogu 25. jaanuari
1993. aasta taotlust toetada Rahvusvahelist Mereorganisatsiooni (IMO) uute ja
olemasolevate laevade ohutuse erinevuste vähendamisel olemasolevate laevade
ajakohastamise ja/või järkjärgulise kasutuselt kõrvaldamisega.
ê 417/2002
põhjendus 4
(5)
Oma resolutsioonis ühise mereohutuspoliitika kohta[8] tervitas Euroopa Parlament
komisjoni teatist ja kutsus üles võtma meetmeid eeskätt tankerite ohutusnormide
tõhustamiseks.
ê 417/2002
põhjendus 5
(6)
Oma 8. juuni 1993. aasta resolutsioonis ühise
mereohutuspoliitika kohta[9]
toetas nõukogu täielikult komisjoni teatise eesmärke.
ê 417/2002
põhjendus 6
(7)
Oma 20. jaanuaril 2000. aastal tehtud resolutsioonis
naftareostuse kohta Prantsusmaa rannalähedastes vetes tervitas Euroopa
Parlament kõiki komisjoni pingutusi naftatankerite topeltpõhja ja -parrastega
konstruktsiooni kohustuslikuks muutmise kuupäeva varasemaks muutmisel.
ê 1726/2003 põhjendus
9
(8)
Euroopa Parlamendi resolutsioonis katastroofi
kohta, mille põhjustas naftatankeri “Prestiiž” hukkumine 21.
novembril 2002 Galiitsia ranniku lähistel, soovitatakse võtta otsustavamad ning
kiiremini jõustatavad meetmed, ning tõdetakse, et kõnesolev katastroof rõhutas
veel kord, et meresõiduohutuse suurendamiseks on vaja tõhusaid meetmeid
rahvusvahelisel ja Euroopa Liidu tasandil.
ê 417/2002
põhjendus 7
(9)
IMO on 1973. aasta rahvusvahelises konventsioonis
laevade põhjustatud merereostuse vältimise kohta ja sellega seotud 1978. aasta
protokollis (MARPOL 73/78) kehtestanud rahvusvaheliselt kokkulepitud reostuse
vältimise eeskirjad, mis käsitlevad naftatankerite konstruktsiooni ja
käitamist. Liikmesriigid on MARPOL 73/78 lepinguosalised.
ê 417/2002
põhjendus 8
(10)
Vastavalt MARPOL 73/78 artiklile 3.3 ei
kohaldata seda konventsiooni sõjalaevade, mereväe abilaevade või muude riigile
kuuluvate või riigi käitatavate laevade suhtes, mida kasutatakse ainult
riiklikel mittekaubanduslikel eesmärkidel.
ê 417/2002
põhjendus 9
(11)
Tankerite vanuse ja õnnetusjuhtumite statistika
võrdlus näitab vanemate laevade õnnetusjuhtumite kasvu. Rahvusvaheliselt on
kokku lepitud, et 1992. aasta MARPOL 73/78 muudatuste vastuvõtmine, mis
nõuavad topeltpõhja ja -parraste või samaväärsete konstruktsioonistandardite
kohaldamist olemasolevate ühekordse põhja ja parrastega naftatankerite suhtes,
kui need jõuavad teatavasse vanusesse, annab neile kokkupõrke või
karilejooksmise korral suurema kaitse juhusliku naftareostuse vastu.
ê 417/2002
põhjendus 10 (kohandatud)
(12)
Ö Euroopa
Liidu Õ huvides on võtta
vastu meetmed tagamaks, et liikmesriikide jurisdiktsiooni alla kuuluvatesse
sadamatesse ja avamereterminalidesse sisenevad Ö või sellel alal
ankrusse jäävad Õ ning liikmesriikide
lippude all sõitvad naftatankerid järgiksid Euroopa vetes juhusliku
naftareostuse ohu vähendamiseks MARPOL 73/78 I lisa eeskirja Ö 20 Õ, mis on Ö 2004 Õ. aastal üle vaadatud
Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni merekeskkonna kaitse
komitee (MEPC) otsusega Ö 117(52) Õ.
ê 457/2007
põhjendus 4 (kohandatud)
(13)
Ö 4. detsembril 2003. aastal võttis IMO vastu MEPC otsuse 114(50),
millega võeti kasutusele uus MARPOL 73/78 I lisa reegel 21, raskete õlide
klassi liigitatud õli (HGO) transportivate naftatankerite poolt põhjustatud
naftareostuse vältimise kohta, ning mis keelustab raskete õlide transpordi
ühekordse põhja ja parrastega tankerites. Õ Reegli Ö 21 Õ punktid 5, 6 ja 7
sätestavad võimaluse kehtestada erandeid Ö selle Õ reegli teatavate
sätete kohaldamisest. Euroopa Liidu nõukogu eesistujariigi Itaalia poolt
Euroopa Liidu nimel tehtud MEPC viienda istungjärgu (MEPC 50/3) ametlikus
raportis ülestähendatud avalduses on väljendatud poliitiline tahe nimetatud
erandeid mitte kohaldada.
ê 417/2002
põhjendus 11 (kohandatud)
(14)
IMO 6. märtsil 1992. aastal vastu võetud
MARPOL 73/78 konventsiooni muudatused jõustusid 6. juulil 1993. Need
meetmed kehtestavad 6. juulil 1996 ja pärast seda tarnitud
naftatankeritele topeltpõhja ja -parraste või samaväärse konstruktsiooni
nõuded, mille eesmärk on naftareostuse vältimine kokkupõrke või karilejooksmise
korral. Nende muudatuste raames jõustus alates 6. juulist 1995 enne seda
kuupäeva tarnitud ühekordse põhja ja parrastega tankerite järkjärgulise kõrvaldamise
kava, mis nõuab, et enne 1. juunit 1982 tarnitud tankerid vastaksid
hiljemalt 25 aastat ja mõnedel juhtudel 30 aastat pärast nende tarnimist
topeltpõhja ja -parraste või samaväärsetele konstruktsiooninõuetele. Selliseid
olemasolevaid ühekordse põhja ja parrastega tankereid ei lubata pärast Ö 2005 Õ. aastat ja mõnedel
juhtudel 2012. aastat käitada, kui nad ei vasta MARPOL 73/78 I lisa
eeskirja Ö 19 Õ topeltpõhja ja
-parraste või samaväärsetele konstruktsiooninõuetele. Olemasolevate pärast
1. juunit 1982 tarnitud tankerite puhul ja tankerite puhul, mis on
tarnitud enne 1. juunit 1982 ja ümber ehitatud vastavalt MARPOL 73/78
nõuetele eraldatud ballastitankide ja nende kaitstud asukoha osas, on kõige
hilisem tähtpäev 2026. aasta.
