               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,31.10.2019
            COM(2019) 577 final
            2019/0249(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsioonis seoses rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni 17. lisa („Lennundusjulgestus“) 17. muudatusettepanekuga

               SELETUSKIRI

               1.Kavandatav reguleerimisese

               Käesolev ettepanek käsitleb otsust, millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsioonis (edaspidi „ICAO“) võetav seisukoht seoses rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni 17. lisa („Lennundusjulgestus“) 17. muudatusettepaneku vastuvõtmisega, et kehtestada standardite ja soovituslike tavade muudatused.

               2.Ettepaneku taust

               2.1.Rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsioon („Chicago konventsioon“)

               Rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni eesmärk on reguleerida rahvusvahelist lennutransporti. Konventsioon jõustus 4. aprillil 1947 ja sellega asutati Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon.

               Kõik ELi liikmesriigid on Chicago konventsiooni osalised.

               2.2.Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon (edaspidi „ICAO“)

               ICAO on ÜRO spetsialiseeritud asutus. ICAO eesmärkideks on arendada rahvusvahelise aeronavigatsiooni põhimõtteid ja meetodeid ning edendada rahvusvahelise lennutranspordi kavandamist ja arendamist.

               ICAO nõukogu on ICAO alaline organ, kuhu kuulub 36 konventsiooniosalist riiki, mille ICAO assamblee on valinud kolmeks aastaks. Ajavahemikul 2016–2019 on ICAO nõukogus esindatud seitse ELi liikmesriiki.

               Chicago konventsiooni artiklis 54 loetletud ICAO nõukogu kohustuslike ülesannete seas on rahvusvaheliste standardite ja soovituslike tavade vastuvõtmine. Need standardid ja tavad määratakse kindlaks Chicago konventsiooni lisades.

               ICAO nõukogu kutsub kokku ka assamblee, mis on ICAO suveräänne organ. ICAO assamblee tuleb kokku vähemalt üks kord kolme aasta jooksul ning määrab järgmiseks kolmeks aastaks kindlaks organisatsiooni poliitilise suuna. ICAO assamblee 40. istung toimus 24. septembrist kuni 4. oktoobrini 2019 Kanadas Montrealis.

               2.3.ICAO kavandatav akt

               Kooskõlas Chicago konventsiooni artikli 54 punktiga l võtab ICAO nõukogu vastu standardeid ja soovituslikke tavasid. Lennundusjulgestust käsitleva 17. lisa muutmisega seotud standardid ja soovituslikud tavad koosnevad mitmest artiklist, mida on vaja muuta või parandada või teha soovitusliku tava asemel standardiks.

               4. juulil 2019 saatis ICAO riikidele kirja AS8/2.1-19/48, et teavitada osalisriike, et 17. lisa 17. muudatusettepanek esitatakse ICAO nõukogule vastuvõtmiseks 218. istungjärgul (18.–29. november 2019) ja seda kavatsetakse hakata kohaldama 2020. aasta juulis. See hõlmab muu hulgas uusi ja/või läbivaadatud sätteid, mis käsitlevad järgmist: nõrkuste hindamine, teabe jagamine riikide ja sidusrühmade vahel, koolitusprogrammid ja sertifitseerimissüsteemid, juurdepääsukontroll, töötajate läbivaatus, muud redaktsioonilised muudatused. Eespool nimetatud kirjaga käivitas ICAO konsultatsioonietapi, mis lõpeb 4. oktoobril 2019.

               ICAO lennundusjulgestuse komisjon, kuhu kuuluvad ELi kaheksa liikmesriigi (Belgia, Prantsusmaa, Saksamaa, Kreeka, Itaalia, Madalmaad, Hispaania ja Ühendkuningriik) eksperdid, on koostanud 17. lisa muudatused, mis seejärel esitati kinnitamiseks ICAO nõukogu 217. istungjärgule. Pärast käimasolevat konsulteerimist kiidetakse need muudatused kõige tõenäolisemalt heaks ICAO nõukogu 218. istungjärgul.

               Kui kavandatud muudatused vastu võetakse, on need siduvad kõikide ICAO liikmete, sh ELi liikmesriikide jaoks kooskõlas Chicago konventsiooniga ja sellega ette nähtu piires. Kui konventsiooni osalisriigid plaanivad standardist kõrvale kalduda, peavad nad Chicago konventsiooni artikli 38 järgi sellest ICAOd teavitama erinevustest teatamise mehhanismi kaudu.

               2.4.ELi õigusraamistik ja 17. lisa kavandatavad muudatused

               1)Taustakontrolli määratluse muutmine.

               Algtekst:

               Taustakontroll. Taustakontroll tähendab isikusamasuse kindlakstegemist ja isiku varasema tegevuse, sealhulgas võimalike kriminaalkaristuste kontrolli (kui see on seadusega lubatud), mis on osa hinnangust isiku sobivusele rakendada julgestuskontrollimeetmeid ja/või pääseda julgestuspiirangualale saatjata.

               Uus tekst:

               Taustakontroll. Taustakontroll tähendab isikusamasuse kindlakstegemist ja isiku varasema tegevuse, sealhulgas võimalike kriminaalkaristuste ja muu julgeolekuga seotud teabe kontrolli, mis on asjakohane isiku sobivuse hindamiseks, vastavalt siseriiklikele õigusaktidele.

               Selles ettepanekus käsitletakse vajadust lisada taustakontrollile kogu julgeolekuga seotud asjakohane teave. ELi taustakontrollikorda on tugevdatud komisjoni 23. jaanuari 2019. aasta rakendusmääruse (EL) 2019/103 (millega muudetakse rakendusmäärust (EL) 2015/1998 seoses teatavate konkreetsete lennundusjulgestusmeetmete selgitamise, ühtlustamise, lihtsustamise ja tugevdamisega)
                  1
                lisa punktiga 11.1.3.

               2)Suure riskiga last või post.

               Algtekst:

               Suure riskiga last või post. Tundmatu üksuse poolt esitatud lasti või posti või lasti või posti, millel on märke avamisest, käsitatakse suure riskiga lasti või postina, kui see vastab lisaks ühele järgmistest kriteeriumidest:

               a) konkreetsed andmed näitavad, et last või post ohustab tsiviillennundust; või

               b) lastil või postil ilmnevad anomaaliad, mis annavad alust kahtlustuseks; või

               c) lasti või posti laad on selline, et üksnes põhiliste julgestusmeetmetega tõenäoliselt ei avastata keelatud esemeid, mis võivad õhusõidukit ohustada.

               Uus tekst:

               Suure riskiga last või post. Last või post on suure riskiga, kui:

               a) konkreetsed andmed näitavad, et last või post ohustab tsiviillennundust; või

               b) lastil või postil ilmnevad anomaaliad või sellel märke avamisest, mis annavad alust kahtlustuseks;

               Olenemata sellest, kas last või post on pärit tuntud või tundmatust üksusest, võivad riigi konkreetsed andmed saadetise kohta liigitada selle suure riskiga saadetiseks.

               Selle ettepaneku eesmärk on esitada suure riskiga lasti või posti selgem määratlus kooskõlas Euroopa Liidu määratlusega.

               3)Üldpõhimõtted

               Algtekst:

               2.1 Eesmärgid

               2.1.4. Soovitus. – Iga osalisriik peaks tagama tundliku lennundusjulgestusteabe nõuetekohase kaitse.

               Uus tekst:

               2.1 Eesmärgid

               2.1.4 Iga osalisriik peab tagama tundliku lennundusjulgestusteabe nõuetekohase kaitse.

               Selle ettepaneku eesmärk on tagada, et kehtestatakse asjakohased mehhanismid, et kaitsta tundlikku lennundusjulgestusteavet loata juurdepääsu või avalikustamise eest, pidades sealhulgas silmas ohtu, et insaiderid saavad julgestusteavet, millele neil ei ole juurdepääsuluba.

               Tundliku lennundusjulgestusteabe kaitse (ja selle teabe levitamine) on liikmesriikide ülesanne. ELi õigusaktides sisalduvad mitteavalikud ja salastatud õigusnormid kuuluvad igal juhul Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2008. aasta määruse (EÜ) nr 300/2008 (mis käsitleb tsiviillennundusjulgestuse ühiseeskirju ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 2320/2002)
                  2
                artikli 18 ning komisjoni 15. märtsi 2015. aasta otsuse (EL, Euratom) 2015/444 kohaldamisalasse.

               4)Rahvusvaheline koostöö (2.4.1, 2.4.1a)

               Algtekst:

               2.4 Rahvusvaheline koostöö

               2.4.1 Iga osalisriik tagab, et teiste osalisriikide taotlused võtta täiendavaid julgestusmeetmeid oma käitajate konkreetsete lendude suhtes täidetakse teostatavas ulatuses. Taotluse esitanud riik kaalub teise riigi alternatiivmeetmeid, mis on taotletud meetmetega samaväärsed.

               Uus tekst:

               2.4 Rahvusvaheline koostöö

               2.4.1 Iga osalisriik, kes taotleb konkreetsete lendude puhul täiendavaid julgestusmeetmeid, tagab asjakohase konsulteerimise ja võtab arvesse teise riigi alternatiivmeetmeid, mis on taotletud meetmetega samaväärsed.

               2.4.1a Iga osalisriik tagab, et teiste osalisriikide taotlused võtta täiendavaid julgestusmeetmeid oma käitajate konkreetsete lendude suhtes täidetakse teostatavas ulatuses.

               Ettepanekutega soovitakse rõhutada asjakohase konsulteerimise tähtsust, kui üks riik nõuab teiselt riigilt täiendavate julgestusmeetmete võtmist. Olemasolev standard on jagatud kaheks standardiks, et rõhutada konkreetseid nõudeid riikidele, kes taotlevad täiendavate meetmete võtmist, ja vastuvõtjariikidele, kes selliseid taotlusi saavad.

               Määruse (EÜ) nr 300/2008 artikliga 7 on kehtestatud sätted, mis käsitlevad komisjoni teavitamist kolmandas riigis nõutavatest meetmetest, kui need meetmed erinevad ühistest põhistandarditest. Pidades silmas konsulteerimismehhanismi ja alternatiivmeetmete kohaldamist, võib seda käsitleda ja reguleerida kahepoolsete ELi (või liikmesriigi) ja kolmanda riigi vahel sõlmitud lennutranspordilepingute raames.

               5)Standard 3.1.4 teabe jagamise kohta riikide ja sidusrühmade vahel.

               Algtekst:

               3.1.4 Iga osalisriik kehtestab menetlused (ja rakendab neid), et vajaduse korral ning praktiliselt ja õigel ajal jagada asjakohast teavet, mis aitab tema lennujaamade käitajatel, õhusõidukite käitajatel, lennuliiklusteenuse osutajatel ja muudel asjaomastel üksustel tulemuslikult hinnata oma tegevusega seotud turvariske.

