title: Proposal for a COUNCIL REGULATION on the implementation of the 11th European Development Fund

text:
        EUROOPA
        KOMISJON
                              Brüssel, 26.6.2013
                              COM(2013) 445 final
                              2013/0211 (NLE)
                   Ettepanek:
             NÕUKOGU MÄÄRUS
   11. Euroopa Arengufondi rakendamise kohta
ET                                                ET
 ---pagebreak---                                                 SELETUSKIRI
   1.        ETTEPANEKU TAUST
   Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikides (AKV riigid) on endiselt suureks
   probleemiks vaesus. Paljud neist on aastatuhande arengueesmärkide saavutamisel ajakavast
   maas ja neis ei toimu säästvat arengut. EL aitab AKV riikidel neid probleeme lahendada. On
   oluline, et EL toetaks ka edaspidi AKV riikide püüdlusi vähendada vaesust ja see
   lõppkokkuvõttes kaotada, saavutades sel moel säästva arengu eesmärgid ja integreerudes järk-
   järgult maailmamajandusse.
   ELil on AKV riikide rühma kuuluvate arengumaadega ühelt poolt AKV riikide ning teiselt
   poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel Cotonous 23. juunil 2000 allkirjastatud
   koostöölepingu (edaspidi „Cotonou leping”)1 alusel 20 aastaks privilegeeritud suhted.
   Euroopa Arengufond (edaspidi „EAF”) on peamine vahend ELi abi andmiseks AKV riikidega
   sõlmitud Cotonou lepingu kohaseks arengukoostööks ning ülemeremaade ja -territooriumide
   (edaspidi „ÜMTd”) assotsieerimise otsuse alusel toimuvaks koostööks ÜMTdega. EAFi
   rahastavad ELi liikmesriigid ELi eelarve väliselt konkreetsete jaotamispõhimõtete alusel. Iga
   EAF moodustatakse mitmeaastaseks perioodiks.
   2013. aasta järgse mitmeaastase finantsraamistiku puhul on Euroopa Komisjon kavandanud
   oma teatises „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve”2 11. EAFi jaoks koostööks
   AKV riikide ja ÜMTdega kokku 30 318,7 miljonit eurot (2011. aasta hindades, st
   34 275,6 miljonit eurot jooksevhindades). Komisjon võttis vastu ka teatise,3 kus kirjeldatakse
   peamisi elemente, mis võiksid esineda ajavahemikuks 1. jaanuar 2014 kuni
   31. detsember 2020 sõlmitavas 11. EAFi sisekokkuleppes. Euroopa Komisjon eeldab, et
   Euroopa Liit ja selle liikmesriigid jõuavad kokkuleppele, millega nähakse ette
   rahastamismehhanism (11. EAF), sellega hõlmatav täpne periood (2014–2020) ja sellele
   mehhanismile AKV-ELi partnerluse elluviimiseks eraldatavate vahendite hulk, ning et
   liikmesriikide valitsuste esindajad sõlmivad 11. EAFi sisekokkuleppe. Euroopa Ülemkogu
   määras oma 8. veebruari 2013. aasta järeldustes4 11. EAFi üldsummaks 30 506 miljonit eurot
   jooksevhindades.
   Uued probleemid koos strateegias „Euroopa 2020” sätestatud eesmärkidega on ajendanud
   komisjoni tegema ettepaneku kohandada 11. EAFi rakendusmäärust kooskõlas 13. oktoobri
   2011. aasta teatisega „Muutuste kava ELi arengupoliitika mõju suurendamiseks”5. Osa
   11. EAFi kavandamise ja rakendamise üldisest poliitikaraamistikust moodustavad ka
   22. detsembril 2005 vastu võetud Euroopa konsensus arengu küsimuses ning rahvusvaheliselt
   kokku lepitud põhimõtted abi tõhususe kohta, sealhulgas Busani foorumi lõppdokument
   (2011).
   1
           EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3. Lepingut on muudetud 25. juunil 2005. aastal Luxembourgis
           allkirjastatud lepinguga (ELT 287, 28.10.2005, lk 4) ja 22. juunil 2010. aastal Ouagadougous
           allkirjastatud lepinguga (ELT L 287, 4.11.2010, lk 3).
   2
           KOM(2011) 500.
   3
           KOM(2011) 837.
   4
           EUCO 37/13 + EUCO 37/13 COR 1.
   5
           KOM(2011) 637.
ET                                                       2                                              ET
 ---pagebreak---    2.         HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE
              TULEMUSED
   Üldsusega konsulteerimine
   26. novembrist 2010 kuni 31. jaanuarini 2011 konsulteeris komisjon üldsusega ELi
   välistegevuse edasise rahastamise teemal. See protsess põhines elektroonilisel küsimustikul,
   millele oli lisatud taustadokument „Kuidas rahastada ELi välistegevust pärast 2013. aastat?”.
   Üldiselt ei näidanud vastused vajadust kehtivaid rakendusmehhanisme sisuliselt muuta, kuigi
   valdav osa vastajatest toetas rakendamise paindlikumaks ja lihtsamaks muutmist.
   Mõju hindamine
   Komisjon korraldas mõju hindamise,6 mille käigus kaaluti iga kindlaksmääratud eesmärgi
   (suurem diferentseerimine ja keskendatus, tõhusam kooskõlastamine ELi liikmesriikidega,
   uuenduslike rahastamisvahendite sagedasem kasutamine, suurem paindlikkus) puhul kolme
   peamist poliitilist valikut: hetkeolukorra säilitamine (mitte teha muudatusi võrreldes
   10. EAFiga) ja kaht varianti hõlmav valik ESFi raamistiku muutmise kohta. Hetkeolukorra
   säilitamist ei peetud vastuvõetavaks, sest sellega ei oleks lahendatud tuvastatud probleeme.
   Kahe teise variandiga oleks lahendatud tuvastatud probleemid eri ulatuses ning kummalgi
   oleks olnud teatav mõju. Mõju hindamisel jõuti järeldusele, et kõikide kindlakstehtud
   eesmärkide puhul tuleks valida teine variant, mis käsitleb paremini ELi välistegevuse uusi
   muudetud strateegilisi suundumusi, sest sellega
              –      aidatakse suunata tänu täpsemale geograafilisele rõhuasetusele vahendid sinna,
                     kus neid kõige rohkem vajatakse ning kus nende mõju ja lisandväärtus on
                     võimalikult suur;
              –      aidatakse keskendada tänu täpsemale valdkondlikule rõhuasetusele vahendid
                     piiratud arvule valdkondadele, millega suureneb ELi kriitiline mass;
              –      suurendatakse tänu töö paremale jaotamisele rahastajate vahel, ühisele
                     kavandamisele ja ELi sihtfondide kasutamisele ELi abi tõhusust ja poliitilist
                     mõju;
              –      suurendatakse tänu uuenduslikele rahastamisvahenditele ELi toetusallikate
                     finantsvõimendust;
              –      on võimalik eraldatavaid abisummasid kiiresti kohandada, et võtta arvesse
                     muutunud asjaolusid või eriolukordi (nt kriis, ebakindlus või üleminek) või
                     rakendada rohkem stiimulitel põhinevat käsitlusviisi.
   3.         ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
   ELi välistegevuse peamised poliitilised eesmärgid on sätestatud Lissaboni lepingus (ELi
   lepingu artikkel 21). Lisaks on ELi arengukoostöö peamine eesmärk vähendada vaesust ja see
   pikas plaanis kaotada (ELi toimimise lepingu artikkel 208). Seoses sellega täidab EL võetud
   kohustusi ja võtab arvesse eesmärke, mille ta on Ühendatud Rahvaste Organisatsioonis ja
   teistes rahvusvahelistes organisatsioonides heaks kiitnud.
   6
            http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=SEC:2011:1459:FIN:EN:PDF.
ET                                                       3                                          ET
 ---pagebreak---    AKV riikide ja piirkondadega toimuva koostöö puhul täiendab seda õigusraamistikku
   Cotonou leping.
   Komisjon esitab käesoleva ettepaneku kooskõlas 11. EAFi sisekokkuleppega,7 milles nähakse
   ette, et nõukogu määrus 11. EAFi rakendamise kohta Cotonou lepingu raames tuleks vastu
   võtta komisjoni ettepanekul ja pärast konsulteerimist Euroopa Investeerimispangaga (EIP)
   ühehäälselt.
   4.        MÕJU EELARVELE
   Ei kohaldata.
   5.        PÕHIELEMENDID
   11. EAFi rakendusmääruse koostamisel olid järgmised eesmärgid.
   –         Viia dokument kooskõlas lihtsustamise ja tõhususe suurendamise põhimõttega
             võimalikult hästi vastavusse komisjoni ettepanekuga võtta vastu Euroopa Parlamendi
             ja nõukogu määrus, millega luuakse arengukoostöö rahastamisvahend8 (eelkõige abi
             kavandamist käsitlevate sätetega), ning komisjoni ettepanekuga võtta vastu Euroopa
             Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse liidu välistegevuse
             rahastamisvahendite rakendamise ühised eeskirjad ja menetlused9 (eelkõige
             rakendamist käsitlevate sätetega) ning mis sisaldab lihtsustatud ja ühtlustatud
             rakenduseeskirju ja menetlusi kõikide välistegevuse vahendite (v.a EAFi ja
             Gröönimaa) jaoks. Ühtlustamispüüdluste käigus võetakse seoses komisjonile
             vastuvõetavate kompromissidega arvesse ka tulemusi, milleni jõuti läbirääkimistel,
             mida peeti nende dokumentide teemal käesoleva ettepaneku koostamise ajal
             nõukogus (alaliste esindajate komitee tasandil) ja parlamendikomisjonides. Peale
             selle jätab komisjon endale õiguse kohandada ettepanekut pärast selle vastuvõtmist
             nõukoguga peetavate läbirääkimiste ajal, et tagada jätkuvalt kooskõla arengukoostöö
             rahastamisvahendit ja liidu välistegevuse rahastamisvahendeid käsitlevate
             dokumentidega. See kooskõlastamine aitab kaasa EAFi võimalikule lisamisele ELi
             2020. aasta järgse mitmeaastase finantsraamistiku eelarvesse, võttes arvesse eespool
             nimetatud teatises „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve” esitatud
             komisjoni ettepanekuid ja Euroopa Ülemkogu 8. veebruari 2013. aasta järeldusi.
   –         Tagada dokumendi vastavus Cotonou lepingu sätetele, eriti selle IV lisale, milles
             käsitletakse rakendus- ja juhtimiskorda, ning seda samal ajal lihtsustada võrreldes
             10. EAFi rakendusmäärusega10.
   I jaotis. Eesmärgid ja üldpõhimõtted – artiklid 1 ja 2
   Artikkel 1 (eesmärgid ja rahastamiskõlblikkuse kriteeriumid) on viidud võimalikult
   suures ulatuses vastavusse arengukoostöö rahastamisvahendi määruse vastuvõtmist käsitleva
   komisjoni ettepaneku artikliga 2 eesmärkide ja rahastamiskõlblikkuse kriteeriumide kohta
   ning sisaldab ka viidet Cotonou lepingus kirjeldatud laiematele eesmärkidele, põhimõtetele ja
   7
           Lisada viide 11. EAFi sisekokkuleppe kohta.
   8
           KOM(2011) 840.
   9
           KOM(2011) 842.
   10
           Nõukogu määrus (EÜ) nr 617/2007, ELT L 152, 13.6.2007, lk 1.
ET                                                     4                                          ET
 ---pagebreak---    väärtustele ning samuti liidu välja töötatud poliitikas, sealhulgas muutuste kavas, sätestatud
   arengueesmärkidele ja koostööstrateegiatele. Selles artiklis nõutakse ühtlasi OECD arenguabi
   komitee kehtestatud ametliku arenguabi kriteeriumide võimalikult ulatuslikku täitmist. Samuti
   seletatakse selles lahti humanitaarabi vahendite ja EAFi vahendite vastastikune täiendavus.
   Artikkel 2 (üldpõhimõtted) on viidud vastavusse arengukoostöö rahastamisvahendi määruse
   vastuvõtmist käsitleva komisjoni ettepaneku artikli 3 lõigetega 5–10. Selles sätestatakse
   käesoleva määruse rakendamise põhimõtted, mis on ELi välistegevuse ühtsuse tugevdamine,
   koostöö parandamine liikmesriikide ja teiste kahepoolsete või mitmepoolsete rahastajatega
   ning partnerriigi ja -piirkonna juhitav arenguprotsess koos vastastikuse vastutusega, mille
   poole püüeldakse kaasava ja osalust soodustava käsitlusviisi kaudu, kasutades tõhusaid ja
   uuenduslikke koostööviise, mis on kooskõlas OECD arenguabi komitee parimate tavadega, ja
   suurendades seega abi mõju ning vähendades kattumist ja dubleerimist.
