Tähtis õiguslik teade

|

52008PC0817

Ettepanek: Euroopa parlamendi ja Nõukogu määrus, mis käsitleb bussireisijate õigusi ning millega muudetakse Euroopa parlamendi ja Nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 tarbijakaitseseaduse jõustamise eest vastutavate siseriiklike asutuste vahelise koostöö kohta {SEK(2008) 2953} {SEK(2008) 2954}  /* KOM/2008/0817 lõplik - COD 2008/0237 */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 4.12.2008KOM(2008) 817 lõplik2008/0237 (COD)Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,mis käsitleb bussireisijate õigusi ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 tarbijakaitseseaduse jõustamise eest vastutavate siseriiklike asutuste vahelise koostöö kohta (komisjoni esitatud) {SEK(2008) 2953} {SEK(2008) 2954}SELETUSKIRI1. Ettepaneku taust1.1. Ettepaneku põhjused ja eesmärgidBussidega toimuva rahvusvahelise reisijateveo turg on juba liberaliseeritud. Juurdepääs sellele turule avati määrusega (EMÜ) nr 684/92, mida on muudetud määrusega (EÜ) nr 11/98. Koos määrusega (EÜ) nr 12/98, mis käsitleb bussireisijate mitteresidendist vedajate juurdepääsu riikide transporditurgudele, moodustab käesolev õigusakt reisijate rahvusvahelise maanteeveo teenuste siseturu toimimise aluse[1]. Ühtne transporditurg on toonud eurooplastele olulist kasu, sealhulgas suurema sihtkohtade valiku ja konkurentsivõimelised reisipakkumised. Piiride kaotamise ja sõitude hulga kasvuga ei ole alati kaasnenud piisavaid meetmeid reisijate õiguste kaitsmiseks. On väga oluline kehtestada kõnealuste teenuste osutamist reguleerivad igakülgsed juurdepääsuõigused ja eeskirjad, sest bussitransport on hädavajalik tööl käimiseks, lähedaste ja sõprade külastamiseks ning vaba aja veetmiseks ja huvireisimiseks; halb juurdepääs bussitranspordile võib tõsiselt takistada paljude kodanike integreerumist, mis on kahjulik kogu ühiskonnale. Valges raamatus „Euroopa transpordipoliitika aastani 2010: aeg otsustada”[2] nägi komisjon ette reisijate õiguste kehtestamise kõikide transpordiliikide puhul, seades tarbijad seega transpordipoliitikas kesksele kohale. Vajadust meetmete järele selles valdkonnas rõhutati veelgi 2005. aasta teatises „Suurendada reisijate õigusi Euroopa Liidus”,[3] milles komisjon esitas poliitilise lähenemisviisi reisijaid kaitsvate meetmete laiendamiseks kõikidele transpordiliikidele peale lennutranspordi. Komisjon määras selles kindlaks õigused, mida tuleks ühenduse meetmetega tugevdada, olenemata kasutatavast transpordivahendist[4].Bussitranspordi puhul määras komisjon kindlaks kolm peamist probleemset valdkonda: 1) liikumispuudega isikute õigused, 2) vastutusega seotud küsimused ning 3) hüvitis ja abi reisi katkemise korral.22. juuni 2006. teatises „Liikumisvõimeline Euroopa – jätkusuutlik liikuvus meie mandril. Euroopa Komisjoni 2001. aasta transpordipoliitika valge raamatu vahekokkuvõte”[5] kohustus komisjon uurima, kuidas parandada teeninduse kvaliteeti ja reisijate õiguste tagamist kõikide transpordiliikide puhul.1.2. BussitransportBussitranspordil on mitu eripära, mis mõjutavad nii ettevõtjaid kui ka reisijaid.Reisijakilomeetrites arvestatuna moodustab bussitransport Euroopa Liidu kõikidest maismaatransporditeenustest 9,3 % ja on sõiduautotranspordi (82,8 %) järel kõige olulisem avalikkusele kättesaadav transpordiliik (8,3 % kõikidest transpordiliikidest).[6] Kõnealune sektor on stabiilselt kasvanud: 474 miljonilt eurolt 1995. aastal 502 miljoni euroni 2004. aastal ehk 5,8 %.[7] Rahvusvahelist bussitransporti kasutab hinnanguliselt 72,8 miljonit reisijat aastas.Muude transpordiliikide kasutajate, eriti lennureisijate suhtes kohaldatakse juba ühenduse tasandil õigusi, mis tagavad reisijate piisava kaitse.Erinevalt teistest transpordiliikidest ei ole bussireisijate õigused määratletud ei rahvusvaheliste lepingutega (välja arvatud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni konventsioon reisijate ja pagasi rahvusvahelise maanteeveo lepingu kohta,[8] mille on ratifitseerinud ainult kolm liikmesriiki) ega ühenduse õigusaktidega.Bussireisijate kaitse on liikmesriigiti erinev. Reisijad saavad tugineda riiklikele vastutussüsteemidele, ausat kaubandust käsitlevatele õigusaktidele ja ettevõtjate vabatahtlikele klienditeeninduskohustustele. Mõnes riigis on ettevõtjad välja töötanud ulatuslikud vabatahtlikud kokkulepped, mis sisaldavad asjakohaseid kaebuste käsitlemise ja vaidluste lahendamise mehhanisme; enamikus liikmeriikides seda siiski tehtud ei ole. Praegu puuduvad ühised eeskirjad kaebuste käsitlemise ning reisijate ja ettevõtjate vaheliste vaidluste lahendamise kohta. See takistab ausat konkurentsi eri liikmesriikide ettevõtjate vahel.Ettevõtjate vastutust käsitlevad eeskirjad on väga erinevad; hüvitist ja abi reisi katkemise korral ei ole kehtestatud üldiselt. Kuigi muude transpordiliikide suhtes on vastutust reguleerivad eeskirjad ühenduse[9] või rahvusvahelisel tasandil kehtestatud, siis bussitranspordi suhtes seda tehtud ei ole. Rahvusvaheliste reiside korral on reisijatel raske kindlaks teha, milline vastutussüsteem õnnetuste korral kehtib.[10]Reisijatele antava teabe suhtes kehtivad üldised kohustused,[11] millega nõutakse ettevõtjatelt veoteenuse marsruudi, peatuste, sõiduplaani, piletihindade ja veotingimuste esitamist. Kriitilistes olukordades, kui reis katkeb, ei pruugi reisijad aga teavet piisavalt saada.Üldiselt on kõnealust transpordiliiki kasutavad reisijad madala sissetuleku tõttu „haavatavad”. Bussiteenuste kättesaadavus puudega ja liikumispuudega isikutele on piiratud, see aga võib takistada nende integreerumist ühiskonda.1.3. Käsitletav ad küsimusedEttepaneku eesmärk on kehtestada bussireisijate õigused, et suurendada bussitranspordi atraktiivsust ja usaldusväärsust ning saavutada võrdsed tingimused eri liikmesriikide vedajatele ning eri transpordiliikidele.Ettepanekus esitatakse järgmised põhimõttelised sätted:-  vastutus reisijate surma või vigastuste korral ning nende pagasi kaotsimineku või kahjustumise korral;-  bussiettevõtjate poolt reisijatele pakutavates veotingimustes mittediskrimineerimine kodakondsuse või elukoha alusel;-  puudega ja liikumispuudega isikutele osutatav abi;-  bussiettevõtjate kohustused reisi tühistamise või hilinemise korral;-  teavitamiskohustused;-  kaebuste käsitlemine;-  üldised jõustamiseeskirjad.2. KohaldamisalaKäesolev ettepanek käsitleb bussiteenuseid. Teenuste turule juurdepääsu küsimust reguleerib ühenduse tasandil juba nõukogu 16. märtsi 1992. aasta määrus (EMÜ) nr 684/92 bussidega toimuva rahvusvahelise reisijateveo ühiseeskirjade kohta, mida on muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 11/98.Riigisisesed linnaliinide, linnalähisliinide ja lühimaa piirkondlikud bussiteenused on tavaliselt hõlmatud avaliku teenindamise lepingutega, milles reisijate õigusi ja teenuse kvaliteeti suurel määral arvesse võetakse. Seega on bussiettevõtjate kohustused ja reisijate õigused määratletud riikide õigusaktides. Liikmesriigid võivad kõnealused teenused käesoleva määruse kohaldamisalast välja jätta, tingimusel et nimetatud lepingutes sätestatud reisijate õigused on käesolevas määruses sätestatutega samaväärsel tasemel.Liikmesriigid pakuvad reisijatele mitmesuguseid lahendusi ja mitmesuguse tasemega kaitset seoses ettevõtjate vastutusega ja puudega isikutele antava abiga. Sellepärast käsitleb käesolev ettepanek olukordi, mida asjakohase abi ja teeninduse puudumise tõttu peetakse kriitilisteks. Näiteks pikamaasõitudel väljaspool oma elukohta on reisijad väga raskes olukorras, kui nende reis katkeb või juhtub õnnetus.Praeguses etapis teeb komisjon ettepaneku lahendada küsimused, mis oma keerukuse ja/või rahvusvahelise mõõtme (piiriülesed reisid, rahvusvahelised vedajad) tõttu nõuavad liikmesriikides märkimisväärset ühtlustamist. 3. Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidegaMääruse ettepanek aitab kaasa asutamislepingu eesmärkide täitmisele, tagades kõrgema tarbijakaitse taseme, võideldes puudega isikute diskrimineerimise ja sotsiaalse tõrjutuse vastu ning võimaldades Euroopa kodanikel täielikult ära kasutada siseturu loodud võimalusi.3.1. TarbijakaitseReisijate õiguste kehtestamine ja edasine tugevdamine peegeldab Amsterdami lepinguga tarbijakaitsele omistatud suurt prioriteetsust. Teatises „EÜ tarbijapoliitika strateegia 2007–2013 – Tarbijate mõjukuse suurendamine, heaolu edendamine ja tõhus kaitse”[12] märgib komisjon, et üks prioriteete on tarbija asetamine kesksele kohale muudes ELi poliitikates. Teatises märgitakse, et tarbija huvide arvessevõtmisel on toimunud edasiminek muu hulgas lennutranspordi alal. Tuleviku eesmärgiks on kasutada neid saavutusi toetuspunktina ning arvestada järjekindlamalt tarbija huvidega. Komisjon laiendab lennundussektori jaoks välja töötatud reisijate õigusi ka muudele transpordiliikidele, eelkõige liikumispuudega reisijate puhul.3.2. Sotsiaalne kaasatus ja põhiõigusedKäesolev ettepanek, mis käsitleb bussireisijate õigusi, on kooskõlas eesmärgiga võidelda sotsiaalse tõrjutuse vastu, sest sellega kehtestatakse puudega isikute mittediskrimineerimise ja nende abistamise põhimõte. EÜ asutamislepingu artiklis 12 on sätestatud, et igasugune diskrimineerimine kodakondsuse alusel on keelatud. Seetõttu, ilma et see piiraks sotsiaaltariife nõudvate avaliku teenindamise kohustuste täitmist, pakutakse ka bussiveosektoris bussiettevõtjate või piletimüüjate kohaldatavaid lepingutingimusi ja tariife avalikkusele, diskrimineerimata lõpptarbijat tema kodakondsuse või elukoha alusel või piletimüüja asukoha alusel ühenduses. Käesolev ettepanek on kooskõlas ka põhiõiguste harta artikliga 21, milles sätestatud põhimõtte kohaselt on keelatud igasugune diskrimineerimine, sealhulgas diskrimineerimine soo, rassi, nahavärvuse, etnilise või sotsiaalse päritolu, geneetiliste omaduste, keele, usutunnistuse või veendumuste, poliitiliste või muude arvamuste, rahvusvähemusse kuulumise, varalise seisundi, sünnipära, puuete, vanuse või seksuaalse sättumuse tõttu. Samuti on ettepanek seotud EÜ asutamislepingu artikliga 13, mis võimaldab ühendusel võidelda diskrimineerimisega ühenduse pädevuse valdkondades. Ettepanek on kooskõlas ka Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni puuetega inimeste õiguste konventsiooniga, millele on alla kirjutanud kõik liikmesriigid ja Euroopa Ühendus.3.3. Ühtne turgLõpetuseks võimaldaks ettepanek paremini kaitstud reisijatel täielikult kasu saada ühtsest