ê 417/2002
põhjendus 12 (kohandatud)
(15)
IMO merekeskkonna kaitse komitee 46. istungjärk
võttis 27. aprillil 2001. Ö aastal Õ otsusega MEPC 95(46)
Ö ning 4. detsembri 2003. aastal
otsusega MEPC 111(50) Õ vastu MARPOL 73/78
I lisa eeskirja Ö 20 Õ olulised parandused,
millega kehtestati uus ühekordse põhja ning parrastega naftatankerite
järkjärgulise kõrvaldamise kiirendatud kava. Vastavad lõppkuupäevad, millal
tankerid peavad vastama MARPOL 73/78 I lisa eeskirjale Ö 19 Õ, sõltuvad laeva
suurusest ja vanusest. Naftatankerid on selles kavas seetõttu jagatud kolme
liiki vastavalt nende tonnaažile, konstruktsioonile ja vanusele. Kõik need
liigid, kaasa arvatud madalaim Ö liik Õ 3, on Ö ELi‑siseses Õ kaubanduses
olulised.
ê 417/2002
põhjendus 13 (kohandatud)
(16)
Konkreetse ühekordse põhja ja parrastega naftatankeri
järkjärgulise kõrvaldamise tähtpäev on laeva tarnimiskuupäeva aastapäev
vastavalt kavale, mis algab aastal 2003 ja kestab liigi 1 naftatankerite puhul
kuni Ö 2005 Õ. aastani ning
liikide 2 ja 3 naftatankerite puhul Ö 2010 Õ. aastani.
ê 417/2002
põhjendus 15 (kohandatud)
(17)
Ö MARPOL 73/78
I lisa Õ eeskiri Ö 20 Õ kehtestab nõude, et Ö kõik ühekordse
põhja ja parrastega Õ naftatankerid võivad
jätkata tegevust pärast oma tarnimiskuupäeva aastapäeva 2005. aastal ainult
juhul, kui need vastavad 27. aprillil 2001. aastal IMO otsusega MEPC
94(46) Ö , mida on
muudetud 11. oktoobri 2002. aasta otsusega MEPC 99(48) ja 4. detsembri
2003. aasta otsusega MEPC 112(50), Õ vastuvõetud
seisukorra hindamise kava tingimustele. Seisukorra hindamise kava kohustab
lipuriigi haldusorganit andma vastavustõendi ja osalema seisukorra hindamise kava
läbivaatusmenetlustes. Ö Seisukorra
hindamise kava on koostatud nõrkade kohtade avastamiseks vananevates
naftatankerites ja seda peaks kohaldama kõigi üle 15 aasta vanuste
naftatankeritele suhtes. Õ
ê 417/2002 põhjendus
16 (kohandatud)
(18)
Ö MARPOL 73/78 I
lisa Õ eeskiri Ö 20.5 Õ lubab teha erandi
liikide 2 ja 3 naftatankeritele, et need saaksid teatavates olukordades
tegutseda pärast oma järkjärgulise kõrvaldamise tähtaega. Sama Ö lisa Õ eeskiri Ö 20.8.2 Õ annab MARPOL 73/78
konventsiooni lepinguosalistele õiguse keelata selle erandi alusel kasutavate
naftatankerite sisenemine oma pädevusse kuuluvatesse sadamatesse või
avamereterminalidesse. Liikmesriigid on teatanud oma kavatsusest seda õigust
kasutada. Otsus seda õigust kasutada Ö tuleks Õ edastada IMO-le.
ê 417/2002
põhjendus 17
(19)
Oluline on tagada, et käesoleva määruse sätted ei
ohustaks turvapaika või ohutut paika otsivate meeskondade või naftatankerite
turvalisust.
ê 417/2002
põhjendus 18
(20)
Liikmesriikide laevatehastes ühekordse põhja ja
parrastega naftatankerite parandamise võimaldamiseks võivad liikmesriigid teha
erandeid, lubades sellistel laevadel oma sadamatesse siseneda juhul, kui need
ei vea lasti.
ê 417/2002
põhjendus 19
ð uus
(21)
ð Komisjonil peaks olema õigus võtta
kooskõlas aluslepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte ï eesmärgiga muuta teatavaid viiteid MARPOL 73/78 eeskirjadele ning
resolutsioonidele MEPC 111(50) ja MEPC 94(46), et ühtlustada viited nende IMO
poolt vastu võetud eeskirjade ja resolutsioonide muudatustega niivõrd, kuivõrd
sellised muudatused ei laienda käesoleva määruse reguleerimisala. Sellised muudatused tuleks vastu võtta vastavalt
nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse
komisjoni rakendamisvolituste kasutamise menetlused[10].
