Tähtis õiguslik teade

|

52006PC0510

Ettepanek: Nõukogu otsus geneetiliselt muundatud maisi (Zea mays L. liin T25) kasutamise ja müügi ajutise keelustamise kohta Austrias vastavalt direktiivile 2001/18/EÜ (Ainult saksakeelne tekst on autentne)  /* KOM/2006/0510 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 9.10.2006KOM(2006) 510 lõplikEttepanek:NÕUKOGU OTSUSgeneetiliselt muundatud maisi (Zea mays L. liin T25) kasutamise ja müügi ajutise keelustamise kohta Austrias vastavalt direktiivile 2001/18/EÜ(Ainult saksakeelne tekst on autentne)(komisjoni esitatud)SELETUSKIRI1. Geneetiliselt muundatud maisiliigi Zea mays L. liin T25 turuleviimine lubati vastavalt komisjoni otsusele direktiivi 90/220/EMÜ C osas ning Prantsusmaa ametisutused andsid nõusoleku kõnealuse geneetiliselt muundatud organismi (GMO) turuleviimiseks.2. Seejärel teavitas Austria direktiivi 90/220/EMÜ artikli 16 kohaselt komisjoni oma otsusest keelustada ajutiselt maisi Zea mays L. liin T25 turuleviimine või seda piirata, ning tõi välja selle otsuse põhjused.3. Peeti nõu taimede teaduskomiteega, kes leidis oma arvamuses, et Austria esitatud teave ei sisaldanud uusi asjakohaseid teaduslikke tõendeid, mida ei oldud arvestatud nendest GMOdest tuleneva ohu esialgsel hindamisel ja mis annaksid põhjust Zea mays L. liin T25 suhtes esialgselt tehtud otsuse läbivaatamiseks.4. Nõukogu direktiiv 90/220/EMÜ tunnistati kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2001/18/EÜ geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise kohta.[1]5. Jaanuaris 2004 palus komisjon Austrial oma kaitseklausli uue õigusliku raamistiku kohaselt üle vaadata ja vajaduse korral see uuesti direktiivi 2001/18/EÜ raames ära märkida.6. Direktiivi 2001/18/EÜ artikli 23 kohaselt esitas Austria komisjonile lisateabe oma olevasoleva kaitseklausli meetmete toetuseks.7. Direktiivi 2001/18/EÜ artikli 23 kohaselt peab komisjon sellistel asjaoludel tegema otsused direktiivi artikli 30 lõikes 2 sätestatud korras, mille suhtes kohaldatakse otsust 1999/468/EÜ.8. Direktiivi 2001/18/EÜ artikli 28 lõike 1 kohaselt peeti nõu Euroopa Toiduohutusametiga (EFSA), mis asutati Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 178/2002,[2] mille kohaselt vastavad teaduskomiteed asendati Euroopa Toiduohutusametiga, ning viimane järeldas oma 8. juuli 2004. aasta arvamuses,[3] et Austria esitatud teave ei sisaldanud uusi asjakohaseid teaduslikke tõendeid, mis muudaksid kehtetuks maisi Zea mays L. liin T25 keskkonnaohu hindamise ja oleksid põhjenduseks selle GMO keelustamisele Austrias.9. Komisjoni otsuse eelnõu, milles paluti Austrial tunnistada kehtetuks oma kaitseklausel, esitati seetõttu nõukogu otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõike 2 kohaselt arvamuse saamiseks direktiivi 2001/18/EÜ artikli 30 alusel moodustatud komiteele.10. Komitee ei esitanud pärast seda, kui 29. novembril 2004 tema poole pöörduti, oma arvamust kaitseklausli kohta, mis tähendab, et komisjon peab nõukogu otsuse 1999/486/EÜ artikli 5 lõike 4 kohaselt esitama viivitamata nõukogule ettepaneku võetavate meetmete kohta ja teavitama Euroopa Parlamenti.11. Nõukogu otsuse 1999/486/EÜ artikli 5 lõike 6 kohaselt väljendas keskkonnanõukogu 24. juuni 2005 kvalifitseeritud häälteenamusega oma vastuseisu ettepanekule, milles paluti Austrial tunnistada kehtetuks oma kaitseklausli meetmed, ning nimetatud lõike kohaselt peab komisjon ettepaneku uuesti läbi vaatama.12. Nõukogu teatas oma avalduses, et „geneetiliselt muundatud maisiliigi […] T25 turuleviimisega seotud riiklike kaitsemeetmete suhtes valitseb endiselt ebakindlus”, ning kutsus komisjoni üles „koguma kõnealuse GMO kohta täiendavaid tõendeid ja hindama, kas [Austria] võetud meede, mille eesmärk oli ajutise ettevaatusabinõuna peatada [kõnealuse toote] turuleviimine, on õigustatud ning kas kõnealuse organismi lubamine vastab endiselt direktiivi 2001/18/EÜ ohutusnõuetele”.13. Novembris 2005 küsiti EFSAlt, kas on teadulikku põhjust arvata, et maisi Zea mays L. liin T25 jätkuv turuleviimine võiks loa andmise tingimusi täites mõjuda kahjulikult inimeste tervisele või keskkonnale, ning eelkõige paluti EFSAl arvesse võtta võimalikku uut teaduslikku teavet, mis on saadud pärast kõnealuste GMOde ohutust hindavaid eelmisi teaduslikke arvamusi.14. Pärast Austria taotluses esitatud tõendite uurimist leidis EFSA oma 29. märtsi 2006. aasta arvamuses (avaldatud 11. aprillil 2006),[4] et praegu olemasolevad teaduslikud tõendid ei toeta Austria väiteid ja otsustas, et ei ole alust arvata, et maisi T25 jätkuv turuleviimine võiks vastavate nõusolekute tingimusi täites mõjuda kahjulikult inimeste ja loomade tervisele või keskkonnale.15. Nõukogu otsuse 1999/486/EÜ artikli 5 lõike 6 kohaselt võib komisjon seega esitada nõukogule muudetud ettepaneku, taasesitada oma ettepaneku või esitada seadusandliku ettepaneku asutamislepingu alusel.16. Võttes arvesse nõukogu 24. juuni 2005. aasta avaldust ja pidanud uuesti aru EFSAga selgub kolmandat korda, et teadusliku hinnangu kinnitusel ei ole põhjust arvata, et maisi Zea mays L. liin T25 jätkuv turuleviimine võiks mõjuda kahjulikult inimeste ja loomade tervisele või keskkonnale. Seetõttu leiab komisjon, et ettepanekut ei oleks vaja muuta ja esitab selle nõukogu otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõike 6 kohaselt taas nõukogule.Ettepanek:NÕUKOGU OTSUSgeneetiliselt muundatud maisi ( Zea mays L. liin T25) kasutamise ja müügi ajutise keelustamise kohta Austrias vastavalt direktiivile 2001/18/EÜ(Ainult saksakeelne tekst on autentne) (EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/18/EÜ geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise ja nõukogu direktiivi 90/220/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta,[5] eriti selle artikli 23 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekutning arvestades järgmist:(1) Komisjoni 22. aprilli 1998. aasta otsusega 98/293/EÜ (geneetiliselt muundatud maisi ( Zea mays L. liin T25) turuleviimise kohta vastavalt nõukogu direktiivile 90/220/EMÜ)[6] otsustati anda nõusolek kõnealuse toote turuleviimiseks.