Tähtis õiguslik teade

|

52005PC0047

Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja Nõukogu määrus liikumispuudega isikute õiguste kohta lennureisi puhul (EMPs kohaldatav tekst)  /* KOM/2005/0047 lõplik - COD 2005/0007 */

	Brüssel 16.2.2005KOM(2005) 47 lõplik2005/0007 (COD)Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUSliikumispuudega isikute õiguste kohta lennureisi puhul(EMPs kohaldatav tekst)(komisjoni esitatud)SELETUSKIRI1. SISSEJUHATUS1. Õhutranspordi ühtne turg on toonud eurooplastele olulisi hüvesid, sealhulgas sihtkohtade ja lennuettevõtjate suurema valiku ning madalamad hinnad. See on aidanud teha õhutranspordi kättesaadavaks enamikule kodanikest, kelle jaoks see on nüüd majandus- ja ühiskonnaelus aktiivseks osalemiseks sageli möödapääsmatu. Näiteks on õhusõit sageli vältimatu seoses tööga, sugulaste ja sõprade külastamisega ning puhkuse nautimisega ja turismireisidega; ning selle halb kättesaadavus võib tõsiselt takistada paljude kodanike integratsiooni, tuues kahju ühiskonnale tervikuna. Sellest tulenevalt peaksid võrreldavad õhusõiduvõimalused olema kättesaadavad inimestele, kellel on puude, vanuse või mõne muu teguri tõttu piiratud liikumisvõime. Liikumispuudega reisijad peavad olema kindlad, et nende vajadusi rahuldatakse kogu Euroopa Ühenduses, olenemata sellest, millist lennuettevõtjat või lennujaama nad kavatsevad kasutada.2. Seepärast on komisjon kuulutanud esmatähtsaks liikumispuudega isikute õigused. Juba aastal 2000 tõstatas komisjon selle üldküsimuse teatises lennureisijate kaitse kohta[1], 2001. aastal teatas oma 2010. aasta transpordipoliitika valges raamatus[2] kavatsusest tegutseda kasutajate õigustest lähtudes ning 2002. aastal avaldas nõuandva dokumendi lennuettevõtjate lepingute kohta reisijatega; milles käsitleti praktilisi küsimusi[3]. Selles dokumendis määrati kindlaks terve rida võimalusi reisijate õiguste parandamiseks ning kutsuti sidusrühmi üles kommenteerima, millised küsimused vajavad Euroopa Liidu meetmeid. Pärast arvukate vastuste põhjalikku analüüsi ja sidusrühmade ärakuulamist on komisjon jõudnud seisukohale, et liikumispuudega inimeste kaitse on esmase tähtsusega.3. Siiski ei arva komisjon, et liikumispuudega isikuid soosiv poliitika peaks piirduma üksnes õhutranspordiga. Komisjon on toetanud uurimisprogramme erinevate transpordivahendite kohandamiseks nende vajadustele, hõlmates madalapõhjalisi busse ning lühi- ja pikamaabusside ning rongide ligipääsetavust, mis on viinud või viivad seadusandlike algatusteni[4]. Raudteetranspordi puhul on käivitatud rohkem meetmeid. Alustuseks on tavaraudteevõrgustiku koostalitlusvõime direktiivi[5] alusel väljatöötamisel tehnilised kirjeldused koostalitlusvõime kohta, mis hõlmab liikumispuudega isikute juurdepääsunõudeid, et komisjonil oleks võimalik võtta otsus vastu 2005. aastal. Teiseks, nagu teatati komisjoni teatises integreeritud raudteepiirkonna kohta[6]. võttis komisjon 2004. aasta märtsis vastu ettepaneku rahvusvahelisi teenuseid kasutavate reisijate, sealhulgas liikumispuudega inimeste õigusi käsitleva määruse kohta[7]. Meretranspordi osas kehtestati muudetud direktiiviga reisilaevade ohutuseeskirjade ja -nõuete kohta liikumispuudega isikute ohutust käsitlevad nõuded[8].4. Neid algatusi tuleks vaadelda ühenduse mittediskrimineerimise poliitika taustal. Põhiõiguste harta artiklis 21 on sätestatud üldpõhimõte, mille kohaselt on keelatud igasugune diskrimineerimine soo, rassi, nahavärvuse, etnilise või sotsiaalse päritolu, geneetiliste omaduste, keele, usutunnistuse või veendumuste, poliitiliste või muude arvamuste, rahvusvähemusse kuulumise, varalise seisundi, sünnipära, puuete, vanuse või seksuaalse sättumuse tõttu. Lisaks võimaldab EÜ asutamislepingu artikkel 13 ühendusel võidelda oma pädevusvaldkondades soost, rassist, rahvusest, usutunnistusest või veendumustest, puudest, vanusest ja seksuaalsest sättumusest tingitud diskrimineerimise vastu. Nõukogu võttis 27. novembril 2000 vastu direktiivi 2000/78/EÜ[9], „millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel”. Selle direktiiviga keelatakse igasugune otsene või kaudne usutunnistusest või veendumustest, puudest, vanusest või seksuaalsest sättumusest tingitud diskrimineerimine[10]. Seoses puudega tunnistatakse selles direktiivis, et mõistliku töötamiskoha pakkumata jätmine töökohas võib kujutada endast diskrimineerimist. Praktilises mõttes nõuab selline kohustus tööandjatelt positiivsete meetmete võtmist puuetega inimeste õiglase kohtlemise tagamiseks. Komisjon tuli välja algatusega nimetada aasta 2003 Euroopa puuetega inimeste aastaks, millega tuli hiljem kaasa nõukogu. Et saavutada tulemusi pärast aastat 2003 ning leida puudega seotud küsimustele jätkusuutlik ja toimiv lähenemisviis, võttis komisjon 2003. aasta oktoobris vastu teatise [KOM(2003) 650] „Võrdsed võimalused puuetega inimestele: Euroopa tegevuskava”. Lisaks sellele peab komisjon vajalikuks kummutada negatiivseid hoiakuid, tõsta teadlikkust, edendada kogemuste vahetamist ning tugevdada koostööd kõigi asjaomaste poolte vahel.2. KONSULTATSIOONI TULEMUSED5. Komisjoni nõuandev dokument lennuettevõtjate lepingute kohta leidis tugevat vastukaja. Laekus vähemalt 47 vastust erinevatelt sidusrühmadelt, eelkõige lennuettevõtjatelt ja nende ühingutelt, tarbijaorganisatsioonidelt, ministeeriumidelt ja valitsusasutustelt. Konsultatsiooniprotsessis käigus jõuti üksmeelele, et ühenduse õigus peaks kaitsma liikumispuudega isikute õigusi. Oldi ühisel arvamusel, et põhjendamatu vedamisest keeldumine piiratud liikumisvõime tõttu tuleb keelata, et vältida ebaõiglast kohtlemist. Teisalt mööndi üldiselt, et lennuettevõtjatel peaks olema lubatud vedamisest keelduda ohutusest tulenevatel kaalutlustel, kui see on korralikult põhjendatud ja seadusega nõutav, et vältida kuritarvitusi. Samuti oldi ühel meelel, et liikumispuudega reisijatelt ei tohiks võtta tasu õhutranspordi kasutamiseks vajaliku abi eest, vaid et kulud tuleks hajutada kõigi reisijate vahel.6. Nii suure üksmeele kõrval oli komistuskiviks äge vaidlus selle üle, kas lennujaamades osutatava abi eest peaksid vastutama lennujaamad või lennuettevõtjad. Lennuettevõtjad kaldusid arvama, et enne ja pärast lendu peaksid abi osutama lennujaamad, kuna see on nende pädevuses. Kõnealune abi tuleks korraldada tsentraalselt igas lennujaamas ning seda tuleks rahastada igalt lennuettevõtjalt nõutava tasu arvelt, mis on proportsionaalne tema poolt vastavasse lennujaama ja sealt ära veetavate reisijate arvuga. Lennujaamad väitsid, et vastutama peaksid lennuettevõtjad, kuna nemad puutuvad kokku reisijatega ning valdavad teavet liikumispuudega reisijate ja nende vajaduste kohta.7. Debatt on mõnda aega kestnud, kuid küsimust ei ole lahendatud. Kuigi lennuettevõtjate ja lennujaamade vabatahtlikult võetud kohustused[11] hõlmavad liikumispuudega inimeste kohtlemist, ei vasta need küsimusele, kes peaks vastutama abi osutamise eest lennujaamas. Arvestades liikumisvõime tähtsust sotsiaalse integratsiooni seisukohast, ei tohi küsimust lahtiseks jätta ning seda saab lahendada üksnes õigusaktide abil, seega on komisjon otsustanud teha käesoleva ettepaneku määruse kohta. Sellega saavutatakse kaks olulist eesmärki: esiteks vältida ebaõiglast kohtlemist, mis seisneb vedamisest keeldumises piiratud liikumisvõime tõttu, ja teiseks osutada tasuta abi, mis on vajalik liikumispuudega reisijatele tõhusate reisimisvõimaluste tagamiseks.8. Komisjon tunnustab enamiku lennuettevõtjate ja lennujaamade tõsiseid jõupingutusi liikumispuudega inimeste vajaduste rahuldamisel. Õhutransport edestab selles osas enamikku muudest valdkondadest. Samuti tunnustab komisjon Euroopa tsiviillennunduskonverentsi väärtuslikku tööd aastate jooksul liikumispuudega isikute transpordi hõlbustamisel[12]. Samas on komisjon huvitatud selle tagamisest, et kõigis ühenduse lennujaamades ja kõigil neist väljuvatel lendudel järgitaks parimat tava ning et see jätkuks hoolimata liikumispuudega reisijate arvu kasvust elanikkonna vananemise tõttu ning vaibumatust survest lennuettevõtjatele kulude vähendamiseks, et konkurentsis püsida.3. MÄÄRUSE ELEMENDIDÕiglase kohtlemise klausel9. Kui lennuettevõtja ei kasseeri liikumispuudega reisijatelt abi eest täishinda, mis oleks täiesti vastuvõetamatu, võib tal kulude vähendamise huvides tekkida kiusatus selliste reisijate vedamisest keelduda. Samuti võib ta muretseda võimalike turvalisust ohustavate tegurite või teiste reisijate õigustamatute reaktsioonide pärast. Vihjamata kuidagi, et selline praktika on laialt levinud, tuleb komisjoni arvates reisijatele tagada, et nende vedamisest ei keelduta piiratud liikumisvõime tõttu. On võimalik, et lennuettevõtja või reisikorraldaja keeldub liikumispuudega inimestelt ettetellimusi vastu võtmast või neid lennukile lubamast, kui nad on lennujaama jõudnud. Seepärast teeb komisjon ettepaneku, et lendude puhul, mis väljuvad asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluva liikmesriigi territooriumil asuvatest lennujaamadest, peaks neil olema keelatud keelduda ettetellimuste vastuvõtmisest või reisijate pardalelubamisest liikumispuude alusel. Keeld keelduda ettetellimuste vastuvõtmisest või reisijate pardalelubamisest kehtib ka juhul, kui reisijad lahkuvad kolmandas riigis asuvast lennujaamast asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluvasse lennujaama, kui lend on osa reisist, mis algas ühenduses ja lendu teenindav lennuettevõtja on ühenduse lennuettevõtja.10. Sellegipoolest ei saa see garantii olla absoluutne. Raske liikumispuudega inimeste vedu või mitme liikumispuudega reisija vedu samal lennul võib olla vastuolus nõuetekohaselt kehtestatud ohutusnõuetega. Näiteks võib see muuta lennuki evakueerimise hädaolukorras lubamatult aeglaseks ja keeruliseks. Sellest tulenevalt peaks kavandatav määrus lubama lennuettevõtjatel vedamisest keelduda, et täita ettenähtud ohutuseeskirju. Kuritarvituste ärahoidmiseks peaksid nad olema kohustatud teatama kirjalikult keeldumise põhjustest reisijatele, kelle vedamisest keeldutakse, ja tegema avalikkusele kättesaadavaks ohutuseeskirjad, mida kohaldatakse liikumispuudega inimeste vedamise suhtes.Lennujaamades osutatav abi: mõned täpsustused11. Lennureiside tegemiseks võivad liikumispuudega inimesed vajada abi vastavalt oma konkreetsetele vajadustele. Näiteks võivad nad vajada abi, et siirduda lennujaama saabumise punktist lennukini ja saabumisel lennukist punkti, kus nad lennujaamast lahkuvad. Sellist abi tõlgendatakse vahel saatjaga ratastooli võimaldamisena registreerimislaua juures, kuid kõnealune vaatenurk on lihtsustav ning eirab vajaduste mitmekesisust.12. Esiteks võrdsustab see kellegi, kelle liikumisvõime on piiratud, puudega inimesega, kes ei ole võimeline kõndima ja vajab seega ratastooli. Kuigi see peab mõne inimese puhul paika, on teistel selline puue, mis ei mõjuta nende kõndimisvõimet, näiteks pimedus või kurtus. Pigem võivad nad vajada suunamist, et teed leida, või näiteks registreerimislauda, väljumisväravat ja pardalemineku aega käsitleva tarviliku teabe edastamist kättesaadaval kujul. Teisalt ei pruugi lennujaamas liikumiseks abi vajavatel reisijatel olla tingimata mõni puue. Näiteks ei vaja paljud vanad inimesed abi igapäevaelus, kuid ei suuda kõndida lennujaamades pikki vahemaid. Tänapäeva lennujaamade üha kasvavad mõõtmed ja keerukus sunnivad muidu toimetulevaid inimesi abi paluma. Euroopa tsiviillennunduskonverents on oma hõlbustamistöö jaoks töötanud välja seda mitmekesisust väljendava määratluse, mida komisjon järgib käesolevas ettepanekus.13. Teiseks ei alga abi tingimata väljumisel registreerimislaua juures ega lõpe saabumisel pagasisaalis. Mõned liikumispuudega reisijad võivad saabuda autoparklasse või bussi- või rongipeatusesse ning vajada seejärel abi registreerimislauani jõudmiseks. Samamoodi