ê 417/2002
(kohandatud)
è1 1726/2003
art 1 p 1
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Eesmärk
Käesoleva määruse eesmärk on kiirendatud
järkjärgulise juurutamiskava kehtestamine Ö artiklis 3
defineeritud Õ MARPOL 73/78
konventsiooni topeltpõhja ja -parraste või samaväärsete konstruktsiooninõuete
kohaldamiseks ühekordse põhja ja parrastega naftatankerite suhtes è1 ning
keelata raskete õlide klassi liigitatud õli transportimine liikmesriikide
sadamatesse või sadamatest ühekordse põhja ja parrastega
naftatankeritega. ç
Artikkel 2
Kohaldamisala
ê 1726/2003 art 1
p 2 (kohandatud)
1. Käesolevat määrust kohaldatakse
5 000tonnise ja suurema kandevõimega naftatankerite suhtes:
Ö a)     mis
sõidavad liikmesriigi lipu all; Õ
Ö b)     mis
sisenevad sadamasse või lahkuvad sadamast, mis kuulub liikmesriigi
jurisdiktsiooni alla, või jäävad ankrusse liikmesriigi jurisdiktsiooni alla
kuuluvas kaldalähedases terminalis, olenemata nende lipust. Õ
Käesolevat määrust kohaldatakse artikli 4
lõike 3 kohaldamisel 600tonnise ja suurema kandevõimega naftatankerite
suhtes.
ê 417/2002
2. Käesolevat määrust ei kohaldata ühegi
sõjalaeva, mereväe abilaeva või muu riigile kuuluva või riigi käitatava laeva
suhtes, mida praegu kasutatakse ainult riiklikel mittekaubanduslikel
eesmärkidel. Liikmesriigid püüavad käesolevas lõikes nimetatud laevade puhul
mõistlikkuse ja võimalikkuse piires respekteerida käesolevat määrust.
ê 1163/2009 art 1
p 1
Artikkel 3
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi
mõisteid:
1)           „MARPOL 73/78” –
rahvusvaheline konventsioon laevade põhjustatud merereostuse vältimise kohta
(1973), mida on muudetud selle juurde kuuluva 1978. aasta protokolliga
(ajakohastatud versioonid);
2)           „naftatanker” – MARPOL 73/78
I lisa eeskirjas 1.5 määratletud naftatanker;
3)           „kandevõime” – MARPOL 73/78 I
lisa eeskirjas 1.23 määratletud kandevõime;
4)           „liigi 1 naftatanker” –
naftatanker, mille kandevõime on 20 000 tonni või rohkem ja mis veab
lastina toornaftat, kütteõli, rasket diisliõli või määrdeõli või mille
kandevõime on 30 000 tonni või rohkem ja mis veab eespool nimetamata
naftat ning mis ei vasta MARPOL 73/78 I lisa eeskirjades 18.1–18.9 ja
18.12–18.15, 30.4, 33.1, 33.2, 33.3, 35.1, 35.2 ja 35.3 määratletud nõuetele;
5)           „liigi 2 naftatanker” –
naftatanker, mille kandevõime on 20 000 tonni või rohkem ja mis veab
lastina toornaftat, kütteõli, rasket diisliõli või määrdeõli või mille
kandevõime on 30 000 tonni või rohkem ja mis veab eespool nimetamata
naftat ning mis vastab MARPOL 73/78 I lisa eeskirjades 18.1–18.9 ja
18.12–18.15, 30.4, 33.1, 33.2, 33.3, 35.1, 35.2 ja 35.3 määratletud nõuetele
ning mis on varustatud kaitstult paigutatud eraldatud ballastitankidega (SBT/
PL);
6)           „liigi 3 naftatanker” –
naftatanker, mille kandevõime on 5 000 tonni või rohkem, aga vähem kui
määratlustes 4 ja 5 täpsustatud;
7)           „ühekordse põhja ja
parrastega naftatanker”– naftatanker, mis ei vasta MARPOL 73/78 I lisa
eeskirjades 19 ja 28.6 määratletud topeltpõhja ja -parraste või samaväärsetele
konstruktsiooninõuetele;
8)           „topeltpõhja ja –parrastega
naftatanker” –
a)      naftatanker, mille kandevõime on
5 000 tonni või rohkem ja mis vastab MARPOL 73/78 I lisa eeskirjades 19 ja
28.6 määratletud topeltpõhja ja ‑parraste või samaväärsetele
konstruktsiooninõuetele või MARPOL 73/78 I lisa eeskirjas 20.1.3 määratletud
nõuetele; või
b)      naftatanker, mille kandevõime on 600
tonni või rohkem, kuid vähem kui 5 000 tonni, ja mis on varustatud
MARPOL 73/78 I lisa eeskirja 19.6.1 kohaselt topeltpõhjaga paakidega või
ruumidega ja eeskirja 19.3.1 kohaselt küljetankide või -ruumidega ning mille
vahemaa w vastab MARPOL 73/78 I lisa eeskirjas 19.6.2 määratletud
nõuetele;
9)           „vanus” – laeva vanus, mis on
laeva tarnimiskuupäevast möödunud aastate arv;
10)         „raske diisliõli” – MARPOL
73/78 I lisa eeskirjas 20 määratletud diisliõli;
11)         „kütteõli” – MARPOL 73/78 I
lisa eeskirjas 20 määratletud toornafta rasked destillaadid või jäägid või
nende ainete segud;
12)         „rasked õlid” –
a)      toornafta tihedusega üle 900 kg/m3 temperatuuril 15°C[11];
b)      muud naftatooted kui toornafta tihedusega
üle 900 kg/m3 temperatuuril 15°C või kinemaatilise viskoossusega üle 180 mm2/s
temperatuuril 50°C[12];
c)      bituumen ja tõrv ning nende emulsioonid.
ê 417/2002
Artikkel 4
Ühekordse põhja ja parrastega
naftatankerite vastavus topeltpõhja ja -parraste või samaväärsetele
konstruktsiooninõuetele
1. Ühelgi naftatankeril ei lubata sõita
liikmesriigi lipu all ega lipust olenemata siseneda liikmesriigi
jurisdiktsiooni alla kuuluvatesse sadamatesse või avamereterminalidesse, kui
sellel tankeril ei ole topeltpõhja ja -pardaid:
ê 1726/2003 art 1
punkt 4 alapunkt c
è1 1163/2009
art 1 p 2
2. Olenemata lõikest 1 võib 2. või 3.
kategooria naftatankereid, millel on kogu lastitanki ulatuses topeltpõhi ja
-pardad, mida ei ole kasutatud nafta transportimiseks, või naftatankereid, mis
on kogu lastitanki ulatuses varustatud topeltkerega, ning mida ei ole kasutatud
nafta transportimiseks, kuid mis ei vasta è1 MARPOL
73/78 I lisa määruse 20.1.3 ç sätetega seotud
erandi tingimustele, jätkuvalt kasutada, kuid mitte kauem kui laeva
tarnimiskuupäeva aastapäevani aastal 2015 või kuupäevani, mil laev on
tarnimiskuupäevast arvates saanud 25aastaseks, olenevalt sellest, kumb nendest
on varasem.