(2) Prantsusmaa ametiasutused andsid vastava nõusoleku 3. augustil 1998.(3) Vastavalt direktiivi 2001/18/EÜ (millega asendati direktiiv 90/220/EMÜ[7]) artikli 35 lõikele 1 kohaldatakse nende geneetiliselt muundatud organismide turuleviimise taotluste suhtes, mille menetlemine ei olnud lõpetatud 17. oktoobriks 2002, direktiivi 2001/18/EÜ sätteid.(4) Austria teavitas 8. mail 2000 komisjoni oma otsusest keelustada ajutiselt maisi Zea mays L. T25 kasutamine ja müük ning põhjendas seda direktiivi 90/220/EMÜ artikli 16 lõike 1 kohaselt.(5) Taimede teaduskomitee leidis 20. juulil 2001, et Austria esitatud teave ei sisaldanud uusi asjakohaseid teaduslikke tõendeid, mida ei oldud arvestatud toimiku esialgsel hindamisel ja mis annaksid põhjust selle toote suhtes esialgselt tehtud otsuse läbivaatamiseks.(6) 9. jaanuaril 2004 ning 9. ja 17. veebruaril 2004 esitas Austria komisjonile lisateavet oma riiklike meetmete toetamiseks seoses liini T25 maisiga.(7) Direktiivi 2001/18/EÜ artikli 28 lõike 1 kohaselt pidas komisjon nõu Euroopa Toiduohutusametiga (EFSA), mis asutati Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 178/2002,[8] mille kohaselt vastavad teaduskomiteed asendati Euroopa Toiduohutusametiga.(8) EFSA leidis 8. juulil 2004,[9] et Austria esitatud teave ei sisaldanud uusi teaduslikke tõendeid, mis oleksid muutnud kehtetuks liini T25 maisi keskkonnaohu hinnangu ning õigustanud kõnealuse toote kasutamise ja müügi keelustamist Austrias.(9) Kuna kõnealustel asjaoludel ei ole põhjust arvata, et see toode ohustaks inimeste tervist või keskkonda, esitas komisjon 29. novembril 2004 vastavalt direktiivi 2001/18/EÜ artikli 30 lõikes 2 osutatud korrale sama direktiivi artikli 30 alusel moodustatud komiteele otsuse eelnõu, milles paluti Austrial tunnistada kehtetuks oma ajutise kaitseklausli meetmed.(10) Kuna komitee ei esitanud oma arvamust nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsuse 1999/468/EÜ (millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused)[10] artikli 5 lõike 4 kohaselt, esitas komisjon nõukogule ettepaneku võetavate meetmete kohta.(11) Kooskõlas nõukogu otsuse 1999/486/EÜ artikli 5 lõikega 6 lükkas nõukogu 24. juuni 2005 ettepaneku kvalifitseeritud häälteenamusega tagasi.(12) Nõukogu teatas oma avalduses, et „geneetiliselt muundatud maisiliigi […] T25 turuleviimisega seotud riiklike kaitsemeetmete suhtes valitseb endiselt ebakindlus”, ning kutsus komisjoni üles „koguma kõnealuse GMO kohta täiendavaid tõendeid ja hindama, kas [Austria] võetud meede, mille eesmärk oli ajutise ettevaatusabinõuna peatada [kõnealuse toote] turuleviimine, on õigustatud ning kas kõnealuse organismi lubamine vastab endiselt direktiivi 2001/18/EÜ ohutusnõuetele”.(13) 2005. aasta novembris küsis komisjon muu hulgas uuesti EFSA arvamust, kas on teaduslikku põhjust arvata, et maisi T25 jätkuv turuleviimine võiks nõusoleku andmise tingimusi täites mõjuda kahjulikult inimeste tervisele või keskkonnale.[11] Eelkõige paluti EFSAl arvesse võtta võimalikku uut teaduslikku teavet, mis on saadud pärast kõnealuse GMO ohutust hindavat eelmist teaduslikku arvamust.(14) Oma 29. märtsi 2006. aasta arvamuses järeldas EFSA, et ei ole põhjust arvata, et T25 maisi turuleviimise jätkamine võiks vastavate nõusolekute tingimusi täites mõjuda kahjulikult inimeste ja loomade tervisele või keskkonnale.(15) Austria peaks seega tunnistama kehtetuks maisiga Zea mays L. T25 seotud kaitseklausli meetmed,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Austria meetmed otsusega 98/293/EÜ turuleviimiseks loa saanud geneetiliselt muundatud maisi kasutamise ja müügi keelustamiseks ei ole direktiivi 2001/18/EÜ artikli 23 sätete kohaselt õigustatud.Artikkel 2Austria võtab käesoleva otsuse järgimiseks vajalikud meetmed hiljemalt 20 päeva pärast selle teatavakstegemist.Artikkel 3Käesolev otsus on adresseeritud Austria Vabariigile.Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja [1] EÜT L 106, 17.4.2001, lk 1.[2] EÜT L 31, 1.2.2002, lk 1. Määrust on viimati muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 575/2006 (ELT L 100, 8.4.2006, lk 3).[3] Geneetiliselt muundatud organismide teaduskomisjoni arvamus komisjoni taotluse suhtes, seoses Austria algatusega direktiivi 2001/18/EÜ artikli 23 kohaselt, EFSA Teataja (2004) 78, lk. 1–13.[4] Geneetiliselt muundatud organismide teaduskomisjoni arvamus komisjoni taotluse suhtes, milles käsitletakse geneetiliselt muundatud kultuure (mais Bt176, mais MON810, mais T25, raps Topas 19/2 ja raps Ms1xRf1), mille suhtes võib vastavalt direktiivi 90/220/EMÜ artiklile 16 rakendada kaitseklauslit, EFSA Teataja (2006) 338, lk 1–15.[5] EÜT L 106, 17.4.2001, lk 1.[6] EÜT L 131, 5.5.1998, lk 30.[7] EÜT L 117, 8.5.1990, lk 15.[8] EÜT L 31, 1.2.2002, lk 1. Määrust on viimati muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 575/2006 (ELT L 100, 8.4.2006, lk 3).[9] Geneetiliselt muundatud organismide teaduskomisjoni arvamus komisjoni taotluse suhtes, seoses Austria algatusega direktiivi 2001/18/EÜ artikli 23 kohaselt, EFSA Teataja (2004) 78, lk 1–13.[10] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[11] Geneetiliselt muundatud organismide teaduskomisjoni arvamus komisjoni taotluse suhtes, milles käsitletakse geneetiliselt muundatud kultuure (mais Bt176, mais MON810, mais T25, raps Topas 19/2 ja raps Ms1xRf1), mille suhtes võib vastavalt direktiivi 90/220/EMÜ artiklile 16 rakendada kaitseklauslit, EFSA Teataja (2006) 338, lk 1–15.