   II jaotis. Kavandamine ja vahendite eraldamine – artiklid 3–7
   Artiklis 3 (vahendite eraldamise üldraamistik) sätestatakse üldraamistik vahendite
   eraldamiseks EAFist. See on viidud võimalikult suures ulatuses vastavusse arengukoostöö
   rahastamisvahendi määruse vastuvõtmist käsitleva komisjoni ettepaneku artikli 3 lõikega 2
   partnerriikide suhtes rakendatava diferentseeritud käsitlusviisi põhimõtete kohta. Artikliga 3
   nähakse ette teatise „Muutuste kava ELi arengupoliitika mõju suurendamiseks” põhimõtete
   kohaldamine EAFi suhtes, samas tagatakse sellega ka Cotonou lepingus sätestatud vahendite
   eraldamise nõuete (Cotonou lepingu IV lisa artiklis 3 kirjeldatud kriteeriumide) täitmine.
   Seepärast kirjeldatakse vahendite eraldamise kriteeriumeid kahes lõikes: lõikes 1 tuletatakse
   meelde Cotonou nõuded, mis on seotud vajaduste ja tulemustega, ning lõikes 2 sätestatakse
   üksikasjalikumalt muutuste kava diferentseerimispõhimõtted (vajadused, suutlikkus,
   kohustused, tulemused ja mõju), millest lähtutakse riikidele eraldatavate vahendite
   soovitusliku suuruse kindlaksmääramisel.
   Artiklis 4 (kavandamise üldraamistik) sätestatakse üldraamistik EAFi kavandamiseks
   käesoleva määruse kohaselt. Artiklis tuletatakse meelde Cotonou lepingu partnerlus- ja
   kooskõlastamispõhimõtted, st et kavandamine peaks toimuma võimaluse korral koos
   asjaomase partnerriigi või -piirkonnaga ning see tuleks viia üha enam vastavusse nende
   vaesuse vähendamise strateegiatega. Artiklisse on võetud ka elemente arengukoostöö
   rahastamisvahendi määruse vastuvõtmist käsitleva komisjoni ettepaneku artikli 10 lõikest 2.
   Selleks et tagada liidu ja liikmesriikide meetmete koostoime ja vastastikune täiendavus,
   kaasatakse liikmesriigid täielikult kavandamisse, sealhulgas ühise kavandamise kaudu.
   Kõikide liikmesriikide (sh nende, kes ei ole kohapeal esindatud) osalemine on ette nähtud
   EAFi vahenditest rahastamise eripära tõttu. Konsultatsiooniprotsess hõlmab ka teisi
   rahastajaid ja arenguvaldkonnas tegutsejaid, samuti kodanikuühiskonda ning piirkondlikke ja
   kohalikke asutusi.
   Artikli 4 lõikes 3 kirjeldatakse Cotonou lepingus ette nähtud asjaolusid, mille puhul komisjon
   võib kehtestada ühepoolselt arenguabi kavandamiseks ja rakendamiseks erisätted.
   Artikli 4 lõikes 4 tuletatakse kooskõlas arengukoostöö rahastamisvahendi määruse
   vastuvõtmist käsitleva komisjoni ettepaneku artikli 5 lõikega 4 meelde teatises „Muutuste
   kava ELi arengupoliitika mõju suurendamiseks” välja kuulutatud ELi eesmärki abi
   keskendada, piirates kahepoolse kavandamise puhul sekkumist kolme valdkonnaga.
   Artikkel 5 (programmdokumendid) on viidud võimalikult suures ulatuses vastavusse
   arengukoostöö rahastamisvahendi määruse vastuvõtmist käsitleva komisjoni ettepaneku
ET                                                5                                               ET
 ---pagebreak---    artikliga 11. Selles kirjeldatakse nõudeid ja põhimõtteid, mida kohaldatakse riikide ja
   piirkondade jaoks strateegiadokumentide ning nende põhjal mitmeaastaste sihtprogrammide
   ettevalmistamisel. Artiklis loetletakse ka juhtumid, mille puhul ei pea strateegiadokumenti
   koostama, selleks et lihtsustada ja ühtlustada kavandamist ning samuti soodustada ühist
   kavandamist liikmesriikidega ja kavandatavate programmide arengumaade programmidega
   vastavusse viimist. Artikliga kehtestatakse ka võimalus ühiseks raamdokumendiks, milles
   sätestatakse ulatuslik liidu strateegia, mille osa arengupoliitika oleks. Kooskõlas Cotonou
   lepingu partnerluspõhimõttega on alternatiivsete programmdokumentide kasutamiseks vaja
   partnerriigi valitsuse nõusolekut, vastasel juhul tuleb koostada strateegiadokument.
   Artikli 5 lõigetega 5 ja 6 nähakse ette EAFi spetsiifilised kavandamisviisid, mis on sätestatud
   Cotonou lepingus AKV riikide vahelise koostöö ja eritoetusprogrammide jaoks.
   Artikkel 6 (kavandamine kriisi-, kriisijärgses või ebakindlas olukorras olevate riikide ja
   piirkondade jaoks) on viidud vastavusse arengukoostöö rahastamisvahendi määruse
   vastuvõtmist käsitleva komisjoni ettepaneku artikliga 12. Selles rõhutatakse kriisi-,
   kriisijärgses või ebakindlas olukorras olevate riikide erivajadusi ja -tingimusi, millega tuleks
   arvestada programmdokumentide kavandamise ajal.
   Artikkel 7 (programmdokumentide kinnitamine ja muutmine) on viidud võimalikult
   suures ulatuses vastavusse arengukoostöö rahastamisvahendi määruse vastuvõtmist käsitleva
   komisjoni ettepaneku artikliga 14 strateegiadokumentide kinnitamise ja mitmeaastaste
   sihtprogrammide vastuvõtmise kohta. Artiklis sätestatakse, et programmdokumendid (nt
   strateegiadokumendid, mitmeaastased sihtprogrammid ja eritoetusprogrammid) kiidab heaks
   komisjon kooskõlas käesoleva määruse artikliga 14. Selles tuletatakse ka meelde Cotonou
   lepingu sätteid, milles käsitletakse dokumentide edastamist parlamentaarsele ühisassambleele
   ja programmdokumentide heakskiitmist AKV riigi või piirkonna poolt pärast vastuvõtmist
   komisjonis. Sellega nähakse ette kavandamise läbivaatamine ja vajaduse korral (strateegia või
   kavandatud prioriteetide sisulise muutumise korral) vastavate dokumentide muutmine.
   Artiklis sätestatakse paindlikkus ja lihtsustamine, määrates kindlaks mitteolulised
   muudatused, millest teavitatakse EAFi komiteed. Selle artikliga nähakse ette ka eraldi
   kiirmenetlus programmdokumentide muutmiseks põhjendatud kiireloomulisuse korral, mis on
   samaväärne määruse (EÜ) nr 182/201111 artiklis 8 sätestatud komiteemenetlusega, nagu on
   sätestatud käesoleva määruse artikli 14 lõikes 10.
   III jaotis. Rakendamine – artiklid 8–13
   Artiklis 8 (üldine rakendusraamistik) sätestatakse üldine raamistik ELi abi rakendamiseks
   kooskõlas 11. EAF finantsmäärusega.
   Artikkel 9 (tegevusprogrammide, üksikmeetmete ja erimeetmete vastuvõtmine) on
   viidud võimalikult suures ulatuses vastavusse liidu välistegevuse rahastamisvahendite
   rakendamise määruse vastuvõtmist käsitleva komisjoni ettepaneku artikliga 2. Selles
   sätestatakse       põhimõte,       et     komisjon   teeb    rahastamisotsused       mitmeaastastel
   programmdokumentidel põhinevate tegevusprogrammide vormis. Kooskõlas mitmeaastaste
   programmdokumentidega võib siiski võtta väljaspool tegevusprogramme vastu ka
   üksikmeetmeid. Cotonou lepinguga ette nähtud erijuhtudel (erakorralistel asjaoludel või
   ettenägematu vajaduse korral) võib komisjon vastu võtta ka erimeetmeid, mida ei ole
   mitmeaastastes programmdokumentides sätestatud. Artiklis kehtestatakse nimetatud
   11
            Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis
            käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni
            rakendamisvolituste teostamise suhtes.
ET                                                    6                                                 ET
 ---pagebreak---    rahastamisotsuste vastuvõtmise kord. Sellega nähakse ette ka konkreetne keskkonnaalane
   sõelumine, sealhulgas seoses kliimamuutuste ja bioloogilise mitmekesisuse alase mõjuga.
   Artiklis 10 (liikmesriikide täiendavad osamaksud) kirjeldatakse nende vabatahtlike
   osamaksude haldamise tingimusi, mida liikmesriigid võivad teha komisjonile või EIP-le
   kooskõlas 11. EAFi sisekokkuleppega.
   Artiklis 11 (maksud, tollimaksud ja muud lõivud) kirjeldatakse kooskõlas liidu
   välistegevuse rahastamisvahendite rakendamise määruse vastuvõtmist käsitleva komisjoni
   ettepaneku artikliga 5, järgides samal ajal Cotonou lepingu IV lisa artikli 31 sätteid, maksude,
   tollimaksude ja muude lõivudega seotud võimalikku korda.
   Artikkel 12 (liidu finantshuvide kaitse) on viidud vastavusse liidu välistegevuse
   rahastamisvahendite rakendamise määruse vastuvõtmist käsitleva komisjoni ettepaneku
   artikliga 7. Selles sätestatakse meetmed liidu finantshuvide kaitseks ja eelkõige selleks, et
   liidul (komisjonil, kontrollikojal ning Euroopa Pettustevastasel Ametil (OLAF)) oleks
   võimalik rakendatavaid meetmeid kontrollida.
   Artikkel 13 (eeskirjad kodakondsuse ja päritolu kohta seoses riigihangete, toetuste ja
   muude abi määramise menetlustega) ei ole viidud vastavusse liidu välistegevuse
   rahastamisvahendite rakendamise määruse vastuvõtmist käsitleva komisjoni ettepaneku
   artiklitega 8 ja 9, kuna selles viidatakse Cotonou lepingu IV lisa artiklis 20 kindlaksmääratud
   kodakondsus- ja päritolueeskirjade sätetele.
   IV jaotis. Otsuste tegemise kord – artiklid 14–16
   Artiklis 14 (EAFi komitee vastutusala) kirjeldatakse EAFi komitee ülesandeid ja kaasamist
   käesoleva määruse rakendamisse. Selles viiakse EAFi menetlused vastavusse liidu
   välistegevuse rahastamisvahendite rakendamise määruse vastuvõtmist käsitleva komisjoni
   ettepaneku artikliga 15, milles viidatakse komiteemenetlustele. Need menetlused on mutatis
   mutandis samaväärsed komiteemenetlust käsitleva määruse (EÜ) nr 182/2011 artikliga 3
   (üldsätted), artikliga 5 (kontrollimenetlus) ja artikliga 8 (kiirmenetlus).
   Artiklis 15      (Aafrika     rahutagamisrahastu)         kehtestatakse     erimenetlus  Aafrika
   rahutagamisrahastu haldamiseks.
   Artiklis 16 (investeerimisrahastu komitee) kirjeldatakse sisekokkuleppe alusel EIP egiidi
   all loodud investeerimisrahastu komitee struktuuri ja toimimist käesoleva määruse
   rakendamisel. Selles kirjeldatakse ka EIP –tehingute toimumist ja nende tingimusi.
   V jaotis. Lõppsätted – artiklid 17–22
   Artikkel 17 (kolmanda riigi või piirkonna osalemine) põhineb 10. EAFi rakendusmäärusel,
   võttes arvesse arengukoostöö rahastamisvahendi määruse vastuvõtmist käsitleva komisjoni
   ettepaneku artiklit 15. Selles sätestatakse võimalus laiendada AKV riikidele ettenähtud EAFi
   rahaliste vahendite saamise õigust AKV riikide hulka mittekuuluvatele arengumaadele ja
   piirkondliku integratsiooniga tegelevatele organitele, mille tegevuses osalevad AKV riigid.