ê 457/2007 art 1
3. Ühelgi raskete õlide klassi liigitatud õli
transportival naftatankeril ei ole lubatud sõita liikmesriigi lipu all, välja
arvatud juhul, kui tegemist on topeltpõhja ja -parrastega naftatankeriga.
Ühelgi raskete õlide klassi liigitatud õli
transportival naftatankeril, olenemata selle lipust, ei lubata siseneda
liikmesriigi jurisdiktsiooni alla kuuluvatesse sadamatesse või
avamereterminalidesse ega nendest lahkuda ega jääda ankrusse aladel, mis
kuuluvad liikmesriigi jurisdiktsiooni alla, välja arvatud juhul, kui tegemist
on topeltpõhja ja -parrastega naftatankeriga.
ê 1726/2003 art 1
punkt 4 alapunkt e
4. Naftatankeritele, mida kasutatakse ainult
sadamates ja siseveeteedel, võib anda erandi seoses lõike 3 kohaselt
ettenähtud kohustusega, kui nendel on nõuetekohane sertifikaat siseveeteid
käsitlevate õigusaktide alusel.
ê 1726/2003 art 1
p 5
Artikkel 5
Vastavus
seisukorra hindamise kavale
Olenemata lipust ei tohi ühekordse kerega
naftatanker vanusega üle 15 aasta siseneda liikmesriigi jurisdiktsiooni alla
kuuluvatesse sadamatesse või kaldalähedastesse terminalidesse ega nendest
lahkuda ega jääda ankrusse liikmesriigi jurisdiktsiooni all olevatel aladel kui
laev ei vasta artiklis 6 nimetatud seisundi hindamise kavas ettenähtud
tingimustele.
ê 1726/2003 art 1
p 6
è1 2172/2004
art 1 p 2
Artikkel 6
Seisukorra hindamise kava
Artikli 5 kohaldamisel kohaldatakse è1 27.
aprilli 2001. aasta otsusega MEPC 94(46), viimati muudetud 11. oktoobri 2002.
aasta otsusega MEPC 99(48) ja 4. detsembri 2003. aasta otsusega MEPC
112(50) ç kehtestatud
seisukorra hindamise kava.
ê 417/2002
(kohandatud)
è1 1163/2009
art 1 p 3
Artikkel 7
Tähtpäev
Pärast laeva tarnimise aastapäeva aastal 2015
ei ole Ö alljärgnev enam
lubatud Õ:
a)           liikmesriigi lipu all sõitvate liigi
2 ja liigi 3 naftatankerite tegevuse jätkumine è1 vastavalt
MARPOL 73/78 I lisa eeskirjale 20.5 ç;
b)           muude liigi 2 ja liigi 3
naftatankerite sisenemine liikmesriigi pädevuses olevatesse sadamatesse või
avamereterminalidesse olenemata sellest, kas need jätkavad tegutsemist kolmanda
riigi lipu all, è1 vastavalt
MARPOL 73/78 I lisa eeskirjale 20.5 ç.
Artikkel 8
Erandid
raskustes laevadele või remonditavatele laevadele
ê 1726/2003 art 1
p 7
Erandina artiklitest 4, 5 ja 7 võib
liikmesriigi pädev asutus, kui siseriiklikud õigusnormid ei näe ette teisiti,
lubada erandjuhtudel konkreetsel laeval siseneda selle riigi jurisdiktsiooni
alla kuuluvasse sadamasse või kaldalähedasse terminali või jääda ankrusse selle
liikmesriigi jurisdiktsiooni alla kuuluval alal, kui:
ê 417/2002
è1 1163/2009
art 1 punkt 4 alapunkt a alapunkt i
è2 1163/2009
art 1 punkt 4 alapunkt a alapunkt ii
è3 1163/2009
art 1 punkt 4 alapunkt b
a)           naftatanker on raskustes ja otsib
ohutut paika;
b)           lastimata naftatanker sõidab
sadamasse remonti.
Artikkel 9
IMO-le teatamine
1. Iga liikmesriik teatab IMO-le oma otsusest
keelata vastavalt käesoleva määruse artiklile 7 naftatankeritele, mis
tegutsevad è1 vastavalt
MARPOL 73/78 I lisa eeskirjale 20.5 ç , è2 MARPOL
73/78 I lisa eeskirja 20.8.2 alusel ç sissepääs oma
jurisdiktsiooni all olevatesse sadamatesse või avamereterminalidesse.
2. Iga liikmesriik teatab IMO-le, kui ta
vastavalt è3 MARPOL
73/78 I lisa eeskirja 20.8.1 alusel ç lubab, peatab, lõpetab või jätab
lubamata liigi 1 või liigi 2 naftatankeri tegevuse, millel on õigus sõita tema
lipu all.
ê 417/2002
Artikkel 10
Muutmise kord
ê 219/2009 lisa p
7.4.2
ð uus
Komisjon võib vajadusel ð vastu võtta delegeeritud õigusakte
vastavalt artiklile 11 eesmärgiga muuta ï käesoleva määruse viiteid MARPOL 73/78 I lisa eeskirjadele ning
samuti resolutsioonidele MEPC 111(50) ja MEPC 94(46), mida on muudetud
resolutsioonidega MEPC 99(48) ning MEPC 112(50), et ühtlustada viited nende IMO
poolt vastu võetud eeskirjade ja resolutsioonide muudatustega niivõrd, kuivõrd
sellised muudatused ei laienda käesoleva määruse reguleerimisala. Kõnealused meetmed, mille eesmärk on muuta
käesoleva määruse vähemolulisi sätteid, võetakse vastu artikli 10
lõikes 2 osutatud kontrolliga regulatiivmenetluse kohaselt.