|

52010PC0662

/* KOM/2010/0662 lõplik - COD 2010/0325 */  Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS selliste reisidokumentide nimekirja kohta, mille kasutajal on õigus ületada välispiire ja kuhu võib kanda viisa, ning sellise nimekirja koostamise kohta

	[pic] | EUROOPA KOMISJON |Brüssel 12.11.2010KOM(2010) 662 lõplik2010/0325 (COD)Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUSselliste reisidokumentide nimekirja kohta, mille kasutajal on õigus ületada välispiire ja kuhu võib kanda viisa, ning sellise nimekirja koostamise kohtaSELETUSKIRI1. Ettepaneku taustSchengeni lepingu rakendamise konventsiooni artikli 17 lõike 3 punkti a kohaselt teeb täitevkomitee ka vajalikke otsuseid reisidokumentide kohta, kuhu võib viisa vormistada. Nimetatud sätte alusel võttis täitevkomitee 1998. ja 1999. aastal vastu kaks otsust, milles käsitleti käsiraamatu koostamist dokumentide kohta, kuhu võib kanda viisa (SCH/Com-ex (98)56 ja SCH/Com-ex (99)14), ning koostas seejärel praegu kehtiva tabeli kolmandate riikide kodanike reisidokumentidest, mille alusel antakse viisa ja ületatakse piire. Ühiste konsulaarjuhiste artiklis 11 on loetletud teatavad kriteeriumid, mille alusel tehakse kindlaks, kas reisidokumenti võib kanda viisa. 5. aprillil 2010 tunnistati Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 810/2009 (millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (viisaeeskiri)) kehtetuks Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artikli 17 lõige 3, mis oli otsuste SCH/Com-ex (98)56 ja SCH/Com-ex (99)14 ning ühiste konsulaarjuhiste õiguslikuks aluseks.Nõukogu määruse (EÜ) nr 789/2001 artikli 2 lõikes 1 on sätestatud, et „kõik liikmesriigid edastavad nõukogu peasekretärile muudatused, mida nad soovivad teha … käsiraamatus dokumentide kohta, kuhu võib kinnitada viisa ...”. Sama määruse artiklis 3 on sätestatud, et „nõukogu peasekretariaat vastutab … selliste dokumentide käsiraamatu, kuhu võib kinnitada viisa, … muudetud redaktsioonide ettevalmistamise eest …”. Viisaeeskirjaga tunnistati omakorda kehtetuks ka määrus (EÜ) nr 789/2001.Praegu kehtiv tabel kolmandate riikide kodanike reisidokumentidest, mille alusel antakse viisa ja ületatakse piire (edaspidi „tabel”), koosneb viiest osast:I osa: reisidokumendid, kuhu võib kanda viisa. Tabelisse on kantud kõik reisidokumendid, mida annavad välja kolmandad riigid, kelle kodanike suhtes kohaldatakse viisanõuet, kolmandad riigid, kelle kodanike suhtes ei kohaldata viisanõuet, ja liikmesriigid, kes ei kohalda Schengeni acquis ’d veel täiel määral.II osa: välismaalase passid, mida annavad välja Schengeni riigid ja kuhu võib kanda viisa. Tabelisse on kantud välismaalase reisidokumendid (st välismaalase ja mittekodaniku pass), pagulase reisidokument (28. juuli 1951. aasta Genfi konventsioon) ning kodakondsuseta isiku reisidokument (28. septembri 1954. aasta New Yorgi konventsioon).III osa: rahvusvaheliste organisatsioonide väljaantavate reisidokumentide nimekiri, kuhu on kantud 12 dokumenti.IV osa: dokumentide kogu, mida koostatakse järk-järgult ja mis sisaldab originaalide koopiaid (ei ole kunagi koostatud).V osa: teave fiktiivsete passide kohta.Tabelit ajakohastatakse korrapäraselt nõukogu peasekretariaadile saadetavate liikmesriikide teatiste alusel. Tabeli konsolideeritud versioon avaldatakse üldjuhul üks kord aastas.Tabelil on kaks eesmärki: see võimaldab piirikontrolliasutustel kontrollida seda, kas konkreetset dokumenti tunnustatakse välispiiride ületamisel, ning konsulaartöötajatel seda, kas kõik ühist viisapoliitikat kohaldavad liikmesriigid tunnustavad konkreetset dokumenti sellisena, kuhu võib kinnitada viisakleebise. Viisakleebisega väljaantud viisa territoriaalne kehtivus peab vastama reisidokumenti tunnustavate liikmesriikide territooriumile, st kui liikmesriik ei tunnusta konkreetset reisidokumenti, ei saa selle kasutaja kõnealuse liikmesriigi territooriumile siseneda. Eeskirjad sellises olukorras viisa andmise kohta on sätestatud viisaeeskirja artikli 25 lõikes 3.Schengeni piirieeskirjade artikli 5 lõike 1 punkti a kohaselt peab kolmandate riikide kodanikel olema „kehtiv reisidokument või -dokumendid, mis lubavad neil piiri ületada”.Ettepaneku põhjused ja eesmärgidKehtivat reisidokumentide tabelit, mis on koostatud siis, kui Schengeni koostöö tugines valitsustevahelistele otsustele, on vaja kohandada Euroopa Liidu institutsioonilise ja õigusliku raamistikuga. Viisapoliitikat ning välispiiridel isikute kontrollimisel järgitavaid norme ja korda käsitlevate Schengeni sätete õiguslikuks aluseks on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 77 lõike 2 punktid a ja b.Teatavates viisaeeskirja sätetes viidatakse sellele, et liikmesriigid võivad, kuid ei pruugi tunnustada kolmandate riikide väljaantavaid reisidokumente. Schengeni piirieeskirjades on vaid üks kaudne viide sellele, et liikmesriigid võivad, kuid ei pruugi tunnustada välispiire ületada soovivate kolmandate riikide kodanike reisidokumente. Kehtivas tabelis loetletakse ka dokumendid, mille kasutajal on õigus ületada välispiire.Kolmandate riikide väljaantavate reisidokumentide nimekirju ei vaadata praegu korrapäraselt läbi. Seepärast ei pea liikmesriigid teatama nimekirja kantud dokumentide tunnustamise ja nende tunnustamata jätmise kohta tehtud otsustest. See tekitab õiguslikku ebakindlust teatavate reisidokumentide kasutajatele, kellele võidakse keelata sisenemine liikmesriikide territooriumile või kellele on antud piiratud territoriaalse kehtivusega viisa, mis võimaldab neil reisida ainult liikmesriikidesse, kes tunnustavad nende reisidokumenti. Tabelisse kantud märge reisidokumendi tunnustamata jätmise kohta ei tulene sageli asjaomase liikmesriigi teadlikust otsusest jätta reisidokument tunnustamata, vaid tema suutmatusest võtta asjaomase reisidokumendi suhtes seisukoht.Kuna reisidokumentide tunnustamine kuulub liikmesriikide ainupädevusse, ei ole võimalik kehtestada eeskirju reisidokumentide tunnustamise ühtlustamiseks. Seega kehtestatakse käesoleva ettepanekuga ainult kord, millega tagatakse kolmandate riikide väljaantavate reisidokumentide nimekirja pidev ajakohastamine, ja keskne