               Uus tekst:

               3.1.4 Iga osalisriik kehtestab menetlused (ja rakendab neid), et vajaduse korral ning praktiliselt ja õigel ajal jagada asjakohast teavet, mis aitab asjaomastel lennujaamade käitajatel, õhusõidukite käitajatel, lennuliiklusteenuse osutajatel ja muudel asjaomastel üksustel tulemuslikult hinnata oma tegevusega seotud turvariske.

               Selle ettepaneku eesmärk on muuta standardit selgemaks, nii et riikidel oleks rohkem paindlikkust, et määrata kindlaks asjaomased ettevõtjad, kellele suunata teave, et aidata neil tulemuslikult hinnata oma tegevusega seotud turvariske.

               Kõnealune standard võeti ELi õigusaktidesse üle komisjoni rakendusmäärusega (EL) 2019/1583, millega muudetakse komisjoni 5. novembri 2015. aasta rakendusmäärust (EL) 2015/1998 (millega nähakse ette lennundusjulgestuse ühiste põhistandardite rakendamise üksikasjalikud meetmed) küberkaitsemeetmete osas
                  3
               .

               6)Standard 3.1.8 koolitusprogrammide väljatöötamise ja rakendamise kohta

               Algtekst:

               3.1.8 Iga osalisriik tagab vastavalt riiklikule tsiviillennundusjulgestuse programmile koolitusprogrammide ja instruktorite sertifitseerimise süsteemi väljatöötamise ja rakendamise.

               Uus tekst:

               3.1.8 Iga osalisriik tagab vastavalt riiklikule tsiviillennundusjulgestuse programmile selliste koolitusprogrammide ja instruktorite sertifitseerimise sellise süsteemi väljatöötamise ja rakendamise, millega tagatakse, et instruktoritel on kvalifikatsioon asjaomases valdkonnas.

               Muudatusettepaneku eesmärk on keskenduda julgestustulemustele, mitte ühele meetodile. Sellega tuuakse fookusesse selliste koolituste „tulemused“, mida pakuvad kvalifitseeritud eksperdid, kellel on teadmised ja koolitamisoskused ning eelkõige vajalikud teadmised õpetatava valdkonna kohta. Sertifitseerimine või muud kasutatavad alternatiivmeetodid peaksid keskenduma mõlemale nõutud elemendile.

               Muudatusettepanekuga taotletud põhimõtted (st instruktoritel on kvalifikatsioon asjaomases valdkonnas) on osa ELi õigusest, mis on sätestatud määruse (EÜ) nr 300/2008 I lisa 11. peatükis ja selle rakenduseeskirjades.

               7)Soovituse 3.1.11 muutmine standardiks

               Algtekst:

               3.1.11 Soovitus. – Iga osalisriik peaks tagama, et kõikide riikliku tsiviillennundusjulgestuse programmi eri aspektide rakendamisega seotud või selle eest vastutavate üksuste töötajad ja isikud, kellel on õigus pääseda lennualadele ilma saatjata, saavad korrapäraselt julgestusvalmidusalast koolitust.

               Uus tekst:

               3.1.11 Iga osalisriik tagab, et kõikide riikliku tsiviillennundusjulgestuse programmi eri aspektide rakendamisega seotud või selle eest vastutavate üksuste töötajad ja isikud, kellel on õigus pääseda lennualadele ilma saatjata, saavad esmase ja seejärel korduvalt julgestusvalmidusalase koolituse.

               Soovitus 3.1.11 on muudetud standardiks, mistõttu on see õiguslikult siduv. Iga osalisriik tagab, et kõikide riikliku tsiviillennundusjulgestuse programmi eri aspektide rakendamisega seotud või selle eest vastutavate üksuste töötajad ja isikud, kellel on õigus pääseda lennualadele ilma saatjata, saavad esmase ja seejärel korduvalt julgestusvalmidusalase koolituse. Selle ettepanekuga tunnistatakse julgestusvalmidusalase koolituse tähtsust ning rõhutatakse vajadust nii esmase kui ka korduva julgestusvalmidusalase koolituse järele.

               Esmase ja korduva koolitusega seotud kohustused sisalduvad kogu ELi hõlmavates lennundusjulgestusalastes õigusaktides, täpsemalt komisjoni rakendusmääruse (EL) 2015/1998 lisa punktides 11.4.1 ja 11.4.3.

               8)3.4 Kvaliteedikontroll ja kvalifikatsioonid

               Algtekst:

               3.4.1 Iga osalisriik tagab, et julgestuskontrollimeetmeid kohaldavate isikute suhtes kohaldatakse taustakontrolli ja valikumenetlusi.

               Uus tekst:

               3.4.1 Iga osalisriik tagab, et:

               a) isikute suhtes, kes viivad läbi julgestuskontrolle, isikute suhtes, kellel on saatjata juurdepääs julgestuspiirangualadele, ja isikute suhtes, kellel on juurdepääs tundlikule lennundusjulgestusteabele, viiakse enne tööle asumist või sellistele aladele või teabele juurdepääsu saamist lõpule taustakontrollid;

               b) selliste isikute suhtes kohaldatakse pädeva asutuse kindlaksmääratud ajavahemike järel korduvaid taustakontrolle ning

               c) mis tahes taustakontrolli mitteläbinud isikutelt võetakse kohe ära õigus rakendada julgestuskontrollimeetmeid, saatjata juurdepääs julgestuspiirangualadele ning juurdepääs tundlikule lennundusjulgestusteabele.

               Selle ettepaneku eesmärk on selgitada, kellele ja millal tuleks taustakontrolle teha ning mida tuleks teha siis, kui mis tahes taustakontrolli käigus on isik osutunud ebasobivaks. Eelkõige nähakse nüüd standardiga ette vajadus korduvate taustakontrollide järele ja vajalikud meetmed, kui leitakse, et isik ei sobi taustakontrolli tõttu täitma asjakohaseid funktsioone. Tuleb silmas pidada, et viide valikumenetlusele on inkorporeeritud punkti 3.4.2.

               Kõik põhimõtted sisalduvad juba kogu ELi hõlmavates lennundusjulgestusalastes õigusaktides, täpsemalt komisjoni rakendusmääruse (EL) 2015/1998 (muudetud 23. jaanuari 2019. aasta määrusega (EL) 2019/103) lisa punktides 1.2.3.3, 1.2.3.5, 11.1, 11.5.1 ja punkti 11.6.3.5 alapunktis a.

               See ettepanek täiendab standardi 3.4.1 muudatust. Algses standardis 3.4.1 viidati nii taustakontrollile kui ka valikumenetlusele. Kuna standardi 3.4.1. muutmise ettepanek sisaldab nüüd ka taustakontrollide ulatuse ja korrapärasusega seotud elemente, lisatakse käesoleva ettepanekuga elemente valikumenetlustele.

               Julgestuskontrolle tegevate ja sellega seotud funktsioone täitvate töötajate valiku kriteeriumid sisalduvad kogu ELi hõlmavates lennundusjulgestusalastes õigusaktides, täpsemalt komisjoni rakendusmääruse (EL) 2015/1998 lisa punktides 11.1.6, 11.1.7 ja 11.1.8.

               9)Soovituse 3.4.9 muutmine standardiks

               Algtekst:

               3.4.9 Soovitus. – Iga osalisriik peaks tagama, et iga riikliku tsiviillennundusjulgestuse programmi asjakohaste elementide rakendamise eest vastutav üksus kontrollib korrapäraselt, kas välistele teenuseosutajatele antud julgestusmeetmete rakendamine on kooskõlas üksuse julgestusprogrammiga.

               Uus tekst:

               3.4.9 Iga osalisriik tagab, et iga riikliku tsiviillennundusjulgestuse programmi asjakohaste elementide rakendamise eest vastutav üksus kontrollib korrapäraselt, kas välistele teenuseosutajatele antud julgestusmeetmete rakendamine on kooskõlas üksuse julgestusprogrammiga.

               Kõnealune soovitus on muudetud õiguslikult siduvaks standardiks. Selle ettepaneku eesmärk on tagada, et välised teenuseosutajad on vastavuses riigi lennundusjulgestuseeskirjadega, et kõrvaldada siseoht, mis võib tuleneda välistelt teenuseosutajatelt.

               Kooskõlas kogu ELi hõlmava lennundusjulgestuspoliitikaga, mis on kehtestatud määrusega (EÜ) nr 300/2008, kehtivad järgmised nõuded:

               –iga liikmesriik koostab riikliku tsiviillennundusjulgestuse programmi (NCASP), milles määratletakse ühiste põhistandardite rakendamise kohustused ning kirjeldatakse ettevõtjatelt ja üksustelt nõutavaid meetmeid, ning kohaldab ja haldab seda programmi;

               –NCASP-ga hõlmatud käitajad, lennuettevõtjad ja üksused peavad koostama, rakendama ja säilitama julgestusprogrammi vastavalt selles esitatud sätetele;

               –programmis kirjeldatakse meetodeid ja menetlusi, mida käitaja, lennuettevõtja või üksus järgivad õigusaktide ja julgestusprogrammi enda nõuete täitmiseks, sealhulgas sisene kvaliteedikontroll;

               –väliste teenuseosutajate võetud julgestusmeetmed ja -toimingud on eeldatavalt hõlmatud sellise eespool nimetatud käitaja, lennuettevõtja või üksuse julgestusprogrammiga, kes vastutab nende meetmete ja toimingute eest, välja arvatud juhul, kui väline teenuseosutaja on ise reguleeritud või tunnustatud üksus toimingute puhul, mida ta teostab, ning on seega kohustatud välja töötama oma julgestusprogrammi.

               Kõnealune standard on esitatud ELi õigusaktides, täpsemalt määruse (EÜ) nr 300/2008 artiklites 10.1, 12.1, 13.1 ja 14.1 ning komisjoni rakendusmääruse (EL) 2015/1998 lisa punktides 1.0.1, 3.0.1, 4.0.1, 5.0.1, 6.0.1, 7.0, 8.0.1, 9.0.1, 11.0.1 ja 12.0.1. Täiendavad sätted on esitatud komisjoni rakendusmääruse (EL) 2015/1998 lisa punktides 6.3.1.1, 6.3.1.2 (a), 6.4.1.2, 6.6.1.1 (c), 6.8.5.1 (a), 6-E, 8.1.3.2 (a), 8.1.4.1, 8.1.4.2, 8.1.4.3, 8.1.4.5, 8.1.4.6, 8.1.5.2, 9.1.3.1, 9.1.3.2, 9.1.3.3, 9.1.3.5, 9.1.3.6 ja 9.1.4.2.