võivad nad vajada täiendavat abi liikumisel pagasisaalist, kus nad sageli omapead jäetakse, lennujaamast lahkumise punkti. Ühelt lennult teisele siirduvad reisijad võivad vajada abi ühest väljumisväravast teiseni ja võimalik, et ühest terminalist teise liikumisel. Peale selle võivad liikumispuudega inimesed vajada täiendavat abi tee peal, näiteks registreerimise, julgeolekukontrolli, passikontrolli, pagasi ülevõtmise ja tollikontrolli protseduuride täitmisel. See ei tähenda, et kõik liikumispuudega reisijad sooviksid selliseid laiendatud teenuseid, pigem seda, et need peaksid olema vajaduse korral kättesaadavad. Samuti ei viita see tingimata, et kõnealust abi tuleb osutada kogu lennujaama territooriumil, vaid pigem liikumisel kohtadesse, kus liikumispuudega reisijad saavad seda hõlpsasti taotleda, ja sealt lahkumisel.14. Et anda liikumispuudega inimestele tegelik võimalus lennureiside tegemiseks, tuleb abi tõlgendada laias tähenduses. Kogu valiku pideva kättesaadavuse tagamiseks tuleks kavandatavas määruses sätestada ühenduse lennujaamades osutatavate teenuste standardloetelu. Võrdõiguslikkuse ja sotsiaalse hõlvamise huvides ei tohiks liikumispuudega inimestelt kõnealuse abi eest tasu nõuda, vaid kulud peaksid kandma lennureisijad üldiselt. Nagu selgitatud, näitas konsultatsioon, et sidusrühmad toetavad seda põhimõtet, kuid lennuettevõtjad ja lennujaamad on lahkarvamusel, kes peaks vastutama kõnealuse abi korraldamise ja rahastamise eest. Seda saab reguleerida üksnes ühenduse õigusaktidega.Lennujaamades osutatav abi: variandid15. Kumb variant tuleks liikumispuudega reisijatele liikmesriikides asuvatest lennujaamadest väljumisel või neisse saabumisel kõige rohkem kasuks: kas teha abi eest vastutavaks lennujaamad või anda see ülesanne lennuettevõtjatele? Et kasutada kõiki õhutranspordi võimalusi, peavad liikumispuudega inimesed olema kindlad, et nad saavad vajalikku abi, olenemata sellest, millist lennujaama või lennuettevõtjat nad kasutavad. Sellise kindluse saab luua üksnes garantiidega, et neile osutatakse kõigis liikmesriikides asuvates lennujaamades tasuta kvaliteetset abi. Samuti tuleb liikumispuudega reisijatele tagada, et ükskõik millise lennuettevõtja nad valivad, saavad nad samasugust abi ja sama kõrgetasemelise kohtlemise osaliseks.16. Üks konkreetne eesmärk peaks olema tagada, et kõigis lennujaamades osutatakse abi laiendatud ja sujuval kujul. See tähendab, et teenuste ja ühelt teenusepakkujalt teisele üleandmisega seotud katkestusi tuleb niipalju kui võimalik vältida, kuna need põhjustavad sageli viivitusi ning sunnivad reisijaid uute saatjate järele ootama. Ladusa teenuse osutamist mõistlike kuludega hõlbustaks suuresti see, kui igas lennujaamas vastutaks selle eest ainult üks asutus. See aitaks ühtlasi ära kasutada mastaabisäästu, näiteks sõidukite ja tõsteseadmetega varustamisel ja nende käitamisel.17. Lennujaama käitajal on kogu lennujaamas laialdased kohustused ning seega oleks ta igakülgse ja ladusa teenuse osutamiseks heal positsioonil. Seepärast teeb komisjon ettepaneku, et see asutus peaks vastutama liikumispuudega inimestele lennujaama kasutamiseks vajaliku abi korraldamise ja rahastamise eest. Tema omakorda saaks siis ise abi osutada või sõlmida lepinguid teenusepakkujatega. Teise variandi osas ei ole mõistlik eeldada, et lennuettevõtja osutaks oma reisijatele ja ühelt lennuettevõtjalt teisele üleantavatele reisijatele abi kogu lennujaama territooriumil tema poolt kasutatavates ja teisteski terminalides.18. Teine eesmärk peaks olema vältida lennuettevõtjatele ajendite andmist nende poolt veetavate liikumispuudega isikute arvu vähendamiseks. Kui lennuettevõtja vastutaks abi eest igas teenindatavas lennujaamas ja kannaks seeläbi kulusid, mis on umbkaudu proportsionaalsed veetavate liikumispuudega reisijate arvuga, võib mõnel tekkida kiusatus vedada selliseid reisijaid võimalikult vähe. Kuigi nad ei saaks vedamisest otseselt keelduda, rikkumata seejuures õiglase kohtlemise klauslit, võivad nad liikumispuudega inimesi eemale peletada, osutades ebakvaliteetset teenust või rikkudes ohutuseeskirju. Kui neil tekiks vastav maine, hakkaksid liikumispuudega inimesed neid peagi vältima. Enamik lennuettevõtjaid on kindlalt sellise praktika vastu, kuid kui vähesed siiski nii toimiksid ja saavutaksid suure kulude kokkuhoiu, oleks teistel tugev sund nende eeskuju järgida. Selle tagajärjel väheneksid reaalsed õhusõiduvõimalused.19. Seda saaks vältida, kui lennuettevõtjad peaksid maksma lõive, mis on proportsionaalsed lennujaama või sealt välja lendavate reisijate arvuga, nii et nad ei sõltuks veetavate liikumispuudega inimeste arvust. Selline lähenemisviis vähendaks suurel määral lennuettevõtjate ajendeid veetavate liikumispuudega isikute arvu minimeerimiseks (see ei kõrvaldaks neid täielikult, kuna lennuettevõtjad peavad õhusõiduki pardal mõningast abi osutama). Selle saaks teoks teha, luues igas lennujaamas tsentraliseeritud süsteemi ja võimaldades seejärel selle korraldajal kehtestada kõigi lennujaama kasutavate lennuettevõtjate suhtes sinna ja sealt veetavate reisijate arvuga proportsionaalse tasu. Jällegi on lennujaama käitaja heal positsioonil, et kehtestada kõnealune tasu, mis peaks olema kuludega seotud, läbipaistev ja kehtestatud pärast lennuettevõtjatega konsulteerimist. Seda peaksid maksma kõik lennujaama kasutavad lennuettevõtjad, olgu siis tegu ühenduse või kolmanda riigi lennuettevõtjaga.20. Määrusega kohustataks siis lennujaama käitajaid osutama liikumispuudega reisijatele kindlaksmääratud teenuseid (vt ettepaneku I lisa), et saavutada teatavaid sotsiaalseid eesmärke. See ei tähenda, et sellega kehtestatakse kõigi asjaolude puhuks üks mudel; tegelikult võimaldab see pigem suurt paindlikkust. Esiteks ei kehtestataks kvaliteedistandardeid tsentraliseeritult, vaid iga käitaja määraks ise kindlaks need ja nendega seotud ressursivajadused pärast konsulteerimist lennujaama kasutavate lennuettevõtjatega ja liikumispuudega reisijaid esindavate organisatsioonidega. See võimaldaks standardite ja spetsifikaatide sobitamist erinevate lennujaamade suuruse ja vormiga ning kasutatavate õhusõidukite tüübiga.21. Teiseks jäetaks kavandatava määrusega igale käitajale vabaduse valida, kas osutada abi ise või hankida teenuseid tarnijatelt, sealhulgas lennufirmadelt, tingimusel et nad peavad kinni ühenduse riigihankeid reguleerivate õigusaktide tingimustest[13]. Abi väljastpoolt sisse ostes oleks lennujaama käitajal vabadus valida, kas sõlmida leping ühe alltöövõtjaga või jagada selle ostukulud terminalide või lennuettevõtjate kaupa või oma parema äranägemise järgi mitme teenusepakkuja vahel. Tuleb märkida, et lennujaamade käitajatele osutatud teenused ei kuulu maapealse käitluse direktiivi kohaldamisalasse[14]. See hõlmab teenuseid, mida teenusepakkujad osutavad lennujaama kasutajatele (põhiliselt lennuettevõtjatele) eesmärgiga luua teatavates piirides vaba juurdepääs kõnealusele turule. Siis need kaks seadust ei kattuks ega tõstataks kooskõla küsimusi.Õhusõiduki pardal osutatav abi22. Mõningaid teenuseid liikumispuudega reisijatele osutatakse õhusõiduki pardal ning seega vastutavad nende eest mõistagi lennuettevõtjad. Näitena võib tuua ratastoolide ja muude liikumisabivahendite transpordi ja pimedate juhtkoerte vedamise, keda enamik lennuettevõtjaid lennuki salongi lubab (vt kavandatud määruse II lisa). Liikmesriigis asuvast lennujaamast väljuvate lendude puhul teeb komisjon ettepaneku, et lennuettevõtjatelt tuleks nõuda nende teenuste tasuta osutamist.Abivajadusest teatamine23. Liikumispuudega reisijate konkreetsete vajaduste teadmine enne reisi aitaks lennujaamadel ja lennuettevõtjatel korraldada abi, osutada operatiivseid teenuseid ja oma vahendeid optimaalselt kasutada. Praeguse seisuga ei saa nad sageli eelnevat teadaannet ning peavad oma tegevust korraldama võimete piires. Ettehoiatamise muutmine abi eeltingimuseks oleks liiga suur nõudmine, kuna paljud lennujaamad ja lennuettevõtjad osutavad praegu ilma selletagi rahuldavaid teenuseid. Pigem peaksid ühenduse õigusaktid ärgitama reisijad ette teatama, loomata samas midagi sellist, mis praktikas tähendaks kohustust ette teatada. Komisjon pakub välja tasakaalustava mehhanismi. Kui liikumispuudega reisijad annaksid oma vajadustest eelnevalt teada, oleksid lennujaamad kohustatud neid abistama, nii et nad jõuaksid õigele lennukile. Ilma etteteatamiseta peaksid nad lihtsalt andma oma parima, et tagada reisijate lennukile jõudmine. See soodustaks teatamist, loomata samas kohustust, mida käsitataks praeguse praktikaga võrreldes tagasiminekuna.Jõustamine24. Liikumispuudega reisijad on nõrgal positsioonil, kui lennuettevõtjad või lennujaamad ei täida oma kohustusi, seega on vajalik kavandatud määruse range jõustamine. Seepärast sisaldab komisjoni ettepanek artiklit, milles nõutakse, et liikmesriigid sätestaksid karistused eeskirjade rikkumise eest ja määraksid ametiasutused, kes vastutavad määruse jõustamise ja reisijatelt laekunud kaebuste käsitlemise eest. Muuseas on need sätted väga lähedased Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta[15].4. SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS25. Ühendus on loonud õhutranspordi valdkonnas siseturu, milles lennuettevõtjad tegutsevad ühtsete eeskirjade alusel. Nendega ei reguleerita mitte üksnes turulepääsu, vaid ka reisijate kaitset. Nagu teisedki lennureisijad, reisivad paljud liikumispuudega inimesed ühest liikmesriigist teise ja kõrgel tasemel ühtlustatud kaitse tuleks neile suuresti kasuks. Ilma ühtlustamiseta saaksid neile parimal juhul osaks erinevad õigused ja halvimal juhul ei saaks nad üldse õiguskaitset. Pealegi osutuks neil raskeks olla kursis oma õigustega, kus tahes nad Euroopas ka ei reisi, ning seega nõuda nende austamist. Lennuettevõtjad peaksid ilma ühtlustamiseta töötama mitmesuguste erinevate eeskirjade alusel ja seega tulema toime kõrgemate kuludega ja kohmakate protseduuridega. Niisiis ei saavutata siseriiklike eeskirjadega olulisi ühenduse eesmärke ning nende saavutamine võib koguni takerduda, isegi kui eeldada, et need pakuksid kõrget kaitsetaset.26. Ühendus on juba ammu tunnistanud vajadust lennureisijate kaitset käsitlevate ühtlustatud eeskirjade järele. Ta on võtnud vastu õigusaktid hüvitise kohta lennureisist mahajätmise korral[16]. lennuettevõtjate vastutuse kohta[17] ja kõige viimati hüvitise ja abi kohta lennureisist mahajätmise ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise korral[18]. Lisaks sellele on ühendus vastu võtnud õigusakti pakettreiside kohta, mis hõlmavad sageli õhutransporti[19]. Kavandatud määrus oleks seega järjekorras viimane. Ühendusel ei ole lennureisijatele õiguste loomiseks muud vahendit kui õigusaktid.27. Täpsed ja terviklikud eeskirjad tuleksid kasuks nii reisijatele, lennujaamadele kui ka lennuettevõtjatele. Õhutransport on ülimalt rahvusvaheline majandusharu, mistõttu siseriiklike eeskirjade erinevused võivad põhjustada tõsiseid raskusi. Pealegi tuleb reisijate õigusi käsitlevad otsused sageli vastu võtta kiiresti kohapeal, mis suurendab täpsete eeskirjade väärtust ühenduse tasandil. Sellest tulenevalt on määrus lennureisijate õiguste kaitseks parem vahend kui direktiiv, nagu on selgunud teiste meetmete puhul.28. Komisjoni ettepanek piirdub aladega, kus täpsed ühenduse eeskirjad on vajalikud ja tegelikkuses ka sidusrühmade poolt oodatud. Määruses oleks kirjas lennujaamades ja õhusõiduki pardal osutatav abi, kuid selles ei oleks abi üksikasjalikult määratletud ega täpsustatud, kuidas abi tuleks osutada; samuti ei käsitleks see muid teemasid, nagu vahendid õhusõiduki pardal. Nõustudes, et üksikasjalikum ühtlustamine tooks kasu nii liikumispuudega reisijatele kui lennuettevõtjatele, leiab komisjon, et selle tegemine rahvusvaheliselt tunnustatud soovituste kaudu säilitaks