kord selliste reisidokumentide koordineeritud tehniliseks hindamiseks. Ettepanekuga tagatakse ka teave otsuste kohta, mida liikmesriigid teevad nimekirja kantud reisidokumentide tunnustamise ja nende tunnustamata jätmise kohta. Ettepanekuga lubatakse teavet vahetada ka nõuandekomitee raames, et jõuda liikmesriikide hulgas ühisele seisukohale konkreetse reisidokumendi tunnustamise või tunnustamata jätmise suhtes.2. Ettepaneku õiguslik külgEttepaneku eesmärk on kehtestada kord, millega tagatakse kolmandate riikide väljaantavate reisidokumentide nimekirja pidev ajakohastamine, ja keskne kord selliste reisidokumentide koordineeritud tehniliseks hindamiseks. Samuti soovitakse ettepanekuga tagada teave otsuste kohta, mida liikmesriigid teevad kõnealuste reisidokumentide tunnustamise ja nende tunnustamata jätmise kohta. Reisidokumentide nimekirja ülesehitust on ajakohastatud ja see on seotud määrusega (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud.Tabel sisaldab teavet nii reisidokumentide kohta, mida annavad välja liikmesriigid, kes ei kohalda Schengeni acquis ’d, kui ka selliste reisidokumentide kohta, mida annavad liikmesriigid kolmandate riikide kodanikele, 28. juuli 1951. aasta pagulasseisundi konventsiooni alusel pagulastele ja 28. septembri 1954. aasta kodakondsuseta isikute seisundi konventsiooni alusel kodakondsuseta isikutele. Tabel sisaldab teavet ka reisidokumentide kohta, mida annavad välja rahvusvahelised organisatsioonid (näiteks ÜRO, EL, NATO ja Rahvusvaheline Punase Risti Komitee).Ettepanekus on viidatud ka viisaeeskirja sätetele, milles käsitletakse kohalikku Schengeni koostööd (artikkel 48). Nimelt on artikli 48 lõike 1 punktis c sätestatud kohustus koostada ammendav nimekiri asukohariigi väljaantavatest reisidokumentidest. Ka see võimaldab andmeid ajakohastada.Ettepanek ei sisalda kehtiva tabeli V osa „Teave fiktiivsete passide kohta”. Tunnustamata jäetud fiktiivsete reisidokumentide nimekirja ei saa pidada ammendavaks ja seega ei anna see erilist lisaväärtust.Ettepaneku õiguslik alus on ELi toimimise lepingu artikli 77 lõige 2, kuna see on nõukogu 20. mai 1999. aasta otsuse 1999/436/EÜ (millega määratakse kooskõlas Euroopa Ühenduse asutamislepingu ja Euroopa Liidu lepingu asjakohaste sätetega kindlaks iga Schengeni acquis ’d moodustava sätte või otsuse õiguslik alus)[1] C lisa artikli 4 kohaselt Schengeni täitevkomitee otsuste SCH/Com-ex (98)56 ja SCH/Com-ex (99)14 õiguslik alus ELis.Ettepanekuga lihtsustatakse (ELi ja liikmesriikide) ametiasutuste haldusmenetlusi. Keskse korra kehtestamisega nõuandekomitee vormis, kes võib teostada kolmandate riikide väljaantavate reisidokumentide tehnilist hindamist ja hinnata nende turvalisuse taset, jagatakse kohustusi, kuna selliste hindamiste tulemused esitatakse kõikidele liikmesriikidele ja selle kaudu välditakse kattuvat tegevust.Ettepaneku vastuvõtmisega kaasneb seniste õigusaktide kehtetuks tunnistamine.3. Konsulteerimine huvitatud isikutegaKomisjoni töötajad korraldasid reisidokumentide tabeli läbivaatamise küsimuses 3. oktoobril 2008 ekspertide kohtumise, milles osalesid 23 liikmesriigi eksperdid.Liikmesriigid tegid ettepaneku koostada õigusakt, millega:o kehtestatakse kord, millega oleks tagatud kolmandate riikide väljaantavate dokumentide kohta tehtud kannete ajakohasus;o kehtestatakse liikmesriikide jaoks keskne kord, mille raames teostatakse kolmandate riikide väljaantavate reisidokumentide tehnilist hindamist eesmärgiga toetada liikmesriikide otsuste tegemist reisidokumentide tunnustamise küsimuses;o kehtestatakse kord, millega pannakse liikmesriikidele kohustus teatada otsustest, mida tehakse nimekirja kantud reisidokumentide kohta;o nähakse võimaluse korral ette ühtne seisukoht reisidokumentide tüüpiliste liikide kohta (tava-, diplomaatiline, teenistus-, ameti- ja eripass);o võetakse tabeli koostamisel aluseks nõukogu 15. märtsi 2001. aasta määruse (EÜ) nr 539/2001 (milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud) I ja II lisa;o säilitatakse tabeli praegune ülesehitus, kuid sellest jäetakse välja V osa;o tagatakse, et komisjon loob elektroonilise andmebaasi ja haldab seda. Elektrooniline andmebaas peaks sisaldama kõikide nimekirja kantud reisidokumentide näidiseid.Käesolevas komisjoni ettepanekus on arvesse võetud kõiki ekspertide ettepanekuid, välja arvatud ettepanekut ühtlustada reisidokumentide tunnustamist senisest enam, kuna seda ei võimalda eespool nimetatud õiguslikud piirangud, ja ettepanekut luua kõikide reisidokumentide näidiseid sisaldav elektrooniline andmebaas. Kuigi komisjon toetab viimati nimetatud ettepanekut, on ta seisukohal, et kehtiva reisidokumentide tabeli peamiseks probleemiks on see, et kolmandate riikide väljaaantavate dokumentide kohta tehtavaid kandeid ei ajakohastata korrapäraselt ja et liikmesriikide suutmatus otsustada reisidokumentide tunnustamise üle avaldab negatiivset mõju tegevustasandil (eelkõige ühtsete viisade väljaandmisele). Seega tuleks nimetatud probleemide lahendamiseks esmajärjekorras luua vajalikud kanalid ja kehtestada menetlused. Kuna andmebaasi loomine on aja- ja ressursimahukas, viivitaks see tõsisemaid probleeme lahendava õigusakti vastuvõtmist. Pikas perspektiivis saaks luua koostoime Euroopa arhiveerimissüsteemiga FADO (elektrooniline süsteem, mis on loodud ühismeetmega 98/700/JSK võltsitud ja ehtsaid dokumente käsitleva teabe vahetamiseks ning mida haldab nõukogu peasekretariaat), kuna sellele saab liita juurde reisidokumentide elektroonilise tabeli teatavad osad (näiteks reisidokumentide näidised), vältides sel viisil kattuvat tegevust. Komisjoni ettepaneku kohaselt on reisidokumentide nimekiri ja selle edasised ajakohastamised elektrooniliselt kättesaadavad CIRCA andmebaasis.Komisjoni töötajad koostasid 2008. aasta oktoobris korraldatud ekspertide kohtumise jaoks koosolekudokumendi, milles esitasid liikmesriikide ekspertidele kaalumiseks mitu võimalust.Otsustati kehtestada õigusakt, millega nähakse ette kord, mille abil koostatakse reisidokumentide nimekiri, mida ajakohastatakse pidevalt nii kolmandate riikide väljaantavate dokumentide kui ka liikmesriikide otsuste osas, mida