turust. Käesoleva ettepanekuga tagatakse, et kodanikud, sealhulgas liikumispuudega kodanikud, saavad täielikult ära kasutada ühtse turu võimalusi ja usaldavad neid. ELi tarbijapoliitika mõõde on ühtse turu järgmises etapis kesksel kohal, nagu on sätestatud komisjoni teatises kevadisele Euroopa Ülemkogule ühtse turu läbivaatamise kohta[13]. Ühtne turg toob tarbijatele kasu valikuvõimaluste suurendamise, hindade alandamise ja piisava kaitse pakkumisega. Seega täiendab bussireisijate õiguste kehtestamine Euroopa ühtse turu raames transpordisektoris saavutatud edu.4. Konsulteerimine huvitatud isikutega ja mõju hindamine4.1. Konsulteerimine huvitatud isikutegaKomisjoni teenistused algatasid 2005. aasta juulis avaliku arutelu komisjoni talituste töödokumendi „Reisijate õigused rahvusvahelistel bussivedudel” alusel, mis sisaldas ülevaadet seda transpordiliiki kasutavate reisijate õiguste kehtestamisega seotud küsimustest ja väljakutsetest ning kutsus huvitatud isikuid üles mitmes küsimuses oma arvamust avaldama. Konsultatsioon lõppes avaliku arutelu tulemuste[14] ja 29. märtsil 2006 Brüsselis toimunud sidusrühmade koosoleku tulemuste aruande[15] avaldamisega.Saadud arvamustest ilmnes selge lõhe ühelt poolt bussiettevõtjate, nende ühenduste ja liitude ning teiselt poolt tarbijaühenduste vahel. Üldjuhul ei näe esimesed vajadust ELi tasandil reguleerimise järele või peavad seda vajadust väga väikeseks, teised aga nõuavad reisijatele ulatuslikke õigusi. Väga konkreetselt väljendati muret ka majandusharu majandusliku ja korraldusliku mudeli pärast, samuti puudus üksmeel reguleerimise ulatuse ja konkreetsete teenuste liikide, eriti kohalike ja piirkondlike teenuste, hõlmamise või väljajätmise küsimuses. Ettevõtjad väidavad peamiselt, et praegune majanduslik olukord ei võimalda nende koormuse suurendamist, et puudub tegelik reguleerimisvajadus ja et paljud küsimused on niikuinii lahendatud kas riikide õigusaktidega või ettevõtjate võetud vabatahtlike kohustustega. Tarbijaühendused on samal ajal nõudnud ulatuslikke ühenduse meetmeid, sest reisijate õiguste kaitse on riigiti väga erinev.Vastajad ei olnud üksmeelel küsimuses, kuidas lahendada bussitransporti kasutavate liikumispuudega isikute teenustele juurdepääsu ja abistamise küsimus. Mõned ettevõtjad viitasid suurematele kuludele ja teenuste piiratud võimalikkusele kogu sõidukipargi puhul ning osutasid, et liikumispuudega isikute jaoks on olemas toimivad alternatiivid (spetsialiseerunud bussiettevõtjad), teised aga viitasid nimetatud isikute võimalikule sotsiaalsele tõrjutusele.Väljendati ka muret, et hilinemise korral hüvitist käsitlevad sätted võivad halvendada liiklusohutust.Avaliku arutelu käigus saadud arvamuste kokkuvõte, üksikute vastuste tekst ja 29. märtsi 2006. aasta sidusrühmade koosoleku protokoll on avaldatud aadressil http://ec.europa.eu/transport/road/consultations/passengers_rights_en.htm4.2. Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamineKomisjon sai 2006. aasta juunis Euroopa energeetika- ja transpordifoorumi arvamuse, milles julgustatakse rakendama ühenduse meetmeid bussireisijate õiguste valdkonnas. Komisjon võttis arvesse järgmisi uuringuid: „COST Action 349 – Accessibility of coaches and long-distance buses for people with reduced mobility”, oktoober 2005, ja „Evaluation and monitoring of trends with regard to passenger needs on the level of service and treatment of passengers” (SHORT “EU SERVICE GUARANTEES – EUSG”)[16].4.3. Mõju hindamineSuuniste alusel tehtud mõju hindamine käsitles peamiselt järgmist: reisijate surma või vigastuste korral kohaldatavad, teiste transpordiliikidega samaväärsed ettevõtjate vastutuse põhimõtted; reisi tühistamise ja hilinemise korral kohaldatavad hüvitamise ja abi põhimõtted; puudega ja liikumispuudega isikute juurdepääsu, mittediskrimineerimise ja abistamise eeskirjad; kvaliteedistandardid ja teavitamiskohustused; kaebuste käsitlemise ja vastavuse kontrolli eeskirjad.Hinnati nelja poliitilist valikuvõimalust.Olukorra samaks jätmine eeldab, et ELi meetmeid ei võeta.Miinimumkaitse tähendaks üldise raamistiku kehtestamist, millega sätestatakse üksnes kaitse miinimumeeskirjad ning konsolideeritakse/muudetakse ja/või lihtsustakse olemasolevaid ühenduse või riikide õigusakte (mootorsõidukite kindlustus, pakettreiside direktiiv, tarbijaid käsitlevad õigusaktid).Maksimumkaitse puhul nähakse ette ühenduse õiguslikud meetmed, millega kehtestatakse reisijate õigused rahvusvahelistel bussivedudel (I variant) ja nii riigisisestel (pikamaa, piirkondlikel) kui ka rahvusvahelistel (II variant) regulaar- ja juhuvedudel. See valikuvõimalus tagaks reisijate piisava ja ühetaolise kaitse kõikides liikmesriikides.Vabatahtlike kohustuste ja iseregulatsiooni valikuvõimalus: selle võimaluse puhul eeldatakse, et bussiettevõtjad töötavad välja ja võtavad bussireisijate õiguste kohta vastu vabatahtlikud kogu ELi hõlmavad või riigisisesed iseregulatsioonimeetmed.Mõju hindamise tulemuste kokkuvõte: „Komisjoni talituste töödokument, mõju hindamine, lisatud dokumendile: Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, mis käsitleb reisijate õigusi rahvusvahelistel bussivedudel”.Arvestades mõju hindamise raames uuritud küsimuste laia ulatust, osutati erinevatele valikuvõimalustele, mis kõige paremini tagaksid kulude ja tulude tasakaalu.Puudega ja liikumispuudega isikute mittediskrimineerimise ja abistamise põhimõtte seisukohast peeti parimaks 2. valikuvõimaluse (miinimumkaitse ja ainult juhuvedude puhul) ja 3. valikuvõimaluse I variandi (maksimumkaitse ja ainult rahvusvahelistel liinivedudel) kombinatsiooni. Puudega ja liikumispuudega isikute mittediskrimineerimise ja abistamise põhimõtte kinnistamiseks peaks kavandatav poliitika tagama optimaalse juurdepääsetavuse taseme, mis sunnib ettevõtjaid ja bussijaamade käitajaid paigaldama piisavaid juurdepääsuvahendeid, ning samas vältima sellest tulenevat piletihindade tõusu.Vastutussüsteemidega seoses näitas mõju hindamine, et reisijad saaksid kõige suuremat kasu nn täieulatusliku süsteemi kehtestamisest, ilma et kulud seejuures oluliselt suureneksid. Reisijatele laieneks parem õiguslik ja majanduslik kaitse ning kaoksid riikide õigusaktidest tulenevad erinevused.Täieulatusliku süsteemi kehtestamine näib olevat kõige tulemuslikum valikuvariant reisi katkemise korral kohaldatavate abi- ja teavituskohustuste seisukohalt. Reisijate tugevam kaitse tagab paremate teenuste pakkumise. Kõrgem klienditeeninduse tase parandab tõenäoliselt omakorda bussiettevõtjate positsiooni turul, kus nad konkureerivad nii hinna kui ka teenuse kvaliteedi poolest. Sellepärast eelistab komisjon abi- ja teavituskohutusi tagava maksimumkaitse valikuvõimalust.Mõju hindamise aruanne koos lisadega on lisatud käesolevale ettepanekule.5. Õiguslikud aspektid5.1. Õiguslik alusEttepaneku õiguslik alus on sätestatud Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklis 71, mille suhtes kohaldatakse kaasotsustamismenetlust.5.2. Õigusakti valikEttepaneku põhieesmärk on tagada bussireisijate, sealhulgas puudega ja liikumispuudega isikute piisav kaitse. Käesoleva ettepanekuga kehtestatud eeskirju tuleks kohaldada ühetaoliselt ja tõhusalt kogu Euroopa Liidus. Otsekohaldatav määrus näib olevat kõige sobivam õigusakt eeskirjade kõige ühtlasema kohaldamise tagamiseks kõikides liikmesriikides. Lennu- ja rongireisijate õiguste kaitsmiseks on ühendus juba valinud määruse. Jõustatavate ja samaväärsete õiguste kehtestamiseks bussireisijatele peetakse määrust kõige sobivamaks õigusaktiks.5.3. Subsidiaarsuse põhimõteReisijate kaitse kui siseturu- ja ühise transpordipoliitika üks osa on kogu Euroopat hõlmav probleem, mis tuleb lahendada ühenduse tasandil. Turgude liberaliseerimine ja tarbijate, eelkõige puudega ja liikumispuudega isikute huvide arvessevõtmine on kaks teineteist täiendavat siseturu aspekti. Arvestades kasvavat arvu tarbijaid, kes Euroopa Liidus vaba aja veetmiseks või tööl käimiseks reisivad, on üha tähtsam tagada, et neil oleksid olenemata oma asukohast sarnased õigused. Seetõttu on ettepaneku eesmärk tagada, et bussireisijatel oleksid kogu Euroopa Liidus samasugusel tasemel õigused ja kaitse.Arvestades kõnealuse transpordiliigi (reisid ja/või bussiettevõtjad) rahvusvahelist mõõdet, ei saa liikmesriigid üksi tegutsedes nimetatud eesmärki piisaval määral saavutada. Olemasolevat rahvusvahelist lepingut (ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni konventsioon reisijate ja pagasi rahvusvahelise maanteeveo lepingu kohta) ei saa pidada tulemuslikuks vahendiks, sest selle on ratifitseerinud vaid väga vähesed liikmesriigid. Seepärast tuleb kõnealuses valdkonnas võtta ühenduse meetmeid.5.4. Proportsionaalsuse põhimõteEttepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas. Komisjon on ettepanekut piiranud valdkondadega, kus on vaja täpseid ühenduse eeskirju, ja väldib valdkondi, kus iseregulatsioonimeetmed oleksid tõhusamad. Ettepanek piirdub valdkondadega, kus vajadus ühenduse meetmete järele on selge ja üldtunnustatud. Seetõttu on ettepanek taotletava eesmärgiga proportsionaalne ja olukorra jaoks sobiv. Ilma ühtlustamiseta oleksid reisijatel parimal juhul erinevad õigused, halvimal juhul puuduks neil aga igasugune õiguskaitse. Peale selle oleks neil raske Euroopas reisides oma õigustest teadlik olla ja nõuda, et nende õigusi austataks.5.5. JõustamineReisijad, eelkõige puudega ja liikumispuudega isikud, on ebasoodsas olukorras, kui bussiettevõtjad oma kohustusi ei täida. Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni puuetega inimeste õiguste konventsioon annab neile, kes väidavad, et ÜRO konventsiooni osalisriik on konventsiooni sätteid nende kahjuks rikkunud, võimaluse esitada pöördumine. Seega tagab täiendava EÜ määruse väljatöötamine tõhusama ja ühetaolisema õiguskaitse kogu ELis. Kavandatavat määrust tuleb jõustada rangelt. Seepärast sisaldab komisjoni ettepanek artiklit, milles liikmesriikidelt nõutakse sanktsioonide kehtestamist määruse rikkumise korral ning määruse jõustamise ja reisijate kaebuste käsitlemise eest vastutavate asutuste määramist. Nimetatud sätted järgivad sama lähenemisviisi, mida järgiti Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning määruses puudega ja liikumispuudega isikute õiguste kohta lennureisi puhul.5.6. Euroopa Majanduspiirkond ja ŠveitsMääruse ettepanek on oluline Euroopa Majanduspiirkonna jaoks, seepärast peaks see laienema Euroopa Majanduspiirkonnale. Ettepanek on oluline ka Šveitsi jaoks.5.7. IseregulatsioonKomisjon on teadlik, et bussiettevõtjad on välja töötanud mitmeid vabatahtlikke kokkuleppeid ja muid iseregulatsioonimeetmeid, mis tagavad piisava teeninduskvaliteedi taseme. Komisjon tervitab jätkuvalt selliseid meetmeid, mis täiendavad esitatud ühenduse meetmeid.6. Ettepaneku sättedI peatükkSee peatükk sisaldab üldsätteid määruse sisu, mõistete ja reguleerimisala kohta. Ettepanek hõlmab bussiettevõtjate vastutust, mittediskrimineerimise reegleid ning puudega ja liikumispuudega isikute kohustuslikku abistamist. Ettepanek sätestab ka bussiettevõtjate kohustused reisi katkemise korral, samuti kaebuste käsitlemist ja määruse jõustamist reguleerivaid asjakohaseid eeskirju.Artikkel 1Selles artiklis sätestatakse määruse sisu.Artikkel 2Selles artiklis sätestatakse määruse reguleerimisala.Artikkel 3Selles artiklis määratletakse mõisted.Artikkel 4Selles artiklis käsitletakse veolepingu sõlmimise tõendit ja keeldu pakkuda lepingutingimusi, mis diskrimineerivad reisijaid nende kodakondsuse või elukoha alusel.Artikkel 5Selles artiklis käsitletakse ettepanekuga kehtestatud kohustustest loobumise keeldu.II peatükkSelles peatükis sätestatakse eeskirjad, mis käsitlevad bussiettevõtjate vastutust reisijate ja nende pagasi eest. Reisijatel on õigus ühetaolisele hüvitisele ning neile laienevad ühtlustatud eeskirjad bussiettevõtjate vastutuse kohta. Ettevõtjate vastutus on piiramatu. Peale selle ei tohi ettevõtjad õnnetuse korral kahjutasu kuni teatava summani teatavatel tingimustel vaidlustada. Õnnetuse tõttu kannatanud reisijatel on õigus ettemaksetele, et lahendada majanduslikke raskusi, millesse nemad või nende pereliikmed nende surma või vigastuse tõttu satuvad. Kõnealuses peatükis kehtestatakse ka eeskirjad pagasi kaotsimineku või kahjustumise hüvitamiseks.Artikkel 6Selles artiklis käsitletakse vastutust reisijate surma või vigastuste eest.Artikkel 7Selles artiklis kehtestatakse üldised eeskirjad kahjude hüvitamise kohta.Artikkel 8Selle artikliga määratakse bussiettevõtjatele ettemaksete kohustus õnnetuse korral.Artikkel 9Selle artikliga kehtestatakse kaotsiläinud või kahjustunud pagasi hüvitamise eeskirjad.III peatükkSelle peatüki keskmes on bussitransporti kasutavad puudega ja liikumispuudega isikud. Seda reisijaliiki takistab bussiga reisimast sageli halb juurdepääs bussiteenustele ning vajaliku bussiettevõtjate abi puudumine. Kolmandas peatükis käsitletakse neid probleeme, keelates reisi broneerimise ja sõidukisse sisenemise puhul diskrimineerimise puude või liikumispuude alusel. See ei piira teatavaid seadusega kehtestatud erandeid ja mööndusi, eriti kui need on ohutuse seisukohast põhjendatud.Bussijaamades ja bussides antava kohustusliku abi ulatust täpsustatakse I lisas. Sellist abi osutatakse tasuta, tingimusel et reisija on eelnevalt teatanud oma abivajadusest ja saabub jaama ettenähtud ajal enne bussi graafikujärgset väljumist. Bussiettevõtjate ja jaamade töötajatel peaksid olema asjakohased teadmised puudega isikute abistamise kohta.Artikkel 10Selle artikliga kehtestatakse eeskirjad, millega hoitakse ära veost keeldumine reisija puude või liikumispuude alusel.Artikkel 11Selles artiklis käsitletakse erandeid, eritingimusi ja teavet käesolevas peatükis sätestatud eeskirjade kohta.Artikkel 12Selle artikliga kehtestatakse puudega ja liikumispuudega isikute üldised juurdepääsueeskirjad.Artikkel 13Selle artikliga kehtestatakse puudega ja liikumispuudega isikute õigus saada abi.Artikkel 14Selles artiklis sätestatakse bussijaamades abi osutamise eeskirjad.Artikkel 15Selles artiklis käsitletakse bussis osutatavat abi.Artikkel 16Selles artiklis sätestatakse abi andmise tingimused.Artikkel 17Selles artiklis käsitletakse puudega ja liikumispuudega isikute abivajadusega seotud teadete edastamist kolmandatele isikutele bussiettevõtjate või piletimüüjate poolt.Artikkel 18Selle artikliga nähakse ette kohustus tagada töötajate asjakohane koolitus puuete küsimustes.Artikkel 19Selle artikliga kehtestatakse kaotsiläinud või kahjustunud liikumisabivahendite hüvitamise eeskirjad.IV peatükkSelles peatükis käsitletakse bussiettevõtjate kohustusi reisi katkemise korral reisi tühistamise või hilinemise tõttu. Tühistamise korral ning vähemalt kolmetunniste reiside puhul rohkem kui kahetunnilise hilinemise korral peavad ettevõtjad osutama samaväärse aja jooksul mõistlikke alternatiivteenuseid või, kui see ei ole võimalik, teavitama reisijaid teistest pakutavatest teenustest. Kui ettevõtjad seda nõuet ei täida, peaksid nad maksma hüvitist kuni 50 % ulatuses pileti hinnast. Reisijatel on igal juhul õigus saada reisiteavet.Artikkel 20Selle artikliga kehtestatakse üldised eeskirjad, mis käsitlevad vastutust tühistamiste ja pikaajaliste hilinemiste eest. Artiklis määratletakse, millises ulatuses on reisijatel tühistamiste ja pikaajaliste hilinemiste korral õigus saada teavet, muuta marsruuti ja/või saada tagasimakse ning hüvitis.Artikkel 21Selle artikliga kehtestatakse õigus saada reisiteavet.Artikkel 22Selles artiklis käsitletakse täiendava hüvitise saamise võimalusi.Artikkel 23Selle artikliga kohustatakse bussiettevõtjaid tegema koostööd, et võtta vastu eeskirjad reisijate õiguste ja teeninduskvaliteedi edendamiseks.V peatükkSelle peatükiga kohustatakse bussiettevõtjaid kehtestama ettevõttesisene kaebuste käsitlemise kord. Reisijate kaebused tuleb läbi vaadata rangete tähtaegade jooksul. Kohustus reisijaid nende õigustest teavitada lasub ettevõtjatel ja jaamakäitajatel.Artikkel 24Selles artiklis käsitletakse bussiettevõtjate ja jaamakäitajate antavat reisiteavet.Artikkel 25Selles artiklis nõutakse, et bussiettevõtjad ja jaamakäitajad annaksid reisijatele teavet nende käesolevast määrusest tulenevate õiguste kohta.Artikkel 26Selle artikliga kehtestatakse kaebuste käsitlemise kord.VI peatükkSelle peatükiga nähakse ette jõustamiseeskirjad ja asjakohane institutsiooniline raamistik. Liikmesriigid peavad määrama riiklikud täitevasutused, millele reisijad võivad esitada kaebusi nende käesolevast määrusest tulenevate õiguste väidetava rikkumise kohta. Sellised riiklikud asutused peavad omavahel koostööd tegema. Peale selle peaksid liikmesriigid ette nägema hoiatavad karistused reisijate õiguste eiramise eest.Artikkel 27Selles artiklis käsitletakse määruse jõustamist, sealhulgas riiklike täitevasutuste loomist.Artikkel 28Selles artiklis nõutakse, et täitevasutused avaldaksid oma tegevuse kohta aastaaruande.Artikkel 29Selle artikliga kehtestatakse riiklike täitevastutuste vahelise koostöö põhimõte.Artikkel 30Selles artiklis käsitletakse liikmesriikide kohaldatavaid karistusi.VII peatükkSelle peatükiga nähakse ette, et komisjon peaks kolm aastat pärast määruse jõustumist esitama nõukogule ja parlamendile aruande määruse toimimise kohta. Määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas ja määrust hakatakse kohaldama aasta möödumisel selle avaldamiskuupäevast.Artikkel 31Selles artiklis sätestatakse komisjoni aruandluskohustused.Artikkel 32Selles artiklis käsitletakse muudatusi Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 2006/2004 tarbijakaitseseaduse jõustamise eest vastutavate siseriiklike asutuste vahelise koostöö kohta.Artikkel 33Selles artiklis sätestatakse määruse jõustumiskuupäev.I lisaSelles lisas määratletakse puudega ja liikumispuudega isikutele a) bussijaamas ja b) bussis osutatava abi ulatus.II lisaSelles lisas käsitletakse puudega inimeste alase koolituse sisu.2008/0237 (COD)Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,mis käsitleb bussireisijate õigusi ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 tarbijakaitseseaduse jõustamise eest vastutavate siseriiklike asutuste vahelise koostöö kohta (EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 71 lõiget 1,võttes arvesse komisjoni ettepanekut[17],võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[18],võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[19],toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korrasning arvestades järgmist:1.  Ühenduse tegevuse eesmärk bussitranspordi alal peaks muu hulgas olema reisijate kõrgetasemeline kaitse, mis on samaväärne teiste transpordiliikidega ja mis kehtib kõikidel reisidel. Lisaks tuleks täies ulatuses arvestada üldisi tarbijakaitsenõudeid.2.  Kuna bussireisija on veolepingu nõrgem pool, tuleb reisija vastavaid õigusi kaitsta olenemata reisija kodakondsusest või elukohast ühenduses.3.  Õnnetuste korral, mille tagajärjeks on surm või vigastus, peaksid reisijad olema kaitstud vastutust käsitlevate eeskirjadega, mis on samaväärsed teiste transpordiliikide puhul kehtivatega.4.  Reisijatel peaks olema õigus saada ettemakseid, mis katavad nende õnnetusjärgsed vahetud majanduslikud vajadused.5.  Bussiettevõtjad peaksid reisijate pagasi kaotsimineku või kahjustamise eest vastutama tingimustel, mis on samaväärsed teiste transpordiliikide puhul kehtivatega.6.  Bussi reisijateveo teenused peaksid olema kodanikele üldiselt kasulikud. Seega peaksid teiste isikutega võrreldavad reisijate bussiteenuste kasutamise võimalused olema kättesaadavad puudega ja liikumispuudega isikutele, sõltumata sellest, kas liikumispuude on põhjustanud puue, vanus või muu tegur. Puudega ja liikumispuudega isikutel on kõigi teiste kodanikega võrdsed õigused vabale liikumisele, valikuvabadusele ja mittediskrimineerimisele.7.  Arvestades Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni puuetega inimeste õiguste konventsiooni artiklit 9 ja selleks, et anda puudega ja liikumispuudega isikutele teiste kodanikega samaväärne võimalus bussiga reisida, tuleks kehtestada reisi ajal mittediskrimineerimise ja abistamise eeskirjad. Nimetatud isikutel tuleks seepärast lubada reisida ja nende vedamisest ei tohiks puude või liikumispuude tõttu keelduda, välja arvatud põhjustel, mis on ohutuse seisukohalt õigustatud ja seadusega ette nähtud. Nimetatud isikutel peaks olema õigus saada abi bussijaamades ja bussis, sealhulgas bussi sisenedes ja bussist väljudes. Sotsiaalse kaasatuse huvides peaksid asjaomased isikud saama abi ilma lisatasuta. Bussiettevõtjad peaksid kehtestama juurdepääsueeskirjad, kasutades eelistatavalt Euroopa standardimissüsteemi.8.  Uute bussijaamade kavandamisel ning suuremate uuendustööde teostamisel peaksid käitajad võimalusel võtma arvesse puudega ja liikumispuudega isikute vajadusi. Iga juhul peaksid bussijaamade käitajad määrama kindlaks punktid, kus kõnealused isikud saavad oma saabumisest ja abivajadusest teatada.9.  