paindlikkuse ja võimaldaks kohandamist konkreetsetele asjaoludele.29. Seepärast on komisjon toetanud Euroopa tsiviillennunduskonverentsi tööd liikumispuudega isikute transpordi soodustamisel. Tema soovitused annavad igakülgseid suuniseid liikumispuudega inimeste abistamiseks, käsitledes neile ning lennuettevõtjatele ja lennujaama töötajatele vajalikku teavet, sidevahendeid, töötajate väljaõpet, lennujaamade ligipääsetavust, peale- ja mahamineku korda, pardal osutatavat abi, õhusõidukis olevaid seadmeid ja rühmareise. Hiljuti vastuvõetud toimimisjuhendis liikumispuudega isikute maapealse teenindamise kohta sätestatakse täiendavad põhimõtted ja nõuded.30. Komisjoni ettepanekus välditakse selliseid teemasid, mis on parem jätta soovituslikuks, ning piirdutakse valdkondadega, kus ühenduse meetmed on arusaadavad ja laialt aktsepteeritavad. Seepärast on see taotletava eesmärgiga proportsioonis ning vastab selle poole püüdlemisel valitsevatele asjaoludele.5. SOTSIAALSE JA MAJANDUSLIKU MÕJU HINDAMINESotsiaalne mõju31. Liikumispuudega inimeste hulka ei kuulu mitte üksnes puuetega inimesed, keda ühenduses on hinnanguliselt umbes 45 miljonit ehk 10% elanikkonnast, vaid ka teised, kes ei ole võimelised kasutama õhutransporti ilma kõrvalise abita. Nendeks on sageli eakad inimesed, kes ei saa suurtes tänapäevases lennujaamades pikki vahemaid kõndida, kuigi on igapäevaelus piisavalt liikuvad. Hinnanguliselt abistatakse korralistel lendudel umbes 1%[20] ja puhkereisiteenuste puhul 1,6% liikmesriikide lennujaamades lennukile minevatest või lennukilt tulevatest reisijatest[21], mis teeb kokku umbes seitse miljonit abistamisjuhtu igal aastal. Pikemas perspektiivis suurendab elanikkonna vananemine nii puuetega inimeste – puuete esinemissagedus vanemaealiste kodanike seas on mitu korda kõrgem kui elanikkonna seas üldiselt – kui ka selliste inimeste arvu, kes ei ole piisavalt liikuvad lennureiside tegemiseks ilma kõrvalise abita.32. Ettepanek peaks aitama suurel määral kaasa sellele, et saavutatakse oluline ühiskondlik eesmärk – et liikumispuudega inimesed saaksid võrreldavad võimalused õhutranspordi kasutamiseks, hoolimata nende arvu suurenemisest ja lennuettevõtjatele osaks saavast konkurentsisurvest. Ilma selliste võimalusteta ei kaotaks nad mitte üksnes lennureiside tegemise otsese hüve, vaid ka ühiskonna majandus- ja sotsiaalellu täielikuma kaasamise kaudse hüve. Näiteks ei saaks nad teha tööreise, külastada sugulasi ja sõpru ega käia puhkusereisidel nagu ülejäänud kodanikud. Seepärast peaksid nad saama lennujaamades ja õhusõiduki pardal nende konkreetsetele vajadustele vastavat tasuta abi.33. Määrusega ei garanteeritaks abi mitte üksnes registreerimislauast õhusõiduki juurde ja õhusõidukist pagasisaali liikumisel, mis on praegusel ajal tavaline praktika, vaid ka liikumisel lennujaama saabumise määratud punktist õhusõiduki juurde ja õhusõidukist määratud punkti, kus lennujaamast lahkutakse. Andes vastutuse igas lennujaamas ühe asutuse kanda, luuakse tingimused sujuva teenuse osutamiseks ilma katkestuste ja viivitusteta, isegi kui reisija istub ühelt lennukilt teisele ümber või suunatakse ühest terminalist teise.34. Lennujaama käitajal on kogu lennujaamas teenuste osutamisega seoses laialdased kohustused ning seega on ta selle rolli täitmiseks üksikute lennuettevõtjatega võrreldes paremal positsioonil, sellest lähtub ka komisjoni ettepanek. Hoolimata pikkadest aruteludest ei ole lennuettevõtjatel ja lennujaamadel õnnestunud jõuda kokkuleppele, kes peaks vastutama, ning kokkuleppe saavutamine on ka edaspidi ülimalt ebatõenäoline. Niisiis, kui kehtiv olukord jätkuks, saaks liikumispuudega reisijatele osaks teenus, mis ei oleks terviklik ega sujuv.Majanduslik mõju35. Liikumispuudega reisijatele tuleks tagada kõigis lennujaamades tasuta kõrgetasemeline abi. Samuti peaks neile tagama, et see jätkub ka tulevikus hoolimata kasvavatest kuludest ja lennuettevõtjatele osaks saavast survest kärpida kulusid, et püsida konkurentsis. Ratastoolis reisijatele lennujaamas osutatava abi maksumuseks on hinnatud 24 eurot[22] või 30 eurot[23] väljumisel ja samapalju saabumisel, mis kujutab endast tagasihoidlikku summat, kui liikumispuudega inimestega seonduvad kogukulud jagatakse kõigi reisijate vahel Euroopas (umbes 590 miljonit reisijat aastas). Praeguse seisuga osutavad lennuettevõtjad seda tasuta, niisiis ei kehtestataks määrusega valdkonnale täiesti uut kulurühma. Ühest küljest tuleks märkida, et mitte kõik liikumispuudega reisijad ei vaja kogu nimetatud abi ning teisest küljest nõuaks määrus pakutavate teenuste valiku laiendamist.36. Praegusel ajal mõjutab liikumispuudega inimeste abistamine lennuettevõtjate kasumit, eriti kui reisitakse odavamate piletitega. Arvestades konkurentsisurvet kulude vähendamiseks ja pikemas perspektiivis liikumispuudega reisijate arvu kasvu seoses elanikkonna vananemisega, on kaheldav, kas lennuettevõtjad suudavad jätkata abi osutamist lennujaamades praeguses mahus. Otsustav küsimus on seega, kuidas jaotada kulusid eri osaliste vahel, et majanduslikud ajendid veetavate liikumispuudega inimeste arvu miinimumini viimiseks oleksid võimalikult väikesed.37. Kehtiva olukorra säilitamine ei toimiks. Selle kohaselt osutaks iga lennuettevõtja oma reisijatele tavaliselt tasuta piiratud abi. Lennuettevõtjal oleks majanduslik ajend veetavate liikumispuudega reisijate arvu miinimumini viimiseks ja nad saaksid seda sageli teha vedamisest keeldumise keeldu rikkumata. Praegusel ajal võtavad peaaegu kõik lennuettevõtjad vastutuse liikumispuudega inimeste vedamise ja abistamise eest ning kannavad seoses sellega märkimisväärseid kulusid. Kui üks neist muudaks oma poliitikat, sunniks konkurentsisurve teisi tema eeskuju järgima või abi eest tasu nõudma. Kumbki variant ei oleks vastuvõetav.38. Väljapakutud lahendus väldiks neid probleeme, kuna iga lennuettevõtja suhtes kehtestatav tasu oleks proportsionaalne lennujaamas tema lennukitele minevate ja neilt maha tulevate reisijate koguarvuga. Tasu oleks liikumispuudega reisijate arvust sõltumatu, nii et lennuettevõtja majanduslik ajend nende arvu vähendamiseks oleks väike. Ettepaneku alusel rakendaks valdkonna suhtes ühe täiendava kulutuse, milleks on laiendatud abi, kui inimesed seda vajavad. Selle peamine majanduslik toime oleks lennujaamades osutatava abi korraldamise ja rahastamise viisi muutmine. Vastutus antaks lennuettevõtjatelt üle lennujaamade käitajatele. Käitajad ei kannaks kulusid ise, vaid pigem nõuaksid need sisse lennujaamu kasutavatelt lennuettevõtjatelt. Lennuettevõtjad kannaksid kulud üle oma reisijatele tervikuna, nii et need jaotuksid suure hulga kodanike vahel. Ühtlasi ei suhtutaks liikumispuudega isikusse kui lisaväljaminekusse, vaid ta oleks reisijana teretulnud kõigis etappides alates pileti ettetellimisest ja lõpetades saabumisega sihtkohta.6. MÄRKUSED ARTIKLITE KAUPAArtiklis 1 sätestatakse käesoleva määruse põhieesmärk ja kohaldamisala.Artiklis 2 määratletakse käesolevas määruses kasutatud mõisted.Artikliga 3 keelatakse lennuettevõtjatel keelduda liikumispuudega isikute vedamisest nende piiratud liikumisvõime tõttu. See ei piira teatavaid erandeid ja mööndusi eelkõige seadusega kehtestatud põhjendatud ohutusalastel kaalutlustel, mis on ette nähtud artiklis 4.Artikliga 5 antakse liikumispuudega isikutele õigus I lisas määratletud abipaketi saamiseks lennujaamades väljumisel, saabumisel ja ümberistumisel; samuti sisaldab see sätteid, milles käsitletakse kõnealuse abi vajadusest etteteatamist.Artikliga 6 tehakse lennujaamade käitajad vastutavaks artiklis 5 nimetatud abi tasuta osutamise eest liikumispuudega isikutele ning lubatakse neil selle rahastamiseks lennuettevõtjate suhtes tasu kehtestada.Artiklis 7 nõutakse, et lennujaama käitaja kehtestaks pärast nõuetekohast konsulteerimist abi kvaliteedistandardid.Artiklis 8 nõutakse, et lennuettevõtjad osutaksid liikumispuudega isikutele õhusõiduki pardal tasuta II lisas määratletud abi.Artiklis 9 nõutakse, et lennuettevõtjad ja reisikorraldajad seaksid sisse teatava korra, mis käsitleb abi vajadusest etteteatamist.Artikliga 10 keelatakse käesoleva määrusega loodud kohustuste piiramine või nendest loobumine.Artiklis 11 nõutakse, et liikmesriigid määraksid ametiasutused, kes vastutavad käesoleva määruse jõustamise ja kaebuste käsitlemise eest, ning sätestaksid karistused rikkumiste eest.Artiklis 12 nõutakse liikmesriikidelt rikkumiste korral kohaldatavate karistuste kehtestamist.Artiklis 13 nõutakse, et komisjon annaks aru käesoleva määruse toimimise ja tulemuste kohta.Artiklis 14 sätestatakse käesoleva määruse jõustumise kuupäev.2005/0007 (COD)Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUSliikumispuudega isikute õiguste kohta lennureisi puhul(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 80 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekut[24],võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust[25],võttes arvesse regioonide komitee arvamust[26],toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras[27]ning arvestades järgmist:(1) Lennuteenuste ühtne turg peaks kodanikele üldiselt kasu tooma. Sellest tulenevalt peaksid võrreldavad õhusõiduvõimalused olema kättesaadavad inimestele, kellel on puude, vanuse või mõne muu teguri tõttu piiratud liikumisvõime.(2) Seepärast tuleks liikumispuudega isikute vedamisega nõustuda ning nende vedamisest ei tohiks keelduda nende piiratud liikuvust põhjenduseks tuues, välja arvatud seadusega ettenähtud ohutusega seotud põhjustel.(3) Käesolev määrus ei tohiks mõjutada muid reisijate õigusi, mis on kehtestatud ühenduse õigusaktidega, eelkõige nõukogu direktiiviga 90/314/EMÜ reisipakettide, puhkusepakettide ja ekskursioonipakettide kohta[28] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta[29].(4) Et anda liikumispuudega isikutele lennureiside tegemiseks teiste kodanikega võrreldavad võimalused, tuleks lennujaamades ja õhusõiduki pardal osutada neile nende konkreetsetele vajadustele vastavat abi ning sotsiaalse hõlvamise huvides peaksid asjaomased isikud saama kõnealust abi tasuta.(5) Asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluva liikmesriigi territooriumil asuvates lennujaamades antav abi peaks muu hulgas võimaldama liikumispuudega isikutel liikuda lennujaama saabumiseks määratud punktist õhusõidukini ja õhusõidukist lennujaamast lahkumiseks määratud punktini, sealhulgas pardaleminek ja mahatulek. Abi korraldus peaks välistama katkestused ja viivitused, tagades samas kõrged ja samaväärsed standardid kogu ühenduses ning kasutades oma vahendeid optimaalselt, olenemata konkreetsest lennujaamast või lennuettevõtjast.(6) Nende eesmärkide saavutamiseks peaks lennujaamades abi osutama keskne asutus. Kuna lennujaamade käitajatel on kogu oma lennujaama territooriumil teenuste osutamisel keskne roll, tuleks see vastutus anda nende kanda.(7) Abi tuleks rahastada selliselt, et koormus jaotatakse võrdselt kõigi lennujaama kasutavate reisijate vahel ning välditakse negatiivseid ajendeid liikumispuudega reisijate vedamise vältimiseks. Kõige tõhusam rahastamisviis näib olevat iga lennujaama kasutava lennuettevõtja suhtes kehtestatud tasu, mis on proportsionaalne tema poolt lennujaama ja sealt ära veetavate reisijate arvuga.(8) Et anda liikumispuudega isikutele tõhusad õhusõidu võimalused, tuleb lennuettevõtjatelt nõuda teatavate abivormide osutamist õhusõiduki pardal.(9) Kuna liikmesriikidel ei ole võimalik täielikult saavutada võetavate meetmete eesmärke, milleks on kaitse ja abi kõrge ja samaväärse taseme kehtestamine kõigis liikmesriikides ning majandussubjektide ühtlustatud tingimustel tegutsemise tagamine ühtsel turul, seega oleks meetmete ulatust ja mõju arvestades neid parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.