               10)Soovituse 4.1.2 muutmine standardiks

               Algtekst:

               4.1.2 Soovitus. Iga osalisriik peaks edendama pisteliste ja ettearvamatute julgestusmeetmete kasutamist. Ettearvamatus võib kaasa aidata julgestusmeetmete hoiatavale mõjule.

               Uus tekst:

               4.1.2 Iga osalisriik tagab julgestusmeetmete rakendamisel vastavalt vajadusele pistelisuse ja ettearvamatuse.

               Soovitus 4.1.2 pistelisuse ja ettearvamatuse kohta on muudetud õiguslikult siduvaks standardiks. Uue standardi 4.1.2 julgestuseesmärk on suurendada kaitset insaiderite eest, mis on kooskõlas Euroopa Liidu poliitikaga järgmistes valdkondades:

               –muude isikute kui reisijate ja nendega kaasas olevate esemete läbivaatus;

               –sõidukite läbivaatus;

               –järelevalve ja patrullid nii avatud alal kui ka lennualal / julgestuspiirangualal ning nendega seotud meetmed;

               –varude läbivaatus.

               Seda põhimõtet on kajastatud ELi õigusaktides, täpsemalt komisjoni rakendusotsuse C(2015) 8005 lisa punktides 1.3.1, 1.4.1, 1.4.2, 8.1.6 ja 9.1.5.

               11)4.2.3 Juurdepääsu kontrolliga seotud meetmed

               Algtekst:

               4.2.3 Iga osalisriik tagab, et identifitseerimissüsteemid on loodud ja neid kasutatakse isikute ja sõidukite puhul selleks, et takistada loata juurdepääsu lennualadele ja julgestuspiirangualadele. Isikusamasust kontrollitakse määratud kontrollpunktides enne juurdepääsu võimaldamist lennualadele ja julgestuspiirangualadele.

               Uus tekst:

               4.2.3 Iga osalisriik tagab, et identifitseerimissüsteemid on loodud ja neid kasutatakse isikute ja sõidukite puhul selleks, et takistada loata juurdepääsu lennualadele ja julgestuspiirangualadele. Juurdepääs võimaldatakse ainult neile, kellel on operatiivne vajadus või muud õigustatud põhjused seal viibida. Isikusamasust ja luba kontrollitakse määratud kontrollpunktides enne juurdepääsu võimaldamist lennualadele ja julgestuspiirangualadele.

               Standardi 4.2.3 („Juurdepääsu kontrolliga seotud meetmed“) eesmärk on karmistada meetmeid, mis on seotud julgestuspiirangualadele juurdepääsu kontrolliga, kehtestades piirangu, mis võimaldab juurdepääsu ainult operatiivse vajadusega või muu õigustatud põhjusega isikutele, kes seal peavad olema, ning laiendada kontrolli ulatust juurdepääsupunktides, et koos isikusamasusega tehtaks kindlaks ka loa olemasolu.

               Kooskõlas ELi õigusaktidega võib isikute ja sõidukite juurdepääsu julgestuspiirangualadele lubada vaid juhul, kui neil on selleks õigustatud põhjused. Lennujaama läbipääsulubasid kontrollitakse enne, kui isikule võimaldatakse juurdepääs, et tagada loa kehtivus ning loa omaja isikusamasus. Sõiduki läbipääsulubasid kontrollitakse enne, kui sõidukile võimaldatakse juurdepääs, et tagada loa kehtivus ning selle vastavus sõidukile. ELi õigusaktides on seda kajastatud komisjoni rakendusmääruse (EL) 2015/1998 lisa punktides 1.2.2.1, 1.2.2.4, 1.2.2.5, 1.2.2.6 ja 1.2.6.1.

               12)Standardit 4.2.6 („Muude isikute kui reisijate 100% läbivaatus“)

               Algtekst:

               4.2.6 Iga osalisriik kehtestab meetmed selle tagamiseks, et muud isikud kui reisijad ja nendega kaasas olevad esemed vaadatakse läbi enne nende sisenemist rahvusvahelise lennujaama julgestuspiirangualale  ning et nende suhtes kohaldatakse läbivaatust ja julgestuskontrolli.

               Uus tekst:

               4.2.6 Iga osalisriik kehtestab meetmed selle tagamiseks, et muud isikud kui reisijad ja nendega kaasas olevad esemed vaadatakse läbi enne nende sisenemist lennujaama julgestuspiirangualale.

               Selle ettepaneku eesmärk on kõrvaldada igasugune mitmetimõistetavus ja selgitada, et kõik muud isikud kui reisijad tuleb enne julgestuspiirangualale sisenemist läbi vaadata, et kõrvaldada siseoht.

               ELi õigusaktid, täpsemalt komisjoni rakendusmääruse (EL) 2015/1998 lisa ja komisjoni rakendusotsuse C(2015) 8005 lisa punktid 1.3, on standardi 4.2.6 uue sõnastusega täielikult kooskõlas.

               13)Uus standard 4.2.6a – lõhkeainete avastamise suutlikkus

               Pärast punkti 4.2.6 lisatakse järgmine tekst:

               4.2.6a Iga osalisriik tagab selliste asjakohaste läbivaatusmeetodite kasutamise, mis on suutelised avastama lõhkeaine või lõhkeseadeldise olemasolu muudel isikutel kui reisijatel või nendega kaasas olevates esemetes. Kui neid meetodeid ei kohaldata pidevalt, tuleb neid kasutada ettearvamatult.

               Selle ettepanekuga tunnistatakse, et siseohu vähendamine nõuab lähenemisviisi taustakontrollimenetluste ja füüsiliste julgestusmeetmete tasakaalustatud ja koordineeritud kohaldamist, ning selles käsitletakse vajadust sobivate läbivaatusmeetodite järele, mis võimaldavad avastada lõhkeaineid ka muudel isikutel kui reisijatel.

               ELi õigusaktid nõuavad täiendavaid pidevaid pistelisi ja ettearvamatuid läbivaatusi teatava hulga muude isikute kui reisijate ja nendega kaasa olevate esemete puhul, nii juhul, kui on toimunud häire, kui ka juhul, kui seda toimunud ei ole. Selle täiendava läbivaatuse julgestuseesmärk on avastada lõhkeaineid ja lõhkeseadeldisi. Läbivaatuseks kasutatakse vahendeid ja meetodeid, mis olemuslikult võimaldavad lõhkeaineid avastada (pommikoerad, lõhkeaine jälgede avastamise seade, jalatsites paiknevate lõhkeainete avastamise seadmed ja turvaskannerid), või alternatiivina vaadatakse isik läbi käsitsi. ELis kehtivat isikute ja nendega kaasas olevate esemete käsitsi läbivaatuse meetodit peetakse mõistlikkuse piires suuteliseks avastama lõhkeseadeldisi, mis on peidetud kehale või kaasas olevatesse esemetesse. Lisaks suurendab käsitsi läbivaatus tõenäosust avastada muid mittemetallilisi (ja mittelõhkevaid) keelatud esemeid. See põhimõte on üle võetud komisjoni rakendusotsuse C(2015) 8005 lisa punktiga 1.3.

               14)Standard 4.6.5 – viide tuntud saatjale kui turvalises tarneahelas olevale üksusele

               Algtekst:

               4.6.5 Iga osalisriik tagab, et käitaja võtab lasti või posti ärilises lennutranspordis kasutataval õhusõidukil vedamiseks vastu üksnes juhul, kui läbivaatuse või muude julgestuskontrollimeetmete kohaldamist on kinnitanud ja nende eest vastutuse võtnud kokkuleppeline esindaja või pädeva asutuse poolt heaks kiidetud üksus. Last ja post, mille puhul ei ole kokkuleppeline esindaja või pädeva asutuse poolt heaks kiidetud üksus julgestusmeetmete kohaldamist kinnitanud ega nende eest vastutust võtnud, vaadatakse läbi.

               Uus tekst:

               4.6.5 Iga osalisriik tagab, et käitaja võtab lasti või posti ärilises lennutranspordis kasutataval õhusõidukil vedamiseks vastu üksnes juhul, kui läbivaatuse või muude julgestuskontrollimeetmete kohaldamist on kinnitanud ja nende eest vastutuse võtnud kokkuleppeline esindaja, tuntud saatja või pädeva asutuse poolt heaks kiidetud üksus. Last ja post, mille puhul ei ole kokkuleppeline esindaja, tuntud saatja või pädeva asutuse poolt heaks kiidetud üksus julgestusmeetmete kohaldamist kinnitanud ega nende eest vastutust võtnud, vaadatakse läbi.

               Selle ettepaneku eesmärk on viia kõnealune standard vastavusse standardiga 4.6.2 ja tagada, et mõlemad standardid viitavad selgelt tuntud saatjatele kui turvalises tarneahelas olevale üksusele.

               ELi õigusaktid, täpsemalt määruse (EÜ) nr 300/2008 lisa punkt 6.1.1 ja komisjoni rakendusmääruse (EL) 2015/1998 lisa punkt 6.1.1, on täielikult kooskõlas standardi 4.6.5 uue sõnastusega.

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               Kavandatavas aktis käsitletakse valdkonda, mille suhtes liidul on ELi toimimise lepingu artikli 3 lõike 2 viimase osa kohaselt ainuvälispädevus, kuna kavandatav akt võib mõjutada „ühiseid eeskirju või muuta nende kohaldamisala“, täpsemalt ELi lennundusjulgestust käsitlevat õigusraamistikku, mille on osutatud allpool. Seepärast on vaja kehtestada liidu seisukoht.

               Sellega seoses on oluline märkida, et ICAO osalisriikidele esitatud 17. lisa 17. muudatus, mis esitati ICAO nõukogule kinnitamiseks 218. istungjärgul, kajastub (juba) täielikult ELi lennundusjulgestusalastes õigusaktides. Siiski on soovitav, et neid rangemaid standardeid kohaldataks kogu maailmas.

               Liidu seisukoht tuleks kindlaks määrata vastavalt kohaldatavale lennundusjulgestusalasele ELi õigusraamistikule, täpsemalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2008. aasta määrusele (EÜ) nr 300/2008, mis käsitleb tsiviillennundusjulgestuse ühiseeskirju ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 2320/2002, ning 5. novembri 2015. aasta komisjoni rakendusmäärusele (EL) 2015/1998, millega nähakse ette lennundusjulgestuse ühiste põhistandardite rakendamise üksikasjalikud meetmed.

               3.1.Menetlusõiguslik alus

               3.1.1.Põhimõtted

               Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõikes 9 on sätestatud, et „[n]õukogu võtab komisjoni [...] ettepaneku põhjal vastu otsuse, millega […] kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku.“

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõiget 9 kohaldatakse olenemata sellest, kas liit on asjaomase organi liige või asjaomase lepingu osaline
                  4
               .

               Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslik toime asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Siia hulka kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, aga „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
                  5
               .