Bussireisijate õiguste hulka peaks kuuluma õigus saada teavet teenuste kohta nii enne reisi kui ka reisi ajal. Bussireisijatele antav kogu oluline teave peaks olema kättesaadav ka mõnel muul, puudega ja liikumispuudega isikutele kättesaadaval kujul.10.  Käesolev määrus ei tohiks piirata bussiettevõtjate õigusi taotleda vastavalt kohaldatavatele õigusaktidele hüvitist mis tahes isikult, sealhulgas kolmandatelt isikutelt.11.  Reisi tühistamisest või pikaajalisest hilinemisest reisijatele tekkivaid ebamugavusi tuleks vähendada. Selleks tuleks reisijate eest piisavalt hoolitseda ja neid tuleks piisavalt teavitada. Reisijatel peaks olema võimalus reis tühistada ja saada piletite eest hüvitist või muuta reisi marsruuti rahuldavatel tingimustel või saada teavet muude transporditeenuste kohta. Kui bussiettevõtjad ei osuta reisijatele vajalikku abi, peaks reisijatel olema õigus rahalisele hüvitisele.12.  Bussiettevõtjad peaksid tegema koostööd, et võtta riigi või Euroopa tasandil vastu kord reisijatele osutatava teeninduse ja abi tõhustamiseks reisi katkemise, iseäranis pikaajaliste hilinemiste korral.13.  Käesolev määrus ei mõjuta reisijate õigusi, mis on kehtestatud direktiiviga 90/314/EMÜ reisipakettide, puhkusepakettide ja ekskursioonipakettide kohta[20]. Käesolevat määrust ei tuleks kohaldada juhtudel, kui pakettreis tühistatakse muul põhjusel kui bussiveoteenuse tühistamise tõttu.14.  Reisijaid tuleks nende käesolevas määruses sätestatud õigustest täielikult teavitada, et nad saaksid oma õigusi tõhusalt teostada.15.  Reisijal peaks olema võimalus oma õigusi teostada bussiettevõtja rakendatud asjakohase kaebemenetluse teel või esitades kaebuse asjaomase liikmesriigi selleks määratud asutusele või asutustele.16.  Liikmesriigid peaksid tagama bussiettevõtjate üldise vastavuse käesolevale määrusele, kontrollima selle rakendamist ning määrama asjakohase asutuse seda kontrolli tegema. Kontroll ei tohiks mõjutada reisijate õigusi taotleda kohtu kaudu siseriikliku õiguse alusel õiguskaitset.17.  Liikmesriigid peaksid kehtestama karistused käesoleva määruse rikkumise eest ja tagama nimetatud karistuste kohaldamise. Karistused peaksid olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.18.  Kuna liikmesriigid ei suuda üksi tegutsedes piisavalt saavutada käesoleva määruse eesmärki tagada reisijatele kõrge ja võrdväärse kaitstuse ja abistamise tase bussitranspordil kõikides liikmeriikides ning seega on seda olulise rahvusvahelise mõõtme tõttu parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.19.  Käesolev määrus ei tohiks piirata Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta)[21] kohaldamist.20.  Käesoleva määruse jõustamise aluseks peaks olema Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. oktoobri 2004. aasta määrus (EÜ) nr 2006/2004 tarbijakaitseseaduse jõustamise eest vastutavate siseriiklike asutuste vahelise koostöö kohta (tarbijakaitsealase koostöö määrus)[22]. Seepärast tuleks kõnealust määrust vastavalt muuta.21.  Käesolevas määruses austatakse põhiõigusi ja järgitakse eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:I peatükk ÜldsättedArtikkel 1SisuKäesoleva määrusega kehtestatakse eeskirjad järgneva kohta:22.  mittediskrimineerimine seoses bussiettevõtjate poolt reisijatele pakutavate veotingimustega;23.  bussiettevõtjate vastutus õnnetusjuhtumite puhul, mille tagajärjeks on reisijate surm või vigastused või reisijate pagasi kaotsiminek või kahjustamine;24.  bussiga reisivate puudega ja liikumispuudega isikute mittediskrimineerimine ning kohustuslik abistamine;25.  bussiettevõtjate kohustused reisijate ees reisi tühistamise või hilinemise korral;26.  reisijatele antav miinimumteave;27.  kaebuste käsitlemine;28.  reisijate õiguste jõustamine.Artikkel 2Reguleerimisala1. Käesolevat määrust kohaldatakse reisijate regulaarveo teenuste suhtes, mida osutavad bussiettevõtjad.2. Liikmesriigid võivad teha erandi avaliku teenindamise lepingutega hõlmatud linna-, linnalähis- ja piirkondliku transpordi suhtes, kui nimetatud lepingutega tagatakse reisijate õigused käesolevas määruses nõutavaga samaväärsel tasemel.3. Juhuvedude suhtes kohaldatakse üksnes II peatükki.Artikkel 3MõistedKäesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:29.  „bussiettevõtja” – vedaja, kellel on asukohariigi luba tegeleda bussivedudega vastavalt riiklikes õigusaktides sätestatud turulepääsu tingimustele, ja vedaja, kellel on kehtiv ühenduse litsents, mis on välja antud vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 684/92 rahvusvahelise reisijateveo teostamiseks;30.  „juhuveod” – määruse (EMÜ) nr 684/92 artikli 2 lõikes 3 määratletud teenused;31.  „regulaarveod” – määruse (EMÜ) nr 684/92 artikli 2 lõikes 1 määratletud teenused;32.  „veoleping” – vedu käsitlev leping bussiettevõtja või tema volitatud piletimüüja ja reisija vahel ühe või mitme veoteenuse osutamiseks;33.  „pilet” – reisimisõiguse andev kehtiv dokument või muul kujul kui paberina esinev samaväärne dokument, sealhulgas elektrooniline dokument, mille on välja andnud või heaks kiitnud bussiettevõtja või tema volitatud piletimüüja;34.  „piletimüüja” – bussiveoteenuste vahendaja, kes sõlmib veolepinguid ja müüb pileteid nii bussiettevõtja nimel kui ka enda arvel;35.  „reisikorraldaja” – korraldaja või vahendaja direktiivi 90/314/EMÜ artikli 2 punktides 2 ja 3 määratletud tähenduses;36.  „puudega isik” või „liikumispuudega isik” – isik, kelle liikumisvõime on reisi ajal füüsilise (sensoorse või lokomotoorse, alalise või ajutise) või vaimse puude või kahjustuse või muu puude või vanuse tõttu piiratud ning kelle seisund nõuab asjakohast tähelepanu ning kõikidele reisijatele kättesaadavate teenuste kohandamist tema erivajadustele;37.  „broneering” – isikliku veokokkuleppe eelneva kinnitamise korral reisimisõiguse andev dokument või elektrooniline luba;38.  „jaamakäitaja” – organisatsiooniline üksus liikmesriigis, kes vastutab bussijaama juhtimise eest;39.  „tühistamine” – varem kavandatud ja vähemalt ühe broneeringuga teenuse ärajäämine;40.  „hilinemine” – erinevus selle kellaaja vahel, millal reisija pidi sõiduplaani kohaselt ära sõitma või saabuma, ning tema tegeliku või oodatava ärasõidu- või saabumisaja vahel.Artikkel 4Veoleping ja mittediskrimineerivad lepingutingimused1. Bussiettevõtjad annavad reisijale tõendi veolepingu sõlmimise kohta, väljastades reisijale ühe või mitu piletit. Pileteid peetakse esmapilgul usutavaks tõendiks lepingu sõlmimise kohta ja need annavad seega käesolevas määruses sätestatud õigused.2. Ilma et see piiraks sotsiaaltariife nõudvate avaliku teenindamise kohustuste täitmist, pakutakse bussiettevõtjatele või piletimüüjate kohaldatavaid lepingutingimusi ja tariife avalikkusele, diskrimineerimata lõpptarbijat tema kodakondsuse või elukoha alusel või bussiettevõtja või piletimüüja asukoha alusel ühenduses.Artikkel 5Kohustustest loobumist käsitlev keeld1. Käesoleva määruse alusel võetud kohustusi ei tohi piirata ega nendest loobuda, sealhulgas veolepingusse märgitava mööndus- või piirava klausliga.2. Bussiettevõtja võib reisijatele pakkuda käesolevas määruses kehtestatud nõuetest soodsamaid lepingutingimusi.II peatükkBussiettevõtjate vastutus reisijate ja nende pagasi eestArtikkel 6Vastutus reisijate surma ja vigastuste eest1. Bussiettevõtja vastutab kooskõlas käesoleva peatükiga kahju eest, mis tuleneb reisija surmast, vigastustest või muudest tema füüsilise või vaimse tervise kahjustustest bussiveoteenuse osutamisega seotud õnnetuse tagajärjel, reisija viibimise ajal bussis või bussi sisenedes või bussist väljudes.2. Bussiettevõtja hüvitamiskohustuse suhtes eest ei kohaldata rahalist piirangut isegi juhul, kui see on ette nähtud seaduse, konventsiooni või lepinguga.3. Kahjude puhul, mille hüvitissumma on kuni 220 000 eurot, ei saa bussiettevõtja ennast vastutusest vabastada ega oma vastutust piirata tõendades, et ta rakendas lõike 4 punktiga a ettenähtud abinõusid.4. Bussiettevõtja ei vastuta lõike 1 alusel järgmistel juhtudel:41.  kui õnnetuse põhjustasid asjaolud, mis ei olnud seotud bussiveoteenuste osutamisega ja mida bussiettevõtja ei oleks suutnud kõigi selles olukorras vajalike abinõude rakendamisele vaatamata vältida ning mille tagajärgi ta ei saanud ära hoida;42.  ulatuses, mil õnnetus toimus reisija süül või tema hooletuse tõttu.5. Käesolev määrus:43.  ei käsita bussiettevõtjat ainsa kahju eest vastutava isikuna ega44.  piira bussiettevõtja õigusi nõuda vastavalt liikmesriigi kehtivale seadusele kahju hüvitamist mis tahes teiselt isikult.Artikkel 7Kahju hüvitamine1. Reisija surma korral hõlmab artiklis 6 sätestatud vastutusele vastav hüvitis:45.  reisija surma tagajärjel tekkinud vajalikke kulutusi, eelkõige kulutusi surnukeha transportimiseks ja matmiseks;46.  kui surm ei saabu kohe, siis käesoleva artikli lõikes 2 sätestatud hüvitist.2. Reisija vigastuste või muude füüsilise või vaimse tervise kahjustuste korral hõlmab hüvitis:47.  vajalikke kulutusi eelkõige ravile ja põetamisele ning transpordile;48.  varalise kahju hüvitamist seoses reisija töövõime täieliku või osalise kaotusega või tema kasvanud vajadustega.3. Kui reisija surma tõttu jäävad isikud, kelle ülalpidamiseks ta oli või oleks olnud õiguslikult kohustatud, toetusest ilma, on ka nendel isikutel õigus saada hüvitist nimetatud toetuse kaotamise eest.Artikkel 8Ettemaksed1. Reisija surma, vigastuse või muu füüsilise või vaimse tervise kahjustuse korral, mis tekib bussiveoteenuse osutamisega seotud õnnetuse tagajärjel, teeb bussiettevõtja viivitamata, kuid igal juhul mitte hiljem kui viisteist päeva pärast hüvitise saamisele õigust omava füüsilise isiku kindlakstegemist ettemaksed, mis katavad vahetud majanduslikud vajadused võrdeliselt kahju suurusega.2. Ilma et see piiraks lõike 1 kohaldamist, on surma korral ettemakse suuruseks reisija kohta vähemalt 21 000 eurot.3. Ettemakse ei tähenda vastutuse tunnustamist ja selle võib käesoleva määruse alusel hiljem makstavatest summadest maha arvata, kuid see ei kuulu tagasimaksmisele, välja arvatud juhul, kui kahju põhjustas reisija hooletus või viga või kui ettemakse saanud isikul ei olnud õigust hüvitist saada.Artikkel 9Vastutus kaotsiläinud ja kahjustunud pagasi eest1. Bussiettevõtja vastutab tema vastutusele antud pagasi kaotsimineku ja kahjustumise eest. Hüvitise maksimumsumma on 1 800 eurot reisija kohta.2. Bussiveoteenuse osutamisega seotud õnnetuse korral vastutab bussiettevõtja reisijal seljas või käsipakkidena kaasas olnud isiklike asjade kaotsimineku või kahjustumise eest. Hüvitise maksimumsumma on 1 300 eurot.3. Kui bussiettevõtja tõendab, et kahju põhjustas või selle tekkele aitas kaasa reisija viga või hooletus, vabastatakse bussiettevõtja kas täielikult või osaliselt vastutusest nõude esitaja ees selles ulatuses, milles kõnealune viga või hooletus põhjustas kahju või aitas kaasa kahju tekkimisele.III peatükkPuudega ja liikumispuudega isikute õigusedArtikkel 10Vedamisest keeldumise vältimine1. Bussiettevõtjad, nende piletimüüjad või reisikorraldajad ei keeldu puuet või liikumispuuet põhjenduseks tuues:49.  