   Selles toetatakse ka AKV riikide, ÜMTde ning liidu äärepoolseimate piirkondade vaheliste
   piirkondlike koostööprogrammide tugevdamist.
   Artikkel 18 (EAFi abiga seotud järelevalve, aruandlus ja hindamine) on viidud
   vastavusse liidu välistegevuse rahastamisvahendite rakendamise määruse vastuvõtmist
   käsitleva komisjoni ettepaneku artiklitega 12 ja 13. Sellega pannakse komisjonile ja EIP-le
ET                                                  7                                               ET
 ---pagebreak---    kohustus korrapäraselt hinnata elluviidud poliitika ning programmide ja projektide tulemusi.
   Komisjon peab jälgima ka kavandamise enda tõhusust ja koostama kahe aasta järel esitatava
   aruande käesoleva määruse rakendamisel tehtud edusammude kohta. Ühtlasi nähakse sellega
   ette tulemuste läbivaatamine, et hinnata kohustuste täitmise ja väljamaksete tegemise määra
   ning antud abi tulemusi ja mõju, ning AKV investeerimisrahastu vahe- ja lõpphindamised,
   nagu on sätestatud Cotonou lepingu II lisas.
   Artikkel 19 (kliimameetmete ja bioloogilise mitmekesisusega seotud kulutused) on viidud
   vastavusse liidu välistegevuse rahastamisvahendite rakendamise määruse vastuvõtmist
   käsitleva komisjoni ettepaneku artikliga 14. Selles nähakse ette OECD meetoditel (nn Rio
   markerid) põhinev spetsiaalne jälgimissüsteem.
   Artikkel 20 (Euroopa välisteenistus) on horisontaalne artikkel, mille leiab kõikidest
   komisjoni ettepanekutest välistegevust käsitlevate määruste vastuvõtmise kohta. Näitena võib
   tuua arengukoostöö rahastamisvahendi määruse vastuvõtmist käsitleva komisjoni ettepaneku
   artikli 21. Selles rõhutatakse, et käesolevat määrust tuleb kohaldada kooskõlas nõukogu
   otsusega, millega määratakse kindlaks Euroopa välisteenistuse korraldus ja toimimine,12 ning
   eriti selle artikliga 9.
   Artikliga 21 (üleminekumeetmed) nähakse ette üleminekurahastu tagamaks, et vahendid on
   kättesaadavad ka 11. EAFi hilisema jõustumise korral, pidades silmas eeskätt viivitusi
   11. EAFi sisekokkuleppe ratifitseerimise protsessis. Seega tuleks kuni 11. EAFi jõustumiseni
   rahastada tegevusprogramme, üksikmeetmeid, erimeetmeid ja konkreetseid toetuskulude
   tegevusprogramme varasemate EAFide järelejäänud vahendite piires ja varasematest EAFide
   projektidest vabanenud vahenditest. Üleminekurahastust eraldatavate13 vahendite üle peetakse
   arvestust 11. EAFi raames. Võttes käesoleva määruse vastu ühehäälselt, teeb nõukogu otsuse
   kasutada varasemate EAFide järelejäänud vahendeid vastavalt 10. EAFi sisekokkuleppe
   artikli 1 lõikele 5 ja Cotonou lepingu Ib lisa artiklile 5. Selles artiklis sätestatakse ka 10. EAFi
   finantsmääruse kehtimine kuni 11. EAFi finantsmääruse jõustumiseni.
   Artikliga 22 (jõustumine) nähakse ette, et käesolevat määrust kohaldatakse alates
   1. jaanuarist 2014 kuni 11. EAFi sisekokkuleppe kohaldamise lõppkuupäevani.
   12
            Nõukogu otsus (EL) 2010/427.
   13
            EIP terminoloogia kohaselt „heaks kiidetud”.
ET                                                       8                                              ET
 ---pagebreak---                                                                   2013/0211 (NLE)
                                                    Ettepanek:
                                           NÕUKOGU MÄÄRUS
                               11. Euroopa Arengufondi rakendamise kohta
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut ja Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse koostöölepingut ühelt poolt Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna
   riikide rühma (edaspidi „AKV riigid”) ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle
   liikmesriikide vahel, millele on alla kirjutatud 23. juunil 2000 Cotonous14 (edaspidi „Cotonou
   leping”),
   võttes arvesse nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate vahel sõlmitud
   sisekokkulepet Euroopa Liidu abi rahastamise kohta mitmeaastase finantsraamistiku (2014–
   2020) alusel vastavalt Cotonou lepingule ning finantsabi eraldamise kohta nendele
   ülemeremaadele ja -territooriumidele, mille suhtes kohaldatakse Euroopa Liidu toimimise
   lepingu neljandat osa (edaspidi „sisekokkulepe”),15 eriti selle artikli 10 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Investeerimispanga arvamust
   ning arvestades järgmist:
   (1)     AKV-ELi ministrite nõukogu otsuses nr (...)16 kehtestatakse koostööks AVK riikidega
           aastateks 2014–2020 mitmeaastane finantsraamistik, võttes vastu Cotonou lepingu
           Ic lisa.
   (2)     Sisekokkuleppega määratakse kindlaks 11. Euroopa Arengufondi (edaspidi
           „11. EAF”) erinevad rahastamispaketid, jaotamispõhimõtted ja 11. EAFi osamaksud,
           luuakse EAFi komitee ja investeerimisrahastu komitee ning määratakse kindlaks neis
           kohaldatavad häälte arvutamise ja kvalifitseeritud häälteenamuse eeskirjad.
   (3)     Lisaks määratakse sisekokkuleppega kindlaks liidu abi Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse
           ookeani piirkonna riikide rühmale (edaspidi „AKV riigid”) (välja arvatud Lõuna-
           Aafrika Vabariik) ning ülemeremaadele ja -territooriumidele (edaspidi „ÜMTd”)
           seitsmeaastaseks ajavahemikuks (2014–2020) kogusummas 30 506 miljonit eurot,
           mida rahastatakse liikmesriikide osamaksudest. Sellest summast eraldatakse
   14
           EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3. Lepingut on muudetud 25. juunil 2005. aastal Luxembourgis
           allkirjastatud lepinguga (ELT 287, 28.10.2005, lk 4) ja 22. juunil 2010. aastal Ouagadougous
           allkirjastatud lepinguga (ELT L 287, 4.11.2010, lk 3).
   15
           Lisada viide 11. EAFi sisekokkuleppele: ELT (...).
   16
           Lisada viide AKV-ELi ministrite nõukogu otsusele: ELT (...).
ET                                                       9                                              ET
 ---pagebreak---        (...) miljonit eurot AKV riikidele kooskõlas Cotonou lepingu Ic lisas nimetatud
       mitmeaastase finantsraamistikuga aastateks 2014–2020, (...) miljonit eurot ÜMTdele
       ning (...) miljonit eurot komisjonile EAFi kavandamise ja rakendamisega seotud
       kulude katteks.
   (4) 11. EAFi vahendite eraldamine ÜMTdele on reguleeritud nõukogu (...) otsusega (...)
       ÜMTde Euroopa Liiduga assotsieerimise kohta17 ning selle rakenduseeskirjade ja
       hilisemate ajakohastamistega.
   (5) Meetmeid, mis on hõlmatud nõukogu 20. juuni 1996. aasta määrusega (EÜ)
       nr 1257/96 humanitaarabi kohta18 ja mis on selle määruse kohaselt
       rahastamiskõlblikud, tohib rahastada 11. EAFist ainult erandjuhtudel, kui selline abi
       on vajalik koostöö jätkumise tagamiseks, et väljuda kriisiolukorrast ja saavutada
       arenguks stabiilsed tingimused, ning kui meetmeid ei ole võimalik rahastada Euroopa
       Liidu üldeelarvest.
   (6) Nõukogu võttis 11. aprillil 2006 vastu põhimõtte rahastada EAFist Aafrika
       rahutagamisrahastut.
   (7) Peale selle on AKV riikidel õigus saada liidu abi temaatilistest programmidest, mis on
       sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu (...) määruses (...), millega luuakse
       arengukoostöö rahastamisvahend, Euroopa Parlamendi ja nõukogu (...) määruses (...),
       millega luuakse partnerluse rahastamisvahend koostööks kolmandate riikidega,
       Euroopa Parlamendi ja nõukogu (...) määruses (...), millega kehtestatakse
       stabiliseerimisvahend, ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu (...) määruses (...),
       millega luuakse rahastamisvahend demokraatia ja inimõiguste edendamiseks kogu
       maailmas. Need programmid peaksid pakkuma lisandväärtust 11. EAFi raames
       rahastatavatele programmidele, olema nendega kooskõlas ja täiendama neid.
   (8) Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr [.../...] (millega
       kehtestatakse liidu haridus-, koolitus-, noorsoo- ja spordiprogramm „Erasmus kõigi
       jaoks”)19 artikli 13 lõikega 2, eraldatakse kõrghariduse rahvusvahelise mõõtme
       edendamiseks õppega seotud liikumisele väljaspool ELi asuvatesse riikidesse või
       asuvatest                riikidest                ning                 nende                  riikide
       ametiasutuste/institutsioonide/organisatsioonidega tehtavale koostööle ja peetavale
       poliitilisele dialoogile erinevatest välisvahenditest (arengukoosöö rahastamisvahend,
       Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend, ühinemiseelse abi rahastamisvahend,
       partnerluse rahastamisvahend ja Euroopa Arengufond) soovituslik summa
       1 812 100 000 eurot. Nende vahendite kasutamise suhtes kohaldatakse määruse (EL)
       nr [.../...] [„Erasmus kõigi jaoks”] sätteid. Asjaomased rahalised vahendid tuleks
       eraldada kahe mitmeaastase eraldisena, millest esimene hõlmab ainult esimest nelja
       aastat ja teine ülejäänud kolme aastat. Neid vahendeid tuleks arvesse võtta käesoleva
       määruse kohasel mitmeaastasel suunaval kavandamisel kooskõlas asjaomaste riikide
       vajaduste ja prioriteetidega. Märkimisväärsete ettenägematute asjaolude või oluliste
       poliitiliste muutuste korral tuleks eraldised kooskõlas ELi välistegevuse prioriteetidega
       läbi vaadata.
   17
       Lisada viide muudetud otsusele ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise kohta: ELT (...).
   18
       EÜT L 163, 2.7.1996, lk 1.
   19
       ELT L [...].
ET                                               10                                                          ET
 ---pagebreak---    (9)  Veelgi tuleks soodustada AKV riikide, ÜMTde ja liidu äärepoolseimate piirkondade
        vahelist piirkondlikku koostööd.
   (10) 11. EAFi rakendamiseks tuleks kehtestada abi kavandamise, läbivaatamise ja
        heakskiitmise menetlus ning abi kasutamise järelevalve üksikasjalikud eeskirjad.
        (...) võtsid nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajad vastu otsuse (...)
        kohaldada ajutiselt sisekokkulepet,20 et vastu võtta rakendusmäärus ja finantsmäärus
        ning muu hulgas luua EAFi komitee ja investeerimisrahastu komitee.
   (11) 22. detsembri 2005. aasta Euroopa konsensus arengu küsimuses21 ning nõukogu
        järeldused seoses komisjoni teatistega „Muutuste kava ELi arengupoliitika mõju
        suurendamiseks”22 ja „Tulevane lähenemisviis kolmandatele riikidele antavale ELi
        eelarvetoetusele”23 peaksid andma 11. EAFi kavandamisel ja rakendamisel aluseks
        võetava üldise poliitikaraamistiku, kuhu kuuluvad ka abi tõhusust käsitlevad
        rahvusvaheliselt kokku lepitud põhimõtted, mis on sätestatud näiteks abi tõhusust
        käsitlevas Pariisi deklaratsioonis (2005), ELi tegevusjuhendis vastastikuse täiendavuse
        ja tööjaotuse kohta arengupoliitikas (2007), ELi suunistes Accra tegevuskava jaoks
        (2008), Busani foorumi lõppdokumendis (2011) ja ÜRO puuetega inimeste õiguste
        konventsioonis, millega liit on ühinenud.
   (12) Samuti seab liit eesmärgiks tagada liidu arengukoostööpoliitika kujundamisel,
        strateegilisel kavandamisel ja meetmete rakendamisel sidusus oma välistegevuse
        muude valdkondadega.