nad teevad selliste dokumentide tunnustamise ja tunnustamata jätmise kohta. Õigusakti eesmärk on edendada ühtlustamist ja säilitada samal ajal liikmesriikide ainupädevus reisidokumentide tunnustamise küsimuses.4. Mõju hindamineArvestades ettepaneku eesmärke, nimelt kohandada kehtivat reisidokumentide tabelit Euroopa Liidu institutsioonilise ja õigusliku raamistikuga, tõhustada kehtivat süsteemi ja kehtestada raamistik liikmesriikide otsuste kohta teabe vahetamiseks, ei ole mõju hindamine vajalik.5. Proportsionaalsuse ja subsidiaarsuse põhimõttedReisidokumentide tabel on piire ja viisasid reguleeriva Schengeni acquis ’ lahutamatu osa. Ettepaneku eesmärk on kohandada kehtivat reisidokumentide tabelit Euroopa Liidu institutsioonilise ja õigusliku raamistikuga, tõhustada kehtivat süsteemi ja kehtestada raamistik liikmesriikide otsuste kohta teabe vahetamiseks.6. Õigusakti valikReisidokumentide tunnustamine on liidu kehtivate õigusaktide (näiteks Schengeni piirieeskirjade ja viisaeeskirja) rakendamise seisukohalt äärmiselt vajalik: see on lahutamatult seotud Schengeni acquis ’ nende sätete kohaldamisega, milles käsitletakse välispiiridel teostatavaid isikukontrolle ja lühiajaliste viisade väljaandmist. Arvestades liikmesriikide ainupädevust reisidokumentide tunnustamise küsimuses, saab õigusaktiks olla Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus, kuna selles piirdutakse vaid reisidokumentide tabeli läbivaatamise ja ajakohastamisega.7. Mõju eelarveleKavandatud otsusel ei ole mõju Euroopa Liidu eelarvele.2010/0325 (COD)Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUSselliste reisidokumentide nimekirja kohta, mille kasutajal on õigus ületada välispiire ja kuhu võib kanda viisa, ning sellise nimekirja koostamise kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 77 lõiget 2,võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,olles edastanud seadusandliku akti eelnõu riikide parlamentidele,toimides seadusandliku tavamenetluse kohaseltning arvestades järgmist:1.  14. juuni 1985. aasta Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni[2] artikli 17 lõike 3 punkti a alusel on otsustega SCH/Com-ex (98)56[3] ja SCH/Com-ex (99)14[4] ette nähtud selliste reisidokumentide käsiraamat, mille kasutajal on õigus ületada välispiire ja kuhu võib kanda viisa. Nimetatud otsuseid tuleks kohandada Euroopa Liidu institutsioonilise ja õigusliku raamistikuga.2.  Kolmandate riikide väljaantavate reisidokumentide nimekirjad tuleks korrapäraselt läbi vaadata tagamaks, et viisataotlusi menetlevatel ja piirikontrolli teostavatel liikmesriikide ametiasutustel oleks täpne teave kolmandate riikide kodanike reisidokumentide kohta. Teabevahetust liikmesriikide vahel seoses väljaantavate reisidokumentide ja nende tunnustamisega liikmesriikides ning kogu nimetatud teabe kättesaadavaks tegemist avalikkusele tuleks ajakohastada ja tõhustada.3.  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määruse (EÜ) nr 810/2009 (millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri)[5] artikli 48 lõike 1 punkti c kohaselt tuleks ammendav nimekiri asukohariigi väljaantavatest reisidokumentidest koostada kohaliku Schengeni koostöö raames.4.  Tuleks kehtestada kord, millega oleks tagatud reisidokumentide nimekirja pidev ajakohastamine ja mis võimaldaks nimekirja kantud reisidokumente vajaduse korral ühiselt tehniliselt hinnata, ning näha liikmesriikidele ette kohustus teatada otsustest, mida tehakse selliste dokumentide tunnustamise ja tunnustamata jätmise kohta.5.  Selleks et lubada reisidokumentide kasutajatel ületada välispiire ja kanda sellistesse dokumentidesse viisa, vastutavad liikmesriigid reisidokumentide tunnustamise eest ja peaksid ka edaspidi jääma selle eest vastutama.6.  Liikmesriigid peaksid teatama kõikidest reisidokumentide tunnustamisega seotud otsustest ja püüdma ühtlustada eri liiki reisidokumentide kohta tehtud otsuseid.7.  Käesoleva otsuse rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused[6].8.  Islandi ja Norra puhul kujutab käesolev otsus endast nende Schengeni acquis ’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahel sõlmitud lepingu (viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis ’ sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises)[7] tähenduses, mis kuuluvad nimetatud lepingu teatavaid rakenduseeskirju käsitleva nõukogu 17. mai 1999. aasta otsuse 1999/437/EÜ[8] artikli 1 punktides A, B ja C osutatud valdkonda.9.  Šveitsi puhul kujutab käesolev otsus endast nende Schengeni acquis ’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepingu (Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis ’ sätete rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega)[9] tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ artikli 1 punktides A, B ja C osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavaid punkte tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2008/146/EÜ[10] artikliga 3.10.  Liechtensteini puhul kujutab käesolev otsus endast nende Schengeni acquis ’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahel allakirjutatud protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis ’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ artikli 1 punktides A, B ja C osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavaid punkte tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2008/261/EÜ[11] artikliga 3.11.  Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva õigusakti vastuvõtmisel, mistõttu see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Arvestades, et käesolev õigusakt põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu V jaotise alusel Schengeni acquis ’l, otsustab Taani kõnealuse protokolli artikli 5 kohaselt kuue kuu jooksul pärast käesoleva õigusakti vastuvõtmist nõukogus, kas ta rakendab seda oma siseriiklikus õiguses.12.  Käesolev otsus kujutab endast nende Schengeni acquis ’ sätete edasiarendamist, milles Ühendkuningriik ei osale vastavalt nõukogu 29. mai 2000. aasta otsusele 2000/365/EÜ (Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis ’ sätetes)[12]. Seetõttu ei osale Ühendkuningriik otsuse vastuvõtmisel, see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.13.  