               3.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               ICAO on leppega, s.t Chicago konventsiooniga, ettenähtud organ.

               Chicago konventsiooni 17. lisa mis tahes eelseisev muudatus on õigusliku toimega akt.

               Seega on esildatud otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               3.2.Materiaalõiguslik alus

               3.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava akti eesmärgist ja sisust, mida liidu nimel võetav seisukoht puudutab.

               3.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Kavandatava akti eesmärgid ja komponendid on seotud lennundusjulgestuspoliitikaga, mille on vastu võtnud rahvusvaheline organisatsioon, kes mõjutab ELi lennundusjulgestusalaseid põhimõtteid.

               Seepärast on kavandatava otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 100 lõige 2.

               3.3.Järeldus

               Ettepanekus esitatud otsuse õiguslik alus peaks seega olema Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 100 lõige 2 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               2019/0249 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsioonis seoses rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni 17. lisa („Lennundusjulgestus“) 17. muudatusettepanekuga

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 100 lõiget 2 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsioon (edaspidi „Chicago konventsioon“), mille eesmärk on reguleerida rahvusvahelist lennutransporti, jõustus 4. aprillil 1947. Sellega loodi Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon (edaspidi „ICAO“).

               (2)Liidu liikmesriigid on Chicago konventsiooni osalisriigid ja ICAO liikmed, samal ajal kui liidul on teatavates ICAO organites, sealhulgas assamblees ja muudes tehnilistes organites vaatleja staatus.

               (3)Vastavalt Chicago konventsiooni artikli 54 punktile l võib ICAO nõukogu võtta vastu rahvusvahelisi standardeid ja soovituslikke tavasid.

               (4)4. juulil 2019 saatis ICAO riikidele kirja AS8/2.1-19/48, et teavitada osalisriike, et 17. lisa 17. muudatusettepanek esitatakse ICAO nõukogule vastuvõtmiseks 218. istungjärgul (18.–29. november 2019) ja seda kavatsetakse hakata kohaldama 2020. aasta juulis. See hõlmab muu hulgas uusi ja/või läbivaadatud sätteid, mis käsitlevad järgmist: nõrkuste hindamine, teabe jagamine riikide ja sidusrühmade vahel, koolitusprogrammid ja sertifitseerimissüsteemid, juurdepääsukontroll, töötajate läbivaatus, muud redaktsioonilised muudatused. Eespool nimetatud kirjaga käivitas ICAO konsultatsioonietapi, mis lõppes 4. oktoobril 2019.

               (5)ICAO lennundusjulgestuse komisjon, kuhu kuuluvad kaheksa liikmesriigi eksperdid, on koostanud 17. lisa muudatused, mis seejärel esitati kinnitamiseks ICAO nõukogu 217. istungjärgule. Pärast konsulteerimist kiidetakse need muudatused kõige tõenäolisemalt heaks ICAO nõukogu 218. istungjärgul.

               (6)Kui kavandatud muudatused vastu võetakse, on need siduvad kõikide ICAO liikmete, sh kõikide liikmesriikide jaoks kooskõlas Chicago konventsiooniga ja sellega ette nähtu piires. Kui konventsiooni osalisriigid plaanivad standardist kõrvale kalduda, peavad nad Chicago konventsiooni artikli 38 järgi sellest ICAOd teavitama erinevustest teatamise mehhanismi kaudu.

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Seisukoht, mis võetakse liidu nimel Rahvusvahelises Tsiviillennunduse Organisatsioonis seoses Chicago konventsiooni 17. lisa („Lennundusjulgestus“) 17. muudatusettepanekuga, on esitatud lisas.

               Artikkel 2

               Artiklis 1 osutatud seisukoha esitavad ühiselt liidu liikmesriigid, kes on Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni liikmed.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        ELT L 21, 24.1.2019.

                     (2)

                        ELT L 97, 9.4.2008, lk 72.

                     (3)

                        ELT L 246, 26.9.2019, lk 15.

                     (4)

                        Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 7. oktoober 2014, Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punkt 64.

                     (5)

                        Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 7. oktoober 2014, Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,31.10.2019
            COM(2019) 577 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: Nõukogu otsus
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsioonis seoses rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni (edaspidi „Chicago konventsioon“) 17. lisa („Lennundusjulgestus“) 17. muudatusettepanekuga

               LISA

               Seisukoht, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsioonis seoses rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni (edaspidi „Chicago konventsioon“) 17. lisa („Lennundusjulgestus“) 17. muudatusettepanekuga

               Üldpõhimõtted

               Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (ICAO) tegevuse raames seoses Chicago konventsiooni 17. lisa („Lennundusjulgestus“) läbivaatamisega (17. muudatusettepanek), mis käsitleb standardite ja soovituslike tavade väljatöötamist, teevad liikmesriigid, tegutsedes ühiselt liidu huvides, järgmist:

               (a)tegutsevad kooskõlas liidu poolt lennundusjulgestuspoliitika raames seatud eesmärkidega, eelkõige selleks, et kaitsta inimesi ja kaupu Euroopa Liidus ning hoida ära tsiviilõhusõidukite vastu suunatud ebaseaduslikke sekkumisi, mis ohustavad tsiviillennundusjulgestust;

               (b)aitavad parendada lennundusjulgestust kogu maailmas, kohaldades tsiviillennunduse kaitsmiseks ebaseaduslike sekkumiste vastu kehtestatud ühiseeskirju ja tagades nende täitmise;

               (c)toetavad jätkuvalt tsiviillennundusjulgestuse standardite väljatöötamist ICAOs, et kaitsta tsiviillennundust ebaseaduslike sekkumiste eest, kooskõlas ÜRO Julgeolekunõukogu 22. septembri 2016. aasta resolutsiooniga nr 2309
                  1
               .

               Seisukoht 17. lisa („Lennundusjulgestus“) läbivaatamise kohta (17. muudatusettepanek) Liikmesriigid, tegutsedes ühiselt liidu huvides, toetavad 17. lisa 17. muudatusettepanekut.

                     (1)

                        Julgeolekunõukogu 7775. koosolekul 22. septembril 2016 vastu võetud resolutsioon 2309 (2016): „Terrorirünnakutest rahvusvahelisele rahule ja julgeolekule tulenevad ohud: Lennundusjulgestus“.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,8.1.2020
            COM(2019) 614 final/2
            2019/0270(NLE)
            This document replaces COM(2019) 614 final of 28.11.2019.Change of the sensitivity level, deletion of the marking "LIMITED".
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel CETA ühiskomitees seoses lepingu artikli 29.8 kohase vahekohtunike nimekirja vastuvõtmisega

               SELETUSKIRI

               1.Kavandatav reguleerimisese

               Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust, millega määratakse kindlaks liidu nimel CETA ühiskomitees võetav seisukoht seoses lepingu 29. peatüki kohase vahekohtunike nimekirja vastuvõtmisega.

               2.Ettepaneku taust

               30. oktoobril 2016 allkirjastati laiaulatuslik majandus- ja kaubandusleping (CETA) (edaspidi „leping“) ühelt poolt Kanada ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahel. Kooskõlas nõukogu otsusega (EL) 2017/38 on lepingu teatavaid osi kohaldatud ajutiselt alates 21. septembrist 2017.

               Lepingu artikliga 26.1 luuakse mõlema lepinguosalise esindajatest koosnev CETA ühiskomitee. CETA ühiskomiteel on õigus teha vastastikusel kokkuleppel otsuseid kõigil lepingus sätestatud juhtudel.

               Peatükk 29 hõlmab kõiki lepingu sätete tõlgendamise või kohaldamisega seotud vaidlusi, kui lepingus ei ole sätestatud teisiti.

               Artikli 29.8 lõikes 1 on sätestatud, et CETA ühiskomitee koostab nimekirja vähemalt 15 isikust, kes soovivad ja saavad täita vahekohtuniku ülesannet 29. peatükiga (edaspidi „kavandatud akt“) hõlmatud vaidlustes. Nimekiri koosneb kolmest osanimekirjast: kummagi lepinguosalise osanimekiri ning osanimekiri eesistujakandidaatidest, kes ei ole kummagi lepinguosalise kodanikud.

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               Lepinguosalised on koostatud artikli 29.8 nõuetele vastavate vahekohtunike nimekirja.

               Otsus vahekohtunike nimekirja kehtestamise kohta oleks tulnud teha CETA ühiskomitee esimesel koosolekul, kuid nüüd tuleb see vastu võtta nii kiiresti kui võimalik, et rakendada täielikult lepingu 29. peatükki vaidluste lahendamise kohta.

               4.Õiguslik alus

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1.Põhimõtted

               Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikes 9 on sätestatud otsused, millega kehtestatakse „lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku“.

               Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslikud tagajärjed asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Selle mõiste alla kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, kuid mis „võivad otsustavalt mõjutada liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
                  1
               .

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               CETA ühiskomitee on ühelt poolt Kanada ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahelise laiaulatusliku majandus- ja kaubanduslepingu alusel loodud organ.

               Kavandatud akt on õigusliku toimega akt. Vastavalt lepingu artikli 26.3 lõikele 2 muutub kavandatud õigusakt rahvusvahelise õiguse raames lepinguosaliste jaoks siduvaks.

               Kavandatav õigusakt ei täienda ega muuda lepingu institutsioonilist raamistikku.

               Seega on kavandatud otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava õigusakti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks või ülekaalukaks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Kavandatava akti peamine eesmärk ja sisu on seotud ühise kaubanduspoliitikaga.

               Seepärast on kavandatud otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikkel 207.

               4.3.Kokkuvõte

               Ettepanekus esitatud otsuse õiguslik alus peaks seega olema ELi toimimise lepingu artikkel 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               2019/0270 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel CETA ühiskomitees seoses lepingu artikli 29.8 kohase vahekohtunike nimekirja vastuvõtmisega

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 207 lõike 4 esimest lõiku koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               ning arvestades järgmist:

               (1)30. oktoobril 2016 allkirjastati laiaulatuslik majandus- ja kaubandusleping (CETA) ühelt poolt Kanada ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahel.

               (2)Kooskõlas nõukogu otsusega (EL) 2017/38
                  2
                on lepingu teatavaid osi kohaldatud ajutiselt alates 21. septembrist 2017.

               (3)Lepingu artikli 29.8 lõikes 1 on sätestatud, et CETA ühiskomitee koostab nimekirja vähemalt 15 isikust, kes soovivad ja saavad täita vahekohtuniku ülesannet.

               (4)On asjakohane määrata kindlaks liidu nimel CETA ühiskomitees võetav seisukoht, kuna kavandatav otsus on liidule siduv,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Seisukoht, mis võetakse liidu nimel ühelt poolt Kanada ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahelise laiaulatusliku majandus- ja kaubanduslepingu alusel loodud CETA ühiskomitees seoses lepingu artikli 29.8 kohase vahekohtunike nimekirja vastuvõtmisega, põhineb CETA ühiskomitee otsuse eelnõul, mis on lisatud käesolevale otsusele.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Artikkel 3

               CETA ühiskomitee otsus avaldatakse pärast selle vastuvõtmist Euroopa Liidu Teatajas.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.