(10) Liikmesriigid peaksid kehtestama karistused käesoleva määruse rikkumise eest ja tagama nende karistuste rakendamise. Karistused peaksid olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.(11) Liikmesriigid peaksid teostama järelevalvet ja tagama käesoleva määruse täitmise ning määrama asjakohase ametiasutuse, kes täidab jõustamisega seotud ülesandeid. Kõnealune järelevalve ei tohiks mõjutada liikumispuudega isikute õigusi pöörduda kohtusse oma õiguste kaitseks siseriikliku õiguse alusel.(12) Käesolevas määruses austatakse põhiõigusi ja peetakse kinni eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga tunnustatud põhimõtetest,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE.Artikkel 1Eesmärk ja kohaldamisala1. Käesoleva määrusega kehtestatakse lennureisi tegevate liikumispuudega isikute kaitse ja abi eeskirjad.2. Käesoleva määruse sätteid kohaldatakse lennureisi tegevate liikumispuudega isikute suhtes, kes väljuvad asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluva liikmesriigi territooriumil asuvast lennujaamast, saabuvad sinna või on seal läbisõidul.3. Hoolimata lõikest 2 kohaldatakse artikleid 3, 4 ja 8 ka nende reisijate suhtes, kes lendavad kolmanda riigi lennujaamast asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluva liikmesriigi territooriumil asuvasse lennujaama, kui lend on osa ühenduses alanud reisist ja kui lendu teenindav lennuettevõtja on ühenduse ettevõtja.4. Käesolev määrus ei mõjuta reisijate õigusi, mis on kehtestatud nõukogu direktiiviga 90/314/EMÜ reisipakettide, puhkusepakettide ja ekskursioonipakettide kohta, ning mis tulenevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusest (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta.Artikkel 2MääratlusedKäesolevas määruses kasutatakse järgmisi määratlusi:a) liikumispuudega isik – mis tahes isik, kelle liikumisvõime on reisi ajal füüsilise (sensoorne või lokomotoorne) või vaimse puude, vanuse või mis tahes muu põhjuse tõttu piiratud ning kelle seisund nõuab eritähelepanu ning kõikidele reisijatele kättesaadavate teenuste kohandamist tema vajadustele;b) lennuettevõtja – kehtiva lennutegevusloaga õhutranspordiettevõte;c) lendu teenindav lennuettevõtja – lennuettevõtja, kes teostab või kavatseb teostada lennu reisijaga sõlmitud lepingu alusel või teise füüsilise või juriidilise isiku nimel, kes on sõlminud reisijaga lepingu;d) ühenduse lennuettevõtja – lennuettevõtja, kellel on kehtiv lennutegevusluba, mille on andnud liikmesriik vastavalt nõukogu 23. juuli 1992. aasta määrusele (EMÜ) nr 2407/92 lennutegevuslubade väljaandmise kohta[30];e) reisikorraldaja – korraldaja nõukogu 13. juuni 1990. aasta direktiivi 90/314/EMÜ (reisipakettide, puhkusepakettide ja ekskursioonipakettide kohta) artikli 2 punktides 2 ja 3 kindlaksmääratud tähenduses, välja arvatud lennuettevõtja;f) lennujaama käitaja – asutus, kelle eesmärgiks on siseriiklike õigusaktide alusel lennujaama infrastruktuuride haldamine ja juhtimine ning asjaomases lennujaamas või lennujaamade süsteemis asuvate erinevate operaatorite tegevuse koordineerimine ja kontrollimine;g) lennujaama kasutaja – iga füüsiline või juriidiline isik, kes vastutab reisijateveo eest õhu kaudu kõnealusest lennujaamast või kõnealusesse lennujaama;h) lennujaama kasutajate komitee – lennujaama kasutajate või neid esindavate organisatsioonide komitee;i) ettetellimus – asjaolu, et reisijal on pilet või muu tõend, mis tõendab, et lennuettevõtja või reisikorraldaja on ettetellimuse vastu võtnud ja selle registreerinud.Artikkel 3Vedamisest keeldumise vältimine1. Lennuettevõtja, tema esindaja või reisikorraldaja ei keeldu piiratud liikumisvõimet põhjenduseks tuues ettetellimuse vastuvõtmisest lennule väljumisega lennujaamast, mille suhtes kohaldatakse käesolevat määrust.2. Lennuettevõtja, tema esindaja või reisikorraldaja ei keeldu liikumispuudega inimese lubamisest käesoleva määruse kohaldamisalasse kuuluvast lennujaamast väljuvale lennukile:a) kui kõnealusel isikul on ettetellimus asjaomasele lennule ning ta ilmub lennule registreerimiseks kohale:- lennuettevõtja, reisikorraldaja või volitatud reisibüroo poolt eelnevalt kirjalikult (sealhulgas elektroonilisel teel) kindlaksmääratud ajal,- kui aega ei ole kindlaks määratud, siis hiljemalt kuuskümmend minutit enne avaldatud väljumisaega võib) kui lennuettevõtja või reisikorraldaja on suunanud reisija lennult, mille ta oli ette tellinud, teisele lennule, olenemata põhjusest.Artikkel 4Erandid, eritingimused ja teave1. Hoolimata artikli 3 sätetest võib lennuettevõtja, tema esindaja või reisikorraldaja keelduda liikumispuudega isiku ettetellimuse vastuvõtmisest või tema pardale lubamisest või nõuda, et liikumispuudega isikul peab reisil kaasas olema teine isik, et täita seadusega nõuetekohaselt kehtestatud kohaldatavaid ohutusnõudeid, või kui õhusõiduki suurus või pardasaatjate põhjendatud puudumine välistab liikumispuudega isikute vedamise, sealhulgas nende pealemineku ja mahatuleku.2. Kui lennuettevõtja, tema esindaja või reisikorraldaja rakendab lõikest 1 tulenevaid erandeid, teatab ta asjaomasele liikumispuudega isikule oma põhjused viie tööpäeva jooksul pärast ettetellimusest või pardale lubamisest keeldumist või saatja kaasavõtmise tingimuse rakendamist.3. Lennuettevõtja või tema esindaja teeb taotluse korral viivitamata kättesaadavaks ohutuseeskirjad, mida ta kohaldab liikumispuudega isikute vedamisel, samuti nende või liikumisabivahendite vedamise võimalikud piirangud, mis tulenevad õhusõiduki suurusest või pardasaatjate puudumisest. Reisikorraldaja teeb sellised ohutuseeskirjad ja piirangud taotluse alusel viivitamata kättesaadavaks tema poolt korraldatavate, müüdavate või müügiks pakutavate reisipakettide, puhkusepakettide ja ekskursioonipakettide juurde kuuluvate lendude puhul.Artikkel 5Õigus abile lennujaamas1. Liikumispuudega isiku väljumisel käesoleva määruse kohaldamisalasse kuuluvast lennujaamast osutab lennujaama käitaja I lisas määratletud abi viisil, mis võimaldab isikul jõuda lennule, mille ta oli ette tellinud, tingimusel et isiku konkreetsest vajadusest kõnealuse abi järele teatatakse asjaomasele lennuettevõtjale või reisikorraldajale vähemalt kakskümmend neli tundi enne lennu avaldatud väljumisaega.2. Kui lõikest 1 tulenevat teadaannet ei esitatud, teeb käitaja kõik mõistlikud jõupingutused I lisas määratletud abi osutamiseks selliselt, et asjaomasel isikul oleks võimalik sooritada lend, mille ta on ette tellinud.3. Lõigete 1 ja 2 sätteid kohaldatakse tingimusel, et:a) isik ilmub registreerimiseks kohale:- lennuettevõtja või reisikorraldaja poolt eelnevalt ja kirjalikult (sealhulgas elektroonilisel teel) sätestatud ajal või- kui aega ei ole sätestatud, siis hiljemalt üks tund enne avaldatud väljumisaega, võib) isik saabub lennujaamas punkti, mis on määratud kooskõlas artikli 6 lõikega 4:- lennuettevõtja või reisikorraldaja poolt eelnevalt ja kirjalikult (sealhulgas elektroonilisel teel) sätestatud ajal või- kui aega ei ole sätestatud, siis hiljemalt kaks tundi enne avaldatud väljumisaega.4. Kui liikumispuudega isik on lennujaamas läbisõidul või kui lennuettevõtja või reisikorraldaja toimetab ta lennult, mille ta on ette tellinud, teisele lennule, teeb käitaja kõik mõistlikud jõupingutused I lisas täpsustatud abi osutamiseks selliselt, et isikul oleks võimalik sooritada lend, mille ta on ette tellinud.5. Liikumispuudega isiku saabumisel käesoleva määruse kohaldamisalasse kuuluvasse lennujaama osutab lennujaama käitaja I lisas täpsustatud abi viisil, mis võimaldab isikul jõuda oma lennujaamast väljumise punkti, millele on osutatud artikli 6 lõikes 4.Artikkel 6Vastutus abi eest lennujaamas1. Lennujaama käitaja osutab liikumispuudega isikutele tasuta I lisas täpsustatud abi. Käitaja võib osutada abi ise või sõlmida abi osutamiseks lepinguid teiste isikutega.2. Lõike 1 kohaselt abi osutav lennujaama käitaja võib kehtestada selle abi rahastamiseks lennujaama kasutavatele lennuettevõtjatele tasu.3. Lõikes 2 nimetatud tasu on kulupõhine, läbipaistev ja kehtestatud pärast konsulteerimist lennujaama kasutajate komiteega, kui see on olemas. See jagatakse lennujaama kasutavate lennuettevõtjate vahel proportsionaalselt nende poolt kõnealusesse lennujaama ja sealt ära veetavate reisijate arvuga.4. Pärast konsulteerimist lennujaama kasutajatega lennujaama kasutajate komitee vahendusel, kui see on olemas, ja liikumispuudega reisijaid esindavate organisatsioonidega määrab lennujaama käitaja terminalihoonetes ja neist väljaspool saabumis- ja väljumispunktid, kus liikumispuudega isikud saavad hõlpsalt teatada oma saabumisest lennujaama ja paluda abi. Käitaja määrab kõnealused punktid vähemalt terminalihoonete sissepääsude ja registreerimislaudade juurde ning terminalihoonetele lähimatesse rongi-, metroo- ja bussipeatustesse, taksopeatustesse ja parkimisplatsidele.Artikkel 7Abi kvaliteedistandardid1. Pärast konsulteerimist lennujaama kasutajatega lennujaama kasutajate komitee vahendusel, kui see on olemas, ja liikumispuudega reisijaid esindavate organisatsioonidega kehtestab lennujaama käitaja I lisas määratletud abi kvaliteedistandardid ning määrab kindlaks nende täitmiseks vajalikud vahendid, välja arvatud lennujaamades, mille aastane vedude maht on alla kahe miljoni reisija. Selliste standardite kehtestamisel võetakse täiel määral arvesse rahvusvaheliselt tunnustatud korda ja liikumispuudega isikute vedamise soodustamist käsitlevat tegevusjuhendit. Lennujaama käitaja avaldab oma kvaliteedistandardid.2. Lennuettevõtja ja lennujaama käitaja võivad kokku leppida, et lennujaama käitaja osutab lennuettevõtja poolt lennujaama ja sealt ära veetavatele reisijatele abi, mis vastab kõrgemale standardile kui lõikes 1 nimetatud standardid, või osutab I lisas täpsustatud teenustele lisaks täiendavaid teenuseid. Kummagi rahastamiseks võib käitaja kehtestada lennuettevõtja suhtes lisaks artikli 6 lõikes 2 nimetatule tasu, mis on läbipaistev, kulupõhine ja kehtestatud pärast konsulteerimist asjaomase lennuettevõtjaga.Artikkel 8Lennuettevõtjate poolt osutatav abiLennuettevõtja osutab tasuta II lisas täpsustatud abi liikumispuudega isikule, kes väljub või viibib läbisõidul lennujaamas, mille suhtes kohaldatakse käesolevat määrust, tingimusel et isik vastab artikli 5 lõikes 3 sätestatud tingimustele.Artikkel 9Abivajadusest teatamine1. Lennuettevõtja või reisikorraldaja võtab kõik meetmed, mis on vajalikud liikumispuudega isikute abivajadust käsitlevate teadete vastuvõtmiseks kõigis tema müügipunktides asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluva liikmesriigi territooriumil, sealhulgas müük telefoni teel ja Interneti kaudu.2. Kui lennuettevõtja või reisikorraldaja saab teate abivajaduse kohta, edastab ta teate viivitamata:- lennuki väljumis-, siht- ja läbisõidukohaks oleva lennujaama käitajale ja- lendu teenindavale lennuettevõtjale, kui ettetellimus ei olnud tehtud selle lennuettevõtja kaudu.3. Pärast lennu väljumist teatab lendu teenindav lennuettevõtja viivitamata sihtlennujaama käitajale, kui see asub asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluva liikmesriigi territooriumil, lisas 1 määratletud abi vajavate liikumispuudega isikute arvu ja kõnealuse abi laadi.Artikkel 10Kohustustest loobumist käsitlev keeldKäesoleva määruse alusel liikumispuudega isikute ees võetud kohustusi ei või piirata ega nendest loobuda.Artikkel 11Rikkumised1. Iga liikmesriik määrab asutuse, kes vastutab käesoleva määruse jõustamise eest seoses tema territooriumil paiknevatest lennujaamadest väljuvate ja sinna saabuvate lendudega. Vajaduse korral võtab see asutus meetmed, mis on vajalikud liikumispuudega isikute õiguste kaitse, sealhulgas artikli 7 lõikes 1 nimetatud kvaliteedistandardite täitmise tagamiseks. Liikmesriigid teavitavad komisjoni määratud asutusest.2. Kaebusi käesoleva määruse väidetava rikkumise kohta võib esitada igale lõike 1 alusel määratud asutusele või muule liikmesriigi määratud pädevale asutusele. Liikmesriik võtab meetmeid liikumispuudega inimeste teavitamiseks oma käesolevast määrusest tulenevatest õigustest ja võimalusest esitada kaebus kõnealusele määratud asutusele.Artikkel 12KaristusedLiikmesriik kehtestab eeskirjad käesoleva määruse sätete rikkumise puhul kohaldatavate karistuste kohta ja võtab kõik nende karistuste rakendamise tagamiseks vajalikud meetmed. Ettenähtud karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Liikmesriigid teatavad neist sätetest komisjonile hiljemalt jõustusmiskuupäevaks ja teatavad viivitamata neid mõjutavatest edasistest muudatustest.Artikkel 13AruanneKomisjon saadab Euroopa Parlamendile ja nõukogule hiljemalt 1. jaanuariks 2010 aruande käesoleva määruse toimimise ja selle tulemuste kohta. Vajaduse korral lisatakse aruandele seadusandlikud ettepanekud käesoleva määruse sätete üksikasjalikumaks rakendamiseks või määruse läbivaatamiseks.Artikkel 14JõustumineKäesolev määrus jõustub --[31].Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel,Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimelpresident eesistujaI LISALennujaama käitajate osutatav abiAbi ja kord, mis on vajalik, et võimaldada liikumispuudega isikutel:-  teatada oma saabumisest lennujaama ja edastada taotlus abi saamiseks artikli 5 lõikes 6 nimetatud määratud punktides terminalihoonetes ja neist väljaspool;-  liikuda määratud punktist registreerimislauani;-  registreerida end lennule ja registreerida pagas;-  siirduda registreerimislaua juurest õhusõidukini, täites sisserände-, tolli- ja julgeolekuprotseduurid;-  siirduda õhusõiduki pardale, olles varustatud tõstuki, ratastooli või muu vajaliku abiga;-  siirduda õhusõiduki ukse juurest oma kohale;-  paigutada õhusõidukil pagas hoiukohta ja seda kätte saada;-  siirduda oma kohalt õhusõiduki ukse juurde;-  tulla õhusõiduki pardalt maha, olles varustatud tõstuki, ratastooli ja muu vajaliku abiga;-  siirduda õhusõiduki juurest pagasisaali ja võtta vastu oma pagas, täites sisserände- ja tolliprotseduurid;-  siirduda pagasisaalist määratud punkti;-  jõuda läbisõidul ümberistumisega lendudele, saades vastavalt vajadusele abi õhus ja maal ning terminalides ja ühest terminalist teise minekul.Liikumisabivahendi, sealhulgas elektriliste ratastoolide (24tunnise etteteatamisega ja võimalike piirangutega seoses ruumipuudusega õhusõiduki pardal) maapealne käitlemine.Kahjustatud või kaotsiläinud liikumisabivahendite ajutine asendamine.Vajaduse korral tunnustatud teenistuskoerte maapealne teenindamine.Lendude sooritamiseks vajaliku teabe edastamine kättesaadaval kujul.II LISALennuettevõtjate poolt osutatav abiVastavalt siseriiklikele määrustele tunnustatud teenistuskoerte vedamine salongis lendudel, mille graafikujärgne kestus on alla viie tunni.Ühe liikumisabivahendi vedu iga liikumispuudega reisija kohta, sealhulgas elektrilised ratastoolid (24tunnise etteteatamisega ja võimalike piirangutega seoses ruumipuudusega õhusõiduki pardal).Lendu käsitleva teabe edastamine kättesaadaval kujul.Taotluse korral ja ohutuseeskirju järgides istekohtade korraldamine liikumispuudega inimeste individuaalseid vajadusi arvestades.[1] Lennureisijate kaitse Euroopa Liidus - KOM(2000) 365, 21.6.2000.[2] Euroopa transpordipoliitika aastaks 2010: aeg otsustada - KOM(2001) 370, 12.9.2001.[3] Lennuettevõtjate lepingud reisijatega. Energia ja transpordi peadirektoraadi nõuandev dokument, 21.6.2002. Nõuandev dokument, vastused ja vastukajade üksikasjalik kokkuvõte on saadaval Internetis aadressil http://europa.eu.int/comm/transport/air/rights/consult_contract_en.htm.[4] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. novembri 2001. aasta direktiiv 2001/85/EÜ reisijateveoks mõeldud sõidukite, millel on lisaks juhiistmele veel rohkem kui kaheksa istekohta, erieeskirjade kohta - EÜT L 42, 13.2.2002; Komisjoni otsus 2002/735/EÜ, nõukogu direktiivi 96/48/EÜ artikli 6 lõikes 1 nimetatud üleeuroopalise kiirraudteevõrgustiku veeremi alasüsteemi tehnilised koostalitlusnõuded - EÜT L 275, 11.10.2002; Komisjoni 30. mai 2002. aasta otsus 2002/732/EÜ, nõukogu direktiivi 96/48/EÜ artikli 6 lõikes 1 nimetatud üleeuroopalise kiirraudteevõrgu infrastruktuuri alamsüsteemi tehniliste koostalitlusnõuete kohta - EÜT L 245, 12.9.2002.[5] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. märtsi 2001. aasta direktiiv 2001/16/EÜ üleeuroopalise tavaraudteevõrgustiku koostalitlusvõime kohta - EÜT L 110, 20.4.2001.[6] Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile - Euroopa integreeritud raudteepiirkonna suunas - KOM(2002) 18, 23.1.2002.[7] Ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu rahvusvaheliste rongireisijate õigusi ja kohustusi käsitleva määruse kohta - KOM(2004) 143, 3.3.2004.[8] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/24/EÜ, millega muudetakse direktiivi 98/18/EÜ reisilaevade ohutuseeskirjade ja -nõuete kohta - EÜT L 123, 17.5.2003.[9] EÜT L 303, 2.12.2000, lk 16.[10] Soost ja etnilisest või rassilisest päritolust tingitud diskrimineerimist käsitletakse muudes direktiivides.[11] Lennuettevõtjate reisijateeninduskohustus ja lennujaama vabatahtlik kohustus reisijate teenindamiseks, esitatud Euroopa tsiviillennunduskonverentsi / Euroopa Liidu dialoogi raames, Lissabon, 10.mai 2001.[12] Euroopa tsiviillennunduskonverents: dokument 30, 1. osa "Soodustamine" koos sellele lisatud liikumispuudega isikute maapealse teenindamise toimimisjuhendiga.[13] Nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiiv 93/38/EMÜ, millega kooskõlastatakse vee-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate tellijate hankemenetlused - EÜT L 199, 9.8.1993[14] Nõukogu 15. oktoobri 1996. aasta direktiiv 96/67/EÜ juurdepääsu kohta maapealse käitluse turule ühenduse lennujaamades - EÜT L 272, 25.10.1996.[15] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 261/2004, , millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 - ELT L 46, 17.2.2004.[16] Nõukogu 4. veebruari 1991. aasta määrus (EMÜ) nr 295/91 kompenseerimissüsteemi ühiste eeskirjade kohta, mida rakendatakse regulaarlennuliikluses reisija lennukile mittelubamise korral - EÜT L 36, 8.2.1991.[17] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. mai 2002. aasta määrus (EÜ) nr 889/2002, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 2027/97 lennuettevõtja vastutuse kohta õnnetusjuhtumi puhul - EÜT L 140, 30.5.2002.[18] Määrus (EÜ) nr 261/2004.[19] Nõukogu 13. juuni 1990. aasta direktiiv 90/314/EMÜ reisipakettide, puhkusepakettide ja ekskursioonipakettide kohta - EÜT L 158, 23.6.1990.[20] Allikas: Euroopa Lennuettevõtjate Ühendus, mis esindab muid regulaarlendude pakkujaid kui piirkondlikud lennuettevõtjad.[21] Allikas: Rahvusvaheline Lennutranspordiettevõtjate Ühendus, mis esindab meelelahutusteenuste pakkujaid.[22] Allikas: Rahvusvaheline Lennutranspordiettevõtjate Ühendus.[23] Allikas: Euroopa Lennuettevõtjate Ühendus.[24] ELT C XX, XX, lk XX[25] ELT C XX, XX, lk XX[26] ELT C XX, XX, lk XX[27] ELT C XX, XX, lk XX[28] EÜT L 158, 23.6.1990, lk 59.[29] ELT L 46, 17.2.2004, lk 1.[30] EÜT L 240, 24.8.1992, lk 1.[31] Aasta pärast Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäeva.


				|

		52012PC0237

			Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS teatava muu hulgas Indiast pärit polüetüleentereftalaadi impordi suhtes kehtestatud tasakaalustavate meetmete osalise vahepealse läbivaatamise lõpetamise kohta /* COM/2012/0237 final - 2012/0121 (NLE) */

			   	SELETUSKIRI
1.           Ettepaneku taust
·      Ettepaneku põhjused ja eesmärgid
Käesolevas ettepanekus käsitletakse nõukogu 11. juuni
2009. aasta määruse (EÜ) nr 597/2009 (kaitse kohta subsideeritud impordi
eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed) (edaspidi „algmäärus”)
kohaldamist teatava, muu hulgas Indiast pärit polüetüleentereftalaadi importi
käsitlevas menetluses.
·      Üldine taust
Ettepanek on seotud algmääruse rakendamisega ja
tuleneb uurimisest, mis tehti kooskõlas algmääruses sätestatud sisuliste ja menetlusnõuetega.
·      Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid
Lõplikud meetmed kehtivad ja need kehtestati
nõukogu 6. oktoobri 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 1645/2005, millega
muudetakse määrust (EÜ) nr 2603/2000, millega kehtestatakse teatava,
muuhulgas Indiast pärineva polüetüleentereftalaadi impordi suhtes lõplik
tasakaalustav tollimaks
·      Kooskõla Euroopa Liidu muude põhimõtete ja eesmärkidega
Ei kohaldata.
2.           Konsulteerimine huvitatud
isikutega ja mõju hindamine
·      Konsulteerimine huvitatud isikutega
Menetlusega seotud huvitatud isikutel on uurimise
ajal olnud võimalus kaitsta oma huve algmääruses sätestatud korras.
·      Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine
Välisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada.
·      Mõju hindamine
Ettepanek tuleneb algmääruse rakendamisest.
Algmäärusega ei nähta ette üldist mõjuhinnangut,
kuid see sisaldab ammendavat loetelu tingimustest, mida tuleb hinnata.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
·      Kavandatud meetme kokkuvõte
2. aprillil 2011 algatas komisjon teatava, muu
hulgas Indiast pärit polüetüleentereftalaadi importi käsitleva osalise
vahepealse läbivaatamise.
Lisatud nõukogu määruse ettepanek põhineb
järeldustel, mis saadi üksnes taotluse esitajaga seotud subsiidiumi uurimise
tulemusena.
Uurimise käigus selgus, et subsideerimise tase oli
madalam kui viimati toimunud uurimise ajal, kuid et muutunud asjaolud, mille
tõttu subsideerimise tase oli langenud, ei ole püsivad.
Seepärast tehakse ettepanek, et nõukogu võtaks
vastu lisatud määruse ettepaneku meetmete läbivaatamise lõpetamise kohta, see
tuleks avaldada hiljemalt 1. juulil 2012.
·      Õiguslik alus
Nõukogu 11. juuni 2009. aasta määrus (EÜ) nr 597/2009
kaitse kohta subsideeritud impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse
liikmed.
·      Subsidiaarsuse põhimõte
Ettepanek kuulub Euroopa Liidu ainupädevusse.
Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.
·      Proportsionaalsuse põhimõte
Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega
kooskõlas järgmistel põhjustel:
asjaomast meedet on kirjeldatud eespool nimetatud
algmääruses ja see ei võimalda teha otsuseid liikmesriikide tasandil.
Nõuet, mille kohaselt liidu, liikmesriikide
valitsuste, piirkondlike ja kohalike asutuste, ettevõtjate ja kodanike rahaline
ja halduskoormus peab olema võimalikult väike ja proportsionaalne ettepaneku
eesmärgiga, ei kohaldata.
·      Vahendi valik
Kavandatav vahend: määrus.
Muud vahendid ei oleks asjakohased, sest
algmäärusega ei nähta ette muid võimalusi.
4.           MÕJU EELARVELE
Ettepanek ei mõjuta liidu eelarvet.
2012/0121 (NLE)
Ettepanek:
NÕUKOGU MÄÄRUS
teatava muu hulgas Indiast pärit polüetüleentereftalaadi
impordi suhtes kehtestatud tasakaalustavate meetmete osalise vahepealse
läbivaatamise lõpetamise kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut,
võttes arvesse nõukogu 11. juuni 2009. aasta
määrust (EÜ) nr 597/2009 kaitse kohta subsideeritud impordi eest
riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed[1]
(edaspidi „algmäärus”), eriti selle artikleid 19 ja 24,
võttes arvesse ettepanekut, mille Euroopa
Komisjon esitas pärast konsulteerimist nõuandekomiteega,
ning arvestades järgmist:
1.           MENETLUS
1.1.        Eelmine uurimine ja kehtivad
tasakaalustavad meetmed
(1)       Nõukogu on määrusega (EÜ) nr 2603/2000[2] kehtestanud teatava, muu hulgas
Indiast pärit polüetüleentereftalaadi impordi suhtes lõpliku tasakaalustava
tollimaksu (edaspidi „esialgne subsiidiumivastane uurimine”). Algmääruse
artikli 20 kohase kiirendatud korras läbivaatamise lõplikud järeldused on
sätestatud nõukogu määruses (EÜ) nr 1645/2005[3].