ê 2099/2002 art
11 p 3 (kohandatud)
Ö MARPOL-is
73/78 Õ tehtud muudatused
võib käesoleva määruse reguleerimisalast välja jätta määruse (EÜ) nr 2099/2002
artikli 5 alusel.
ò uus
Artikkel 11
Delegeeritud
volituste rakendamine
1. Komisjonile antakse määramata ajaks volitused
võtta vastu artikli 1 esimeses lõigus osutatud delegeeritud õigusakte.
2. Kui komisjon võtab vastu delegeeritud
õigusakti, teatab ta sellest viivitamata Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
3. Volitused võtta vastu delegeeritud õigusakte
antakse komisjonile artiklites 12 ja 13 sätestatud tingimustel.
Artikkel 12
Delegeerimise
tagasivõtmine
1. Euroopa Parlament
ja nõukogu võivad artikli 10 esimeses lõigus nimetatud volituste delegeerimise
igal ajal tagasi võtta.
2. Institutsioon,
kes on algatanud sisemenetluse, et otsustada delegeeritud volituste
tagasivõtmise üle, püüab sellest teatada teisele institutsioonile ja
komisjonile mõistliku aja jooksul enne lõpliku otsuse tegemist,
viidatesdelegeeritud volitustele, mille ta võib tagasi võtta, ja võimalikele
tagasivõtmise põhjustele.
3. Tagasivõtmise
otsusega lõpetatakse selles otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus
jõustub kohe või selles täpsustatud hilisemal kuupäeval. Otsus ei mõjuta juba
jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust. Otsus avaldatakse Euroopa
Liidu Teatajas.
Artikkel 13
Delegeeritud
õigusaktide suhtes vastuväidete esitamine
1. Euroopa Parlament
ja nõukogu võivad delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid esitada kahe kuu
jooksul alates õigusakti teatavakstegemisest.
Euroopa Parlamendi
või nõukogu algatusel pikendatakse kõnealust ajavahemikku ühe kuu võrra.
2. Kui Euroopa
Parlament ega nõukogu ei ole kõnealuse ajavahemiku jooksul delegeeritud
õigusakti suhtes vastuväiteid esitanud, avaldatakse see Euroopa Liidu
Teatajas ja see jõustub õigusaktis sätestatud kuupäeval.
Delegeeritud
õigusakti võib avaldada Euroopa Liidu Teatajas ja see võib jõustuda enne
kõnealuse ajavahemiku möödumist juhul, kui Euroopa Parlament ja nõukogu on
mõlemad teatanud komisjonile oma kavatsusest jätta vastuväited esitamata.
3. Kui Euroopa
Parlament või nõukogu esitab delegeeritud õigusakti
suhtes vastuväite, õigusakt ei jõustu. Delegeeritud õigusakti suhtes
vastuväiteid esitanud institutsioon esitab ka nende põhjenduse.
ê 417/2002
(kohandatud)
Artikkel 14
Kehtetuks tunnistamine
Määrus (EÜ) nr Ö 417/2002 Õ tunnistatakse
kehtetuks.
ê
Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele
käsitatakse viidetena käesolevale määrusele kooskõlas II lisas esitatud
vastavustabeliga.
ê 417/2002
Artikkel 15
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev
määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
[…]
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        president
é
I LISA
Kehtetuks tunnistatud määrus koos
muudatuste loeteluga
(artikkel 14)
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 417/2002 (EÜT L 64, 7.3.2002, lk 1) ||   ||
 || Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 2099/2002 (EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1) || Ainult artikkel 11
 || Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1726/2003 (ELT L 249, 1.10.2003, lk 1) ||
 || Komisjoni määrus (EÜ) nr 2172/2004 (ELT L 371, 18.12.2004, lk 26) ||
 || Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 457/2007 (ELT L 113, 30.4.2007, lk 1) ||
 || Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 219/2009 (ELT L 87, 31.3.2009, lk 109) || Ainult lisa punkt 7.4
 || Komisjoni määrus (EÜ) nr 1163/2009 (ELT L 314, 1.12.2009, lk 13) ||
______________
II LISA
Vastavustabel
 Määrus (EÜ) nr 417/2002 || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || Artikkel 1
 Artikkel 2 lõige 1 sissejuhatav osa || Artikkel 2 lõige 1 sissejuhatav osa
 Artikkel 2 lõige 1 esimene lõik esimene taane || Artikkel 2 lõige 1 esimene lõik punkt b
 Artikkel 2 lõige 1 esimene lõik teine taane || Artikkel 2 lõige 1 esimene lõik punkt a
 Artikkel 2 lõige 1 teine lõik || Artikkel 2 lõige 1 teine lõik
 Artikkel 2 lõige 2 || Artikkel 2 lõige 2
 Artikkel 3 || Artikkel 3
 Artikkel 4 lõige1 sissejuhatav osa || Artikkel 4 lõige 1
 Artikkel 4 lõige1 punkt a || -
 Artikkel 4 lõige1 punkt b || -
 Artikkel 4 lõige 2 || Artikkel 4 lõige 2
 Artikkel 4 lõige 3 || Artikkel 4 lõige 3
 Artikkel 4 lõige 4 || Artikkel 4 lõige 4
 Artikkel 4 lõige 5 || -
 Artikkel 4 lõige 6 || -
 Artikkel 5 || Artikkel 5
 Artikkel 6 || Artikkel 6
 Artikkel 7 sissejuhatav osa || Artikkel 7 sissejuhatav osa
 Artikkel 7 esimene taane || Artikkel 7 punkt a
 Artikkel 7 teine taane || Artikkel 7 punkt b
 Artikkel 7 lõpu osa || Artikkel 7 sissejuhatav osa
 Artikkel 8 lõige 1 sissejuhatav osa || Artikkel 8 sissejuhatav osa
 Artikkel 8 lõige 1 esimene taane || Artikkel 8 punkt a
 Artikkel 8 lõige 1 teine taane || Artikkel 8 punkt b
 Artikkel 8 lõige 2 || -
 Artikkel 9 lõige 1 || -
 Artikkel 9 lõige 2 || Artikkel 9 lõige 1
 Artikkel 9 lõige 3 || Artikkel 9 lõige 2
 Artikkel 10 || -
 Artikkel 11 || Artikkel 10
 - || Artikkel 11
 - || Artikkel 12
 - || Artikkel 13
 Artikkel 12 || Artikkel 14 esimene lõik
 - || Artikkel 14 teine lõik
 Artikkel 13 || Artikkel 15
 - || I lisa
 - || II lisa
_____________
[1]               KOM(87) 868 PV.