   (13) Võitlemine kliimamuutustega ja keskkonnakaitse on keerulised ülesanded, millega liit
        silmitsi seisab ja mille puhul on tungiv vajadus rahvusvaheliselt tegutseda. Komisjoni
        29. juuni 2011. aasta teatises „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve”
        seatud sihi kohaselt peaks käesolev määrus aitama võimalikult hästi kaasa eesmärgile
        suunata vähemalt 20 % ELi koguvahenditest kliimameetmetele, pidades samal ajal
        kinni Cotonou lepingus sätestatud ELi ja AKV riikide partnerluse põhimõttest. Vähese
        CO2-heitega ja kliimamuutustele vastupanuvõimelise ühiskonnaga seotud meetmed
        peaksid mõju suurendamiseks võimaluse korral üksteist toetama.
   (14) Liit ja liikmesriigid peaksid parandama oma arengukoostööpoliitika järjepidevust ja
        vastastikust täiendavust, eelkõige järgides partnerriikide ja -piirkondade prioriteete
        riiklikul ja piirkondlikul tasandil. Selleks et liidu ja liikmesriikide
        arengukoostööpoliitika üksteist täiendaks ja tugevdaks, on asjakohane ette näha ühise
        kavandamise menetlused, mida tuleks rakendada igal võimalikul ja kohasel juhul.
   (15) 2007. aasta detsembris toimunud ELi ja Aafrika tippkohtumisel võeti kasutusele
        Aafrika ja ELi strateegiline partnerlus,24 mida kinnitati 2010. aasta novembris aset
        leidnud ELi ja Aafrika tippkohtumisel. Samuti võttis nõukogu 19. novembril
        2012. aastal vastu järeldused Kariibi mere piirkonna – ELi ühise partnerlusstrateegia
        kohta,25 mis asendasid nõukogu 11. aprilli 2006. aasta järeldused ELi – Kariibi mere
        piirkonna partnerluse kohta. Vaikse ookeani piirkonna puhul võttis nõukogu
   20
        Lisada viide ajutise kohaldamise otsusele.
   21
        ELT C 46, 24.2.2006, lk 1.
   22
        Nõukogu dokument 9369/12, 14. mai 2012.
   23
        Nõukogu dokument 9371/12, 14. mai 2012.
   24
        Nõukogu dokument 16344/07.
   25
        Nõukogu dokument 16455/12.
ET                                                 11                                             ET
 ---pagebreak---         14. mail 2012 vastu järeldused ELi ja Vaikse ookeani piirkonna arengupartnerluse
        uutmise kohta,26 millega ajakohastati ja täiendati 2006. aastal (nõukogu 17. juuli
        2006. aasta järeldustes) vastu võetud strateegiat.
   (16) Euroopa Liidu finantshuve tuleks kaitsta proportsionaalsete meetmete abil kogu
        kulutsükli vältel. Need meetmed peavad muu hulgas hõlmama eeskirjade eiramise
        juhtumite ärahoidmist, avastamist ja uurimist, kadumaläinud, alusetult väljamakstud
        või valesti kasutatud summade tagasinõudmist ning vajaduse korral karistusi.
        Kõnealused meetmed tuleks ellu viia kooskõlas rahvusvaheliste organisatsioonide ja
        kolmandate riikidega sõlmitud kohaldatavate kokkulepetega.
   (17) Kooskõlas 10. EAFi sisekokkuleppe artikli 1 lõikega 5 ja Cotonou lepingu Ib lisa
        artikliga 5 ei tohiks 10. EAFi rahalisi vahendeid – välja arvatud investeerimisrahastule
        eraldatud summad (v.a nendega seotud intressitoetused) – pärast 31. detsembrit 2013
        enam siduda, kui nõukogu ei ole otsustanud komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt
        teisiti. Seepärast on asjakohane ette näha nende vahendite kasutamine selleks, et
        tagada 11. EAFi hilisema jõustumise korral järjepidevus. Selleks et täiendada
        11. EAFi sisekokkuleppe artiklit 10, milles on sätestatud, et 10. EAFi rakendusmäärus
        peaks kehtima kuni 11. EAFi rakendusmääruse vastuvõtmiseni, tuleks ette näha ka
        10. EAFi finantsmääruse kohaldamine kuni 11. EAFi finantsmääruse vastuvõtmiseni.
   (18) Euroopa välisteenistuse korraldust ja toimimist on kirjeldatud nõukogu otsuses
        2010/427/EL,
   ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
                                             I JAOTIS
                            EESMÄRGID JA ÜLDPÕHIMÕTTED
                                            Artikkel 1
                         Eesmärgid ja rahastamiskõlblikkuse kriteeriumid
   1.     AKV riikide ja piirkondadega 11. EAFi raames tehtav geograafiline koostöö tugineb
          Cotonou lepingu üldsätetes esitatud eesmärkidele, aluspõhimõtetele ja väärtustele.
   2.     Liidu välistegevuse põhimõtete ja eesmärkide, Euroopa arengukonsensuse ning selle
          hilisemate muudatuste ja täienduste raamistikus
          (a)    on käesoleva määruse raames tehtava koostöö põhieesmärk vähendada ja pikas
                 plaanis kaotada vaesus;
          (b)    aitab käesoleva määruse raames tehtav koostöö samuti
                 i) edendada säästvat majanduslikku, sotsiaalset ja keskkonnaalast arengut ning
                 ii) tugevdada ja toetada demokraatiat, õigusriigi põhimõtteid, head
                 valitsemistava, inimõigusi ja rahvusvahelise õiguse asjaomaseid põhimõtteid.
   26
        Nõukogu dokument 9877/12.
ET                                               12                                              ET
 ---pagebreak---        Nende eesmärkide täitmist mõõdetakse asjakohaste näitajatega, sealhulgas
       inimarengu näitajatega, milleks on punkti a puhul eelkõige 1. aastatuhande
       arengueesmärk ja punkti b puhul 1.–8. aastatuhande arengueesmärk ning pärast
       2015. aastat muud näitajad, milles liit ja liikmesriigid on rahvusvahelisel tasandil
       kokku leppinud.
   3.  Abi kavandamisel jälgitakse, et OECD arenguabi komitee kehtestatud ametliku
       arenguabi kriteeriumid oleksid täidetud võimalikult suures ulatuses.
   4.  Käesoleva määruse alusel ei rahastata põhimõtteliselt meetmeid, mis on hõlmatud
       nõukogu 20. juuni 1996. aasta määrusega (EÜ) nr 1257/96 humanitaarabi kohta27 ja
       mis on selle määruse alusel rahastamiskõlblikud, välja arvatud juhul, kui see on
       vajalik koostöö jätkumise tagamiseks, et väljuda kriisiolukorrast ja saavutada
       arenguks stabiilsed tingimused. Sellistel juhtudel pööratakse erilist tähelepanu selle
       tagamisele, et humanitaar-, taastus- ja arenguabi on üksteisega tõhusalt seotud.
                                             Artikkel 2
                                          Üldpõhimõtted
   1.  Käesoleva määruse rakendamisel tagatakse kooskõla liidu välistegevuse muude
       valdkondadega ja muude liidu asjakohaste strateegiatega ning poliitikavaldkondade
       arengusidusus kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 208. Selleks tuginevad
       käesoleva määruse alusel rahastatavad meetmed, kaasa arvatud Euroopa
       Investeerimispanga hallatavad meetmed, koostööstrateegiatele, mis on sätestatud
       sellistes dokumentides nagu liidu ning asjaomaste kolmandate riikide ja piirkondade
       kokkulepped, deklaratsioonid ja tegevuskavad, ning liidu otsustele, erihuvidele,
       poliitilistele prioriteetidele ja strateegiatele.
   2.  Liit ja liikmesriigid vahetavad korrapäraselt ja pidevalt teavet, sealhulgas teiste
       rahastajatega, ning edendavad rahastajate paremat koordineerimist ja vastastikust
       täiendavust, töötades mitmeaastase ühise kavandamise suunas, mis tugineb
       partnerriikide vaesuse vähendamisele või samaväärsetele arengustrateegiatele. Nad
       võivad tegutseda ühiselt, sealhulgas analüüsida ühiselt strateegiaid, milles
       määratakse kindlaks prioriteetsed sekkumisvaldkonnad ja tööjõu riigisisene jaotus,
       ning neile strateegiatele reageerida, kasutades rahastajaid kaasavaid ühiseid
       missioone ning kaasrahastamise ja delegeeritud koostöö korda.
   3.  Liit edendab ülemaailmsete probleemide mitmepoolset käsitlusviisi ning teeb selles
       küsimuses liikmesriikide ja partnerriikidega koostööd. Vajaduse korral hõlbustab ta
       koostööd rahvusvaheliste organisatsioonide ja organitega ning teiste kahepoolsete
       rahastajatega.
   4.  ELi ja selle liikmesriikide ning partnerriikide suhete puhul austatakse ja edendatakse
       selliseid ühiseid väärtusi nagu inimõigused, demokraatia ja õigusriigi põhimõte,
       samuti omavastutuse ja vastastikuse vastutuse põhimõte.
       Peale selle võetakse suhetes partnerriikidega arvesse nende pühendumist ning
       varasemat tegevust rahvusvaheliste lepingute ja liiduga sõlmitud lepinguliste suhete
       rakendamisel.
   27
      EÜT L 163, 2.7.1996, lk 1.
ET                                               13                                           ET
 ---pagebreak---    5. Liit edendab kooskõlas parimate rahvusvaheliste tavadega tõhusat koostööd
      partnerriikide ja -piirkondadega. Võimaluse korral viib liit oma abi vastavusse
      partnerite riiklike või piirkondlike arengustrateegiatega, reformipoliitika ja -korraga
      ning toetab demokraatlikku omavastutust ja riigi vastutust. Selleks edendab liit
      (a)    arenguprotsessi, mis on läbipaistev ja mida juhib või reguleerib partnerriik või
             -piirkond, parandades sealhulgas kohalikke eriteadmisi;
      (b)    partnerriikide elanike mõjuvõimu, kaasavaid ja osalust soodustavaid arengu
             käsitlusviise ning kõikide ühiskonnarühmade laialdast kaasamist
             arenguprotsessi ning riigisisesesse ja piirkondlikku dialoogi, sealhulgas
             poliitilisse dialoogi. Erilist tähelepanu pööratakse liikmesriikide parlamentide,
             kohalike asutuste ja kodanikuühiskonna vastavatele ülesannetele, muu hulgas
             seoses osaluse, järelevalve ja vastutusega;
      (c)    tõhusaid koostööviise ja -vahendeid, mis on kooskõlas OECD arenguabi
             komitee parimate tavadega, sealhulgas selliste uuenduslike vahendite
             kasutamist nagu teatud valdkondades ja riikides toetuste ja laenu
             kombineerimine muude riskijagamismehhanismidega , ning erasektori
             kaasamist, võttes asjakohaselt arvesse võla jätkusuutlikkust ja selliste
             mehhanismide arvu. Kõik programmid, sekkumised ning koostööviisid ja -
             vahendid kohandatakse iga partnerriigi või -piirkonna konkreetsetele
             vajadustele,      keskendudes      programmipõhistele     käsitlusviisidele,  abi
             prognoositavale rahastamisele, erasektori (sealhulgas kohaliku erasektori)
             vahendite kasutamisele, üldisele ja mittediskrimineerivale juurdepääsule
             põhiteenustele ning riikide süsteemide arendamisele ja kasutamisele;
      (d)    siseriikliku tulu kasutamist ja partnerriikide eelarvepoliitika tugevdamist, et
             vähendada vaesust ja sõltuvust abist;
      (e)    poliitika ja kavandamise mõju parandamist rahastajate tegevuse
             koordineerimise, järjepidevuse tagamise ja ühtlustamise kaudu, et saavutada
             koostoime ning vältida kattumist ja dubleerimist, parandada vastastikust
             täiendavust ja toetada kõikidele rahastajatele avatud algatusi;
      (f)    koordineerimist partnerriikides ja -piirkondades, kasutades kokkulepitud
             suuniseid ning koordineerimise ja abi tõhususe parimate tavade põhimõtteid;
      (g)    arengule suunatud, tulemuspõhiseid käsitlusviise, sealhulgas selliste
             läbipaistvate ja riigi juhitavate tulemusraamistike kaudu, mis põhinevad
             rahvusvaheliselt kokku lepitud eesmärkidel ja näitajatel, näiteks aastatuhande
             arengueesmärkide näitajatel, et hinnata ja edastada arenguabi tulemusi,
             sealhulgas väljundeid ja mõju.