Pärast aegumise läbivaatamist pikendas nõukogu määrusega (EÜ) nr 193/2007[4] lõpliku tasakaalustava
tollimaksu kehtivust veel viieks aastaks. Osalise vahepealse läbivaatamise
(edaspidi „viimati toimunud läbivaatamise uurimine”) tulemusena muudeti nõukogu
määrusega (EÜ) nr 1286/2008[5]
tasakaalustavat tollimaksu. Tasakaalustavad meetmed on kehtestatud koguselise
tollimaksuna. Individuaalselt nimetatud India tootjate suhtes kohaldatava
tollimaksu määraks kehtestati 0–106,5 eurot tonni kohta ning teiste tootjate
impordi suhtes kehtestati jääktollimaksumäär 69,4 eurot tonni kohta.
(2)       Pärast seda kui üks India
äriühing South Asian Petrochem Ltd muutis oma nime, märkis komisjon teates 2010/C
335/07[6],
et subsiidiumivastase uurimise käigus äriühingu South Asian Petrochem Ltd kohta
tehtud järeldused peaksid kehtima ka äriühingu Dhunseri Petrochem & Tea
Limited suhtes.
1.2.        Kehtivad dumpinguvastased
meetmed
(3)       Määrusega (EÜ) nr 2604/2000[7] kehtestas nõukogu lõpliku
dumpinguvastase tollimaksu muu hulgas Indiast pärit polüetüleentereftalaadi
impordi suhtes (edaspidi „esialgne dumpinguvastane uurimine”). Seejärel viidi
äriühingu South Asian Petrochem Ltd suhtes läbi nõukogu määruse (EÜ) nr 1225/2009[8] (edaspidi „dumpinguvastane
algmäärus”) artikli 11 lõike 4 kohane läbivaatamine (edaspidi „uut eksportijat
käsitlev läbivaatamine”) ning selle lõplikud järeldused sätestati nõukogu
määruses (EÜ) nr 1646/2005[9].
Pärast aegumise läbivaatamist pikendas nõukogu määrusega (EÜ) nr 192/2007[10] lõpliku dumpinguvastase
tollimaksu kehtivust veel viieks aastaks. Dumpinguvastaseid meetmeid muudeti
nõukogu määrusega (EÜ) nr 1286/2008 pärast osalist vahepealset läbivaatamist
(edaspidi „viimati toimunud dumpinguvastase läbivaatamisega seotud uurimine”).
Need meetmed kehtestati kahju kõrvaldamise tasemel koguseliste dumpinguvastaste
tollimaksudena. Individuaalselt nimetatud India tootjate suhtes kohaldatava
tollimaksu määraks kehtestati 87,5–200,9 eurot tonni kohta ning teiste tootjate
impordi suhtes kehtestati jääktollimaksumäär 153,6 eurot tonni kohta (edaspidi
„kehtivad dumpinguvastased tollimaksud”).
(4)       Pärast seda kui üks India
äriühing South Asian Petrochem Ltd muutis oma nime, märkis komisjon teates 2010/C
335/06[11],
et dumpinguvastase uurimise käigus äriühingu South Asian Petrochem Ltd kohta
tehtud järeldused peaksid kehtima ka äriühingu Dhunseri Petrochem & Tea
Limited suhtes.
(5)       Otsusega 2005/697/EÜ[12] kiitis komisjon heaks
äriühingu South Asian Petrochem Ltd pakutud kohustuse müüa minimaalse
impordihinnaga (edaspidi „kohustus”). Pärast äriühingu nime muutmist esitas
komisjon teates 2010/C 335/05 järelduse, et äriühingu South Asian Petrochem Ltd
pakutud kohustus peaks kehtima ka äriühingu Dhunseri Petrochem & Tea
Limited suhtes.
1.3.        Osalise vahepealse
läbivaatamise algatamine
(6)       Äriühing
Dhunseri Petrochem & Tea Limited, India eksportiv polüetüleentereftalaadi
tootja (edaspidi „taotluse esitaja”) esitas taotluse algmääruse artikli 19
kohaseks osaliseks vahepealseks läbivaatamiseks. Taotluses piirduti taotluse
esitajaga seotud subsideerimisega. Taotluse esitaja soovis ka, et samal ajal
vaadataks läbi kehtivad dumpinguvastased meetmed. Taotluse esitaja toodetud
toodete impordi suhtes kohaldatakse dumpinguvastast jääktollimaksu ja
tasakaalustavaid tollimakse ning kui taotluse esitaja müüb oma tooteid liitu,
peab ta täitma võetud kohustust.
(7)       Taotluse esitaja esitas
esmapilgul usutavaid tõendeid selle kohta, et meetme jätkuv kohaldamine
praegusel tasemel ei ole tasakaalustatava subsiidiumi tagajärgede korvamiseks
enam vajalik. Ennekõike esitas taotluse esitaja esmapilgul usutavaid tõendeid
selle kohta, et tema subsiidium on vähenenud selgelt alla tollimaksumäära, mida
tema suhtes praegu kohaldatakse. Kõnealune subsiidiumi üldise taseme vähenemine
olevat peamiselt seotud asjaoluga, et äriühingut ei käsitata enam
ekspordisuunitlusega üksusena. Kiirendatud korras toimunud läbivaatamise käigus
kehtestati subsiidiumide suuruseks 13,9%; suurem osa neist subsiidiumidest,
nimelt 13,5% on arvutatud ekspordisuunitlusega üksuste kava alusel.
(8)       Olles pärast nõuandekomiteega
konsulteerimist kindlaks teinud, et taotlus sisaldas piisavalt esmapilgul
usutavaid tõendeid, teatas komisjon 2. aprillil 2011 algatamisteate
avaldamisega Euroopa Liidu Teatajas,[13]
et algatab vastavalt algmääruse artiklile 19 osalise vahepealse läbivaatamise
(edaspidi „käesolev läbivaatamine”). Läbivaatamine piirdus taotluse esitajaga
seotud subsideerimise uurimisega.
1.4.        Uurimisega seotud isikud
(9)       Komisjon teatas läbivaatamise
algatamisest ametlikult taotluse esitajale, eksportiva riigi esindajatele ning
liidu tootjate ühendusele. Huvitatud isikutele anti võimalus esitada
kirjalikult oma seisukohad ja taotleda ärakuulamist algatamisteates sätestatud
tähtaja jooksul.
(10)     Üks huvitatud isik taotles
ärakuulamist ja talle anti selleks võimalus.
(11)     Uurimisel vajalikuks peetava
teabe kogumiseks saatis komisjon küsimustiku taotluse esitajale ja India
valitsusele ning sai vastused selleks ette nähtud tähtaja jooksul.
(12)     Komisjon kogus ja kontrollis
kõikvõimalikku teavet, mida ta pidas subsideerimise kindlakstegemise
seisukohast vajalikuks. Komisjon korraldas kontrollkäigud taotluse esitaja
valdustesse Indias, Kolkatas ja India valitsuse valdustesse New Delhis
(väliskaubanduse peadirektoraat ja kaubandusministeerium) ja Kolkatas
(kaubandus- ja tööstuskoda, Lääne-Bengali valitsus).
1.5.        Läbivaatamise uurimisperiood
(13)     Subsiidiumi uurimine hõlmas
ajavahemikku 1. aprillist 2010 kuni 31. märtsini 2011 („läbivaatamise
uurimisperiood”).
1.6.        Samal aja toimunud
dumpinguvastaste meetmete uurimine
(14)     2. aprillil 2011. aastal[14] teatas komisjon praegu
kehtivate dumpinguvastaste tollimaksude osalise vahepealse läbivaatamise
algatamisest dumpinguvastase algmääruse artikli 11 lõike 3 alusel,
läbivaatamisel piirduti taotluse esitajaga seotud dumpingu uurimisega.
(15)     Samal aja toimunud
dumpinguvastaste meetmete uurimise käigus leiti, et dumpinguga seotud asjaolud
olid oluliselt ja püsivalt muutunud ning seepärast muudeti taotluse esitaja
suhtes praegu kohaldatavaid dumpinguvastaseid meetmeid.
2.           VAATLUSALUNE TOODE JA
SAMASUGUNE TOODE
2.1.        Vaatlusalune toode
(16)     Läbivaatamisele kuuluv toode
on Indiast pärit polüetüleentereftalaat, mille viskoossus on ISO
standardi 1628-5 järgi 78 ml/g või rohkem, ja mis kuulub praegu
CN-koodi 3907 60 20 alla (edaspidi „vaatlusalune toode”).
2.2.        Samasugune toode
(17)     Uurimise käigus leidis
kinnitust, et Indias toodetud ja liitu müüdaval vaatlusalusel tootel on
samasugused füüsikalised ja keemilised omadused ja kasutusotstarve kui Indias
toodetud ja sealsel siseturul müüdaval tootel. Seetõttu jõuti järeldusele, et
kõnealuseid siseturul ja eksportturul müüdavaid tooteid tuleb käsitada
samasuguse tootena algmääruse artikli 2 punkti c tähenduses.
3.           UURIMISE TULEMUSED
3.1.        Subsideerimine
(18)     India valitsuse ja taotluse
esitaja esitatud teabe ning komisjoni küsimustikule antud vastuste põhjal
uuriti järgmisi kavasid, mis väidetavalt hõlmavad subsiidiumide andmist.
Üleriigilised kavad:
(a)     imporditollimaksude hüvituskava (Duty
Entitlement Passbook Scheme – DEPB-kava);
(b)     ekspordisuunitlusega üksused (Export
Oriented Units – EOU) / eksportkauba tootmise eritsoonid (Export
Processing Zones – EPZ) / erimajandustsoonid (Special Economic Zones
– SEZ);
(c)     kapitalikaupade ekspordisoodustuste kava
(Export Promotion Capital Goods Scheme – EPCG-kava);
(d)     Focus Market kava (Focus Market Scheme
– FM-kava);
(e)     ekspordi krediteerimise kava (Export
Credit Scheme – EC-kava);
(f)      tulumaksuvabastuse kava (Income Tax
Exemption Scheme – ITE-kava),
Piirkondlikud kavad:
(g)     Lääne-Bengali sooduskava (West Bengal
Incentives Scheme).
(19)     Eespool punktides a–d
nimetatud kavad põhinevad 1992. aasta väliskaubanduse (arendamise ja
reguleerimise) seadusel (1992. aasta, nr 22), mis jõustus 7. augustil 1992
(edaspidi „väliskaubandusseadus”). Väliskaubandusseadus lubab India valitsusel
välja anda teatisi ekspordi- ja impordipoliitika kohta. Need on kokku võetud
väliskaubanduspoliitika (Foreign Trade Policy – FTP) dokumentides, mida
kaubandusministeerium annab välja iga viie aasta tagant ja ajakohastab
korrapäraselt. Käesoleva läbivaatamise uurimisperioodi puhul on olulised kaks
FTP dokumenti: FTP 2004–2009 ja FTP 2009–2014. Viimane jõustus 2009. aasta
augustis. Lisaks sellele kirjeldab India valitsus „FTP 2004–2009” ja „FTP 2009–2014”
reguleerivat korda menetlusjuhendi I köites („Handbook of Procedures, Volume
I”; edaspidi „HOP I 2004–2009” ja „HOP I 2009–2014”). Ka menetlusjuhendit
ajakohastatakse korrapäraselt.
(20)     Punktis e nimetatud kava
põhineb 1949. aasta panganduse reguleerimise seaduse jagudel 21 ja 35A, mis
lubavad India reservpangal (Reserve Bank of India – RBI) juhtida kommertspanku ekspordi
krediteerimise valdkonnas.
(21)     Punktis f nimetatud kava
põhineb 1961. aasta tulumaksuseadusel, mida muudetakse igal aastal
rahandusseadusega.
(22)     Punktis g nimetatud kava
haldab Lääne-Bengali valitsus ja selle on sätestanud Lääne-Bengali valitsuse
kaubandus- ja tööstusministeeriumi 22. juuni 1999. aasta teadaandes nr 580-CI/H
(WBIS 1999), mis on viimati asendatud 24. märtsi 2004. aasta teadaandega nr 134-CI/O/Incentive/17/03/I
(WBIS 2004).
3.2.        Imporditollimaksude
hüvituskava (Duty Entitlement Passbook Scheme – DEPB-kava)
a)      Õiguslik alus
(23)     Imporditollimaksude
hüvituskava on üksikasjalikult kirjeldatud FTP 2004–2009 ja FTP 2009–2014
punktis 4.3 ning HOP 2004–2009 I köite ja HOP 2009–2014 I köite 4. peatükis.

b)      Toetuse saamise kriteeriumid
(24)     Selle kava raames saavad
toetust taotleda kõik tootvad eksportijad ja vahendavad eksportijad.
c)      DEPB-kava rakendamine
(25)     Kriteeriumidele vastav
eksportija võib taotleda DEPB-krediiti, mis arvutatakse protsendimäärana selle
kava raames eksporditud toodete väärtusest. India ametiasutused on kehtestanud
sellised DEPB-määrad enamiku toodete, sealhulgas vaatlusaluse toote jaoks.
Krediidimäärad on kindlaks määratud sõltumata sellest, kas imporditollimaksud
on tegelikult tasutud või mitte. Vaatlusaluse toote DEPB-määr oli praeguse
uurimise läbivaatamise uurimisperioodil 8% FOB-väärtusest ja maksimaalne
väärtus oli INR 58/kg. Seega on maksimaalne võimalik kasu INR 4,64/kg.
(26)     Selleks et kõnealuse kava
raames soodustusi saada, peab äriühing eksportima. Eksporditehingu ajal peab
eksportija esitama India ametiasutustele deklaratsiooni, milles on märgitud, et
eksport toimub DEPB-kava raames. Kaupade eksportimiseks väljastavad India
tolliasutused ekspedeerimismenetluse ajal ekspordi lastimisloa. See dokument
näitab muu hulgas DEPB-krediidi summat, mis on selle eksporditehingu jaoks ette
nähtud. Sellel ajahetkel saab eksportija teada saadava toetuse suuruse. Kui
tolliasutused on väljastanud ekspordi saatekirja, ei ole India valitsusel enam
DEPB-krediidi andmise üle otsustusõigust. Toetuse arvutamise aluseks on
DEPB-määr, mida kohaldati ekspordideklaratsiooni esitamise ajal. Seepärast ei
saa toetuse taset tagasiulatuvalt muuta.