veoteenuse broneeringu vastuvõtmisest või pileti väljastamisest seoses reisiga, mille suhtes kohaldatakse käesolevat määrust;50.  puudega või liikumispuudega isiku bussi lubamisest, kui sellel isikul on kehtiv pilet ja broneering.2. Puudega ja liikumispuudega isikute broneeringute ning piletite eest ei võeta lisatasu.Artikkel 11Erandid ja eritingimused1. Artikli 10 sätetest olenemata võivad bussiettevõtjad, nende piletimüüjad või reisikorraldajad keelduda puudega või liikumispuudega isiku broneeringu vastuvõtmisest, pileti väljastamisest või tema bussi lubamisest tema puuet või liikumispuuet põhjenduseks tuues järgmistel juhtudel:51.  et täita rahvusvahelises, ühenduse või riigi õiguses sätestatud asjakohaseid ohutusnõudeid või asjaomasele bussiettevõtjale loa väljastanud asutuse kehtestatud ohutusnõudeid;52.  kui puudega või liikumispuudega isiku bussi sisenemine või vedamine on füüsiliselt võimatu sõiduki suuruse tõttu.Broneeringu vastuvõtmisest keeldumise korral lõike 1 esimese lõigu punktides a või b esitatud alustel teevad vedajad, piletimüüjad või reisikorraldajad mõistlikke jõupingutusi, et pakkuda kõnealusele isikule vastuvõetavat alternatiivi.2. Puudega või liikumispuudega isikule, kelle bussi võtmisest keelduti tema puude või liikumispuude tõttu, pakutakse tagasimaksmise võimalust ja mõistlikku alternatiivset veoteenust sihtkohta samaväärse aja jooksul.3. Samadel tingimustel lõike 1 punktis a esitatuga võib bussiettevõtja, piletimüüja või reisikorraldaja nõuda, et puudega või liikumispuudega isikut saadaks teine isik, kes on suuteline osutama sellele isikule vajalikku abi, kui see on tingimata vajalik.4. Kui bussiettevõtja või piletimüüja või reisikorraldaja rakendab lõikes 1 sätestatud erandit, peab ta viivitamatult teavitama puudega või liikumispuudega isikut selle põhjustest või isiku taotluse korral teatama talle kõnealustest põhjustest kirjalikult viie tööpäeva jooksul pärast broneeringust keeldumist.Artikkel 12Juurdepääs ja teave1. Kohaldatavate ohutusnõuete täitmiseks kehtestavad bussiettevõtjad aktiivses koostöös puudega ja liikumispuudega isikuid esindavate organisatsioonide ning artiklis 27 osutatud täitevasutuste esindajatega võrdse juurdepääsu eeskirjad, mis käsitlevad puudega ja liikumispuudega isikute transporti. Eeskirjad hõlmavad kõnealuse bussiveoteenuse kõiki juurdepääsu tingimusi, sh juurdepääsu kasutatavatele sõidukitele ja sõidukites olevatele võimalustele.2. Bussiettevõtjad või piletimüüjad teevad lõikes 1 sätestatud eeskirjad asjakohasel viisil üldsusele kättesaadavaks vähemalt broneeringu tegemise ajal ja samades keeltes kui tavaliselt kõigile reisijatele avaldatav teave. Kõnealust teavet andes pööratakse erilist tähelepanu puudega ja liikumispuudega isikute vajadustele.3. Bussiettevõtjad teevad taotluse korral kättesaadavaks ohutusnõuded kehtestava rahvusvahelise, ühenduse või riikliku õigusakti, millel võrdse juurdepääsu eeskirjad põhinevad.4. Reisikorraldajad teevad kättesaadavaks lõikes 1 sätestatud eeskirjad, mida kohaldatakse nende poolt korraldatavate, müüdavate või müügiks pakutavate reisipakettide, puhkusepakettide ja ekskursioonipakettide juurde kuuluvate reiside suhtes.5. Bussiettevõtjad, nende piletimüüjad ja reisikorraldajad tagavad, et puudega ja liikumispuudega isikutele on sobivas ja juurdepääsetavas vormis kättesaadavkogu asjakohane teave veotingimuste, reisi ning teenuste juurdepääsetavuse kohta, sealhulgas Interneti teel broneerimine ja Internetis esitatav teave.Artikkel 13Õigus abile1. Jaamakäitajad ning bussiettevõtjad tagavad puudega ja liikumispuudega isikutele I lisas kirjeldatud asjakohase tasuta abi enne reisi, reisi ajal ja pärast reisi.2. Jaamakäitajad ja bussiettevõtjad võivad pakkuda abi ise või sõlmida abi osutamiseks lepingu ühe või mitme poolega. Nad võivad sõlmida kõnealuse lepingu omal algatusel või taotluse korral.Juhul kui jaamakäitajad ja bussiettevõtjad sõlmivad abi osutamiseks lepingu ühe või mitme poolega, vastutavad nad jätkuvalt abi osutamise eest.3. Käesoleva peatüki sätted ei takista jaamakäitajaid ega bussiettevõtjaid osutamast abi kõrgemal tasemel, kui on osutatud I lisas, ega osutamast täiendavaid teenuseid lisaks I lisas täpsustatud teenustele.Artikkel 14Õigus abile bussijaamades1. Hiljemalt kuue kuu jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist määravad liikmesriigid kindlaks bussijaamad, kus tuleks osutada abi puudega ja liikumispuudega isikutele, võttes arvesse vajadust tagada juurdepääs teenustele enamikus geograafilistes asukohtades. Liikmesriigid teatavad sellest komisjonile.2. Liikmesriigi poolt vastavalt lõikele 1 määratud jaamakäitaja on kohustatud tagama puudega ja liikumispuudega isikutele lisatasuta I lisa a osas täpsustatud abi osutamise, tingimusel et nimetatud isikud vastavad artikli 16 tingimustele.Artikkel 15Õigus abile bussisBussiettevõtjad osutavad puudega ja liikumispuudega isikutele bussis ning bussi sisenemisel ja bussist väljumisel tasuta vähemalt I lisa b osas täpsustatud abi, tingimusel et asjaomane isik vastab artikli 16 tingimustele.Artikkel 16Abi andmise tingimused1. Bussiettevõtjad, jaamakäitajad, piletimüüjad ja reisikorraldajad teevad koostööd, et osutada puudega ja liikumispuudega isikutele abi, tingimusel et asjaomase isiku abivajadusest on bussiettevõtjale, jaamakäitajale, piletimüüjale või reisikorraldajale teatatud vähemalt 48 tundi enne sellise abi vajamist.2. Bussiettevõtjad, piletimüüjad ja reisikorraldajad võtavad kõik vajalikud meetmed puudega ja liikumispuudega isikute abivajadust käsitlevate teadete vastuvõtmiseks. Kõnealust kohustust kohaldatakse kõigis müügipunktides, sealhulgas telefoni ja Interneti teel toimuva müügi suhtes.3. Juhul kui abivajadusest ei ole vastavalt lõikele 1 teatatud, teevad bussiettevõtjad, jaamakäitajad, piletimüüjad ja reisikorraldajad kõik mõistlikud pingutused, et anda puudega või liikumispuudega isikule abi nii, et ta saaks siseneda bussi või ümber istuda väljuvasse bussi või väljuda saabuvast bussist, millele ta on pileti ostnud.4. Abi osutatakse tingimusel, et asjaomane isik ilmub kindlaksmääratud punkti:-  bussiettevõtja poolt eelnevalt määratud ajaks, mis ei ole rohkem kui 60 minutit enne avaldatud väljumisaega, või-  kui aega ei ole määratud, siis hiljemalt 30 minutit enne avaldatud väljumisaega.5. Liikmesriigi poolt vastavalt artikli 14 lõikele 1 määratud jaamakäitaja määrab kohalikke tingimusi arvesse võttes ja ilma, et see piiraks teiste isikute õigusi väljaspool jaama territooriumi paiknevatele aladele, jaamas või jaamakäitaja otsese kontrolli all olevates kohtades nii jaamahoones kui ka väljaspool jaamahoonet kindlaks saabumis- ja väljumispunktid, kus puudega ja liikumispuudega isikud saavad teatada oma saabumisest ja paluda abi.6. Lõikes 5 osutatud punktid on selgelt tähistatud ning sealt saab kättesaadaval kujul põhilist teavet jaama ja osutatava abi kohta.Artikkel 17Teabe edastamine kolmandale isikule1. Kui abi osutamiseks on sõlmitud allhankeleping ning bussiettevõtja, piletimüüja või reisikorraldaja saab teate abivajaduse kohta vähemalt 48 tundi enne avaldatud reisi väljumisaega, edastab ta asjaomase teabe alltöövõtjale vähemalt 36 tundi enne avaldatud reisi väljumisaega.2. Kui abi osutamiseks on sõlmitud allhankeleping ning bussiettevõtja, piletimüüja või reisikorraldaja saab teate abivajaduse kohta vähem kui 48 tundi enne avaldatud reisi väljumisaega, edastab bussiettevõtja, piletimüüja või reisikorraldaja asjaomase teabe alltöövõtjale niipea kui võimalik.Artikkel 18KoolitusBussiettevõtjad:53.  tagavad, et kõik nende töötajad, kes osutavad puudega ja liikumispuudega isikutele otsest abi, sealhulgas alltöövõtjad, teavad, kuidas rahuldada erineva puude või liikumishäirega isikute vajadusi;54.  korraldavad kõikidele reisijatega vahetult tegelevatele töötajatele II lisas kirjeldatud koolituse puudega isikute abistamise ja puudega isikute suhtes teadlikkuse suurendamise kohta;55.  tagavad, et kõik uued töötajad osaleksid töölevõtmisel puudega inimeste alasel koolitusel ning et töötajatele viidaks vajadusel läbi täiendkoolitused.Artikkel 19Hüvitis ratastoolide ja muude liikumisabivahendite eest1. Kui ratastool või muu liikumisabivahend või selle osa on läinud kaotsi või saanud kahjustada jaamas käitlemise või bussis transportimise ajal, maksab reisijale, kellele ese kuulub, hüvitist kas bussiettevõtja või jaamakäitaja, olenevalt sellest, kes vastutas eseme eest ajal, mil see läks kaotsi või sai kahjustada.Vajadusel võetakse kõik abinõud abivahendi kiireks asendamiseks.2. Käesoleva artikli alusel makstava hüvitise summa ei ole piiratud.IV peatükkBussiettevõtjate kohustused reisi katkemise korralArtikkel 20Vastutus reisi tühistamise ja pikaajalise hilinemise korralBussiettevõtjad vastutavad reiside tühistamise eest ning, kui reisi graafikujärgne kestus on üle kolme tunni, väljumise hilinemise eest üle kahe tunni. Sellisel juhul:56.  pakutakse reisijale mõistlikel tingimustel kohe muud veoteenust või, kui see ei ole otstarbekas, teatatakse talle teiste vedajate muudest asjaomastest veoteenustest;57.  hüvitatakse asjaomastele reisijatele pileti hind, välja arvatud juhul, kui nad võtavad vastu punktis a osutatud muu veoteenuse;58.  