   6. Liit toetab vastavalt vajadusele kahepoolse, piirkondliku ja mitmepoolse koostöö ja
      dialoogi, partnerluslepingute arengumõõtme ning kolmepoolse koostöö elluviimist.
      Liit edendab koostööd lõuna-lõuna suunal.
   7. Oma tegevuses arengualase koostöö valdkonnas tugineb liit vajaduse korral
      liikmesriikide kogemustele seoses reformide ja üleminekuga, jagades neid kogemusi
      ja võttes neist õppust.
ET                                             14                                              ET
 ---pagebreak---    8. Liit vahetab korrapäraselt teavet kodanikuühiskonnaga.
                                         II JAOTIS
                  KAVANDAMINE JA VAHENDITE ERALDAMINE
                                         Artikkel 3
                             Vahendite eraldamise üldraamistik
   1. Komisjon määrab mitmeaastased soovituslikud eraldised iga AKV riigi ja piirkonna
      ning AKV-sisese koostöö jaoks kindlaks Cotonou lepingu IV lisa artiklitega 3, 9 ja
      12c ette nähtud kriteeriumide alusel, lähtudes sisekokkuleppe artiklis 2 sätestatud
      rahalistest piirangutest.
   2. Riikide soovituslike eraldiste kindlaksmääramisel rakendatakse diferentseeritud
      käsitlusviisi, et tagada partnerriikidele nende olukorda arvestav konkreetne koostöö,
      mis põhineb
      (a)    nende vajadustel,
      (b)    nende suutlikkusel luua rahalisi vahendeid ja tagada neile juurdepääs ning
             suutlikkusel abi kasutada;
      (c)    nende kohustustel ja tulemustel ning
      (d)    liidu abi võimalikul mõjul.
      Vahendite jaotamisel eelistatakse riike, kes seda enim vajavad, eelkõige vähim
      arenenud riike, väikese sissetulekuga riike ning kriisi-, kriisijärgses, ebakindlas või
      haavatavas olukorras olevaid riike.
                                         Artikkel 4
                                 Kavandamise üldraamistik
   1. AKV riikidele ja piirkondadele Cotonou lepingu alusel antava abi kavandamisel
      järgitakse kõnealuse lepingu IV lisa artiklites 1–14 ning käesoleva määruse
      artiklites 1 ja 2 nimetatud üldpõhimõtteid.
   2. Välja arvatud lõikes 3 sätestatud juhtudel, toimub kavandamine koos asjaomase
      partnerriigi või -piirkonnaga ning see viiakse üha enam vastavusse asjaomase
      partnerriigi või -piirkonna vaesuse vähendamise strateegia või samaväärsete
      strateegiatega.
      Liit ja liikmesriigid konsulteerivad omavahel kavandamise varases etapis, et
      edendada oma koostöö vastastikust täiendavust ja järjepidevust.
      Liit konsulteerib EIPga tema pädevusse ja valdkonda kuuluvates küsimustes, samuti
      teiste rahastajate ja arenguvaldkonnas tegutsejatega, sealhulgas kodanikuühiskonna
      esindajatega ning piirkondlike ja kohalike asutustega.
ET                                           15                                               ET
 ---pagebreak---       Komisjon ja kohapeal esindatud liikmesriikide eesmärk on kavandada alati, kui see
      on võimalik ja asjakohane, abi ühiselt. Ka kõiki teisi liikmesriike kutsutakse üles
      andma oma panust eesmärgiga tugevdada liidu ühist välistegevust. Ühine
      kavandamine peaks tuginema kõigi liidu rahastajate suhtelistele eelistele.
   3. Cotonou lepingu IV lisa artikli 3 lõikes 3 ja artikli 4 lõikes 5 nimetatud asjaoludel
      võib komisjon kehtestada erisätted arenguabi kavandamiseks ja rakendamiseks
      ühepoolselt kooskõlas liidu asjaomase poliitikaga.
   4. Liit keskendub oma kahepoolse abi andmisel kuni kolmele valdkonnale.
                                           Artikkel 5
                                   Programmdokumendid
   1. Strateegiadokumendid on dokumendid, mille on koostanud liit ja asjaomane
      partnerriik või -piirkond eesmärgiga tagada arengukoostöö jaoks sidus
      poliitikaraamistik, mis on kooskõlas Cotonou lepingu üldeesmärgi ja reguleerimisala,
      eesmärkide ja üldpõhimõtetega ning kõnealuse lepingu IV lisa artiklites 2, 8 ja 12a
      sätestatud põhimõtetega.
      Strateegiadokumentide ettevalmistamine ja rakendamine peab toimuma kooskõlas
      selliste abi tõhusust käsitlevate põhimõtetega nagu riigi omavastutus, partnerlus,
      koordineerimine, ühtlustamine, abi saavate riikide või piirkondade süsteemidega
      vastavusse viimine, läbipaistvus, vastastikune vastutus ja keskendumine tulemuste
      saavutamisele, nagu on sätestatud käesoleva määruse artiklis 2. Kavandamisperiood
      tuleb viia ajaliselt vastavusse partnerriigi strateegiliste tsüklitega.
   2. Asjaomase partnerriigi või -piirkonna nõusolekul ei ole strateegiadokumenti vaja
      (a)    riikide või piirkondade jaoks, millel on olemas arengukava kujul
             arengustrateegia või sarnane arengudokument, mille komisjon on mitmeaastase
             sihtprogrammi vastuvõtmisel asjaomase alusena heaks kiitnud;
      (b)    riikide või piirkondade jaoks, mille puhul liit ja liikmesriigid on kokku
             leppinud ühises mitmeaastases programmdokumendis;
      (c)    riikide või piirkondade jaoks, kus on juba olemas ühine raamdokument, milles
             sätestatakse ulatuslik liidu strateegia suheteks kõnealuse partnerriigi või -
             piirkonnaga, sealhulgas liidu arengupoliitika;
      (d)    piirkondade jaoks, millel on ELiga ühiselt kokku lepitud strateegia;
      (e)    riikide jaoks, kus liit kavatseb viia oma strateegia ajaliselt kooskõlla enne
             1. jaanuari 2017 algava uue riikliku tsükliga; sellistel juhtudel sisaldab
             mitmeaastane sihtprogramm, mis hõlmab ajavahemikku 2014. aastast kuni uue
             riikliku tsükli alguseni, liidu meetmeid asjaomase riigi jaoks.
   3. Strateegiadokumente ei ole vaja nende riikide ega piirkondade jaoks, millele liidu
      rahalistest vahenditest käesoleva määruse alusel tehtav esialgne eraldis ei ületa
      2014.–2020. aastal 50 miljonit eurot. Sellistel juhtudel sisalduvad liidu meetmed
      nende riikide või piirkondade jaoks mitmeaastases sihtprogrammis.
ET                                             16                                           ET
 ---pagebreak---            Kui lõigetes 2 ja 3 nimetatud valikud ei ole partnerriigi või -piirkonna jaoks
           vastuvõetavad, koostatakse strateegiadokument.
   4.      Välja arvatud artikli 4 lõikes 3 nimetatud asjaoludel, koostatakse mitmeaastased
           sihtprogrammid partnerriigi või -piirkonnaga peetava dialoogi alusel, tuginedes
           käesolevas artiklis nimetatud strateegiadokumentidele või sarnastele dokumentidele
           ning kokkuleppel asjaomase riigi või piirkonnaga.
           Käesoleva määruse kohaldamisel võib lõike 2 punktis b nimetatud ühist mitmeaastast
           programmdokumenti, mis on kooskõlas käesolevas lõikes kehtestatud põhimõtete ja
           tingimustega, sealhulgas soovituslike rahaeraldistega, käsitada kooskõlas artiklis 14
           sätestatud menetlusega ning partnerriigi või -piirkonna nõusolekul mitmeaastase
           sihtprogrammina.
           Mitmeaastastes        sihtprogrammides      määratakse       kindlaks     liidu   valitud
           rahastamisprioriteedid, erieesmärgid, oodatavad tulemused, tulemusnäitajad ja
           rahaeraldiste soovituslik jaotus nii üldiselt kui ka prioriteetsete valdkondade kaupa.
   5.      Peale riikide ja piirkondade programmdokumentide koostavad komisjon ja AKV
           riigid AKV sekretariaadi vahendusel kooskõlas Cotonou lepingu IV lisa
           artiklites 12–14 kehtestatud põhimõtetega ühiselt AKV-sisese strateegiadokumendi
           ja sellega seotud mitmeaastase sihtprogrammi.
   6.      Käesoleva määruse artikli 4 lõikes 3 nimetatud erisätetest võivad saada käesoleva
           määruse       artikli 6    lõikes 1    nimetatud      erikaalutlusi     arvesse    võttes
           eritoetusprogrammid.
                                               Artikkel 6
      Kavandamine kriisi-, kriisijärgses või ebakindlas olukorras olevate riikide ja piirkondade
                                                 jaoks
   1.      Kriisi-, kriisijärgses või ebakindlas olukorras olevate riikide ja piirkondade
           programmdokumentide koostamisel tuleb arvesse võtta asjaomaste riikide või
           piirkondade haavatavust, erivajadusi ja tingimusi.
           Tähelepanu tuleb pöörata konfliktiennetus-, riigi ülesehitamise ja rahu kindlustamise,
           konfliktijärgse lepitamise ja taastusmeetmetele, samuti naiste rollile nendes
           protsessides.
           Juhul kui partnerriigid või -piirkonnad on vahetult kaasatud kriisi- või kriisijärgsesse
           või ebakindlasse olukorda või kui neid selline olukord mõjutab, pannakse erilist
           rõhku hädaabi ning taastus- ja arenguabi koordineerimise kiirendamisele kõigi
           asjaomases valdkonnas tegutsejate seas, et pakkuda abi üleminekul hädaolukorrast
           arenguetappi ja suurendada vastupanuvõimet. Programmides, mis on kavandatud
           riikidele või piirkondadele, mis on ebakindlas olukorras või kus esineb pidevalt
           loodusõnnetusi, nähakse ette, kuidas suurõnnetusteks valmis olla ja neid vältida ning
           selliste õnnetuste tagajärgi likvideerida.
   2.      Riikides või piirkondades, kus on kriisi- või kriisijärgne või ebakindel olukord,
           võidakse korraldada riigi või piirkonna koostööstrateegia eriotstarbeline
           läbivaatamine. Selle läbivaatamise tulemusena võidakse kavandada eraldi
ET                                                 17                                                ET
 ---pagebreak---             kohandatud strateegia, et tagada üleminek pikaajalisele koostööle ja arengule,
            edendades humanitaar- ja arengupoliitika vahendite paremat koordineerimist ja ühelt
            teisele üleminekut.
                                                Artikkel 7
                            Programmdokumentide kinnitamine ja muutmine
   1.       Programmdokumendid, sealhulgas neis esitatud soovituslikud eraldised, kinnitab
            komisjon artiklis 14 sätestatud menetluse kohaselt.
            Samal ajal kui programmdokumendid edastatakse artiklis 14 nimetatud EAFi
            komiteele, edastab komisjon need teavitamise eesmärgil ka parlamentaarsele
            ühisassambleele.
            Seejärel kinnitab programmdokumendid asjaomane AKV riik või piirkond. Riigid
            või piirkonnad, kellel puudub allkirjastatud programmdokument, jäävad
            rahastamiskõlblikuks käesoleva määruse artikli 4 lõikes 3 sätestatud tingimustel.
   2.       Strateegiadokumente ja mitmeaastaseid sihtprogramme, sealhulgas neis esitatud
            soovituslikke eraldisi, võib kohandada, võttes arvesse Cotonou lepingu IV lisa
            artiklites 5, 11 ja 14 ette nähtud läbivaatamisi.
   3.       Artiklis 14 sätestatud menetlust kohaldatakse ka sisuliste muudatuste suhtes, millega
            muudetakse märkimisväärselt strateegiat, selle programmdokumente ja/või selle
            vahendite kavandatud jaotust. Seejärel kinnitab asjaomane AKV riik või piirkond
            vajaduse korral programmdokumentide vastavad lisad.
   4.       Lõikes 1 nimetatud menetlust ei kohaldata programmdokumentide mitteoluliste
            muudatuste suhtes, mis seisnevad tehnilises kohandamises, vahendite
            ümberjaotamises prioriteetsete valdkondade soovituslike eraldiste raames või algsete
            soovituslike eraldiste suurendamises või vähendamises vähem kui 20 %, tingimusel
            et need muudatused ei mõjuta nimetatud dokumentides sätestatud prioriteetseid
            valdkondi ja eesmärke. Sel juhul teavitab komisjon EAFi komiteed nendest
            muudatustest ühe kuu jooksul.