Käesolev otsus kujutab endast nende Schengeni acquis ’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale vastavalt nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsusele 2002/192/EÜ (Iirimaa taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis ’ sätetes)[13]. Seetõttu ei osale Iirimaa käesoleva otsuse vastuvõtmisel, see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.14.  Küprose puhul kujutab käesolev otsus endast õigusakti, mis põhineb Schengeni acquis ’l või on sellega seotud muul viisil 2003. aasta ühinemisakti artikli 3 lõike 2 tähenduses.15.  Käesolev otsus põhineb Schengeni acquis ’l või on sellega seotud muul viisil 2005. aasta ühinemisakti artikli 4 lõike 2 tähenduses,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Sisu ja reguleerimisala16.  Käesoleva otsusega kehtestatakse selliste reisidokumentide nimekiri, mille kasutajal on õigus ületada välispiire ja kuhu võib kanda viisa (edaspidi „reisidokumentide nimekiri”), ning sellise nimekirja koostamise kord.17.  Käesolevat otsust kohaldatakse selliste reisidokumentide suhtes nagu pass (tava-, diplomaatiline, teenistus-, ameti- ja eripass), tagasipöördumistunnistus, pagulase ja kodakondsuseta isiku reisidokument, rahvusvahelise organisatsiooni väljaantud reisidokument ning reisiluba.Artikkel 2Reisidokumentide nimekirja koostamine18.  Reisidokumentide nimekirja koostab komisjon, kasutades selleks liikmesriikide abi ja tuginedes kohaliku Schengeni koostöö raames kogutud teabele, nagu on sellele viidatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määruse (EÜ) nr 810/2009 (millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri) artikli 48 lõike 1 punktis c.19.  Reisidokumentide nimekiri koostatakse artikli 7 lõikes 2 sätestatud korras.Artikkel 3Nimekirja ülesehitus20.  Nimekiri koosneb kolmest osast.21.  I osa koosneb reisidokumentidest, mida annavad välja nõukogu 15. märtsi 2001. aasta määruse (EÜ) nr 539/2001 (milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud)[14] I ja II lisas loetletud kolmandad riigid ja territoriaalüksused.22.  II osa koosneb järgmistest Euroopa Liidu liikmesriikide väljaantavatest reisidokumentidest:a) kolmandate riikide kodanikele antavad reisidokumendid;b) ÜRO 28. juuli 1951. aasta pagulasseisundi konventsiooni alusel pagulastele antavad reisidokumendid;c) ÜRO 28. septembri 1954. aasta kodakondsuseta isikute seisundi konventsiooni alusel kodakondsuseta isikutele antavad reisidokumendid;d) reisidokumendid, mida Ühendkuningriik annab Briti kodanikele, kes ei ole Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi kodanikud liidu õiguse tähenduses.23.  III osa koosneb rahvusvaheliste organisatsioonide väljaantavatest dokumentidest.24.  Teatava reisidokumendi nimekirja kandmisel hõlmatakse üldjuhul kõik seda liiki kehtivad reisidokumendid.25.  Kui kolmas riik ei anna välja konkreetset liiki reisidokumenti, tehakse nimekirja märge „ei anta välja”.Artikkel 4Nimekirja kantud reisidokumentide tunnustamisest ja tunnustamata jätmisest teatamine26.  Liikmesriik teatab komisjonile ühe kuu jooksul alates artikli 2 lõikes 1 nimetatud nimekirja avaldamisest, milliseid reisidokumente ta tunnustab ja millised jätab tunnustamata.27.  Ühtse seisukoha kujundamiseks vahetavad liikmesriigid artikli 7 lõikes 1 nimetatud komitee raames teavet konkreetsete reisidokumentide tunnustamise ja tunnustamata jätmise põhjuste kohta.28.  Liikmesriik teatab komisjonile igast muutusest, mida tehakse seoses varasema otsusega konkreetse reisidokumendi tunnustamise või tunnustamata jätmise kohta.Artikkel 5Uued väljaantavad reisidokumendid29.  Liikmesriik teatab komisjonile artikli 3 lõike 3 punktides a–c nimetatud uutest reisidokumentidest.30.  Liikmesriik teatab komisjonile uutest reisidokumentidest, mida annavad välja kolmandad riigid, liikmesriigid ja rahvusvahelised organisatsioonid, kellele on viidatud artikli 3 lõikes 2, artikli 3 lõike 3 punktis d ja artikli 3 lõikes 4.31.  Komisjon ajakohastab nimekirja saadud teabe alusel ning palub liikmesriikidel teatada artiklis 4 osutatud otsustest, mida tehakse dokumentide tunnustamise ja nende tunnustamata jätmise kohta.4. Ajakohastatud nimekiri koostatakse artikli 7 lõikes 2 sätestatud korras.Artikkel 6Reisidokumentide tehniliste standardite hindamine32.  Selleks et abistada liikmesriike reisidokumentide tehniliste standardite hindamisel, võib komisjon teostada artikli 7 lõikes 2 sätestatud korras reisidokumentide tehnilist analüüsi.33.  Reisidokumendi tehnilise hindamise tulemused edastatakse liikmesriikidele.Artikkel 7Komiteemenetlus34.  Komisjoni abistab komitee (reisidokumendi komitee).35.  Käesolevale lõikele viitamise korral kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 3 ja 7, võttes arvesse nimetatud otsuse artiklit 8.Artikkel 8Nimekirja avaldamineKomisjon teeb nimekirja, sealhulgas artikli 4 kohaselt esitatud teabe liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks pidevalt ajakohastatava elektroonilise väljaande vahendusel.Artikkel 9Kehtetuks tunnistamineOtsused SCH/Com-ex (98)56 ja SCH/Com-ex (99)14 tunnistatakse kehtetuks.Artikkel 10Jõustumine1. Käesolev otsus jõustub […] päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .2. Käesolevat otsust kohaldatakse alates selle jõustumise kuupäevast, välja arvatud artikkel 9, mida kohaldatakse alates kuupäevast, mil komisjon avaldab artikli 8 kohaselt esmakordselt nimekirja.Artikkel 11Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele kooskõlas aluslepingutega.…[koht], … [kuupäev]Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimelPresident eesistuja [1] EÜT L 176, 10.7.1999, lk 17.[2] EÜT L 239, 22.9.2000, lk 19.[3] EÜT L 239, 22.9.2000, lk 207.[4] EÜT L 239, 22.9.2000, lk 298.[5] ELT L 243, 15.9.2009, lk 1.[6] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[7] EÜT L 176, 10.7.1999, lk 36.[8] EÜT L 176, 10.7.1999, lk 31.[9] ELT L 53, 27.2.2008, lk 52.[10] ELT L 53, 27.2.2008, lk 1.[11] ELT L 83, 26.3.2008, lk 3.[12] EÜT L 131, 1.6.2000, lk 43.[13] EÜT L 64, 7.3.2002, lk 20.[14] EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1.