                     (2)

                        ELT L 11, 14.1.2017, lk 1080.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,8.1.2020
            COM(2019) 614 final/2
            This document replaces COM(2019) 614 final of 28.11.2019.Change of the sensitivity level, deletion of the marking "LIMITED".
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel CETA ühiskomitees seoses lepingu artikli 29.8 kohase vahekohtunike nimekirja vastuvõtmisega

               LISA

               CETA ÜHISKOMITEE

                  OTSUS nr [X /2019],

                  xxx,

               millega luuakse lepingu artikli 29.8 kohane
                  vahekohtunike nimekiri

               CETA ÜHISKOMITEE,

               võttes arvesse ühelt poolt Kanada ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahelist laiaulatuslikku majandus- ja kaubanduslepingut (CETA) (edaspidi „leping“), eriti selle artiklit 29.8,

               ning arvestades järgmist:

               (1)Lepingu artikli 30.7 lõike 3 kohaselt on lepingu teatavaid osi kohaldatud ajutiselt alates 21. septembrist 2017.

               (2)Lepingu artikli 29.8 lõikega 1 on ette nähtud, et CETA ühiskomitee koostab nimekirja vähemalt 15 isikust, kes soovivad vahekohtunikuna tegutseda ja on võimelised seda tegema. Vahekohtunike nimekiri koosneb kolmest osanimekirjast: kummagi lepinguosalise osanimekiri ning osanimekiri eesistujakandidaatidest, kes ei ole kummagi lepinguosalise kodanikud,

               ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:

               1.Käesolevaga luuakse lepingu artikli 29.8 kohane vahekohtunike nimekiri, mis on esitatud lisas.

               2.Käesolev otsus jõustub kuupäeval, mil CETA ühiskomitee selle vastu võtab.

               (koht ja kuupäev)

               CETA ühiskomitee nimel

               CETA ühiskomitee otsuse nr [X/2019] lisa

               Lepingu artikli 29.8 kohane vahekohtunike nimekiri

               Kanada osanimekiri:

               1.Serge Fréchette

               2.Valerie Hughes

               3.Matthew Kronby

               4.Debra Steger

               5.J. Christopher Thomas

               6.Cherise Valles

               ELi osanimekiri:

               1.Claudio Dordi

               2.Michael Hahn

               3.Pieter Jan Kuijper

               4.Hélène Ruiz Fabri

               5.Peter Van den Bossche

               Esimeeste osanimekiri:

               1.James Bacchus

               2.Christian Häberli

               3.Daniel Moulis

               4.David Unterhalter

               5.Seung Wha Chang


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,13.1.2020
            COM(2020) 8 final
            2020/0005(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel metsloomade rändliikide kaitse konventsiooniosaliste konverentsi 13. istungil seoses mitme osalise ettepanekutega muuta kõnealuse konventsiooni lisasid, ning kõnealuse konventsiooni suhtes tehtud reservatsiooni tagasi võtmise kohta

               SELETUSKIRI

               1.Kavandatav reguleerimisese

               Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust, millega määratakse kindlaks metsloomade rändliikide kaitse konventsiooni (edaspidi „konventsioon“) osaliste konverentsi 13. istungil liidu nimel võetav seisukoht konventsiooni lisade muutmist käsitlevate otsuste kavandatava vastuvõtmise kohta ning konventsiooni suhtes kehtiva reservatsiooni tagasi võtmise kohta.

               2.Ettepaneku taust

               2.1.Metsloomade rändliikide kaitse konventsioon

               Metsloomade rändliikide kaitse konventsiooni eesmärk on kaitsta maismaa- ja veeloomade ning lindude rändliike kogu nende rändealal.  See on ÜRO Keskkonnaprogrammi egiidi all sõlmitud valitsustevaheline leping, milles käsitletakse eluslooduse ja elupaikade kaitset kogu maailmas. Kaitsealused rändliigid on loetletud lepingu I lisas (ohustatud liigid) ja II lisas (liigid, mille kohta sõlmitakse kokkulepped). Leping jõustus 1. novembril 1983.

               Euroopa Liit on lepingu
                  1
                osaline. Kõik liikmesriigid on lepingu osalised.

               2.2.Konventsiooniosaliste konverents

               Konventsiooniosaliste konverents on konventsiooni peamine otsuseid tegev organ. Konventsiooni VII artiklis on loetletud konverentsi funktsioonid, sealhulgas volitused hinnata rändliikide kaitsestaatust ning muuta selle põhjal konventsiooni lisasid. Konventsiooniosaliste konverentsi istungi käigus tehtavad otsused tuleb teha kohalolevate ja hääletavate osaliste kahekolmandikulise häälteenamusega, välja arvatud juhtudel, kui konventsioonis on sätestatud teisiti.

               Liidu seisukoht konventsiooni lisade muudatuste kohta määratakse kindlaks nõukogu otsusega, mis põhineb komisjoni ettepanekul. ELi ühisseisukohad muude kavandatud otsuste ja resolutsioonide kohta lepitakse kokku nõukogu asjakohaste töörühmade eelnevatel kohtumistel või ELi koordineerimisnõupidamiste käigus.

               Konventsiooniosaliste konverentsi 13. istung toimub 15.–22. veebruaril 2020 Gāndhīnagaris (India).

               Konventsiooniosaliste kaheksandal istungil, mis toimus 20.–25. novembril 2005 Keenias Nairobis, võeti vastu otsus kanda liik Cetorhinus maximus konventsiooni I lisasse.

               2.3.Konventsiooniosaliste konverentsi kavandatavad aktid

               Konventsiooniosaliste konverents peab oma 15.–22. veebruaril 2020 toimuva 13. istungi käigus võtma vastu otsused konventsiooni lisade muutmise kohta (edaspidi „kavandatavad aktid“).

               Kavandatavate aktide eesmärk on muuta konventsiooni I ja II lisa, nagu on sätestatud konventsiooni XI artiklis.

               Vastavalt konventsiooni III artiklile loetletakse konventsiooni I lisas rändliigid, mis on ohustatud ning mille suhtes konventsiooniosalised, kes on asjaomaste liikide levialariigid, püüavad võtta erinevaid kaitsemeetmeid ning keelustavad sellistesse liikidesse kuuluvate loomade püüdmise.

               Konventsiooni IV artikliga on ette nähtud, et II lisas loetletakse rändliigid, millel on ebasoodne kaitsestaatus ja mille kaitseks ja majandamiseks on vaja rahvusvahelisi lepinguid, samuti ka sellised rändliigid, mille kaitsestaatus selliste rahvusvaheliste lepingute alusel tehtava rahvusvahelise koostöö kaudu oluliselt paraneks.  Kui asjaolud seda nõuavad, võib rändliik olla loetletud nii I kui ka II lisas.

               Konventsiooni XI artikli kohaselt võib muudatusettepanekuid teha iga konventsiooniosaline.  Lisade muudatus jõustub kõigi konventsiooniosaliste jaoks 90 päeva möödumisel osaliste konverentsi istungist, kus see vastu võeti; see ei kehti nende osaliste suhtes, kes teevad reservatsiooni.

               Konventsiooni XI artikli kohaselt võib muudatuse suhtes tehtud reservatsiooni tagasi võtta, teatades sellest kirjalikult hoiulevõtjale, misjärel muudatus jõustub selle konventsiooniosalise suhtes 90 päeva möödumisel reservatsiooni tagasi võtmisest.

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               Seoses konventsiooniosaliste konverentsi 13. istungiga ja kooskõlas nõukogu 16. septembri 2019. aasta otsusega 2019/1581 tegi liit ettepaneku muuta konventsiooni järgmiselt:

                a)
                     teha konventsiooni I lisa muudatus, kandes sinna liigi Tetrax tetrax;

               b)
                     teha konventsiooni II lisa muudatused, kandes sinna liigid Tetrax tetrax, Galeorhinus galeus ja Sphyrna zygaena.

               Teised konventsiooniosalised on esitanud ettepanekud I lisa muutmiseks, et kanda sinna järgmised liigid: Elephas maximus indicus, Panthera onca, Ardeotis nigriceps, Houbaropsis bengalensis bengalensis, Diomedea antipodensis, ja Carcharhinus longimanus.

               Teised konventsiooniosalised on esitanud ettepanekud II lisa muutmiseks, et kanda sinna järgmised liigid: Panthera onca, Ovis vignei, ja Sphyrna zygaena (piirkondlik populatsioon, mis esineb Brasiilia, Uruguay ja Argentina majandusvööndites ning külgnevates rahvusvahelistes vetes).

               Seepärast on nõukogul vaja teha otsus, millega määratakse kindlaks liidu nimel võetav seisukoht seoses kõikide muudatusettepanekutega konventsiooniosaliste konverentsi 13. istungiks.

               Liit peaks põhimõtteliselt toetama kõiki ettepanekuid, kuna need on teaduspõhised, kooskõlas liidu õigusaktidega ja liidu kohustusega teha rahvusvahelist koostööd bioloogilise mitmekesisuse kaitseks, võttes samuti arvesse seda, kuidas kasutada parimal viisil ära bioloogilisi omadusi ja kalanduse bioloogilisi piirväärtusi käsitlevat teaduslikku teavet.

               Nende liikide lisamine konventsiooni I või II lisasse vastavalt tehtud ettepanekule ei nõuaks ELi õiguse muutmist.

               Mis puudutab liiki Panthera onca, mida leidub Euroopa Liidus ainult Prantsuse Guajaanas, kus ELi looduskaitsealaseid õigusakte ei kohaldata, siis on selle liigi püüdmine kehtestatud korra alusel keelatud ning nullkvoodist lubatakse erandeid traditsioonilise toimetulekuviisi ja erakorraliste asjaolude puhul vastavalt konventsiooni artikli III lõike 5 punktidele c ja d.

               Ettepaneku puhul kanda Brasiilia, Uruguay ja Argentina majandusvööndites ning külgnevates rahvusvahelistes vetes esinev Sphyrna zygaena piirkondlik populatsioon II lisasse tuleb arvestada, et see ettepanek kattub sisuliselt liidu ettepanekuga kanda II lisasse selle liigi üleilmne populatsioon, mistõttu tuleb pigem toetada teise konventsiooniosalise esitatud ettepaneku asemel liidu tehtud ettepanekut.  Kõiki teisi ettepanekuid tuleks tingimusteta toetada.