   5.       Nõuetekohaselt põhjendatud tungiva kiireloomulisuse korral, nagu kriisi või sellise
            olukorra puhul, mis ohustab vahetult demokraatiat, õigusriiki, inimõigusi või
            põhivabadusi, sealhulgas artikli 6 lõikes 2 nimetatud juhtudel, võib selleks, et muuta
            artiklis 5 nimetatud programmdokumente, kasutada artikli 14 lõikes 10 osutatud
            menetlust.
                                               III JAOTIS
                                           RAKENDAMINE
                                                Artikkel 8
                                        Üldine rakendusraamistik
   AKV riikidele ja piirkondadele antavat abi, mida haldavad Cotonou lepingu alusel komisjon
   ja EIP, rakendatakse kooskõlas sisekokkuleppe artikli 10 lõikes 2 nimetatud finantsmäärusega
   (edaspidi „EAFi finantsmäärus”).
ET                                                  18                                             ET
 ---pagebreak---                                        Artikkel 9
            Tegevusprogrammide, üksikmeetmete ja erimeetmete vastuvõtmine
   1. Komisjon võtab vajaduse korral vastu iga-aastased tegevusprogrammid, tuginedes
      artiklis 5 nimetatud programmdokumentidele.
      Korduva tegevuse korral võib komisjon võtta kuni kolmeks aastaks vastu ka
      mitmeaastased tegevusprogrammid.
      Vajaduse korral võib meetme vastu võtta üksikmeetmena enne või pärast iga-aastase
      või mitmeaastase tegevusprogrammi vastuvõtmist.
   2. Tegevusprogrammid ja üksikmeetmed töötab välja komisjon koos partnerriigi või -
      piirkonnaga, kaasates kohapeal esindatud liikmesriike ja kooskõlastades seda
      tegevust vajaduse korral teiste rahastajatega, eriti ühise kavandamise korral, ja
      EIPga.
      Tegevusprogrammides täpsustatakse iga tegevuse puhul seatud eesmärgid, oodatavad
      tulemused ja peamised toimingud, rakendamismeetodid, eelarve ja soovituslik
      ajakava, seotud toetusmeetmed ja tulemuste jälgimise kord.
      Neis kirjeldatakse viisi, kuidas võetakse tegevusprogrammis arvesse EIP praegust
      või kavandatavat tegevust.
   3. Artikli 4 lõikes 3 nimetatud juhtudel ja ettenägematu vajaduse korral võib komisjon
      vastu võtta erimeetmeid.
   4. Lõikes 1 sätestatud tegevusprogrammid ja üksikmeetmed, mille puhul liidu rahaline
      abi ületab 10 miljonit eurot, ning erimeetmed, mille puhul liidu rahaline abi ületab
      30 miljonit eurot, võtab vastu komisjon kooskõlas käesoleva määruse artiklis 14
      sätestatud menetlusega.
      Selle menetluse järgimist ei nõuta allapoole nimetatud künniseid jäävate
      tegevusprogrammide ja meetmete ning nende mitteoluliste muudatuste puhul.
      Mitteolulised muudatused on tehnilised kohandamised, näiteks rakendusperioodi
      pikendamine, vahendite ümberjaotamine prognoositud eelarve raames või eelarve
      suurendamine või vähendamine vähem kui 20 % võrra võrreldes esialgse eelarvega,
      tingimusel et need muudatused ei mõjuta märkimisväärselt algse tegevusprogrammi
      või meetme eesmärke. Sellisel juhul võtab komisjon tegevusprogrammid ja meetmed
      ning nende mitteolulised muudatused vastu ning teavitab neist ühe kuu jooksul EAFi
      komiteed.
      Nõuetekohaselt põhjendatud tungiva kiireloomulisuse korral, nagu kriisi või sellise
      olukorra puhul, mis ohustab vahetult demokraatiat, õigusriiki, inimõigusi või
      põhivabadusi, võib komisjon võtta artikli 14 lõikes 10 nimetatud menetlust järgides
      vastu üksikmeetmed või erimeetmed või olemasolevate tegevusprogrammide ja
      meetmete muudatused.
   5. Komisjon võtab kooskõlas käesoleva määruse artiklis 14 sätestatud menetlusega
      vastu eritegevusprogrammid, mis on ette nähtud sisekokkuleppe artikli 6 lõikes 2
      nimetatud toetuskulude katteks. Kõik toetuskulude tegevusprogrammidesse tehtavad
      muudatused võetakse vastu sama menetluse kohaselt.
ET                                         19                                              ET
 ---pagebreak---    6.       Keskkonnatundlike projektide puhul, eelkõige uute suurte infrastruktuuride puhul,
            viiakse projekti tasandil läbi asjakohane keskkonnaalane sõelumine, sealhulgas
            seoses kliimamuutuste ja bioloogilise mitmekesisuse alase mõjuga, ning vajaduse
            korral keskkonnamõju hindamine. Kui see on asjakohane, kasutatakse valdkondlike
            programmide rakendamisel keskkonnamõju strateegilist hindamist. Tagada tuleb
            huvitatud sidusrühmade kaasamine keskkonnamõju hindamisse ja avalikkuse
            juurdepääs selle tulemustele.
                                             Artikkel 10
                                Liikmesriikide täiendavad osamaksud
   1.       Liikmesriigid võivad teha komisjonile või EIP-le omal algatusel vabatahtlikke
            osamaksusid kooskõlas sisekokkuleppe artikli 1 lõikega 9, et aidata saavutada
            Cotonou lepingu eesmärke, mis jäävad väljapoole ühist kaasrahastamise korda.
            Sellised osamaksud ei mõjuta 11. EAFi kohaselt eraldatavate vahendite kogusummat.
            Neid käsitletakse samal viisil nagu sisekokkuleppe artikli 1 lõikes 2 nimetatud
            liikmesriikide korrapäraseid osamakse, välja arvatud sisekokkuleppe artiklite 6 ja 7
            kohaldamisel, mille jaoks võib kahepoolse kaasrahastamise lepinguga näha ette
            erikorra.
   2.       Sihtotstarbelisi assigneeringuid eraldatakse üksnes nõuetekohaselt põhjendatud
            juhtudel, näiteks reageerimiseks artikli 4 lõikes 3 nimetatud erakorralistele
            asjaoludele. Sel juhul käsitatakse komisjonile või EIP-le tehtud vabatahtlikke
            osamaksusid kooskõlas EAFi finantsmäärusega sihtotstarbelise tuluna.
   3.       Täiendavad vahendid integreeritakse käesolevas määruses nimetatud abi
            kavandamisse, läbivaatamisprotsessi ning iga-aastastesse tegevusprogrammidesse,
            üksikmeetmetesse ja erimeetmetesse ning nende puhul järgitakse partnerriigi või -
            piirkonna omavastutuse põhimõtet.
   4.       Kõik iga-aastaste tegevusprogrammide, üksikmeetmete ja erimeetmete muudatused
            võtab vastu komisjon kooskõlas artikli 9 sätetega.
   5.       Liikmesriigid, kes teevad komisjonile või EIP-le täiendavaid vabatahtlikke
            osamaksusid, et aidata saavutada Cotonou lepingu eesmärke, teavitavad selliste
            osamaksude tegemisest eelnevalt nõukogu ja EAFi või investeerimisrahastu
            komiteed.
                                             Artikkel 11
                                 Maksud, tollimaksud ja muud lõivud
   Liidu abi ei tekita konkreetseid makse, tollimakse ega muid lõive ning ei põhjusta nende
   kogumist.
   Ilma et see piiraks Cotonou lepingu IV lisa artikli 31 kohaldamist, võivad sellised maksud,
   tollimaksud ja muud lõivud olla rahastamiskõlblikud sisekokkuleppe artikli 10 lõikes 2
   nimetatud EAFi finantsmääruses sätestatud tingimustel.
ET                                                20                                             ET
 ---pagebreak---                                               Artikkel 12
                                       Liidu finantshuvide kaitse
   1.       Komisjon võtab vajalikud meetmed tagamaks, et käesoleva määruse alusel
            rahastatavate meetmete rakendamisel kaitstakse liidu finantshuve pettuse,
            korruptsiooni ja muu ebaseadusliku tegevuse eest ennetavate meetmetega, tõhusate
            kontrollidega ning juhul, kui avastatakse eeskirjade eiramise juhtumeid, alusetult
            väljamakstud summade sissenõudmisega ning vajaduse korral tõhusate,
            proportsionaalsete ja hoiatavate haldus- ja rahaliste karistustega.
   2.       Komisjonil või selle esindajal ja kontrollikojal on õigus auditeerida ja kontrollida nii
            dokumentide põhjal kui ka kohapeal kõiki abisaajaid, töövõtjaid ja alltöövõtjaid,
            keda on rahastatud käesoleva määruse alusel liidu vahenditest.
   3.       Euroopa Pettustevastane Amet (OLAF) võib korraldada uurimisi, sealhulgas
            kohapealseid kontrolle ja inspektsioone, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses
            (EÜ) nr 1073/199928 ning nõukogu määruses (Euratom, EÜ) nr 2185/9629 sätestatud
            korras eesmärgiga teha kindlaks, kas käesoleva määruse alusel rahastatava
            toetuslepingu, toetuse andmise otsuse või lepingu puhul on esinenud pettust,
            korruptsiooni või mis tahes muud liidu finantshuve kahjustavat ebaseaduslikku
            tegevust.
   4.       Ilma et see piiraks lõigete 1, 2 ja 3 kohaldamist, sisaldavad käesoleva määruse
            rakendamisest tulenevad kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega
            sõlmitud koostöökokkulepped, lepingud, toetuslepingud ja toetuse andmise otsused
            sätteid, millega antakse komisjonile, kontrollikojale ja OLAFile sõnaselge õigus viia
            vastavalt oma pädevusele läbi selliseid auditeid, kohapealseid kontrolle ja
            inspektsioone.
                                              Artikkel 13
      Eeskirjad kodakondsuse ja päritolu kohta seoses riigihangete, toetuste ja muude toetuse
                                         andmise menetlustega
   Eeskirjad kodakondsuse ja päritolu kohta seoses riigihangete, toetuste ja muude toetuse
   andmise menetlustega on kindlaks määratud Cotonou lepingu IV lisa artiklis 20.
                                              IV JAOTIS
                                    OTSUSTE TEGEMISE KORD
                                              Artikkel 14
                                       EAFi komitee vastutusala
   1.       Sisekokkuleppe artikli 8 kohaselt loodud Euroopa Arengufondi komitee (edaspidi
            „EAFi komitee”) esitab oma arvamuse kooskõlas lõigetes 3–10 sätestatud
            menetlusega.
            EIPga seotud küsimustes toimuvates EAFi komitee menetlustes osaleb EIP vaatleja.
   28
          EÜT L 136, 31.5.1999, lk 1.
   29
          EÜT L 292, 15.11.1996, lk 2.
ET                                                 21                                                ET
 ---pagebreak---    2. EAFi komitee ülesanded on sätestatud käesoleva määruse II ja III jaotises:
      (a)    liidu abi kavandamine 11. EAFi raames ja abi kavandamise läbivaatamine,
             keskendudes eelkõige riikide, piirkondade ja AKV-sisestele strateegiatele, ning
      (b)    liidu ja selle liikmesriikide abi rakendamise järelevalve, mis hõlmab muu
             hulgas hinnangut sellele, milline on abi mõju vaesuse vähendamisele,
             valdkondlikke aspekte, valdkondadevahelisi küsimusi, kohapeal liikmesriikide
             ja teiste rahastajatega tehtava koordineerimise toimimist ning artiklis 2
             nimetatud abi tõhususe põhimõtete rakendamisel tehtud edusamme.
   3. Kui EAFi komiteelt palutakse arvamust, esitab komisjoni esindaja EAFi komiteele
      selle töökorras sätestatud tähtaja jooksul võetavate meetmete eelnõu. EAFi komitee
      esitab oma arvamuse tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse
      kiireloomulisusest, kuid mis ei ole pikem kui 30 päeva.
      Seni kuni EAFi komitee ei ole oma arvamust esitanud, võivad komitee liikmed teha
      ettepanekuid muudatusteks ja eesistuja võib esitada kavandatud meetmete kohta
      muudetud versioone.