[2]               EÜT L 64, 7.3.2002, lk 1.
[3]               Vt käesoleva ettepaneku I lisa.
[4]               ELT C […], […], lk […].
[5]               ELT C […], […], lk […].
[6]               EÜT L 64, 7.3.2002, lk 1.
[7]               Vt lisa I.
[8]               EÜT C 91, 28.3.1994, lk 301.
[9]               EÜT C 271, 7.10.1993, lk 1.
[10]             EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.
[11]             Vastavalt API
klassile alla 25,7.
[12]             Vastavalt
kinemaatilisele viskoossusele üle 180 cSt.


title: Ettepanek: Euroopa parlamendi ja Nõukogu määrus, millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 954/79 selle kohta, kuidas liikmesriigid ratifitseerivad liinilaevanduskonverentsi toimimisjuhendit käsitleva Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni või ühinevad sellega

text:
Tähtis õiguslik teade

|

52006PC0869

Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja Nõukogu määrus, millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 954/79 selle kohta, kuidas liikmesriigid ratifitseerivad liinilaevanduskonverentsi toimimisjuhendit käsitleva Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni või ühinevad sellega

		ETBrüssel 30.1.2007KOM(2006) 869 lõplik2006/0308 (COD)Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 954/79 selle kohta, kuidas liikmesriigid ratifitseerivad liinilaevanduskonverentsi toimimisjuhendit käsitleva Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni või ühinevad sellega(komisjoni esitatud)SELETUSKIRI1. Ettepaneku taust· Ettepaneku põhjused ja eesmärgidEttepaneku eesmärk on tunnistada kehtetuks nõukogu 15. mai 1979. aasta määrus (EMÜ) nr 954/79 selle kohta, kuidas liikmesriigid ratifitseerivad liinilaevanduskonverentsi toimimisjuhendit käsitleva Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni või ühinevad sellega. Käesoleva ettepaneku tingis asjaolu, et 25. septembril 2006 võeti vastu nõukogu määrus (EÜ) nr 1419/2006, millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 4056/86, millega nähakse ette üksikasjalikud eeskirjad asutamislepingu artiklite 85 ja 86 rakendamiseks meretranspordis, ja muudetakse määrust (EÜ) nr 1/2003 seoses selle rakendusala laiendamisega kabotaažile ja rahvusvahelistele trampteenustele.· Üldine taustMääruses (EMÜ) nr 954/79 käsitletakse seda, kuidas liikmesriigid ratifitseerivad liinilaevanduskonverentsi toimimisjuhendit käsitleva Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni või ühinevad sellega.Liinilaevanduskonverentside toimimisjuhendit käsitlev konventsioon (Genf, 6. aprill 1974) töötati välja ÜRO kaubandus- ja arengukonverentsi (UNCTAD) egiidi all eesmärgiga luua laevanduskonverentside jaoks ühtlustatud rahvusvaheline toimimisraamistik. UNCTADi konventsiooni eesmärk oli edendada arenenud riikide ja arengumaade ettevõtjate õiglaselt tasakaalustatud juurdepääs liinilaevanduses veetavale lastile. Selleks on juhendis kehtestatud nn reegel 40/40/20, mille kohaselt jagatakse konventsiooniga ühinenud kahe riigi vahel veetavaid saadetisi järgmiselt: 40% pärituolumaa reederitele, 40% sihtkohamaa reederitele ning 20% teiste (samuti juhendiga ühinenud) riikide reederitele. Konventsiooniga on samuti ette nähtud eeskirjad ja menetlused, mille eesmärk on hoida ära konverentsidepoolseid kuritarvitusi ning soodustada dialoogi lastisaatjate ja -vedajate vahel. Kuigi juhendi eesmärk oli kaitsta arengumaade huve, on konventsiooni rakendamine alates selle jõustumisest 6. oktoobril 1983 valmistanud nendele riikidele pettumuse.Juhendiga on ühinenud ühenduse 13 liikmesriiki. Juhendi artikli 48 järgi võivad riigid saada konventsiooniosalisteks sellega ühinedes või sellele alla kirjutades ning sellele järgnevalt seda vajaduse korral siseriiklike õigussätete kohaselt ratifitseerides või heaks kiites. Nii on Belgia ja Saksamaa konventsiooni ratifitseerinud; Hispaania, Itaalia, Madalmaad, Portugal, Rootsi, Soome, Taani ja Ühendkuningriik sellega ühinenud; ning Tšehhi Vabariik, Prantsusmaa ja Slovakkia selle heaks kiitnud. Juhendiga on ühinenud ka Norra.Kuna toimimisjuhendis nähakse ette lasti jagamise riigipõhiselt, tuli ühenduse õiguses luua kord, mis viiks selle mehhanismi kooskõlla asutamislepingu põhimõtetega. Seepärast võeti vastu nõukogu määrus (EMÜ) nr 954/79, mis kohustab liikmesriike konventsiooni ratifitseerimisel (või sellega ühinemisel või selle heakskiitmisel) tegema selle suhtes reservatsiooni, et nad avavad oma juhendist tuleneva osa kõikidele ühenduses tegutsevatele reederitele. Määruses on samuti üksikasjalikud sätted konventsiooni rakendamise kohta, kuid samas ei kohusta ta liikmesriike seda ratifitseerima.Nõukogu võttis 25. septembril 2006. aastal vastu määruse (EÜ) nr 1419/2006, millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 4056/86. Määrusega (EMÜ) nr 4056/86, nähti ette liinilaevanduskonverentside grupierandi EÜ asutamislepingus sätestatud piirava äritegevuse keelust (artikkel 81). Kuna enne selle kehtetukstunnistamise jõustumist ei ole konkurentsieeskirju liinilaevandussektori suhtes kunagi täielikult kohaldatud, annab komisjon kohased suunised konkurentsi kohta merendussektoris, et aidata sujuvalt üle minna täielikule konkurentsile. 