               Lisaks tuleks seoses konventsiooniosaliste konverentsi kaheksandal istungil tehtud otsusega kanda konventsiooni I lisasse Cetorhinus maximus, võtta tagasi liidu kehtiv reservatsioon
                  2
                liigi Cetorhinus maximus I lisasse kandmise suhtes, kuna liidu õigus vastab nüüd konventsioonist tulenevatele kohustustele kaitsta seda liiki levialariikides tänu selle kandmisele I lisasse.

               4.Õiguslik alus

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1.Põhimõtted

               Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõike 9 kohaselt võetakse vastu otsused, millega kehtestatakse „lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku“.

               Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslikud tagajärjed asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Siia hulka kuuluvad ka sellised vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, kuid mis „võivad otsustavalt mõjutada liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
                  3
               .

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhtumil

               Konventsiooniosaliste konverents on metsloomade rändliikide kaitse konventsiooniga loodud organ.

               Aktid, mille konventsiooniosaliste konverents peab vastu võtma, on õigusliku toimega aktid. Kavandatavad aktid on rahvusvahelise õiguse alusel siduvad kooskõlas metsloomade rändliikide kaitse konventsiooni XI artikliga.

               Kavandatavate aktidega ei täiendata ega muudeta konventsiooni institutsioonilist raamistikku.

               Seega on kavandatud otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava õigusakti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava õigusaktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks või ülekaalukaks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhtumil

               Kavandatavate aktide eesmärk ja sisu on seotud keskkonnaga.

               Seega on kavandatava otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 192 lõige 1.

               4.3.Kokkuvõte

               Ettepanekus esitatud otsuse õiguslik alus peaks olema ELi toimimise lepingu artikli 192 lõige 1 koostoimes ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikega 9.

               5.Kavandatava akti avaldamine

               Kuna konventsiooniosaliste konverentsi aktidega muudetakse metsloomade rändliikide kaitse konventsiooni I ja II lisa, on asjakohane avaldada need pärast vastuvõtmist Euroopa Liidu Teatajas.

               2020/0005 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel metsloomade rändliikide kaitse konventsiooniosaliste konverentsi 13. istungil seoses mitme osalise ettepanekutega muuta kõnealuse konventsiooni lisasid, ning kõnealuse konventsiooni suhtes tehtud reservatsiooni tagasi võtmise kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 192 lõiget 1 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Metsloomade rändliikide kaitse konventsiooniga (edaspidi „konventsioon“) liitumine toimus liidu jaoks nõukogu 24. juuni 1982. aasta otsusega 82/461/EMÜ
                  4
                ja jõustus 1. novembril 1983.

               (2)Konventsiooni XI artikli kohaselt võib konventsiooniosaliste konverents võtta vastu otsuse muuta lepingu lisasid.

               (3)Konventsiooniosaliste konverents võib oma 15.–22. veebruaril 2020 toimuval 13. istungil teha otsuseid muuta konventsiooni lisasid.

               (4)On asjakohane määrata kindlaks liidu nimel konventsiooniosaliste konverentsil võetav seisukoht, kuna kõnealused otsused on liidule siduvad.

               (5)Liit esitas ettepanekud liikide Galeorhinus galeus, Tetrax tetrax ja Sphyrna zygaena  kandmiseks konventsiooni II lisasse ning liigi Tetrax tetrax kandmiseks konventsiooni I lisasse, mille puhul ei ole vajadust muuta ELi õigust.

               (6)Teised osalised esitasid ettepanekud liikide Elephas maximus indicus, Panthera onca, Ardeotis nigriceps, Houbaropsis bengalensis bengalensis, Diomedea antipodensis ja Carcharhinus longimanus kandmiseks I lisasse ning liikide Panthera onca, Ovis vignei ja Sphyrna zygaena (piirkondlik populatsioon, mis esineb Brasiilia, Uruguay ja Argentina majandusvööndites ning külgnevates rahvusvahelistes vetes) kandmiseks II lisasse.

               (7)Liit peaks toetama oma ettepanekut kanda konventsiooni II lisasse Sphyrna zygaena üleilmne populatsioon, eelistades seda teise konventsiooniosalise esitatud ettepanekule hõlmata üksnes piirkondlik populatsioon, mis esineb Brasiilia, Uruguay ja Argentina majandusvööndites ning külgnevates rahvusvahelistes vetes.

               (8)EL peaks toetama kõiki muid ettepanekuid, kuna need on teaduspõhised ning kooskõlas liidu kohustusega teha elurikkuse kaitseks rahvusvahelist koostööd vastavalt ÜRO bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni artiklile 5 ja konventsiooniosaliste konverentsil konventsiooni raames vastu võetud otsustega.

               (9)EL ei ole liikide Elephas maximus indicus, Ardeotis nigriceps ja Houbaropsis bengalensis bengalensis leviala, mistõttu nende liikide kandmine konventsiooni I lisasse ei nõuaks liidu õiguse muutmist.

               (10)EL ei ole liigi Ovis vignei leviala, mistõttu selle liigi kandmine konventsiooni II lisasse ei nõuaks liidu õiguse muutmist.

               (11)Liik Panthera onca esineb ELis ainult Prantsuse Guajaanas, kus ei kohaldata nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta,
                  5
                mida kohaldatakse üksnes liikmesriikide Euroopa territooriumil, mille suhtes kohaldatakse aluslepingut.  Prantsuse Guajaanas on liikide, sealhulgas Panthera onca kaitse tagatud siseriiklike õigusaktidega.  Seega ei nõuaks selle liigi kandmine konventsiooni I lisasse ELi õiguse muutmist.

               (12)Linnuliiki Diomedea antipodensis liidus ei esine. Liidu ühine kalanduspoliitika ja kalapüügi reguleerimine asjaomaste piirkondlike kalandusorganisatsioonide poolt annab liidule asjakohased vahendid, et aidata kaasa kaitse korraldamisele, nii et selle liigi kandmine konventsiooni I lisasse ei nõuaks ELi õiguse muutmist.

               (13)Liidu ühine kalanduspoliitika ja kalapüügi reguleerimine asjaomaste piirkondlike kalandusorganisatsioonide poolt annab ELile asjakohasid vahendid, et aidata kaasa kalaliigi Carcharhinus longimanus kaitse korraldamisele.  Lisaks on selle liigi püük ja säilitamine keelatud nõukogu määrusega (EL) 2019/124.  Seega ei nõuaks selle liigi kandmine konventsiooni I lisasse ELi õiguse muutmist.

               (14)Konventsiooni I lisasse kantud liigi Cetorhinus maximus püük ja säilitamine, mille suhtes liit on praegu teinud reservatsiooni, on nõukogu määrusega 2019/124 keelatud.  Seetõttu ei nõuaks selle reservatsiooni tagasi võtmine ELi õiguse muutmist.

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Seisukoht, mis võetakse liidu nimel konventsiooniosaliste 13. kohtumisel, on järgmine:

               (1)toetada järgmiste liikide kandmist I lisasse:

               (1)Tetrax tetrax

               (2)Elephas maximus indicus

               (3)Panthera onca

               (4)Ardeotis nigriceps

               (5)Houbaropsis bengalensis bengalensis

               (6)Diomedea antipodensis

               (7)Carcharhinus longimanus

               (2)toetada järgmiste liikide kandmist II lisasse:

               (1)Tetrax tetrax

               (2)Galeorhinus galeus

               (3)Sphyrna zygaena (üleilmne populatsioon)

               (4)Panthera onca

               (5)Ovis vignei

               Artikkel 2

               Komisjon teavitab liidu nimel hoiulevõtjat liigi Cetorhinus maximus konventsiooni I lisasse kandmise suhtes tehtud reservatsiooni tagasi võtmisest.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Nõukogu 24. juuni 1982. aasta otsus 82/461/EMÜ metsloomade rändliikide kaitse konventsiooni sõlmimise kohta (EÜT L 210, 24.6.1982, lk 10).

                     (2)

                        Loodud 2006. aastal vastavalt nõukogu 21. veebruari 2006. aasta otsusele seoses metsloomade rändliikide kaitse konventsiooniosaliste konverentsi 8.istungil vastuvõetud muudatusega liigi Cetorhinus maximus lisamiseks konventsiooni I lisasse.

                     (3)

                        Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.

                     (4)

                        EÜT L 210, 19.7.1982, lk 10.

                     (5)

                        EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,17.1.2020
            COM(2020) 17 final
            2020/0007(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            narkootiliste ainete komisjoni 63. istungjärgul Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta seoses ainete lisamisega narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku ringluse vastase ÜRO konventsiooni I nimekirjas loetletud ainete hulka

               SELETUSKIRI

               1.Kavandatav reguleerimisese

               Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust, millega määratakse kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel narkootiliste ainete komisjonis seoses rahvusvahelise narkootikumide kontrolli komitee (INCB) soovituste alusel kavandatud muudatustega narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku ringluse vastase Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 1988. aasta konventsiooni nimekirjades.

               2.Ettepaneku taust

               2.1.Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku ringluse vastane Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 1988. aasta konventsioon

               Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku ringluse vastase Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 1988. aasta konventsiooni (edaspidi „konventsioon“) eesmärk on edendada konventsiooniosaliste vahelist koostööd, et nad saaksid tõhusamalt käsitleda narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku ringluse eri aspekte, millel on rahvusvaheline mõõde. Konventsioonist tulenevate kohustuste täitmisel võtavad konventsiooniosalised vajalikke meetmeid, sealhulgas seadusandlikke ja haldusmeetmeid, kooskõlas oma vastavate siseriiklike õigusaktide põhisätetega. Konventsioon jõustus 11. novembril 1990. EL
                  1
                ja kõik selle liikmesriigid on konventsiooni osalised.

               2.2.Narkootiliste ainete komisjon

               Narkootiliste ainete komisjon on ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu (ECOSOC) komisjon, mille ülesanded ja volitused on sätestatud muu hulgas konventsioonis. Sellesse komisjoni kuulub 53 ECOSOCi valitud ÜRO liikmesriiki. Praegu on narkootiliste ainete komisjoni hääleõiguslike liikmete hulgas 13 ELi liikmesriiki
                  2
               . Liidul on narkootiliste ainete komisjonis vaatleja staatus.

               Narkootiliste ainete komisjon võib oma liikmete kahekolmandikulise häälteenamusega otsustada lisada konkreetne aine konventsiooni nimekirjadesse, võttes seejuures arvesse konventsiooniosaliste esitatud märkusi ja soovitusi INCB-lt, kelle hinnang on teadusküsimustes määrav, ning kaaludes ühtlasi nõuetekohaselt kõiki muid asjakohaseid tegureid.

               2.3.Narkootiliste ainete komisjoni kavandatud õigusakt

               Narkootiliste ainete komisjon kavatseb oma 2. märtsist kuni 6. märtsini 2020 toimuval 63. istungjärgul võtta vastu loetelu täiendamise otsuse seoses ühe aine – metüül-α-fenüülatsetoatsetaadi (MAPA) – lisamisega konventsiooni nimekirjadesse (edaspidi „kavandatud akt“).