(27)     Samuti leiti, et vastavalt
India raamatupidamisstandarditele saab DEPB-krediiti kajastada pärast
ekspordikohustuse täitmist tekkepõhiselt sissetulekuna
raamatupidamisaruannetes. Niisugust krediiti võib kasutada tollimaksude
tasumiseks piiramatult imporditavate toodete, välja arvatud kapitalikaupade
edasise impordi puhul. Kõnealuse krediidi alusel imporditud kaupu võib müüa
omamaisel turul (kus nende suhtes kohaldatakse müügimaksu) või kasutada muul
viisil. DEPB-krediit on vabalt üleantav ja kehtib 24 kuud alates väljastamise
kuupäevast.
(28)     DEPB-krediidi taotlused
täidetakse elektrooniliselt ja neis esitatud eksporditehingute arv ei ole
piiratud. Tegelikult puuduvad DEPB-krediidi suhtes kohaldatavad ranged
tähtajad. DEPB-kava haldamiseks kasutatav elektrooniline süsteem ei välista
automaatselt eksporditehinguid, mis ületavad menetlusjuhendite HOP I 2004–2009
ja HOP I 2009–2014 punktis 4.47 nimetatud taotluste esitamise tähtaega. Peale
selle on menetlusjuhendite HOP I 2004–2009 ja HOP I 2009–2014 punktis 9.3
selgelt sätestatud, et taotlusi, mis saabuvad pärast taotluse esitamise tähtaja
möödumist, võib alati arvesse võtta, kui kehtestada väike trahv (s.o 10%
ettenähtud summast).
(29)     Tehti kindlaks, et taotluse
esitaja kasutas kõnealust kava läbivaatamise uurimisperioodi ajal.
d)      Järeldused DEPB-kava kohta
(30)     DEPB-kava pakub subsiidiume
algmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti ii ja artikli 3 lõike 2
tähenduses. DEPB-krediit on India valitsuse antav rahaline toetus, kuna
krediiti kasutatakse imporditollimaksude korvamiseks, ning seetõttu laekub
India valitsusele vähem tollimaksu. Lisaks on DEPB-krediit kasulik
eksportijale, kuna see parandab tema likviidsust.
(31)     Lisaks sõltub DEPB-kava
juriidiliselt eksporditegevusest ja seepärast käsitatakse seda konkreetse ja
tasakaalustatavana vastavalt algmääruse artikli 4 lõike 4 esimese lõigu punktile
a.
(32)     Seda kava ei saa käsitada
tollimaksu lubatava tagastussüsteemina ega asendamise puhul rakendatava
tagastussüsteemina algmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a
alapunkti ii tähenduses, nagu taotluse esitaja väitis. See ei vasta
algmääruse I lisa punktis i, II lisas (tagastamise määratlus ja
kord) ja III lisas (asendamise puhul kasutatava tagastamise määratlus ja
kord) sätestatud rangetele eeskirjadele. Eksportija ei ole tegelikult
kohustatud tollimaksuvabalt imporditud kaupa tootmisprotsessis tarbima ning
krediidisumma arvutamise aluseks ei ole tegelikult tarbitud sisendid. Lisaks ei
ole olemas süsteemi ega menetluskorda, mis kinnitaks, milliseid sisendeid
eksporditud kaupade tootmise protsessis kasutatakse või kas imporditollimakse
on makstud ülemäära algmääruse I lisa punkti i ning II ja
III lisa tähenduses. Lisaks on eksportijal õigus saada DEPB-kava alusel
toetust sõltumata sellest, kas ta üldse sisendeid impordib. Toetuse saamiseks
piisab, kui eksportija lihtsalt ekspordib kaupu, tõendamata sisendmaterjalide
importimist. Seega on DEPB-kava alusel õigus toetust saada isegi eksportijatel,
kes hangivad kogu tooraine kodumaalt ega impordi sisendina kasutatavaid kaupu.
e)      DEPB-kava kehtetuks tunnistamine
(33)     17. juunil 2011. aastal
avaldatud riikliku teatisega 54 (RE-2010) /2009-2014 pikendati DEPB-kava
viimast korda veel kolmeks kuuks, seega 30. septembrini 2011. Kuna pärast seda
ei ole avaldatud ühtegi pikendamisteadet, siis on DEPB-kava alates 30. septembrist
2011 kehtetu. Seega ei saa taotlejad pärast 30. septembrit 2011 selle kava
alusel hüvitist. Kooskõlas algmääruse artikli 15 lõikega 1 tuleb kontrollida,
kas selle kava suhtes on vaja meetmeid kehtestada.
(34)     Sellega seoses tehti kindlaks,
et taotluse esitaja sai sarnaseid toetusi vastavalt paralleelsele tollimaksu
tagastuskavale. Polüetüleentereftalaadi puhul kehtiv tollimaksu tagastamise
määr oli 5,5% FOB-väärtusest ja maksimaalne summa INR 5,50/kg. Kuna aga
läbivaatamise uurimiseperioodil tollimaksu tagastuskava ei kasutatud, ei ole
võimalik subsiidiumisummat selle kava puhul arvutada.
(35)     Taotluse esitaja väitis, et
tollimaksu tagastuskava vastab algmääruse II lisas sätestatud juhendile
sisendite tarbimise kohta tootmisprotsessis, eelkõige kõnealuse lisa I osale.
Ent nii nagu DEPB-kavagi puhul tehti siin kindlaks, et tollimaksu tagastusmäär
on kindlaks määratud sõltumata sellest, kas imporditollimaksud on tegelikult
tasutud või mitte.
f)       Subsiidiumisumma arvutamine
(36)     Vastavalt algmääruse artikli 3
lõikele 2 ja artiklile 5 arvutati tasakaalustatavad subsiidiumid, lähtudes
kasust, mille subsiidiumi saaja läbivaatamise uurimisperioodil uurimistulemuste
järgi subsideerimisest sai. Seejuures võeti arvesse, et kasu saadi selle kava
raames toimunud eksporditehingu ajal. Sel hetkel on India valitsus kohustatud
loobuma tollimaksudest, andes seega rahalist toetust algmääruse artikli 3 lõike
1 punkti a alapunkti ii tähenduses.
(37)     Ülaltoodut arvestades peeti
asjakohaseks hinnata DEPB-kava alusel saadud kasu kui kõigi selle kava raames
läbivaatamise uurimisperioodil tehtud eksporditehingutega saadud krediitide
summat.
(38)     Põhjendatud nõuete esitamisel
lahutati vastavalt algmääruse artikli 7 lõike 1 punktile a krediidisummast maha
subsiidiumi saamiseks makstud lõivud ja sel viisil saadi subsiidiumisummad
(lugeja).
(39)     Algmääruse artikli 7 lõike 2
kohaselt jagati need subsiidiumisummad kogu läbivaatamise uurimisperioodi
ekspordikäibega, mis oli asjakohane nimetaja, sest subsiidium sõltus
eksporditegevusest ja seda ei antud toodetud, eksporditud või veetud koguste
alusel.
(40)     Eespoolöeldut arvestades on
taotluse esitaja puhul selle kava raames kindlaks tehtud subsiidiumi määr
läbivaatamise uurimisperioodil 6,7%.
3.3.        Ekspordisuunitlusega
üksused / eksportkauba tootmise eritsoonid / erimajandustsoonid
(41)     Uurimise käigus selgus, et
taotluse esitaja ei saanud läbivaatamise uurimisperioodil ekspordi suunitlusega
üksuste, eksportkauba tootmise eritsoonide ega erimajandustsoonide kavade kaudu
mingit toetust. Seetõttu ei olnud nimetatud kavade edasine analüüs käesoleva
uurimise seisukohast vajalik.
3.4.        Kapitalikaupade
ekspordisoodustuste kava (Export Promotion Capital Goods Scheme – EPCG-kava)
a)      Õiguslik
alus
(42)     EPCG-kava on üksikasjalikult
kirjeldatud FTP 2004–2009 ja FTP 2009–2014 5. peatükis ning HOP 2004–2009
I köite ja HOP 2009–2014 I köite 5. peatükis.
b)      Toetuse
saamise kriteeriumid
(43)     Selle kava raames saavad
toetust taotleda vastavad toetavate tootjate ja teenusepakkujatega seotud
tootjad-eksportijad ja müüjad-eksportijad.
c)      Praktiline
rakendamine
(44)     Ekspordikohustuse täitmisel on
äriühingul lubatud importida kapitalikaupu (uusi ja kuni 10 aasta vanuseid
kasutatud kapitalikaupu) vähendatud tollimaksumääraga. Selle jaoks väljastab
India valitsus vastavalt taotlusele ja lõivu tasumisel EPCG-litsentsi. Kavaga
nähakse ette vähendatud tollimaksumäär (5%), mis on kohaldatav kõigi selle kava
raames imporditavate kapitalikaupade suhtes. Ekspordikohustuse täitmiseks peab
imporditud kapitalikaupu kasutama teatava perioodi jooksul teatava hulga eksporditavate
toodete tootmiseks. FTP 2009–2014 kohaselt võib kapitalikaupu EPCG-kava raames
importida 0% tollimaksumääraga, aga sel juhul on ekspordikohustuse täitmiseks
antav ajavahemik lühem.
(45)     Kapitalikaupade
ekspordisoodustuste litsentsi omanik võib kapitalikaupu hankida ka oma riigist.
Sellisel juhul võib omamaine kapitalikaupade tootja kapitalikaupade tootmiseks
vajalike komponentide tollimaksuvabast impordist saadava tulu ise ära kasutada.
Samuti võib omamaine tootja nõuda ekspordiga samaväärsete toimingute hüvitamist
seoses kapitalikaupade tarnimisega EPCG-litsentsi omanikule.
(46)     Tehti kindlaks, et taotluse
esitaja kasutas kõnealust kava läbivaatamise uurimisperioodi ajal.
d)      Järeldus EPCG-kava kohta
(47)     EPCG-kava raames antakse
subsiidiume algmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a
alapunkti ii ja artikli 3 lõike 2 tähenduses. Tollimaksu
vähendamine on India valitsuse antav finantstoetus, kuna see vähendab India
valitsuse tulu tollimaksudest, mis muidu kuuluksid tasumisele. Lisaks toob
tollimaksuvähendus eksportijale kasu, kuna säästetud imporditollimaks parandab
äriühingu likviidsust.
(48)     Peale selle sõltub EPCG-kava
juriidiliselt ekspordijõudlusest, kuna litsentside saamiseks tuleb võtta
ekspordikohustus. Seepärast käsitatakse seda algmääruse artikli 4 lõike 4
esimese lõigu punkti a alusel konkreetse ja tasakaalustatavana. Taotluse
esitaja väitis, et EPCG-kava alusel kapitalikaupade ostmiseks antud subsiidiume
ei tuleks lugeda sõltuvaks eksporditegevusest juhul, kui ekspordikohustus
täideti enne läbivaatamise uurimisperioodi. Seetõttu ei tuleks neid pidada
konkreetseteks subsiidiumideks ega tasakaalustada. Kuid kõnealune väide lükati
tagasi. Siinkohal tuleb rõhutada, et subsiidium sõltus eksporditegevusest, st
seda ei oleks antud, kui ettevõte ei oleks võtnud teatavat ekspordikohustust.
(49)     EPCG-kava ei saa käsitada
tollimaksu lubatava tagastussüsteemina ega asendamise puhul rakendatava
tagastussüsteemina algmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti ii
tähenduses. Kapitalikaubad ei kuulu selliste lubatud süsteemide
kohaldamisalasse, nagu on sätestatud algmääruse I lisa punktis i, sest neid ei
kasutata eksporditavate toodete tootmiseks.
e)      Subsiidiumisumma
arvutamine
(50)     Vastavalt algmääruse
artikli 7 lõikele 3 arvutati subsiidiumisummad imporditud kapitalikaupadelt
maksmata tollimaksu alusel, mis jagati ajavahemikule, mis vastab selliste
kaupade tavapärasele amortisatsiooniajale asjaomases tootmisharus (18,93
aastat). Sellele summale lisati intress, et kajastada saadava kasu väärtuse
muutumist aja jooksul. Selleks otstarbeks peeti asjakohaseks kasutada Indias
läbivaatamise uurimisperioodil kehtinud kohalikus vääringus laenude
turuintressimäära.
(51)     Algmääruse artikli 7
lõigete 2 ja 3 kohaselt jagati see subsiidiumisumma uurimisperioodi
ekspordikäibega (nimetaja), sest subsiidium sõltub eksporditegevusest.
(52)     Läbivaatamise uurimisperioodil
taotluse esitaja puhul kõnealuse kava alusel kindlaks tehtud subsiidiumimäär
oli 0,6%.
3.5.        Focus Market kava (Focus
Market Scheme – FM-kava)
a)      Õiguslik
alus
(53)     FM-kava on üksikasjalikult
kirjeldatud FTP 2004–2009 punktides 3.9.1–3.9.2.2 ja FTP 2009–2014 punktides 3.14.1–3.14.3
ning HOP 2004–2009 I köite punktides 3.20–3.20.3 ja HOP 2009–2014 I köite
punktides 3.8–3.8.2.
b)      Toetuse
saamise kriteeriumid
(54)     Selle kava raames saavad
toetust taotleda kõik tootvad eksportijad ja vahendavad eksportijad.
c)      Praktiline
rakendamine
(55)     Selle kava raames on õigus
saada tollimaksukrediiti 2,5 % ulatuses kava raames eksporditud toodete
FOB-väärtusest kõigi toodete ekspordi puhul riikidesse, mis on esitatud
menetlusjuhendite HOP I 2004-2009 ja HOP I 2009–2014
lisas 37-C. Selle kava raamidesse ei kuulu teatavat tüüpi eksporditegevus,
näiteks imporditud või transiitkauba eksport, ekspordiga samaväärsed toimingud,
teenuste eksport ja erimajandustsoonides tegutsevate või ekspordiga tegelevate
üksuste ekspordikäive. Samuti ei kuulu selle kava alla teatavat tüüpi kaubad,
st teemandid, väärismetallid, maak, teravili, suhkur ja naftasaadused.