on asjaomastel reisijatel õigus hüvitisele kuni 100 % ulatuses pileti hinnast, kui bussiettevõtja ei paku muud veoteenust ega esita teavet, nagu osutatud punktis a. Hüvitis makstakse ühe kuu jooksul pärast hüvitise taotluse esitamist.Artikkel 21Teabe esitamine1. Hilinemise korral teatavad bussiettevõtjad või vajaduse korral jaamakäitajad reisijatele eeldatava väljumis- või saabumisaja niipea, kui see on teada, kuid mitte hiljem kui 30 minutit pärast reisi graafikujärgset väljumist või üks tund enne reisi graafikujärgset saabumist.2. Kui reisijad jäävad hilinemise tõttu ühendusreisist maha, teevad bussiettevõtjad mõistlikud pingutused, et teavitada asjaomaseid reisijaid muudest ühendusreisidest.Artikkel 22Täiendavad nõudedKäesolev määrus ei takista reisijaid liikmesriigi kohtus nõudmast veoteenuste tühistamise või hilinemise tõttu tekkinud kahju hüvitamist.Artikkel 23Reisijaid soosivad täiendavad meetmedBussiettevõtjad teevad koostööd, et võtta sidusrühmi, kutseliite ning tarbijate, reisijate ja puudega isikute ühendusi kaasates vastu riigi või Euroopa tasandil eeskirjad. Kõnealused meetmed peaksid olema suunatud reisijatele osutatava teeninduse parandamisele, eelkõige pikaajaliste hilinemiste ja reisi katkemise või tühistamise korral.V peatükkReisijatele suunatud teave ja kaebuste käsitlemineArtikkel 24Reisiteabe saamise õigusJaamakäitajad ja bussiettevõtjad annavad reisijatele kogu reisi vältel kõige sobivamas vormis asjakohast reisiteavet. Seejuures pööratakse erilist tähelepanu puudega ja liikumispuudega isikute vajadustele.Artikkel 25Teave reisijate õiguste kohta1. Bussiettevõtjad ja jaamakäitajad tagavad, et reisijatele antakse hiljemalt väljumisel ja reisi ajal asjakohast ja arusaadavat teavet käesolevast määrusest tulenevate õiguste koht. Teavet antakse kõige sobivamas vormis. Kõnealust teavet andes pööratakse erilist tähelepanu puudega ja liikumispuudega isikute vajadustele. Nimetatud teave sisaldab liikmesriigi poolt artikli 27 lõike 1 alusel määratud täitevasutuse kontaktandmeid.Artikkel 26Kaebused1. Bussiettevõtjad kehtestavad mehhanismi, et käsitleda kaebusi seoses käesoleva määrusega hõlmatud õiguste ja kohustustega.2. Reisijad võivad esitada kaebuse bussiettevõtjale ühe kuu jooksul alates kuupäevast, mil teenust osutati või oleks tulnud osutada. Kaebuse saaja peab 20 tööpäeva jooksul esitama põhjendatud arvamuse või õigustatud juhtudel teatama reisijale, millisel kuupäeval võib ta oodata kaebusele vastust. Vastama peab siiski mitte hiljem kui kahe kuu jooksul pärast kaebuse saamist.3. Kui lõikes 2 sätestatud aja jooksul vastust ei saada, loetakse kaebus heakskiidetuks.VI peatükkJõustamine ja riiklikud täitevasutusedArtikkel 27Riiklikud täitevasutused1. Iga liikmesriik määrab asutuse või asutused, kes vastutavad käesoleva määruse jõustamise eest. Iga asutus võtab meetmed, mis on vajalikud reisijate õiguste kaitse tagamiseks, sealhulgas artiklis 12 osutatud juurdepääsueeskirjade täitmiseks. Iga asutus on oma organisatsiooni, rahastamisotsuste, juriidilise struktuuri ja otsuste tegemise poolest bussiettevõtjatest sõltumatu.2. Liikmesriigid teavitavad komisjoni vastavalt käesolevale artiklile määratud asutusest või asutustest ja nende kohustustest.3. Iga reisija võib esitada kaebusi käesoleva määruse väidetava rikkumise kohta lõike 1 alusel määratud asutusele.4. Liikmesriigid, kes on otsustanud teha artikli 2 lõike 2 alusel teatavate teenuste suhtes erandi, tagavad samaväärse mehhanismi reisijate õiguste jõustamiseks.Artikkel 28Jõustamise aruanne1. Artikli 27 lõike 1 alusel määratud täitevasutused avaldavad iga aasta 1. juunil oma eelneva aasta tegevuse kohta aruande, mis sisaldab muu hulgas järgmist:59.  käesoleva määruse sätete rakendamiseks võetud meetmete kirjeldus;60.  viide üksikkaebuste lahendamise menetlusele;61.  kokkuvõte liikmesriigis kohaldatavatest puudega ja liikumispuudega isikute juurdepääsu eeskirjadest;62.  koondandmed kaebuste kohta;63.  kohaldatavate karistuste üksikasjad;64.  muud käesoleva määruse parema täitmise seisukohalt olulised küsimused.2. Kõnealuse aruande esitamiseks koostavad täitevasutused kaebuste kohta statistika teemade ja asjaomaste ettevõtjate lõikes. Nimetatud andmed esitatakse nõudmise korral komisjonile või riigi uurimisasutustele kuni kolme aasta möödumiseni vahejuhtumist.Artikkel 29Täitevasutuste koostööArtikli 27 lõike 1 alusel määratud riiklikud täitevasutused vahetavad teavet oma töö ja otsustuspõhimõtete ning tavade kohta, et tagada reisijate ühtne kaitse kogu ühenduses. Selle ülesande täitmisel toetab neid komisjon.Artikkel 30KaristusedLiikmesriigid kehtestavad eeskirjad karistuste kohta, mida kohaldatakse käesoleva määruse sätete rikkumise korral, ning võtavad kõik vajalikud meetmed nende rakendamise tagamiseks. Karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Liikmesriigid edastavad nimetatud sätted komisjonile ja teavitavad komisjoni viivitamatult kõikidest nimetatud sätteid puudutavatest hilisematest muudatustest.VII peatükkLõppsättedArtikkel 31AruanneKomisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule hiljemalt kolme aasta möödumisel käesoleva määruse jõustumisest aruande käesoleva määruse toimimise ja mõju kohta. Vajaduse korral lisatakse aruandele seadusandlikud ettepanekud käesoleva määruse sätete üksikasjalikumaks rakendamiseks või määruse muutmiseks.Artikkel 32Määruse (EÜ) nr 2006/2004 muutmineMääruse (EÜ) nr 2006/2004 lisale lisatakse järgmine punkt:„18. Euroopa Parlamendi ja nõukogu […] määrus, mis käsitleb reisijate õigusi bussivedudel ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004.[23]”Artikkel 33Jõustumine1. Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .2. Käesolevat määrust hakatakse kohaldama [ühe aasta möödumisel määruse jõustumisest].Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel,Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimelpresident eesistujaI LISAPuudega ja liikumispuudega isikutele osutatav abia) Abi bussijaamadesAbi ja kord, mis on vajalik, et võimaldada puudega ja liikumispuudega isikutel:-  teatada oma saabumisest jaama ja edastada soov abi saamiseks määratud punktides;-  liikuda määratud punktist kassani, ooteruumi ja väljumiskohta.b) Abi bussisAbi ja kord, mis on vajalik, et võimaldada puudega ja liikumispuudega isikutel:-  siseneda bussi, olles varustatud tõstuki, ratastooli või muu vajaliku abiga;-  pagas bussi paigutada;-  pagas bussist välja võtta;-  bussist väljuda;-  minna vajadusel tualettruumi;-  võtta bussi kaasa tunnustatud juhtkoer;-  liikuda oma kohani;-  saada kättesaadaval kujul olulist teavet reisi kohta;-  siseneda bussi / väljuda bussist peatuste ajal, kui see on võimalik.II LISAPuudega inimeste alane koolitusa) Puudega seotud teadlikkuse suurendamise koolitusReisijatega vahetult tegelevate töötajate koolitus hõlmab järgmist:-  füüsilise, meele- (kuulmine ja nägemine), varjatud või vaimupuudega reisijate alane teadlikkus ja asjakohane suhtumine kõnealustesse reisijatesse, kaasa arvatud see, kuidas teha vahet selliste isikute erinevatel võimetel, kelle liikuvus, suunataju või suhtlemisvõime võib olla nõrgenenud;-  puudega ja liikumispuudega isikute ees seisvad takistused, sealhulgas suhtumise ning keskkonnaga seotud, füüsilised ja organisatsioonilised takistused;-  tunnustatud abiloomad, sealhulgas nende ülesanded ja vajadused;-  ootamatute olukordade lahendamine;-  suhtlemisoskus ning viisid kurtide ja kuulmispuudega, nägemispuudega, kõnepuudega ja vaimupuudega inimestega suhtlemiseks;-  ratastoolide ja muude liikumisabivahendite hoolikas käitlemine, et vältida nende kahjustamist (kõikidele pagasi käitlemise eest vastutavatele töötajatele).b) Puudega isikute abistamise koolitusPuudega või liikumispuudega isikut või isikuid vahetult abistavate töötajate koolitus hõlmab järgmist:-  kuidas aidata ratastooli kasutajaid ratastooli ja sealt välja;-  oskused abistamaks puudega või liikumispuudega isikuid, kes reisivad koos tunnustatud abiloomaga, kaasa arvatud nende loomade ülesanded ja vajadused;-  pimedate ja osalise nägemispuudega reisijate saatmiseks ning tunnustatud abiloomadega tegelemiseks ja transportimiseks vajalikud võtted;-  arusaamine sellest, millist liiki seadmetega saab puudega või liikumispuudega isikuid abistada, ja teadmised selliste seadmete käsitsemise kohta;-  sõidukisse sisenemiseks ja sellest väljumiseks vajalike abiseadmete kasutamine ning selliste sisenemise ja väljumisega seotud asjakohaste menetluste tundmine, millega kaitstakse puudega või liikumispuudega isikute ohutust ja väärikust;-  piisav arusaamine vajadusest usaldusväärse ja professionaalse abi järele; samuti teadlikkus sellest, et puudega reisijad võivad tunda end reisi ajal haavatavana, kuna nad sõltuvad reisi ajal pakutavast abist;-  teadmised esmaabist.[1] Vt ka: Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus bussidega toimuva rahvusvahelise reisijateveo ühiseeskirjade kohta (uuesti sõnastatud), KOM(2007) 264.[2] KOM(2001) 370.[3] KOM(2005) 46.[4] Liikumispuudega isikute õigused, automaatsed ja viivitamatud lahendused reisi katkemise korral, vastutus reisijate surma või vigastuse korral, kaebuste ja abitaotluste käsitlemine, reisijate teavitamine ja muud algatused.[5] KOM(2006) 314.[6] Allikas: „EU Energy and Transport in Figures, Statistical Pocketbook 2006”.[7] Allikas: „EU Energy and Transport in Figures, Statistical Pocketbook 2006”.[8] ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni konventsioon reisijate ja pagasi rahvusvahelise maanteeveo lepingu kohta, 1. märts 1973.[9] Määrus (EÜ) nr 2027/97, 9. oktoober 1997, lennuettevõtja vastutuse kohta õnnetusjuhtumite puhul (EÜT L 285, 17.10.1997, lk 1), mida on muudetud määrusega (EÜ) nr 889/2002, 13. mai 2002 (EÜT L 140, 30.5.2002, lk 2). Määrus (EÜ) nr 785/2004, 21. aprill 2004, kindlustusnõuete kohta lennuettevõtjatele ja õhusõiduki käitajatele (ELT L 138, 30.4.2004, lk 1). Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1371/2007, 23. oktoober 2007, rongireisijate õiguste ja kohustuste kohta (ELT L 315, 3.12.2007, lk 14).[10] Probleemi keerukuse selgitamiseks võib tuua näiteks Belgia bussi, mida juhib Maroko bussijuht ja mis satub Prantsusmaal liiklusõnnetusse.[11] Määrus (EMÜ) nr 684/92, 16. märts 1992, bussidega toimuva rahvusvahelise reisijateveo ühiseeskirjade kohta.[12] KOM(2007) 99.[13] Ühtne turg kodanike jaoks – 2007. aasta kevadise Euroopa Ülemkogu vahearuanne, Brüssel, KOM(2007) 60, 21.2.2007.[14] Avaliku arutelu tulemuste aruanne on inglise, prantsuse ja saksa keeles avaldatud järgmisel aadressil: http://ec.europa.eu/transport/road/consultations/passengers_rights_en.htm[15] Koosoleku protokoll on avaldatud järgmisel aadressil:http://ec.europa.eu/transport/road/consultations/passengers_rights_en.htm[16] Avaldatud aadressil http://ec.europa.eu/consumers/topics/facts_en.htm[17][18][19] ELT C […], […], lk […].[20] EÜT L 158, 23.6.1990, lk 59.[21] EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31.[22] ELT L 364, 9.12.2004, lk 1.[23] ELT C […], […], lk […].