      Eesistuja püüab leida lahendusi, mis saavutavad EAFi komitees võimalikult laialdase
      toetuse. Eesistuja teavitab EAFi komiteed viisist, kuidas arutelusid ja soovitusi
      muudatusteks on arvesse võetud, keskendudes eelkõige nendele soovitustele, mis on
      leidnud EAFi komitees laialdast toetust.
   4. Arvamus esitatakse sisekokkuleppe artikli 8 lõikes 3 sätestatud kvalifitseeritud
      häälteenamusega, kusjuures liikmesriikide hääli arvestatakse sisekokkuleppe artikli 8
      lõikes 2 sätestatud korras.
   5. Kui EAFi komitee esitab positiivse arvamuse, võtab komisjon meetmed vastu ja neid
      kohaldatakse viivitamata.
   6. Kui EAFi komitee esitab negatiivse arvamuse, komisjon meetmeid vastu ei võta. Kui
      meetmeid peetakse vajalikuks, võib eesistuja esitada EAFi komiteele kahe kuu
      jooksul pärast negatiivse arvamuse esitamist meetmete eelnõu muudetud versiooni
      või esitada meemete eelnõu ühe kuu jooksul pärast negatiivse arvamuse esitamist
      täiendavaks kaalumiseks lõikes 9 nimetatud apellatsioonikomiteele.
   7. Kui arvamust ei esitata, võib komisjon kavandatud meetmed vastu võtta, välja
      arvatud järgmises lõigus sätestatud juhul. Kui komisjon ei võta meetmeid vastu, võib
      eesistuja esitada EAFi komiteele meetmete muudetud versiooni.
      Komisjon ei võta meetmeid vastu, kui EAFi komitee on liikmete
      lihthäälteenamusega nende vastu. Kui meetmeid peetakse vajalikuks, võib eesistuja
      sel juhul esitada EAFi komiteele kahe kuu jooksul pärast hääletust meetmete eelnõu
      muudetud versiooni või esitada meemete eelnõu ühe kuu jooksul pärast hääletust
      täiendavaks kaalumiseks lõikes 9 nimetatud apellatsioonikomiteele.
   8. Kui EAFi komitee arvamus tuleb saada kirjaliku menetluse teel, lõpetatakse menetlus
      ilma tulemuseta juhul, kui arvamuse esitamise tähtaja jooksul otsustab seda EAFi
      komitee eesistuja või nõutakse seda komitee liikmete lihthäälteenamusega.
ET                                          22                                               ET
 ---pagebreak---    9.      Apellatsioonikomitee võtab komisjoni ettepanekul vastu oma töökorra komitee
           liikmete lihthäälteenamusega. Apellatsioonikomitee poole pöördumise korral tuleb
           komitee kokku 14 päeva kuni 6 nädala jooksul pärast pöördumise esitamist, välja
           arvatud nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel. Ilma et see piiraks lõike 3 esimese
           lõigu kohaldamist, esitab apellatsioonikomitee oma arvamuse sisekokkuleppe
           artikli 8 lõikes 3 sätestatud kvalifitseeritud häälteenamusega kahe kuu jooksul pärast
           tema poole pöördumist, kusjuures liikmesriikide hääli arvestatakse sisekokkuleppe
           artikli 8 lõikega 2 ette nähtud korras. Apellatsioonikomitee eesistujaks on komisjoni
           esindaja.
           Eesistuja määrab apellatsioonikomitee kogunemise kuupäeva kindlaks tihedas
           koostöös komitee liikmetega, et tagada liikmesriikide ja komisjoni esindajate ning
           EIPga seotud küsimuste käsitlemise korral EIP esindajate asjakohane esindatus.
           Kui apellatsioonikomitee esitab positiivse arvamuse, võtab komisjon meetmed vastu.
           Kui apellatsioonikomitee arvamust ei esita, võib komisjon meetmed vastu võtta. Kui
           apellatsioonikomitee esitab negatiivse arvamuse, komisjon meetmeid vastu ei võta.
   10.     Käesolevale lõikele viitamisel võtab komisjon vastu meetmed, ilma et neid esitataks
           eelnevalt EAFi komiteele, ja neid kohaldatakse viivitamata ning need jäävad jõusse
           seni, kuni kehtib vastuvõetud või kohandatud dokument, tegevusprogramm või
           meede.
           Hiljemalt 14 päeva pärast meetmete vastuvõtmist esitab eesistuja meetmed arvamuse
           saamiseks EAFi komiteele.
           Juhul kui EAFi komitee esitab kooskõlas käesoleva artikli lõigetega 3 ja 4 negatiivse
           arvamuse, tühistab komisjon viivitamata esimese lõigu kohaselt vastu võetud
           meetmed.
                                             Artikkel 15
                                     Aafrika rahutagamisrahastu
   AKV-siseses sihtprogrammis nähakse ette Aafrika rahutagamisrahastu vahendid. Neid
   vahendeid võib täiendada piirkondlike sihtprogrammidega. Kohaldatakse järgmistes
   punktides sätestatud erimenetlust:
   (a)     Aafrika Liidu taotlusel, mille on heaks kiitnud AKV suursaadikute komitee, koostab
           komisjon mitmeaastased tegevusprogrammid, milles määratakse kindlaks taotletavad
           eesmärgid, võimalike sekkumiste ulatus ja laad ning rakenduskord. Iga
           tegevusprogrammi lisas kirjeldatakse iga võimaliku sekkumisviisi puhul selle laadist,
           ulatusest ja kiireloomulisusest sõltuvat otsuste tegemise konkreetset korda;
   (b)     tegevusprogramme, sealhulgas nende punktis a nimetatud lisa, ning nende mis tahes
           muudatusi arutatakse asjaomastes nõukogu ettevalmistavates töörühmades ning
           poliitika- ja julgeolekukomitees ning enne, kui komisjon need vastu võtab, kiidab
           alaliste esindajate komitee need sisekokkuleppe artikli 8 lõike 3 kohaselt
           kvalifitseeritud häälteenamusega heaks;
   (c)     tegevusprogrammid, välja arvatud nende punktis a nimetatud lisa, on komisjoni ja
           Aafrika Liidu vahel sõlmitavale rahastamislepingu aluseks;
ET                                                 23                                             ET
 ---pagebreak---    (d)      iga rahastamislepingu kohane sekkumine tuleb eelnevalt heaks kiita poliitika- ja
            julgeolekukomitees; asjaomaseid nõukogu ettevalmistavaid töörühmi teavitatakse või
            nendega konsulteeritakse õigel ajal enne tegevusprogrammide edastamist poliitika- ja
            julgeolekukomiteele kooskõlas punktis b nimetatud otsuste tegemise korraga, et
            tagada lisaks sõjalisele ja julgeolekumõõtmele ka kavandatavate meetmete arenguga
            seotud aspektide arvessevõtmine;
   (e)      komisjon koostab nõukogu või EAFi komitee taotlusel nende teavitamiseks igal
            aastal tegevusaruande vahendite kasutamise kohta, eristades ametliku arenguabiga
            seotud kulukohustused ja väljamaksed muudest kulukohustustest ja väljamaksetest.
   Liit jätkab tulevaste alternatiivsete rahastamisallikate, sealhulgas        ühise   välis- ja
   julgeolekupoliitika vahendite kasutamise võimaluste uurimist.
                                              Artikkel 16
                                     Investeerimisrahastu komitee
   1.       EIP egiidi all sisekokkulepe artikli 9 kohaselt moodustatud investeerimisrahastu
            komitee koosneb liikmesriikide esindajatest ja ühest komisjoni esindajast.
            Komiteesse on kutsutud osalema ka nõukogu peasekretariaadi vaatleja ja Euroopa
            välisteenistuse vaatleja. Iga liikmesriik ja samuti komisjon nimetab ühe esindaja ja
            ühe asendaja. Järjepidevuse tagamiseks valivad investeerimisrahastu komitee liikmed
            investeerimisrahastu komitee eesistuja endi hulgast kaheks aastaks. Komitee
            sekretariaadi- ja tugiteenused tagab EIP. Hääletamisõigus on ainult liikmesriikide
            määratud investeerimisrahastu komitee liikmetel või asendusliikmetel.
            Nõukogu võtab ühehäälse otsusega vastu investeerimisrahastu komitee töökorra,
            võttes aluseks komisjoniga konsulteerimise järel koostatud EIP ettepaneku.
            Investeerimisrahastu komitee teeb otsused kvalifitseeritud häälteenamusega. Hääli
            arvestatakse sisekokkuleppe artiklis 8 sätestatud korras.
            Investeerimisrahastu komitee tuleb kokku vähemalt neli korda aastas. EIP või
            komitee liikmete taotlusel võib kooskõlas töökorraga kutsuda kokku lisakoosolekuid.
            Peale selle võib investeerimisrahastu komitee esitada kirjaliku menetluse teel
            töökorraga kehtestatud tingimustel arvamuse.
   2.       Investeerimisrahastu komitee kiidab heaks
            (a)   investeerimisrahastu rakendamisel järgitavad tegevussuunised;
            (b)   investeerimisrahastu investeerimisstrateegiad ja äriplaanid, võttes aluseks
                  Cotonou lepingu eesmärgid ja liidu arengupoliitika üldpõhimõtted;
            (c)   investeerimisrahastu aastaaruanded;
            (d)   kõik investeerimisrahastut käsitlevad üldised poliitikadokumendid, sealhulgas
                  hindamisaruanded.
   3.       Investeerimisrahastu komitee esitab oma arvamuse
ET                                                24                                             ET
 ---pagebreak---       (a)   Cotonou lepingu II lisa artikli 2 lõike 7 ja artikli 4 lõike 2 punkti b alusel
            intressitoetuse andmise ettepanekute kohta. Sellistel juhtudel esitab komitee
            arvamuse ka sellise intressitoetuse kasutamise kohta;
      (b)   ettepanekute kohta toetada investeerimisrahastust projekte, mille kohta
            komisjon on esitanud negatiivse arvamuse;
      (c)   muude investeerimisrahastuga seotud ettepanekute kohta, mille aluseks on
            rahastu tegevussuunistes kindlaks määratud üldpõhimõtted.
      Selleks et lihtsustada heakskiitmisprotsessi väikesemahuliste meetmete puhul, võib
      investeerimisrahastu komitee esitada pooldava arvamuse EIP esitatud ettepanekute
      kohta, mis käsitlevad ülderaldisi (seoses intressitoetuste või tehnilise abiga) või
      üldlubasid (seoses laenamise või omakapitaliga), mille EIP eraldab seejärel ilma
      investeerimisrahastu komitee ja/või komisjoni täiendava arvamuseta konkreetsetele
      projektidele, võttes arvesse ülderaldisi/üldlube käsitlevaid kriteeriume, sealhulgas
      projekti kohta eraldatavat maksimumsummat.
      Lisaks võivad EIP juhtorganid aeg-ajalt taotleda investeerimisrahastu komitee
      arvamust kõigi rahastamisettepanekute või nende teatavate kategooriate kohta.
   4. EIP kohustus on esitada investeerimisrahastu komiteele õigel ajal kõik küsimused,
      mille puhul on lõigete 2 ja 3 kohaselt nõutav investeerimisrahastu komitee heakskiit
      või arvamus. Kõik investeerimisrahastu komiteele arvamuse saamiseks esitatud
      ettepanekud tehakse rahastu tegevussuunistes sätestatud asjakohaste kriteeriumide ja
      põhimõtete kohaselt.
   5. EIP teeb tihedat koostööd komisjoniga ning vajaduse korral koordineerib oma
      tegevust teiste rahastajatega. Eelkõige
      (a)   koostab või vaatab EIP koostöös komisjoniga läbi lõike 2 punktis a nimetatud
            investeerimisrahastu tegevussuunised. EIP vastutab suuniste järgimise eest
            ning tagab, et tema toetatavate projektide puhul austatakse rahvusvahelisi
            sotsiaalseid ja keskkonnanorme ning et need on sidusad Cotonou lepingu
            eesmärkide, ühenduse arengupoliitika üldpõhimõtete ja riikide või piirkondade
            asjakohaste koostööstrateegiatega;
      (b)   palub EIP investeerimisstrateegiate, äriplaanide ja üldiste poliitikadokumentide
            koostamisel komisjoni arvamust;
      (c)   teavitab EIP komisjoni enda hallatavatest projektidest kooskõlas artikli 18
            lõikega 1. Projekti hindamise etapis palub EIP komisjoni arvamust selle kohta,
            kas projekt on vastavuses riikide või piirkondade asjakohaste
            koostööstrateegiaga või vajaduse korral investeerimisrahastu üldeesmärkidega;
      (d)   välja arvatud lõike 3 punktis a nimetatud ülderaldisega hõlmatud
            intressitoetuste puhul, palub EIP projekti hindamise etapis komisjonilt
            nõusolekut ka selle kohta, et kõik investeerimisrahastu komiteele esitatud
            intressitoetuste ettepanekud on vastavuses Cotonou lepingu II lisa artikli 2
            lõikega 7 ja artikli 4 lõikega 2 ning investeerimisrahastu tegevussuunistes
            kindlaksmääratud kriteeriumidega.