title: Ettepanek Nõukogu otsus geneetiliselt muundatud maisi (Zea mays L. liin MON 810) kasutamise ja müügi ajutise keelustamise kohta Austrias vastavalt direktiivile 2001/18/EÜ

text:
Tähtis õiguslik teade

|

52005PC0168

Ettepanek nõukogu otsus geneetiliselt muundatud maisi (Zea mays L. liin MON 810) kasutamise ja müügi ajutise keelustamise kohta Austrias vastavalt direktiivile 2001/18/EÜ  /* KOM/2005/0168 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 26.4.2005KOM(2005) 168 lõplikEttepanekNÕUKOGU OTSUSgeneetiliselt muundatud maisi ( Zea mays L. liin MON 810) kasutamise ja müügi ajutise keelustamise kohta Austrias vastavalt direktiivile 2001/18/EÜ(komisjoni esitatud)SELETUSKIRI1. Geneetiliselt muundatud maisi ( Zea mays L. liin MON 810) turuleviimise osas otsustati komisjoni 22. aprilli 1998. aasta otsusega 98/294//EÜ vastavalt nõukogu direktiivile 90/220/EMÜ anda nõusolek kõnealuse toote turuleviimiseks.2. 3. augustil 1998 andsid Prantsusmaa ametiasutused nõusoleku kõnealuse toote turuleviimiseks.3. Vastavalt direktiivi 2001/18/EÜ (millega asendati direktiiv 90/220/EMÜ) artikli 35 lõikele 1 kohaldatakse nende geneetiliselt muundatud organismide turuleviimise taotluste suhtes, mille menetlemine ei olnud lõpetatud 17. oktoobriks 2002, direktiivi 2001/18/EÜ sätteid.4. Austria ametiasutused teavitasid 2. juunil 1999 direktiivi 90/220/EMÜ artikli 16 kohaselt komisjoni oma otsusest keelustada ajutiselt kõnealuse geneetiliselt muundatud maisi kasutamine ja müük ning esitasid selle põhjused.5. Taimede teaduskomitee leidis, et Austria esitatud teave ei sisaldanud uusi asjakohaseid teaduslikke tõendeid, mida toimiku esialgsel hindamisel ei olnud arvestatud ja mis annaksid põhjust selle toote suhtes esialgselt esitatud arvamuse läbivaatamiseks.6. 9. jaanuaril ning 9. ja 17. veebruaril 2004 esitas Austria komisjonile lisateavet oma riiklike meetmete toetamiseks seoses liini MON 810 maisiga.7. Euroopa Toiduohutusamet leidis, et Austria esitatud teave ei sisaldanud uusi teaduslikke tõendeid, mis oleksid muutnud kehtetuks liini MON 810 maisi keskkonnariski hinnangu ning õigustanud seega kõnealuse toote kasutamise ja müügi keelustamist Austrias.8. Direktiivi 2001/18/EÜ artikli 23 kohaselt peab komisjon sellistel asjaoludel tegema otsuse direktiivi artikli 30 lõikes 2 sätestatud korras, mille suhtes kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7, võttes arvesse kõnealuse direktiivi artiklis 8 sätestatut.9. Kuna nii taimede teaduskomitee kui EFSA leidsid, et toode ei kujuta endast ohtu inimeste tervisele ega keskkonnale, koostas komisjon otsuse eelnõu, paludes Austrial tunnistada kehtetuks oma meetmed seoses liini MON 810 maisiga.10. Otsuse eelnõu esitati otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõike 2 kohaselt direktiivi 2001/18/EÜ alusel moodustatud komiteele, et see esitaks oma arvamuse.11. Komitee ei esitanud pärast seda, kui 29. novembril 2004 tema poole pöörduti, oma arvamust, mis tähendab, et komisjon peab vastavalt otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikele 4 esitama viivitamata nõukogule ettepaneku võetavate meetmete kohta ja teavitama Euroopa Parlamenti.12. Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 on sätestatud, et nimetatud seisukohta asjakohaselt arvestades võib nõukogu teha kvalifitseeritud häälteenamusega otsuse direktiivi 2001/18/EÜ artikli 30 lõike 2 kohaselt sätestatud kolmekuulise tähtaja jooksul. Kui nõukogu on kolmekuulise tähtaja jooksul kvalifitseeritud häälteenamusega väljendanud, et ta on ettepaneku vastu, vaatab komisjon selle uuesti läbi; ent kui nõukogu ei ole nimetatud tähtaja möödumisel ettepandud rakendusakti vastu võtnud ega väljendanud oma vastuseisu, võtab komisjon ettepandud rakendusakti vastu.EttepanekNÕUKOGU OTSUSgeneetiliselt muundatud maisi ( Zea mays L. liin MON 810) kasutamise ja müügi ajutise keelustamise kohta Austrias vastavalt direktiivile 2001/18/EÜ(EMPs kohaldatav tekst)(Ainult saksakeelne tekst on autentne)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/18/EÜ geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise ja nõukogu direktiivi 90/220/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta,[1] eriti selle artikli 23 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekutning arvestades järgmist:(1) Komisjoni 22. aprilli 1998. aasta otsusega 98/294/EÜ geneetiliselt muundatud maisi ( Zea mays L . liin MON 810) turuleviimise kohta vastavalt nõukogu direktiivile 90/220/EMÜ[2] otsustati anda nõusolek kõnealuse toote turuleviimiseks.(2) 3. augustil 1998 andsid Prantsusmaa ametiasutused nõusoleku kõnealuse toote turuleviimiseks.(3) Vastavalt direktiivi 2001/18/EÜ (millega asendati direktiiv 90/220/EMÜ[3]) artikli 35 lõikele 1 kohaldatakse nende geneetiliselt muundatud organismide turuleviimise taotluste suhtes, mille menetlemine ei olnud lõpetatud 17. oktoobriks 2002, direktiivi 2001/18/EÜ sätteid.(4) 2. juunil 1999 teavitas Austria komisjoni oma otsusest keelustada ajutiselt kõnealuse geneetiliselt muundatud maisi kasutamine ja müük ning põhjendas seda direktiivi 90/220/EMÜ artikli 16 lõike 1 kohaselt.(5) Taimede teaduskomitee leidis, et Austria esitatud teave ei sisaldanud uusi asjakohaseid teaduslikke tõendeid, mida ei olnud arvestatud toimiku esialgsel hindamisel ja mis oleksid andnud põhjust selle toote suhtes esialgselt esitatud arvamuse läbivaatamiseks.(6) 9. jaanuaril ning 9. ja 17. veebruaril 2004 esitas Austria komisjonile lisateavet oma riiklike meetmete toetamiseks seoses liini MON 810 maisiga.(7) Euroopa Toiduohutusamet leidis, et Austria esitatud teave ei sisaldanud uusi teaduslikke tõendeid, mis oleksid muutnud kehtetuks liini MON 810 maisi keskkonnariski hinnangu ning õigustanud seega selle toote kasutamise ja müügi keelustamist Austrias.(8) Kõnealustel asjaoludel ei ole põhjust arvata, et see toode ohustaks inimeste tervist või keskkonda.(9) Austria peaks seepärast need meetmed kehtetuks tunnistama.(10) Direktiivi 2001/18/EÜ artikli 30 alusel moodustatud komitee ei esitanud pärast seda, kui 29. novembril 2004 tema poole pöörduti, oma arvamust komisjoni otsuse eelnõus sätestatud meetmete kohta kõnealuse direktiivi artikli 30 lõikes 2 sätestatud korras,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Austria meetmed otsusega 98/294/EÜ turuleviimiseks loa saanud geneetiliselt muundatud maisi kasutamise ja müügi keelustamiseks ei ole direktiivi 2001/18/EÜ artikli 23 sätete kohaselt õigustatud.Artikkel 2Austria astub käesolevast otsusest kinnipidamiseks vajalikud sammud hiljemalt 20 päeva pärast selle teatavakstegemistArtikkel 3Käesolev otsus on adresseeritud Austria Vabariigile.Brüssel, 2005Nõukogu nimeleesistuja