				|

		52014PC0707

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 3030/93 teatavate tekstiiltoodete kolmandatest riikidest importimise ühiseeskirjade kohta /* COM/2014/0707 final - 2014/0334 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Nõukogu määrust (EMÜ) nr 3030/93
teatavate tekstiiltoodete kolmandatest riikidest importimise ühiseeskirjade
kohta kohaldatakse selliste tekstiilitoodete impordi suhtes, mis on pärit
nendest kolmandatest riikidest, kellega Euroopa Ühendus on sõlminud kahepoolse
lepingu, protokolli või muu kokkuleppe.
Viimastel aastatel kehtivad veel ainult
Euroopa Liidu kahepoolsed tekstiiltoodetega kauplemist käsitlevad lepingud
Serbia ja Venemaaga. Pärast Venemaa ühinemist WTOga ning Serbiaga sõlmitud
stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu jõustumist on nõukogu määrus (EMÜ)
nr 3030/93 kaotanud oma peaotstarbe.
Määruse (EMÜ) nr 3030/93 alusel on
lühikeseks tähtajaks kehtestatud ka koguselisi piiranguid teatavate Hiina
Rahvavabariigist pärit tekstiiltoodete impordile ning viimati kohaldatud
üleminekuaja tootepõhist kaitsemehhanismi Hiina suhtes. Selle mehhanismi
kohaldamine lõppes 11. detsembril 2013.
Käesoleva ettepanekuga kavatsetakse
õiguskindluse suurendamiseks tunnistada nõukogu määrus (EMÜ) nr 3030/93
kehtetuks.
2014/0334 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ)
nr 3030/93 teatavate tekstiiltoodete kolmandatest riikidest importimise
ühiseeskirjade kohta
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 207,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Nõukogu määrus (EMÜ)
nr 3030/93[1]
jõustus 9. novembril 1993 ja seda hakati kohaldama 1. jaanuaril 1993.
(2)       22. augustil 2012 ühines
Venemaa Föderatsioon Maailma Kaubandusorganisatsiooniga. Seejärel jäi Euroopa Liidule alles vaid kahepoolne
tekstiiltoodetega kauplemise leping Serbia Vabariigiga.
(3)       29. aprillil 2008 kirjutati
alla ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt
Serbia Vabariigi vahelisele stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingule[2]. Leping jõustus 1.
septembril 2013. 1. veebruaril 2010 jõustus ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja
teiselt poolt Serbia Vabariigi vaheline kaubandust ja kaubandusküsimusi
käsitlev vaheleping[3].
Sellest ajast alates määrust (EMÜ) nr 3030/93 Serbia Vabariigi suhtes enam
ei kohaldata.
(4)       Nõukogu määruse (EÜ)
nr 427/2003[4]
I jaotis kaotas kehtivuse 11. detsembril 2013. Seetõttu ei saa selle mehhanismi
kaudu enam kaitsemeetmeid võtta.
(5)       Põhjendustes 1–4 nimetatud
asjaolude tõttu ja õiguskindluse huvides tuleks nõukogu määrus (EMÜ)
nr 3030/93 tunnistada kehtetuks,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määruse
(EMÜ) nr 3030/93 kehtetuks tunnistamine
Määrus (EMÜ) nr 3030/93 tunnistatakse
kehtetuks.
Artikkel 2
Jõustumine
ja kohaldamine
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
[1]               Nõukogu määrus (EMÜ) nr 3030/93,
12. oktoober 1993, teatavate tekstiiltoodete kolmandatest riikidest importimise
ühiseeskirjade kohta (EÜT L 275, 8.11.1993, lk 1).
[2]               Ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide
ning teiselt poolt Serbia Vabariigi vaheline stabiliseerimis- ja assotsieerimisleping
(ELT L 278, 18.10.2013, lk 16).
[3]               Ühelt poolt Euroopa Ühenduse
ja teiselt poolt Serbia Vabariigi vaheline kaubandust ja kaubandusküsimusi
käsitlev vaheleping (ELT L 28, 30.1.2010, lk 2).
[4]               Nõukogu määrus (EÜ) nr
427/2003 üleminekuaja tootepõhise kaitsemehhanismi kohta seoses Hiina
Rahvavabariigist pärineva impordiga (ELT L 65, 8.3.2003, lk 1).


|

52010PC0772

/* KOM/2010/0772 lõplik - COD 2010/0372 */  Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 378/2007 seoses ühise põllumajanduspoliitika raames ettenähtud otsetoetuste vabatahtliku ümbersuunamise rakenduseeskirjadega

	[pic] | EUROOPA KOMISJON |Brüssel 22.12.2010KOM(2010) 772 lõplik2010/0372 (COD)Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 378/2007 seoses ühise põllumajanduspoliitika raames ettenähtud otsetoetuste vabatahtliku ümbersuunamise rakenduseeskirjadegaSELETUSKIRIETTEPANEKU TAUSTEuroopa Liidu toimimise lepinguga (ELi toimimise lepinguga) vastavusse viimine:Euroopa liidu toimimise lepingus (edaspidi „alusleping”) eristatakse komisjonile delegeeritud õigust võtta vastu muid kui seadusandlikke akte, mis on üldkohaldatavad, mis täiendavad või muudavad seadusandliku akti teatavaid mitteolemuslikke osi, nagu on sätestatud aluslepingu artikli 290 lõikes 1 (delegeeritud õigusaktid), ning komisjonile antud volitusi võtta vastu ühetaolisi tingimusi, mis on vajalikud liidu õiguslikult siduvate aktide rakendamiseks, nagu on sätestatud aluslepingu artikli 291 lõikes 2 (rakendusaktid).Delegeeritud õigusaktide puhul delegeerib seadusandja komisjonile õiguse võtta vastu kvaasiseadusandlikke õigusakte. Rakendusaktide puhul on kontekst sootuks teine. Euroopa Liidu õiguslikult siduvate aktide rakendamise eest vastutavad ju peamiselt liikmesriigid. Kuid kui seadusandliku akti kohaldamisel on rakendamiseks vaja ühetaolisi tingimusi, on komisjonil voli sellised aktid vastu võtta.Määruse (EÜ) nr 378/2007 vastavusse viimine aluslepingu uute eeskirjadega lähtub liigitamisest, mis põhineb uuel filosoofilisel lähenemisel komisjoni praegustele rakendusvolitustele. Kõnealuse liigitamise kohaselt on käesoleva määrusega kõik komisjonile antud rakendussvolitused seotud rakendusaktide vastuvõtmisega.Seoses vastavusseviimisega on ette valmistatud määruse (EÜ) nr 378/2007 muudatusettepaneku eelnõu. Seadusandja määrab kindlaks üldpõhimõtted, arvutusmeetodid, piirkondliku kohaldamise ja ümbersuunatavate koguste kasutamise.Vastavalt aluslepingu artiklile 291 vastutavad seadusandja kehtestatud süsteemi rakendamise eest liikmesriigid. Paistab siiski, et on vaja tagada vabatahtliku ümbersuunamise kava ühetaoline rakendamine. Seepärast volitab seadusandja komisjoni vastavalt asutamislepingu artikli 291 lõikele 2 määrama kindlaks vabatahtliku ümbersuunamise kohaldamisest tulenevad netosummad (artikli 4 lõige 1) ning vastu võtma eeskirjad vabatahtliku ümbersuunamise integreerimiseks maaelu arengu programmitöösse (artikli 6 lõige a) ja vabatahtliku ümbersuunamise finantsjuhtimise (artikli 6 lõige b).HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED-  Konsulteerimine huvitatud isikutega-  Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamineHuvitatud isikute ega välisekspertidega ei olnud vaja konsulteerida.-  Mõju hindamineMõju ei olnud vaja hinnata.ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG-  Kavandatud meetmete kokkuvõteMäärata nõukogu määruses (EÜ) nr 378/2007 kindlaks komisjoni delegeeritud ja rakendusvolitused ning kehtestada vastavate õigusaktide vastuvõtmiseks vajalik menetlus.-  Õiguslik alusEuroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 43.-  Subsidiaarsuse põhimõteEttepanek on kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega.-  Proportsionaalsuse põhimõteEttepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas.-  Vahendi valikKavandatav vahend: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus. Muud meetmed ei oleks asjakohased järgmistel põhjustel: määrust peab muutma määrusega.MÕJU EELARVELEKäesoleva meetmega ei kaasne täiendavaid liidu kulusid.2010/0372 (COD)Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 378/2007 seoses ühise põllumajanduspoliitika raames ettenähtud otsetoetuste vabatahtliku ümbersuunamise rakenduseeskirjadegaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekut[1],olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[2],võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[3],toimides seadusandliku tavamenetluse kohaseltning arvestades järgmist:1.  Nõukogu 27. märtsi 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 378/2007 (milles sätestatakse määrusega (EÜ) nr 1782/2003, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks) ettenähtud otsetoetuste vabatahtliku ümbersuunamise eeskirjad ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1290/2005)[4] antakse komisjonile volitused kõnealuse määruse teatavate sätete rakendamiseks.2.  Lissaboni lepingu jõustumise tõttu tuleb määrusega (EÜ) nr 378/2007 komisjonile antud volitused vastavusse viia Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „alusleping”) artiklitega 290 ja 291.3.  Selleks et tagada otsetoetuste vabatahtliku ümbersuunamise ühetaoline kohaldamine kõikides liikmesriikides, tuleks komisjonile anda õigus võtta vastu rakendusakte aluslepingu artikli 291 kohaselt. Kui ei ole selgelt sätestatud teisiti, peaks komisjon kõnealused rakendusaktid vastu võtma vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr [xxxx/aaaa] …. [ täita pärast seda, kui on vastu võetud praegu Euroopa Parlamendis ja nõukogus arutlusel olev Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 291 lõike 3 kohane määrus kontrollimeetmete kohta ] sätetele.4.  Vabatahtliku ümbersuunamise tõhusa rakendamise tagamiseks peaks komisjon rakendusaktidega määrama kindlaks vabatahtliku ümbersuunamise kohaldamisest tulenevad netosummad. Võttes arvesse kavandatud rakendusaktide laadi, peaks komisjon kõnealused aktid vastu võtma komitee abita.5.  Samal põhjusel tuleks komisjonile anda õigus võtta vastu rakendusakte nõukogu 20. septembri 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1698/2005 (Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta)[5] artikli 91 c alusel moodustatud maaelu arengu komitee abiga, et tagada vabatahtliku ümbersuunamise integreerimine maaelu arengu programmitöösse. Lisaks tuleks komisjonile anda õigus võtta vastu rakendusakte nõukogu 21. juuni 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1290/2005 (ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta)[6] artikli 42 d lõike 1 alusel loodud põllumajandusfondide komitee abiga, et tagada vabatahtliku ümbersuunamise finantsjuhtimine.6.  Seetõttu tuleks määrust (EÜ) nr 378/2007 vastavalt muuta,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1Määrust (EÜ) nr 378/2007 muudetakse järgmiselt.7.  Artikli 4 lõike 1 sissejuhatav osa asendatakse järgmisega:„Vabatahtliku ümbersuunamise kohaldamisest tulenevad netosummad määrab komisjon kindlaks rakendusaktidega, kuid komitee abita, lähtudes:”8.  Artikkel 6 asendatakse järgmisega:„Artikkel 61. Komisjon võtab määruse (EÜ) nr 1698/2005 artiklis 91 c osutatud korras rakendusaktidega vastu erisätted vabatahtliku ümbersuunamise integreerimiseks maaelu arengu programmitöösse.2. Komisjon võtab määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 42 d lõikes 3 osutatud korras rakendusaktidega vastu erisätted vabatahtliku ümbersuunamise finantsjuhtimiseks.”Artikkel 2Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel,Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimelFINANTSSELGITUS | AGRI/I.1-D/852099(MB/tm) 6.15.2010.1 |KUUPÄEV: 3.11.2010 |1. | EELARVERUBRIIK: 05 03 Otsetoetused 05 04 Maaelu areng | ASSIGNEERINGUD |2. | PEALKIRI: Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 378/2007 seoses ühise põllumajanduspoliitika raames ettenähtud otsetoetuste vabatahtliku ümbersuunamise rakenduseeskirjadega |3. | ÕIGUSLIK ALUS: Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 43. |4. | EESMÄRGID: Viia nõukogu määruses (EÜ) nr 378/2007 sätestatud komisjoni rakendusvolitused vastavusse eristusega komisjoni delegeeritud volituste ja rakendamisvolituste vahel, mis võeti kasutusele Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291 |5. | FINANTSMÕJU | 12-KUULINE PERIOOD (miljonites eurodes) | JOOKSEV EELARVEAASTA 2010 (miljonites eurodes) | JÄRGMINE EELARVEAASTA 2011 (miljonites eurodes) |5.0 | KULUD - ELi EELARVEST MAKSTAVAD (TOETUSED/SEKKUMISED) - RIIGIASUTUSED - MUUD | - | - | - |5.1 | TULUD - ELi OMAVAHENDID (MAKSUD/TOLLIMAKSUD) - RIIKLIKUD | - | - | - |2010 | 2011 | 2012 | 2013 |5.0.1 | KAVANDATUD KULUD | - | - | - | - |5.1.1 | KAVANDATUD TULUD | - | - | - | - |5.2 | ARVUTUSMEETOD: - |6.0 | KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA JOOKSVA EELARVE ASJAKOHASES PEATÜKIS KIRJENDATUD ASSIGNEERINGUTEST? | JAH EI |6.1 | KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA ASSIGNEERINGUTE ÜMBERPAIGUTAMISEGA JOOKSVA EELARVE PEATÜKKIDE VAHEL? | JAH EI |6.2 | KAS ON VAJA LISAEELARVET? | JAH EI |6.3 | KAS TULEVASTESSE EELARVETESSE ON VAJA KIRJENDADA ASSIGNEERINGUID? | JAH EI |MÄRKUSED: Ettepaneku eesmärk on viia nõukogu määruses (EÜ) nr 378/2007 sätestatud komisjoni volitused vastavusse eristusega komisjoni delegeeritud volituste ja rakendamisvolituste vahel, mis võeti kasutusele Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291. Ettepanekuga ei kaasne muutust ühenduse eelarvele. |[1] ELT C , , lk .[2] ELT C , , lk .[3] ELT C , , lk .[4] ELT L 95, 5.4.2007, lk 1.[5] ELT L 277, 21.10.2005, lk 1.[6] ELT L 209, 11.8.2005, lk 1.