ET                                          25                                               ET
 ---pagebreak---       Komisjoni arvamus loetakse pooldavaks või komisjon loetakse ettepanekuga
      nõustunuks, kui ta ei esita kolme nädala jooksul pärast ettepaneku esitamist
      ettepaneku kohta negatiivset arvamust. Rahandussektori või avaliku sektori projekte
      käsitlevate arvamuste ning intressitoetuste puhul võib komisjon nõuda, et lõplik
      projekti ettepanek esitataks talle arvamuse avaldamiseks või heakskiitmiseks kaks
      nädalat enne kõnealuse ettepaneku saatmist investeerimisrahastu komiteele.
   6. EIP ei võta ühtegi lõikes 3 nimetatud meedet, kui ta ei ole saanud
      investeerimisrahastu komiteelt pooldavat arvamust.
      Saanud investeerimisrahastu komiteelt pooldava arvamuse, teeb EIP otsuse
      ettepaneku kohta oma korra kohaselt. Eelkõige võib ta otsustada jätta ettepanekuga
      ette nähtud meede võtmata. EIP teavitab investeerimisrahastu komiteed ja komisjoni
      korrapäraselt igast oma otsusest nii toimida.
      Omavahenditest antavate laenude ja investeerimisrahastu investeeringute kohta,
      mille puhul investeerimisrahastu komitee arvamust ei nõuta, teeb EIP ettepaneku
      kohta otsuse oma korra kohaselt ning investeerimisrahastu puhul rahastu
      tegevussuuniste ja rahastu komitee heakskiidetud investeerimisstrateegiate kohaselt.
      Olenemata investeerimisrahastu komitee negatiivsest arvamusest intressitoetuse
      andmise ettepaneku kohta võib EIP anda kõnealuse laenu ilma intressitoetuseta. EIP
      teavitab investeerimisrahastu komiteed ja komisjoni korrapäraselt igast oma otsusest
      nii toimida.
      EIP võib investeerimisrahastu tegevussuunistes sätestatud tingimustel ning
      tingimusel, et laenu oluline eesmärk või investeerimisrahastu kõnealune investeering
      ei muutu, otsustada muuta investeerimisrahastu sellise laenu või investeeringu
      tingimusi, mille kohta investeerimisrahastu komitee on esitanud lõike 3 kohase
      pooldava arvamuse, või ükskõik millise sellise laenu tingimusi, mille kohta
      investeerimisrahastu komitee on esitanud seoses intressitoetustega pooldava
      arvamuse. Eelkõige võib EIP otsustada suurendada laenusummat või
      investeerimisrahastu investeeringut kuni 20 %.
      Selline suurendamine võib Cotonou lepingu II lisa artikli 2 lõikes 7 nimetatud
      intressitoetusega projektide puhul kaasa tuua intressitoetuse väärtuse võrdelise
      suurenemise. EIP teavitab investeerimisrahastu komiteed ja komisjoni korrapäraselt
      igast oma otsusest nii toimida. Kui intressitoetuse suurendamist taotletakse Cotonou
      lepingu II lisa artikli 2 lõike 7 kohaste projektide puhul, esitab investeerimisrahastu
      komitee oma arvamuse enne EIP otsust.
   7. EIP haldab investeerimisrahastu investeeringuid ja kõiki investeerimisrahastu kontol
      hoitavaid vahendeid kooskõlas Cotonou lepingu eesmärkidega. EIP võib eelkõige
      osaleda selliste juriidiliste isikute juhtimis- ja järelevalveorganite töös, millesse
      investeerimisrahastu on investeerinud, ning võib kooskõlas investeerimisrahastu
      tegevussuunistega võtta, kasutada ja muuta investeerimisrahastu nimel õigusi.
ET                                           26                                               ET
 ---pagebreak---                                                V JAOTIS
                                            LÕPPSÄTTED
                                              Artikkel 17
                                Kolmanda riigi või piirkonna osalemine
   Selleks et tagada liidu abi sidusus ja tõhusus, võib komisjon otsustada, et sisekokkuleppe
   artikli 1 lõike 2 punkti a alapunktis i nimetatud vahendeid tohib anda AKV riikide hulka
   mittekuuluvatele      arengumaadele       ja     AKV       riikide   osalusega     piirkondlikele
   integratsiooniasutustele, kes edendavad piirkondlikku koostööd ja integratsiooni, mille jaoks
   võib anda teistest liidu välistegevuse rahastamisvahenditest liidu abi, kui asjaomane projekt
   või programm on piirkondliku või piiriülese iseloomuga ning vastab Cotonou lepingu IV lisa
   artiklile 6. ÜMTd, millele antakse liidu abi otsuse [...] kohaselt, ja liidu äärepoolseimad
   piirkonnad võivad samuti osaleda piirkondlikes koostööprojektides ja -programmides. Nende
   territooriumide ja piirkondade osalemise võimaldamiseks eraldatakse vahendid lisaks
   sisekokkuleppe artikli 1 lõike 2 punkti a alapunktis i nimetatud vahenditele. Arvesse tuleks
   võtta eesmärki tugevdada liikmesriikide, nende äärepoolseimate piirkondade, ÜMTde ja AKV
   riikide koostööd ning vajaduse korral tuleks luua koordineerimismehhanismid. Sellised
   rahalised vahendid ja 11. EAFi finantsmääruses nimetatud rahastamisviise käsitlevad sätted
   võidakse ette näha strateegiadokumentides ja mitmeaastastes sihtprogrammides ning
   käesoleva määruse artiklis 9 nimetatud tegevusprogrammides ja meetmetes.
                                              Artikkel 18
                        EAFi abiga seotud järelevalve, aruandlus ja hindamine
   1.        Komisjon ja EIP kontrollivad korrapäraselt oma meetmeid ning vaatavad läbi
             oodatud tulemuste saavutamisel tehtud edusammud. Komisjon hindab ka oma
             valdkondlike strateegiate ja meetmete mõju ja tulemusi ning kavandamise tõhusust,
             kasutades selleks vajaduse korral sõltumatut välishindamist. Hindamisel tuleks
             lähtuda OECD arenguabi komitee heade tavade põhimõtetest ning selle käigus tuleks
             püüda, vajaduse korral soolist võrdõiguslikkust arvesse võttes, kindlaks teha, kas
             konkreetsed eesmärgid on saavutatud, ning sõnastada soovitused edasise tegevuse
             täiustamiseks.
             EIP teavitab komisjoni korrapäraselt nende projektide rakendamisest, mida
             rahastatakse EIP hallatavatest 11. EAFi vahenditest, järgides investeerimisrahastu
             tegevussuunistes sätestatud korda.
   2.        Komisjon saadab oma hindamisaruanded EAFi komitee vahendusel liikmesriikidele
             ja teavitamise eesmärgil EIP-le. Tulemusi kasutatakse programmide kavandamisel ja
             vahendite eraldamisel.
   3.        Komisjon kaasab käesoleva määruse alusel antava liidu abi hindamise etappi
             sobilikus ulatuses kõik asjaomased sidusrühmad ning võib vajaduse korral
             korraldada ELi liikmesriikide, teiste rahastajate ja arengupartneritega ühishindamisi.
   4.        Komisjon jälgib 11. EAFi rakendamisel tehtud edusamme ja esitab nõukogule alates
             2016. aastast iga kahe aasta järel aruande liidu rahalise abi rakendamise ja tulemuste
             ning võimaluse korral peamiste tagajärgede ja mõju kohta. See aruanne saadetakse
ET                                                 27                                                ET
 ---pagebreak---             ka Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide
            Komiteele.
   5.       Kahe aasta järel esitatav aruanne sisaldab riikide, piirkondade ja koostöövaldkondade
            kaupa teavet eelmisel aastal rahastatud meetmete, järelevalve- ja hindamistulemuste
            ning asjaomaste arengupartnerite kaasamise kohta, samuti teavet kulukohustuste
            täitmiseks ja makseteks ettenähtud assigneeringute kohta.
   6.       Aruandes hinnatakse abi tulemusi, kasutades võimaluse korral konkreetseid ja
            mõõdetavaid näitajaid abi rolli kohta Cotonou lepingu eesmärkide saavutamisel.
            Aruanne sisaldab peamisi saadud õppetunde ja varasemate aastate hindamiste käigus
            esitatud soovituste põhjal võetud järelmeetmeid.
   7.       Liit ja liikmesriigid teostavad tulemuste läbivaatamise, hinnates muu hulgas
            maksekohustuste täitmise ja väljamaksete seisu ning antud abi tulemusi ja mõju.
            Läbivaatamine teostatakse komisjoni ettepaneku põhjal.
   8.       EIP annab investeerimisrahastu komiteele teavet investeerimisrahastu eesmärkide
            saavutamisel tehtud edusammude kohta. Cotonou lepingu II isa artikli 6B kohaselt
            kontrollitakse investeerimisrahastu üldiseid tulemusi 11. EAFi ühise vahe- ja
            lõppläbivaatamise käigus. Vaheläbivaatamise teostab sõltumatu välisekspert
            koostöös EIPga ja selle tulemused tehakse investeerimisrahastu komiteele
            kättesaadavaks.
                                             Artikkel 19
                  Kliimameetmete ja bioloogilise mitmekesisusega seotud kulutused
   Kliimameetmete ja bioloogilise mitmekesisusega seotud kogukulutusi hinnatakse igal aastal
   vastu võetud programmdokumentide põhjal. Välistamata nende olemasolu korral täpsemate
   meetodite kasutamist, kohaldatakse EAFi raames eraldatud rahaliste vahendite suhtes OECD
   metoodikal (nn Rio markerid) põhinevat iga-aastast jälgimissüsteemi, mis on integreeritud
   liidu programmide tulemusjuhtimise olemasolevatesse meetoditesse, et kvantifitseerida
   kliimameetmete ja bioloogilise mitmekesisusega seotud kulutused, mis on registreeritud
   hindamistes ja poolaastaaruannetes, artiklis 9 nimetatud tegevusprogrammide, üksikmeetmete
   ja erimeetmete tasandil.
                                             Artikkel 20
                                        Euroopa välisteenistus
   Käesolevat määrust kohaldatakse kooskõlas nõukogu otsusega 2010/427/EL, millega
   määratakse kindlaks Euroopa välisteenistuse korraldus ja toimimine.
                                             Artikkel 21
                                         Üleminekumeetmed
   Kuni 11. EAFi sisekokkuleppe jõustumiseni rahastatakse üleminekumeetmeid artiklis 9
   nimetatud tegevusprogrammide, üksikmeetmete, erimeetmete ja konkreetsete toetuskulude
   tegevusprogrammide kujul 11. EAFi üleminekurahastust, mis koosneb varasemate EAFide
   järelejäänud vahenditest ja varasemate EAFide projektidest vabanenud vahenditest. See
   üleminekurahastu võib hõlmata ka toetusi sisekokkuleppe artikli 2 punktis d nimetatud
ET                                                28                                              ET
 ---pagebreak---    intressitoetuste ja projektiga seotud tehnilise abi rahastamiseks. Üleminekumeetmete eesmärk
   on hõlbustada programmdokumentide rakendamist.
   Üleminekurahastust eraldatavate vahendite üle peetakse arvestust 11. EAFi raames. 9. ja
   10. EAFi sisekokkulepete artikli 1 lõike 2 punktis a sätestatud liikmesriikide osamaksusid
   vähendatakse vastavalt.
   Kõnealuste üleminekumeetmete rakendamiseks kohaldatakse kuni 11. EAFi finantsmääruse
   jõustumiseni 10. EAFi finantsmäärust.
                                              Artikkel 22
                                              Jõustumine
   Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Seda kohaldatakse        alates   1. jaanuarist    2014    kuni  sisekokkuleppe  kohaldamise
   lõppkuupäevani.
   Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
   Brüssel,
   Brüssel ,                                      Nõukogu nimel
                                                  eesistuja
ET                                                  29                                          ET