(56)     FM-kava raames antav
tollimaksukrediit on vabalt üleantav ja kehtib 24 kuu jooksul alates asjakohase
krediidisertifikaadi väljastamise kuupäevast. Seda krediiti võib kasutada mis
tahes sisendite või kauba, sealhulgas kapitalikaupade järgneva impordi
tollimaksude tasumiseks.
(57)     Krediidisertifikaat
väljastatakse pärast ekspordi toimumist või kauba lähetamist punktis, mille
kaudu eksport toimus. Kui taotleja esitab ametiasutustele koopiad kõigist
asjakohastest ekspordidokumentidest (nt ekspordiarve, maksearve, saatearved,
panga sertifikaadid), ei ole India valitusel enam tollimaksukrediidi andmise
üle otsustusõigust.
(58)     Tehti kindlaks, et taotluse
esitaja kasutas kõnealust kava läbivaatamise uurimisperioodi ajal.
d)      Järeldus
FM-kava kohta
(59)     FM-kava raames võimaldatakse
subsiidiume algmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a
alapunkti ii ja artikli 3 lõike 2 tähenduses. FM-kava raames
antav tollimaksu krediit on India valitsuse antav rahaline toetus, kuna
krediiti kasutatakse lõpuks impordi tollimaksude korvamiseks, vähendades
sellega India valitsuse tollisissetulekut. Lisaks on FM-kava raames antav
tollimaksu krediit kasulik eksportijale, kuna parandab tema likviidsust.
(60)     Lisaks sõltub FM-kava
juriidiliselt eksporditegevusest ja seepärast peetakse seda konkreetseks ja
tasakaalustatavaks vastavalt algmääruse artikli 4 lõike 4 esimese lõigu
punktile a.
(61)     Kõnealust kava ei saa käsitada
tollimaksu lubatava tagastussüsteemina ega asendamise puhul kasutatava
tagastussüsteemina algmääruse artikli 2 lõike 1 punkti a alapunkti ii
tähenduses. See ei vasta algmääruse I lisa punktis i, II lisas
(tagastussüsteemi määratlus ja eeskirjad) ja III lisas (asendamise puhul
kasutatava tagastussüsteemi määratlus ja eeskirjad) sätestatud rangetele
eeskirjadele. Eksportija ei ole tegelikult kohustatud tollimaksuvabalt
imporditud kaupa tootmisprotsessis tarbima ning krediidisumma arvutamise
aluseks ei ole tegelikult tarbitud sisendid. Lisaks ei ole olemas süsteemi või
menetluskorda, mis kinnitaks, millist toorainet eksporditud kaupade
tootmisprotsessis kasutatakse või kas on esinenud imporditollimaksude
ülemäärast maksmist algmääruse I lisa punkti i ning II ja III lisa tähenduses.
Eksportijal on õigus saada FM-kava alusel toetust sõltumata sellest, kas ta
üldse impordib toorainet. Toetuse saamiseks piisab, kui eksportija lihtsalt
ekspordib kaupu, tõendamata sisendmaterjalide importimist. Seega on FM-kava
alusel õigus abi saada isegi eksportijatel, kes hangivad kogu oma tooraine
kohapeal ega impordi sisendina kasutatavaid kaupu. Veelgi enam, eksportija võib
kasutada FM-kava raames antavat tollimaksu krediiti kapitalikaupade
importimiseks, kuigi kapitalikaupade suhtes ei kohaldata selliseid lubatavaid
tollimaksu tagastamise süsteeme, nagu on sätestatud algmääruse I lisa punktis
i, kuna neid ei tarbita eksporditavate toodete tootmiseks.
e)      Subsiidiumisumma arvutamine
(62)     Tasakaalustava subsiidiumi
summa arvutamisel võeti arvesse subsiidiumi saaja kasu, mida ta läbivaatamise
uurimisperioodi ajal sai ning mis tehti kindlaks taotluse esitaja
raamatupidamisse kantud eksporditehingu toimumise tekkepõhise tulu alusel.
Vastavalt algmääruse artikli 7 lõigetele 2 ja 3 on see subsiidiumisumma
(lugeja) jagatud kogu läbivaatamise uurimisperioodi ekspordikäibega (nimetaja),
sest subsiidium sõltub eksporditegevusest ja selle andmisel ei võetud arvesse
valmistatud, toodetud, eksporditud või transporditud koguseid.
(63)     Läbivaatamise uurimisperioodil
taotluse esitaja puhul kõnealuse kavaga seoses kindlaks tehtud subsiidiumimäär
oli alla 0,1%.
3.6.        Ekspordi krediteerimise kava
(EC-kava)
(64)     Tehti kindlaks, et taotluse
esitaja sai läbivaatamise uurimisperioodil kuni 30. juunini 2011 ekspordi
rahastamise pealt kasu soodsate intressimäärade tõttu. Soodsa intressimäära
kehtestamise õiguslik alus on sätestatud India Reservpanga (RBI) poolt kõikidele
India kommertspankadele suunatud koondringkirjas eksportijatele
ekspordikrediidi kohta ruupiates ja välisvaluutas
DBOD nr DIR. (Exp). BC 07/04.02.02/2009-10.
(65)     1. juulil 2011 vaadati EC-kava
tingimused läbi ja avaldati koondringkirjas eksportijatele ekspordikrediidi
kohta ruupiates ja välisvaluutas DBOD nr DIR. (Exp).BC.04/04.02.002/2011-12.
Läbivaadatud tingimuste kohaselt taotluse esitajale toetust ei antud. Seetõttu
vastavalt baasmääruse artikli 15 lõikele 1 seda kava ei tasakaalustata.
3.7.        Tulumaksuvabastuse kava
(Income Tax Exemption Scheme – ITE-kava)
(66)     Uurimise käigus tehti
kindlaks, et taotluse esitaja läbivaatamise uurimisperioodil ITE-kava alusel
toetust ei saanud. Seepärast leiti, et nimetatud kava edasine analüüs ei ole
käesoleva uurimise seisukohast vajalik.
3.8.        Lääne-Bengali sooduskava 1999
(West Bengal Incentive Scheme 1999 – WBI-kava 1999)
(67)     Lääne-Bengali osariik teeb
toetuse saamise tingimustele vastavatele tööstusettevõtetele soodustusi
mitmesuguste toetuste vormis, sealhulgas müügimaksu ja valmistoodete riikliku
müügimaksu tagastamise vormis, seda tehakse tööstuse arengu soodustamiseks
osariigi majanduslikult vähem arenenud piirkondades.
a)      Õiguslik
alus
(68)     Lääne-Bengali valitsuse
kohaldatava kava üksikasjalik kirjeldus on esitatud Lääne-Bengali valitsuse
kaubandus- ja tööstusministeeriumi 22. juuni 1999. aasta teatises nr 580-CI/H.
b)      Toetuse
saamise kriteeriumid
(69)     Selle kava alusel on õigus
toetust saada ettevõtetel, kes loovad uue tööstusüksuse või laiendavad suuremahuliselt
olemasolevat tööstusüksust majanduslikult vähem arenenud piirkonnas. On olemas
ka pikk nimekiri neist tootmisharudest, milles tegutsevad ettevõtted nende
kavade alusel soodustusi taotleda ei saa (negatiivsete tootmisharude nimekiri).
c)      Praktiline
rakendamine
(70)     Selle kava raames peavad
ettevõtted investeerima majanduslikult vähem arenenud piirkondadesse. Need
piirkonnad, mis esindavad Lääne-Bengali osariigi kindlaid territoriaalüksusi,
klassifitseeritakse vastavalt nende majanduslikule arengule erinevatesse
kategooriasse ning osariigi arenenud piirkondade osalemine sooduskavades ei ole
lubatud. Soodustuste summa kindlaksmääramise peamisteks kriteeriumiteks on
investeeringu suurus ja piirkond, kus ettevõte praegu või tulevikus asub.
d)      Järeldus
(71)     Selle kava raames antakse
subsiidiume algmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti ii ja artikli 3
lõike 2 tähenduses. Kava kujutab endast Lääne-Bengali valitsuse finantstoetust,
sest pakutud soodustused, antud juhul müügimaksu ja valmistoodete riikliku
müügimaksu tagastamine, vähendavad maksutulu, mida valitsus muidu saaks. Lisaks
sellele toovad need soodustused ettevõttele kasu, parandades selle
finantsolukorda, kuna maksud, mis tuleks muidu tasuda, jäävad maksmata.
(72)     Veel enam, see kava on regionaalselt
eristav algmääruse artikli 4 lõike 2 punkti a ja artikli 4 lõike 3 tähenduses,
sest on kättesaadav ettevõtetele, kes on investeerinud kindlaksmääratud
geograafilistesse piirkondadesse, mis kuuluvad asjaomase osariigi
jurisdiktsiooni alla. Kava ei ole kättesaadav ettevõtetele, mis asuvad neist
piirkondadest väljaspool, ning lisaks on toetuse suurus piirkonniti erinev.
(73)     Seepärast on WBI-kava 1999
tasakaalustatav.
e)      Subsiidiumisumma arvutamine
(74)     Subsiidiumi suurus arvutati
müügimaksu ja valmistoodete riikliku müügimaksu summa alusel, mis oleks
tavajuhul läbivaatamise uurimisperioodi jooksul maksmisele kuulunud, kuid mis
jäeti mainitud kava raames maksmata. Kooskõlas algmääruse artikli 7 lõikega 2
jaotati subsiidiumisumma (lugeja) läbivaatamise uurimisperioodi kogukäibele
(nimetaja), sest subsiidium ei sõltu ekspordist ning seda ei antud valmistatud,
toodetud, eksporditud või transporditud koguse põhjal. Saadud
subsiidiumimääraks saadi 1,4%.
3.9.        Tasakaalustatavate
subsiidiumide summad
(75)     Taotluse esitaja puhul on
algmääruse kohaselt määratletud tasakaalustatavate subsiidiumide suurus kokku ad
valorem 8,7%. Nimetatud subsiidiumisumma ületab algmääruse artikli 14
lõikes 5 nimetatud de minimis läve.
(76)     Käesolevas menetluses kindlaks
tehtud subsideerimise tase taotluse esitaja puhul on järgmine:
 KAVAD || DEPB-kava || EPCG-kava || FM-kava || WBI-kava || Kokku
 Dhunseri Tea & Petrochem || 6,7% || 0,6% || < 0,1% || 1,4% || 8,7%
(77)     Seepärast leitakse, lähtudes
algmääruse artiklist 19, et subsideerimine jätkus läbivaatamise uurimisperioodil.
3.10.      Subsideerimisega seotud
muutunud asjaolude püsivus
(78)     Vastavalt algmääruse artikli 19
lõikele 4 kontrolliti, kas muutunud asjaolusid võib põhjendatult pidada
püsivaks.
(79)     Tehti kindlaks, et
läbivaatamise uurimisperioodil sai taotluse esitaja jätkuvalt India valitsuselt
tasakaalustatavaid subsiidiume. Käesoleva läbivaatamise käigus tuvastatud
subsiidiumi määr on aga märkimisväärselt madalam viimati toimunud uurimise
käigus kindlaks tehtust. Veel tehti kindlaks, et eespool põhjenduses 7
kirjeldatud muutused, millele taotluse esitaja osutas, olid tõepoolest aset
leidnud. Taotluse esitaja ei saa läbivaatamise uurimisperioodil enam kasu
EOU-kava alusel (nagu on kirjeldatud eespool põhjenduses 41).
(80)     Veel tehti kindlaks, et
taotluse esitajale läbivaatamise uurimisperioodil enim kasu toonud kava (st
DEBP-kava) alusel katkestati soodustuste maksmine 30. septembril 2011 ja
taotluse esitaja kasutab praegu ühte teist kava (st tollimaksu tagastamise
kava), mida ta läbivaatamise uurimisperioodil ei kasutanud. Seega on ilmselge,
et läbivaatamise uurimisperioodil valitsenud olukord ei ole püsivat laadi, sest
juba vahepeal on toimunud olulisi muutusi.
(81)     Seega jõuti järeldusele, et
osalise vahepealse läbivaatamise uurimine tuleks lõpetada kehtivaid
tasakaalustavaid meetmeid muutmata. Taotluse esitajat ja teisi asjaomaseid
isikuid teavitati asjaoludest ja kaalutlustest, mille põhjal kavatseti teha
ettepanek uurimise lõpetamiseks,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Muu hulgas Indiast pärit ja praegu CN-koodi 3907 60 20
alla kuuluva polüetüleentereftalaadi impordi suhtes kohaldatavate
tasakaalustavate meetmete osaline vahepealne läbivaatamine lõpetatakse
kehtivaid meetmeid muutmata.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast
selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               ELT L 188, 18.7.2009, lk 93.
[2]               EÜT L 301, 30.11.2000, lk 1.
[3]               ELT L 266, 11.10.2005, lk 1.
[4]               ELT L 59, 27.2.2007, lk 34.
[5]               ELT L 340, 19.12.2008, lk 1.
[6]               ELT C 335, 11.12.2010, lk 7.
[7]               EÜT L 301, 30.11.2000, lk 21.
[8]               ELT L 343, 22.12.2009, lk 51.
[9]               ELT L 266, 11.10.2005, lk 10.
[10]             ELT L 59, 27.2.2007, lk 1.
[11]             ELT C 335, 11.12.2010, lk 6.
[12]             ELT L 266, 11.10.2005, lk 62.
[13]             ELT C 102, 2.4.2011, lk 15.
[14]             ELT C 102, 2.4.2011, lk 18.