				|

		52012PC0383

			Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS millega muudetakse määrust (EL) nr 44/2012 seoses moivapüügi võimalustega Gröönimaa vetes /* COM/2012/0383 final - 2012/0187 (NLE) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Nõukogu määrusega (EL) nr 44/2012[1] on 2012. aastaks kindlaks
määratud kalapüügivõimalused ELi vetes ning ELi laevade kalapüügivõimalused
teatavates väljaspool ELi asuvates vetes teatavate selliste kalavarude ja
kalavarude rühmade püügiks, mis kuuluvad rahvusvaheliste läbirääkimiste või
kokkulepete kohaldamisalasse. Tavaliselt muudetakse kalapüügivõimalusi nende
kehtivusaja jooksul mitu korda.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA
MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
Ei kohaldata.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Kavandatud muudatustega soovitakse muuta
eespool osutatud määrust järgmiselt.
Moiva Gröönimaa vetes
Nõukogu määruse (EL) nr 44/2012 artikli 5
lõike 3 kohaselt kehtestab komisjon liidu moivapüügi kvoodi ICES V ja XIV
püügipiirkonna Gröönimaa vetes. Kõnealuse artikli kohaselt saab liit Gröönimaa
kehtestatud eraldise alusel ning kooskõlas ühelt poolt Euroopa Ühenduse ning
teiselt poolt Taani valitsuse ja Gröönimaa kohaliku valitsuse vahelise
kalandusalase partnerluslepinguga ning sellele lisatud protokolliga 7,7 %
moiva lubatud kogupüügist ICES V ja XIV püügipiirkonna Gröönimaa vetes.
Gröönimaa ametiasutused on teavitanud komisjoni, et Gröönimaa eraldab liidule
vastavalt protokollis kindlaksmääratud osale pm
tonni, mille püük võib kesta kuni 30. aprillini 2013.
Kui määrus (EL) nr 44/2012 17. jaanuaril 2012
vastu võeti, tegi komisjon avalduse seoses moivapüügiga V ja XIV püügipiirkonna
Gröönimaa vetes, kohustudes alustama liikmesriikidega arutelusid võimaluse
kohta jagada nende vahel eespool osutatud ELi ja Gröönimaa vahelise
kalandusalase partnerluslepingu ja selle protokolli raames Gröönimaa pakutavad
moivapüügi võimalused.
Võttes arvesse, et Gröönimaaga sõlmitud
kalandusalase partnerluslepingu alusel ei toimunud aastatel 2004–2010 ühegi ELi
laeva poolt moiva sihtpüüki, ning 2011. aastal tegeles asjaomase jaotamata
püügiga üksnes Taani, teeb komisjon ettepaneku kasutada liikmesriikide vahelise
jaotuse kehtestamiseks võrdlusperioodina aastaid 1998–2003.
Lõpuks, pidades silmas Euroopa Liidu ja Norra
2012. aasta püüki käsitlevaid nõupidamisi ning eelkõige Euroopa Liidu võetud
kohustust eraldada Norrale lisaks tema tavapärasele moivapüügi kvoodile
20 000-tonnine lisakogus niipea, kui moivapüügiks Gröönimaa vetes avaneb
jälle võimalus, on asjakohane eraldada kõnealune kogus liidu eespool osutatud pm-tonnisest kvoodist.
2012/0187 (NLE)
Ettepanek:
NÕUKOGU MÄÄRUS
millega muudetakse määrust (EL) nr 44/2012
seoses moivapüügi võimalustega Gröönimaa vetes
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut ja eriti selle artikli 43 lõiget 3,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut[2]
ning arvestades järgmist:
(1)       Ühelt poolt Euroopa Ühenduse
ning teiselt poolt Taani valitsuse ja Gröönimaa kohaliku valitsuse vahelises
kalandusalases partnerluslepingus[3] ning sellele lisatud
protokollis[4] on sätestatud, et liit
saab 7,7 % moiva lubatud kogupüügist ICES V ja XIV püügipiirkonna
Gröönimaa vetes.
(2)       Nõukogu määrusega (EL) nr
44/2012[5]
on ajavahemikuks 1. jaanuarist kuni 30. aprillini 2012 kehtestatud ajutine
liidu kvoot moiva püügiks kõnealustes Gröönimaa vetes, konkreetsete eraldisteta
liikmesriikidele.
(3)       Gröönimaa ametiasutused
teavitasid … liitu, et moiva lubatud
kogupüügiks ICES V ja XIV alapiirkonna Gröönimaa vetes on kehtestatud … tonni ajavahemikuks 1. maist 2012 kuni 30.
aprillini 2013. Kõnealuse perioodi vastavaks liidu kvoodiks tuleks seega
kehtestada pm tonni.
(4)       Liidu ja Norra kalapüüki
käsitlevate iga-aastaste nõupidamiste raames võttis liit kohustuse eraldada
Norrale 20 000-tonnine lisakogus moiva püügiks ICES V ja XIV
püügipiirkonna Gröönimaa vetes 2012. aastal. Asjakohane on eraldada kõnealune
kogus nimetatud vetes kasutada olevast liidu kvoodist.
(5)       Lisaks on asjakohane jaotada
liidu kvoot liikmesriikide vahel. Võttes arvesse, et Gröönimaaga sõlmitud
kalandusalase partnerluslepingu alusel ei tegelenud liidu laevad aastatel
2004–2010 moiva sihtpüügiga, ning 2011. aastal kasutas liidu jaotamata kvooti
ainult üks liikmesriik, tuleks liidu kvoodi jaotamiseks liikmesriikide vahel
kasutada võrdlusperioodina aastaid 1998–2003.
(6)       Liidu kvoodi jaotamine
liikmesriikide vahel ületab määruse (EL) nr 44/2012 artikli 5 lõikega 3
komisjonile antud rakendamisvolitusi. Komisjoni ja nõukogu õigusaktide sätete
ühilduvuse tagamiseks tuleks käesolevas määruses sätestada nii liidu kvoot kui
ka selle jaotus liikmesriikide vahel.
(7)       Käesolevas määruses
sätestatud moivapüügi piirnorme tuleks kohaldada alates 1. maist 2012. Selline
tagasiulatuv kohaldamine ei mõjuta õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse
põhimõtteid, kuna asjaomased kalapüügivõimalused ei ole veel ammendatud.
Kuna püügi piirnormid
avaldavad mõju majandustegevusele ja liidu laevade kalapüügihooaja
kavandamisele, peaks käesolev määrus jõustuma vahetult pärast selle avaldamist.

(8)       Määrust (EL) nr 44/2012
tuleks vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määruse (EL) nr 44/2012 muutmine
Määruse (EL) nr 44/2012 IB lisa muudetakse
vastavalt käesoleva määruse lisas esitatud tekstile.
Artikkel 2
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub Euroopa Liidu
Teatajas avaldamisele järgneval päeval.
Seda kohaldatakse alates 1. maist 2012.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult
kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
LISA
Määruse (EL) nr 44/2012 IB lisas
asendatakse kirje, mis käsitleb moivat V ja XIV püügipiirkonna Gröönimaa vetes,
järgmisega:
 „Liik: || Moiva Mallotus villosus || Püügipiirkond: || V ja XIV püügipiirkonna Gröönimaa veed (CAP/514GRN)
 Taani || pm ||   ||
 Ühendkuningriik || pm ||
 Rootsi || pm ||
 Saksamaa || pm ||
 Kõik liikmesriigid || pm || (1) (2)
 EL || pm || (3) (4) ||
 Lubatud kogupüük (TAC) || Ei kohaldata ||   ||
   (1) Välja arvatud liikmesriigid, kellele kuulub üle 10 % liidu kvoodist. (2) Liikmesriigid, kellele on eraldatud kvoot, võivad kasutada „kõigi liikmesriikide” kvooti ainult oma kvoodi ammendamisel. (3) Sellest 20 000 tonni eraldatakse Norrale. (4) Püük kuni 30. aprillini 2013, erandina käesoleva määruse artikli 1 lõike 2 punktist a.”
[1]               Nõukogu määrus (EL) nr 44/2012, 17. jaanuar 2012,
millega määratakse 2012. aastaks kindlaks kalapüügivõimalused ELi vetes ning
ELi laevade kalapüügivõimalused teatavates väljaspool ELi asuvates vetes
teatavate selliste kalavarude ja kalavarude rühmade püügiks, mis kuuluvad
rahvusvaheliste läbirääkimiste või kokkulepete kohaldamisalasse (ELT L 25,
27.1.2012, lk 55–147).
[2]               [ELT viide].
[3]               ELT L 172, 30.6.2007, lk 4.
[4]               ELT L 172, 30.6.2007, lk 9.
[5]               ELT L 25, 27.1.2012, lk 55.