2007. aasta lõpuks teatavaks tehtavates suunistes käsitletakse selliseid teemasid nagu sõltumatu andmebaas, kaubandusühenduse ja kaubandusfoorumi loomine ja hinnaindeksi avaldamine. Suuniste eesmärk on selgitada muu hulgas seda, kuidas üldiselt kohaldatakse konkurentsieeskirju liinilaevandussektori suhtes, samuti õigeaegset ja korrapärast teabe vahetamist ja avaldamist veomahu ja selle kasutamise kohta. Suuniste koostamise vaheetapina avaldasid komisjoni talitused 2006. aasta septembris töödokumendi liinilaevanduse kohta.Määruse (EÜ) nr 1419/2006 artikli 1 teise lõigu kohaselt jätkatakse määruse (EMÜ) nr 4056/86 artikli 1 lõike 3 punktide b ja c, artiklite 3–7, artikli 8 lõike 2 ja artikli 26 kohaldamist määruse (EMÜ) nr 4056/86 nõuetele vastavate liinilaevanduskonverentside suhtes üleminekuperioodi jooksul, mis kestab kaks aastat alates nõukogu määruse (EÜ) nr 1419/2006 jõustumise kuupäevast 18. oktoobrist 2006.Seetõttu hakatakse 18. oktoobril 2008, kui üleminekuperiood on lõppenud, kohaldama liinilaevanduse suhtes asutamislepingu artikli 81 lõiget 1, ning laevanduskonverentsid ühenduse sadamatest väljuva ja sadamatesse suunduva kaubaveo suhtes muutuvad ebaseaduslikuks. Juhendiga ühinenud liikmesriigid ei saa enam täita sellest tulenevaid kohustusi, eriti aga kohustust tagada, et nende riiklikel laevaliinidel on õigus olla nende väliskaubavahetust teenindavate konverentside täieõiguslikud liikmed (juhendi artikli 1 lõige 1). Need liikmesriigid peavad konventsioonist taganema. Selge on seegi, et liikmesriigid, kes ei ole veel juhendi osalised, ei saa seda enam ratifitseerida või sellega ühineda.Järelikult muutub määrus (EMÜ) nr 954/79 kohaldamatuks ning see tuleks tunnistada kehtetuks samal ajal kui tunnistatakse kehtetuks asutamislepingu artikli 81 lõikes 1 sätestatud keelu suhtes laevanduskonverentsidele tehtud erand.· Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormidNõukogu 15. mai 1979. aasta määrus (EMÜ) nr 954/79 selle kohta, kuidas liikmesriigid ratifitseerivad liinilaevanduskonverentsi toimimisjuhendit käsitleva Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni või ühinevad sellega.· Kooskõla Euroopa Liidu muude põhimõtete ja eesmärkidegaEttepanek on kooskõlas konkurentsipoliitikaga, kuna tema eesmärk on viia ühenduse õigustik merendussektoris kooskõlla liinilaevanduse reformimise ettepanekuga. Samuti on ettepanek kooskõlas praeguse lihtsustamispoliitikaga, kuna tema eesmärk on kõrvaldada ühenduse õigustikust akt, mis muutub kohaldamatuks.2. Konsulteerimine huvitatud isikutega ja mõju hindamine· Konsulteerimine huvitatud isikutegaKäesolev ettepanek on täienduseks nõukogu määrusele (EÜ) nr 1419/2006, millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 4056/86, millega nähakse ette üksikasjalikud eeskirjad asutamislepingu artiklite 85 ja 86 rakendamiseks meretranspordis, ja muudetakse määrust (EÜ) nr 1/2003 seoses selle rakendusala laiendamisega kabotaažile ja rahvusvahelistele trampteenustele.· Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamineVälisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada.· Mõju hindamineKuna ettepanekus käsitletakse olemasoleva määruse kehtetuks tunnistamist, on kaks võimalust: 1) seadusandlikke meetmeid ei võeta; 2) seadusandlikke meetmeid võetakse.Esimene võimalus tähendaks, et kuigi määrus nr 4056/86 tunnistatakse kehtetuks, jääb määrus nr 954/79 jõusse, kuigi muutub kohaldamatuks. See ei ole kooskõlas ühenduse õiguse järjepidevuse ja lihtsustamisega.Määruse kehtetuks tunnistamine aga aitab viia ühenduse merendusalast õigust kooskõlla peagi lõpulejõudva liinilaevandusreformiga.Nagu juba eespool osutatud, ei ole liikmesriikide vajadus UNCTADi toimimisjuhendist taganeda tingitud niivõrd määruse 954/79, kuivõrd määruse 4056/86 kehtetuks tunnistamisest. Tuleb aga märkida, et kui liikmesriigid juhendist taganevadki, jääb see sellegipoolest ülejäänud osaliste vahel jõusse.Sellega seoses tuleb meenutada, et laevanduskonverentside järkjärgulise kaotamise (ning sellest tuleneva liikmesriikide juhendist taganemise) majanduslikku mõju Euroopa laevandusele on analüüsitud mõjuhindamisuuringus, mis korraldati määruse nr 4056/86 kehtetuks tunnistamist käsitleva ettepaneku jaoks. Samamoodi on komisjon juba hinnanud nõukogu määruse 4056/86 kehtetuks tunnistamise mõju arengumaadele, kellest paljud on juhendi osalised.3. Ettepaneku õiguslik külg· Kavandatud meetmete kokkuvõteTehakse ettepanek tunnistada määrus (EMÜ) nr 954/79 kehtetuks.