               Kavandatud akti eesmärk on lisada metüül-α-fenüülatsetoatsetaat (MAPA) konventsiooni nimekirjades loetletud ainete hulka, et kohustada riike rakendama metüül-α-fenüülatsetoatsetaadiga (MAPA) toimuva seadusliku kauplemise kontrollimise ja järelevalve meetmeid kui olulist võimalust selle aine kõrvalesuunamise ennetamiseks.

               Konventsiooni kohaselt on narkootiliste ainete komisjoni otsused siduvad, välja arvatud juhul, kui konventsiooniosaline on ettenähtud tähtaja jooksul esitanud otsuse ECOSOCile läbivaatamiseks
                  3
               . Kõnealuses küsimuses tehtavad ECOSOCi otsused on lõplikud. Kavandatavad aktid muutuvad konventsiooniosalistele siduvaks vastavalt konventsiooni artiklile 12, mille asjakohased osad sisaldavad järgmisi sätteid:

               „Peasekretär teatab igast käesoleva artikli kohaselt tehtud komisjoni otsusest kõikidele riikidele ja organisatsioonidele, kes on või kellel on õigus saada käesoleva konventsiooni osalisteks, ning komiteele. Selline otsus jõustub iga osalisriigi jaoks pärast saja kaheksakümne päeva möödumist selle teate edastamise kuupäevast.

               Käesoleva artikli alusel tehtud komisjoni otsused vaatab nõukogu läbi mõne osalisriigi taotlusel, kui niisugune taotlus on esitatud saja kaheksakümne päeva jooksul alates asjakohase otsuse teatavakstegemise kuupäevast. Läbivaatamistaotlus saadetakse peasekretärile koos selle aluseks oleva asjakohase informatsiooniga.

               Peasekretär saadab läbivaatamistaotluse ärakirjad ja sellele lisatud informatsiooni komisjonile, komiteele ja kõikidele osalisriikidele, tehes neile ettepaneku esitada omapoolsed märkused üheksakümne päeva jooksul. Kõik laekunud märkused antakse arvessevõtmiseks nõukogule.

               Nõukogu võib komisjoni otsuse kinnitada või tühistada. Teade nõukogu otsuse kohta saadetakse kõikidele riikidele ja organisatsioonidele, kes on või kellel on õigus saada käesoleva konventsiooni osaliseks, komisjonile ja komiteele.“

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               Komisjoni teavitati 15. novembril 2019 sellest, et INCB soovitab lisada konventsiooni I nimekirja ühe aine: metüül-α-fenüülatsetoatsetaadi (MAPA).

               Vastavalt INCB hinnangule kasutatakse metüül-α-fenüülatsetoatsetaati (MAPA) sageli amfetamiini ja metamfetamiini ebaseaduslikuks valmistamiseks. On tõendeid selle kohta, et kõnealuste narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku valmistamise maht ja ulatus kujutavad tõsist ohtu rahvatervisele või põhjustavad tõsiseid sotsiaalseid probleeme, ning see annab alust rakendada kõnealuse aine suhtes rahvusvahelist kontrolli. Peale selle ei kasutata metüül-α-fenüülatsetoatsetaati (MAPA) teadaolevalt ühelgi seaduslikul eesmärgil, välja arvatud väikeses koguses teadus- ja arendustegevuses ning laborianalüüsi jaoks.

               Amfetamiini ja metamfetamiini ebaseaduslik valmistamine on liidus tõsine probleem. Need ebaseaduslikult valmistatud narkootilised ja psühhotroopsed ained põhjustavad liidus märkimisväärseid rahvatervisega seotud ja sotsiaalseid probleeme. Peale selle ekspordivad liidus tegutsevad kuritegelikud organisatsioonid neid narkootilisi ja psühhotroopseid aineid ebaseaduslikult kolmandatesse riikidesse.

               Tuleb märkida, et komisjon valmistab praegu samaaegselt ette delegeeritud määrust, millega soovitakse pärast ELi narkootikumide lähteainete eksperdirühmas 2019. aasta mais peetud arutelu lisada mitu ainet, sealhulgas metüül-α-fenüülatsetoatsetaat (MAPA), narkootikumide lähteaineid käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 273/2004 I lisasse ning nõukogu 22. detsembri 2004. aasta määruse (EÜ) nr 111/2005 (millega kehtestatakse ühenduse ja kolmandate riikide vahelise narkootikumide lähteainetega kauplemise järelevalve eeskirjad) lisasse
                  4
               .

               Liidu liikmesriigid peaksid seega väljendama narkootiliste ainete komisjonis seisukohta, et nad toetavad metüül-α-fenüülatsetoatsetaadi (MAPA) lisamist konventsiooni I nimekirja.

               Konventsiooni nimekirjade muutmine mõjutab otseselt liidu õiguse kohaldamisala narkootikumide lähteainete kontrolli valdkonnas, kuna konventsiooni nimekirjadesse lisatud ained tuleb inkorporeerida liidu õigusesse. Komisjon on selle tagamiseks volitatud võtma vastu delegeeritud õigusakte.

               4.Õiguslik alus

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1.Põhimõtted

               Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõike 9 kohaselt võetakse vastu otsused, millega kehtestatakse „lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku“.

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõiget 9 kohaldatakse olenemata sellest, kas liit on asjaomase organi liige või asjaomase lepingu osaline
                  5
               .

               Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel õiguslikud tagajärjed. See hõlmab ka selliseid vahendeid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, kuid mis „võivad otsustavalt mõjutada liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
                  6
               .

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Narkootiliste ainete komisjon on loodud narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku ringluse vastase Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooniga.

               Akt, mille narkootiliste ainete komisjon peab vastu võtma, on õigusliku toimega akt. Kavandatud akt on vastavalt narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku ringluse vastase Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni artiklile 12 rahvusvahelise õiguse alusel siduv. Kavandatud akt on õigusliku toimega ja võib otsustavalt mõjutada järgmiste ELi õigusaktide sisu: nõukogu 22. detsembri 2004. aasta määrus (EÜ) nr 111/2005, millega kehtestatakse ühenduse ja kolmandate riikide vahelise narkootikumide lähteainetega kauplemise järelevalve eeskirjad, ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 273/2004 narkootikumide lähteainete kohta. Põhjus on selles, et konventsiooni nimekirjade muutmine mõjutab otseselt liidu õiguse kohaldamisala narkootikumide lähteainete kontrolli valdkonnas, kuna konventsiooni nimekirjadesse lisatud ained tuleb inkorporeerida liidu õigusesse.

               Kavandatud aktiga ei täiendata ega muudeta kõnealuse lepingu institutsioonilist raamistikku.

               Seega on kavandatud otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava akti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning ühte neist võib pidada peamiseks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, mis on nõutav tulenevalt peamisest või ülekaalukast eesmärgist või valdkonnast.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Kavandatud akti peamine eesmärk ja sisu on seotud ühise kaubanduspoliitikaga.

               Seega on kavandatud otsuse materiaalõiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 207.

               4.3.Järeldus

               Kavandatud otsuse õiguslik alus peaks olema ELi toimimise lepingu artikkel 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               5.Kavandatud akti avaldamine

               Kuna narkootiliste ainete komisjoni aktiga muudetakse ÜRO narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku ringluse vastase konventsiooni nimekirju, on asjakohane avaldada see akt pärast vastuvõtmist Euroopa Liidu Teatajas.

               2020/0007 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               narkootiliste ainete komisjoni 63. istungjärgul Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta seoses ainete lisamisega narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku ringluse vastase ÜRO konventsiooni I nimekirjas loetletud ainete hulka

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku ringluse vastane Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 1988. aasta konventsioon (edaspidi „konventsioon“) jõustus 11. novembril 1990 ning see sõlmiti Euroopa Majandusühenduse nimel nõukogu otsusega 90/611/EMÜ
                  7
               .

               (2)Vastavalt konventsiooni artikli 12 lõigetele 2–7 võidakse lisada aineid konventsiooni nimekirjadesse, milles on loetletud narkootikumide lähteained.

               (3)Narkootiliste ainete komisjon peaks oma 2. märtsist kuni 6. märtsini 2020 Viinis toimuval 63. istungjärgul tegema otsuse ühe uue aine lisamise kohta konventsiooni nimekirjadesse.

               (4)On asjakohane määrata kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel narkootiliste ainete komisjonis, kuna kõnealune otsus on liidu jaoks siduv ja võib otsustavalt mõjutada liidu õigusnormide sisu, eelkõige järgmisi õigusakte: nõukogu 22. detsembri 2004. aasta määrus (EÜ) nr 111/2005, millega kehtestatakse liidu ja kolmandate riikide vahelise narkootikumide lähteainetega kauplemise järelevalve eeskirjad
                  8
               , ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 273/2004 narkootikumide lähteainete kohta
                  9
               .

               (5)Vastavalt rahvusvahelise narkootikumide kontrolli komitee hinnangule kasutatakse ainet metüül-α-fenüülatsetoatsetaati (MAPA) sageli amfetamiini ja metamfetamiini ebaseaduslikuks valmistamiseks. On tõendeid selle kohta, et kõnealuste narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku valmistamise maht ja ulatus kujutavad tõsist ohtu rahvatervisele või põhjustavad tõsiseid sotsiaalseid probleeme, ning see annab alust rakendada nende ainete suhtes rahvusvahelist kontrolli. Amfetamiini ja metamfetamiini ebaseaduslik valmistamine põhjustab liidus märkimisväärseid rahvatervisega seotud ja sotsiaalseid probleeme. Metüül-α-fenüülatsetoatsetaadi (MAPA) ebaseadusliku ringlusega seotud juhtumeid esineb üha rohkem ja üha sagedamini ning liidus tegutsevad kuritegelikud organisatsioonid ekspordivad amfetamiini ja metamfetamiini ebaseaduslikult ka kolmandatesse riikidesse.

               (6)Liidu seisukoha peavad esitama liidu liikmesriigid, kes on narkootiliste ainete komisjoni liikmed,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Narkootiliste ainete komisjoni 63. istungjärgul liidu nimel võetav seisukoht on järgmine:

               – konventsiooni I nimekirja tuleb lisada metüül-α-fenüülatsetoatsetaat (MAPA).

               Artikkel 2

               Artiklis 1 osutatud seisukoha esitavad liidu liikmesriigid, kes on narkootiliste ainete komisjoni liikmed.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Nõukogu 22. oktoobri 1990. aasta otsus, millega Euroopa Majandusühenduse nimel sõlmitakse narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku ringluse vastane Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsioon (EÜT L 326, 24.11.1990, lk 56).

                     (2)

                        Austria, Belgia, Hispaania, Horvaatia, Itaalia, Madalmaad, Poola, Prantsusmaa, Rootsi, Saksamaa, Tšehhi Vabariik, Ungari ja Ühendkuningriik. Tulenevalt Ühendkuningriigi taotlusest ELi liikmesusest loobumiseks muutub Ühendkuningriigi ELi liikmesus.

                     (3)

                        ÜRO 1988. aasta konventsiooni artikli 12 lõige 7.

                     (4)

                        Nõukogu 22. detsembri 2004. aasta määrus (EÜ) nr 111/2005, millega kehtestatakse ühenduse ja kolmandate riikide vahelise narkootikumide lähteainetega kauplemise järelevalve eeskirjad (ELT L 22, 26.1.2005, lk 1), ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 273/2004 narkootikumide lähteainete kohta (ELT L 47, 18.2.2004, lk 1).

                     (5)

                        Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punkt 64.

                     (6)

                        Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.

                     (7)

                        EÜT L 326, 24.11.1990, lk 56.

                     (8)

                        ELT L 22, 26.1.2005, lk 1.

                     (9)

                        ELT L 47, 18.2.2004, lk 1.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,17.1.2020
            COM(2020) 28 final
            2020/0012(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega muudetakse otsust (EL) 2019/274 Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise lepingu Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse nimel allkirjastamise kohta
            (EMPs kohaldatav tekst)

               SELETUSKIRI

                  29. märtsil 2017 teatas Ühendkuningriik Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artikli 50 kohaselt Euroopa Ülemkogule oma kavatsusest astuda välja Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest. Vastavalt nimetatud sättele pidas Euroopa Liit Ühendkuningriigiga läbirääkimisi lepingu üle, milles sätestatakse väljaastumise kord (edaspidi „väljaastumisleping“), võttes arvesse tema ja liidu tulevaste suhete raamistikku.

                  11. jaanuaril 2019 võttis nõukogu vastu otsuse (EL) 2019/274, millega antakse luba väljaastumislepingu allkirjastamiseks,
                     1
                   ja edastas väljaastumislepingu sõlmimist käsitleva nõukogu otsuse eelnõu Euroopa Parlamendile nõusoleku saamiseks.

               Ühendkuningriigi valitsus ei saanud aga parlamendilt väljaastumislepingu allkirjastamiseks ja ratifitseerimiseks piisavat toetust ning taotles Euroopa Ülemkogult ELi lepingu artikli 50 lõikes 3 sätestatud tähtaja pikendamist. Euroopa Ülemkogu nõustus kõigepealt tähtaja pikendamisega kuni 12. aprillini 2019
                  2
               . Seda tähtaega pikendati veel kuni 31. oktoobrini 2019
                  3
                ja seejärel kuni 31. jaanuarini 2020
                  4
               .

               Väljaastumislepingu artikli 185 kolmandas lõigus on sätestatud, et vajalike sisemenetluste lõpuleviimist käsitleva kirjaliku teate esitamisel võib liit liikmesriigi kohta, kes on esitanud põhjused, mis on seotud selle liikmesriigi siseriikliku õiguse aluspõhimõtetega, deklareerida, et lisaks nõukogu raamotsuses 2002/584/JSK
                  5
                osutatud Euroopa vahistamismääruse täitmata jätmise alustele võivad selle liikmesriigi vahistamismäärusi täitvad õigusasutused üleminekuperioodi jooksul keelduda oma kodanike loovutamisest Ühendkuningriigile Euroopa vahistamismääruse alusel. Otsuse (EL) 2019/274 artiklis 4 on sätestatud, et liikmesriigid, kes kavatsevad kasutada väljaastumislepingu artikli 185 teises lõigus sätestatud võimalust, peavad teatama sellekohasest kavatsusest komisjonile ja nõukogu peasekretariaadile enne 15. veebruari 2019
                  6
               .

               Võttes arvesse, et ELi lepingu artikli 50 lõike 3 kohast tähtaega on mitu korda pikendatud, on asjakohane kehtestada uus tähtaeg, mille jooksul peaksid kõnealust võimalust kasutada soovivad liikmesriigid sellest komisjonile ja nõukogu peasekretariaadile teatama.

                  Seepärast on vaja otsust (EL) 2019/274 väljaastumislepingu allkirjastamise kohta vastavalt muuta.

               2020/0012 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega muudetakse otsust (EL) 2019/274 Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise lepingu Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse nimel allkirjastamise kohta

               (EMPs kohaldatav tekst)

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artiklit 50,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)11. jaanuaril 2019 võttis nõukogu vastu otsuse (EL) 2019/274
                  7
                väljaastumislepingu allkirjastamise kohta.

               (2)Otsusega (EL) 2019/476,
                  8
                mis tehti kokkuleppel Ühendkuningriigiga, pikendas Euroopa Ülemkogu ELi lepingu artikli 50 lõikes 3 sätestatud tähtaega kõigepealt kuni 12. aprillini 2019. Seda tähtaega pikendati veel kuni 31. oktoobrini 2019 Euroopa Ülemkogu otsusega (EL) 2019/584,
                  9
                mis tehti kokkuleppel Ühendkuningriigiga, ja seejärel kuni 31. jaanuarini 2020 Euroopa Ülemkogu otsusega (EL) 2019/1810,
                  10
                mis tehti kokkuleppel Ühendkuningriigiga.

               (3)Väljaastumislepingu kohandatud teksti
                  11
                artikli 185 kolmandas lõigus on sätestatud, et vajalike sisemenetluste lõpuleviimist käsitleva kirjaliku teate esitamisel võib liit liikmesriigi kohta, kes on esitanud põhjused, mis on seotud selle liikmesriigi siseriikliku õiguse aluspõhimõtetega, deklareerida, et lisaks nõukogu raamotsuses 2002/584/JSK
                  12
                osutatud Euroopa vahistamismääruse täitmata jätmise alustele võivad selle liikmesriigi vahistamismäärusi täitvad õigusasutused üleminekuperioodi jooksul keelduda oma kodanike loovutamisest Ühendkuningriigile Euroopa vahistamismääruse alusel. Otsuse (EL) 2019/274 artikli 4 sätete kohaselt peavad liikmesriigid, kes kavatsevad kasutada väljaastumislepingu artikli 185 kolmandas lõigus sätestatud võimalust, teatama sellekohasest kavatsusest komisjonile ja nõukogu peasekretariaadile enne 15. veebruari 2019.

               (4)Võttes arvesse, et ELi lepingu artikli 50 lõike 3 kohast tähtaega on mitu korda pikendatud, on asjakohane muuta otsust (EL) 2019/274, et kehtestada uus tähtaeg, mille jooksul peaksid artikli 185 kolmandas lõigus sätestatud võimalust kasutada soovivad liikmesriigid sellest komisjonile ja nõukogu peasekretariaadile teatama. Muutmise käigus tuleks kohandada viidet väljaastumislepingu artikli 185 asjaomasele lõigule.

               (5)Seepärast tuleks otsust (EL) 2019/274 vastavalt muuta.

               (6)Vastavalt ELi lepingu artikli 50 lõikele 4 ei ole Ühendkuningriik osalenud käesolevat otsust puudutavatel nõukogu aruteludel ega otsuse vastuvõtmisel,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Rakendusotsuse (EL) 2019/274 artikkel 4 asendatakse järgmisega:

               „Artikkel 4

               Liikmesriigid, kes kavatsevad kasutada lepingu artikli 185 kolmandas lõigus sätestatud võimalust, teatavad oma sellekohasest kavatsusest komisjonile ja nõukogu peasekretariaadile enne 28. jaanuari 2020.“

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Nõukogu 11. jaanuari 2019. aasta otsus (EL) 2019/274 Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise lepingu Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse nimel allkirjastamise kohta (ELT L 47 I, 19.2.2019, lk 1). Otsusele (EL) 2019/274 lisatud väljaastumislepingu tekst avaldati ELTs C 66 I, 19.2.2019, lk 1.

                     (2)

                        Euroopa Ülemkogu 22. märtsi 2019. aasta otsus (EL) 2019/476, tehtud kokkuleppel Ühendkuningriigiga, millega pikendatakse ELi lepingu artikli 50 lõike 3 kohast tähtaega (ELT L 80 I, 22.3.2019, lk 1).

                     (3)

                        Euroopa Ülemkogu 11. aprilli 2019. aasta otsus (EL) 2019/584, tehtud kokkuleppel Ühendkuningriigiga, millega pikendatakse ELi lepingu artikli 50 lõike 3 kohast tähtaega (ELT L 101, 11.4.2019, lk 1).

                     (4)

                        Euroopa Ülemkogu 29. oktoobri 2019. aasta otsus (EL) 2019/1810, tehtud kokkuleppel Ühendkuningriigiga, millega pikendatakse ELi lepingu artikli 50 lõike 3 kohast tähtaega (ELT L 278 I, 30.10.2019, lk 1).

                     (5)

                        Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsus 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (EÜT L 190, 18.7.2002, lk 1).

                     (6)

                        Otsuses (EL) 2019/274 on viidatud ELT numbris C 66 I, 19.2.2019, lk 1 avaldatud väljaastumislepingu artikli 185 teisele lõigule. ELT numbris C 384 I, 12.11.2019, lk 1 avaldatud väljaastumislepingu kohandatud tekstis on aga teisest lõigust saanud kolmas lõik.

                     (7)

                        Nõukogu 11. jaanuari 2019. aasta otsus (EL) 2019/274 Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise lepingu Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse nimel allkirjastamise kohta (ELT L 47 I, 19.2.2019, lk 1).

                     (8)

                        Euroopa Ülemkogu 22. märtsi 2019. aasta otsus (EL) 2019/476, tehtud kokkuleppel Ühendkuningriigiga, millega pikendatakse ELi lepingu artikli 50 lõike 3 kohast tähtaega (ELT L 80 I, 22.3.2019, lk 1).

                     (9)

                        Euroopa Ülemkogu 11. aprilli 2019. aasta otsus (EL) 2019/584, tehtud kokkuleppel Ühendkuningriigiga, millega pikendatakse ELi lepingu artikli 50 lõike 3 kohast tähtaega (ELT L 101, 11.4.2019, lk 1).

                     (10)

                        Euroopa Ülemkogu 29. oktoobri 2019. aasta otsus (EL) 2019/1810, tehtud kokkuleppel Ühendkuningriigiga, millega pikendatakse ELi lepingu artikli 50 lõike 3 kohast tähtaega (ELT L 278 I, 30.10.2019, lk 1).

                     (11)

                        Väljaastumislepingu kohandatud tekst on avaldatud ELTs C 384 I, 12.11.2019, lk 1.

                     (12)

                        Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsus 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (EÜT L 190, 18.7.2002, lk 1).