· Õiguslik alusAsutamislepingu artikkel 80· Subsidiaarsuse põhimõteEttepanek tehakse ühenduse ainupädevusse kuuluvas valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.· Proportsionaalsuse põhimõteEttepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas, sest ainus võimalus tunnistada nõukogu määrus (EMÜ) nr 954/79 kehtetuks on võtta vastu uus nõukogu määrus.Ettepanekuga ei kaasne halduskoormust ühelegi ühenduse ega riiklikule, piirkondlikule või kohalikule asutusele. Liikmesriikide valitsuste halduskoormus seoses ÜRO liinilaevanduskonverentside toimimisjuhendist taganemisega ei tulene käesolevast ettepanekust, sest määrus nr 954/79 ei kohusta liikmesriike juhendiga ühinema, vaid pigem nõukogu määruse nr 4056/86 kehtetuks tunnistamisest.· Õigusakti valikKavandatud õigusakt: määrus.Muud õigusaktid ei oleks asjakohased järgmisel põhjusel: ettepaneku eesmärk on nõukogu määruse kehtetuks tunnistamine, mida saab teha üksnes nõukogu määrusega.4. Mõju eelarveleEttepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet.5. Täiendav teave· LihtsustamineEttepanekuga nähakse ette õigusaktide lihtsustamine.Ettepaneku vastuvõtmise korral kõrvaldatakse ühenduse õigustikust õigusakt, mis on muutunud kohaldamatuks.· Olemasolevate õigusaktide kehtetuks tunnistamineEttepaneku vastuvõtmisega kaasneb olemasolevate õigusaktide kehtetuks tunnistamine.· Euroopa MajanduspiirkondKavandatavas õigusaktis käsitletakse EMPga seotud küsimust, mistõttu tuleks seda laiendada EMP-le.· JõustumineÕigusliku järjepidevuse huvides peaks nõukogu määruse nr 954/79 kehtetuks tunnistamine jõustuma samal ajal, kui tunnistatakse kehtetuks laevanduskonverentsidele tehtud erand asutamislepingu artikli 81 lõikes 1 sätestatud keelust, s.t määruse nr 4056/86 kehtetuks tunnistava nõukogu määruse (EÜ) nr 1419/2006 artikli 1 teises lõigus sätestatud kaheaastase üleminekuperioodi lõpus.2006/0308 (COD)Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 954/79 selle kohta, kuidas liikmesriigid ratifitseerivad liinilaevanduskonverentsi toimimisjuhendit käsitleva Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni või ühinevad sellega(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 80 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, [2]võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust, [3]toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras [4]ning arvestades järgmist:(1) Nõukogu 15. mai 1979. aasta määrusega (EMÜ) nr 954/79 selle kohta, kuidas liikmesriigid ratifitseerivad liinilaevanduskonverentsi toimimisjuhendit käsitleva Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni või ühinevad sellega, [5] nähakse ette nõuded, mida liikmesriigid peavad liinilaevanduskonverentsi toimimisjuhendit käsitleva Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni ratifitseerimisel või sellega ühinemisel täitma.(2) Liinilaevanduskonverentside toimimisjuhendit käsitlev konventsioon loob rahvusvahelise reguleeriva raamistiku laevanduskonverentside jaoks, kehtestades reeglid lastiosadele juurdepääsu kohta konventsiooniosalistes riikides tegutsevatele ning nende riikide vastastikust kaubavahetust teenindavatele reederitele.(3) Nõukogu 25. septembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1419/2006 [6] tunnistatakse kehtetuks nõukogu 22. detsembri 1986. aasta määrus (EMÜ) nr 4056/86, millega nähakse ette üksikasjalikud eeskirjad asutamislepingu artiklite 85 ja 86 rakendamiseks meretranspordis, [7] ja millega muu hulgas kehtestati erand asutamislepingu artikli 81 lõikes 1 sätestatud keelust laevanduskonverentside suhtes.(4) Pärast määrusega (EÜ) nr 1419/2006 ette nähtud üleminekuperioodi kohaldatakse asutamislepingu artikli 81 lõikes 1 sätestatud keeldu meretranspordi regulaarteenuste suhtes, mistõttu laevanduskonverentsid ei tohi enam opereerida liikmesriikide sadamatest väljuvatel või nendesse suunduvatel kaubaliinidel.(5) Sellest tulenevalt ei saa liikmesriigid enam täita toimimisjuhendist tulenevaid kohustusi. Samal ajal ei saa liikmesriigid toimimisjuhendit enam ratifitseerida, heaks kiita ega sellega ühineda. Seepärast muutub määrus (EMÜ) nr 954/79 kohaldamatuks ning tuleks määruse (EÜ) nr 1419/2006 artikli 1 teises lõigus ette nähtud üleminekuperioodi lõpus, s.t 18. oktoobril 2008, tunnistada kehtetuks,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1Määrus (EMÜ) nr 954/79 tunnistatakse kehtetuks.Artikkel 2Käesolev määrus jõustub 18. oktoobril 2008.Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel, […]Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimelpresident eesistuja[…] […][1] ELT C […], […], lk […].[2] ELT C […], […], lk […].[3] ELT C […], […], lk […].[4] ELT C […], […], lk […].[5] EÜT L 121, 17.5.1979, lk 1.[6] ELT L 269, 28.9.2006, lk 1.[7] EÜT L 378, 31.12.1986, lk 4.--------------------------------------------------