[1] EÜT L 106, 17.4.2001, lk 1

[2] EÜT L 131, 5.5.1998, lk 32

[3] EÜT L 117, 8.5.1990, lk 15


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,27.7.2017
            COM(2017) 396 final
            2017/0172(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelise majanduspartnerluslepinguga loodud CARIFORUMi-ELi ühisnõukogus liidu nimel võetava seisukoha kohta seoses I protokolli IX lisa (ülemeremaade ja -territooriumide kohta) muutmisega

               SELETUSKIRI

               1.Ettepaneku sisu

               Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust, millega kehtestatakse ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelise majanduspartnerluslepinguga loodud CARIFORUMi-ELi ühisnõukogus liidu nimel võetav seisukoht selle kohta, et kavas on vastu võtta otsus, millega muudetakse kõnealuse lepingu I protokolli IX lisa, mis käsitleb ülemeremaid ja -territooriume.

               2.Ettepaneku taust

               2.1.Majanduspartnerlusleping ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel

               Majanduspartnerluslepinguga ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel (edaspidi „leping“) soovitakse kaasa aidata vaesuse vähendamisele ja võimalikule kõrvaldamisele luues kaubanduspartnerluse, mis on kooskõlas jätkusuutliku arengu eesmärgi, aastatuhande arengueesmärkide ja Cotonou lepinguga.

               Lepingule kirjutati alla 15. oktoobril 2008 ning seda kohaldatakse ajutiselt alates 29. detsembrist 2008.

               2.2.CARIFORUMi-ELi ühisnõukogu

               CARIFORUMi-ELi ühisnõukogu vastutab lepingu toimimise ja rakendamise eest ning jälgib selle eesmärkide täitmist. Ühisnõukogu kohtumised toimuvad ministrite tasandil ja korrapäraste ajavahemike järel, mis ei ole pikemad kui kaks aastat. Lepingu eesmärkide saavutamiseks on ühisnõukogul õigus teha otsuseid kõikides lepinguga hõlmatud küsimustes. Vastuvõetud otsused on lepinguosaliste ja allakirjutanud CARIFORUMi riikide jaoks siduvad ning nad võtavad nende rakendamiseks vajalikud meetmed kooskõlas lepinguosaliste ja allakirjutanud CARIFORUMi riikide sise-eeskirjadega.

               2.3.CARIFORUMi-ELi ühisnõukogu kavandatud õigusakt

               17. novembril 2017 peetava neljanda koosoleku käigus on CARIFORUMi-ELi ühisnõukogul kavas võtta vastu otsus, millega muudetakse lepingu I protokolli IX lisa, kus on esitatud ülemeremaade ja -territooriumide loetelu (edaspidi „kavandatud õigusakt“).

               Kõnealuse kavandatud õigusakti eesmärk on tagada, et lepingu I protokolli IX lisas esitatud ülemeremaade ja -territooriumide loetelu oleks ajakohastatud ja ühtlustatud ELi toimimise lepinguga seoses kolme loetellu kuuluva territooriumi staatuse muutumisega.

               Saint Barthélemy (Prantsusmaa) kuulub alates 1. jaanuarist 2012 Euroopa Liiduga assotsieerunud ülemeremaade ja -territooriumide hulka. Mayotte (Prantsusmaa) on alates 1. jaanuarist 2014 Euroopa Liidu äärepoolseim piirkond. Samuti jõustus 1. jaanuaril 2014 nõukogu otsus 2013/755/EL ülemeremaade ja -territooriumide Euroopa Liiduga assotsieerimise kohta, mida kohaldatakse ELi toimimise lepingu II lisas loetletud ülemeremaade ja -territooriumide suhtes. Seega tuleks lepingu I protokolli IX lisas esitatud ülemeremaade ja -territooriumide loetelu vastavalt ajakohastada.

               Vastavalt lepingu artikli 229 lõigetele 1 ja 2 muutub kavandatud õigusakt lepinguosaliste jaoks siduvaks.

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               Lepingule kirjutati alla 15. oktoobril 2008 ning seda kohaldatakse ajutiselt alates 29. detsembrist 2008.

               Ettepanekus esitatud liidu nimel võetava seisukoha eesmärk on muuta kavandatud õigusakt siduvaks.

               4.Õiguslik alus

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikega 9 on ette nähtud võtta vastu otsused, millega kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega õigusakte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku.

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhtumil

               CARIFORUMi-ELi ühisnõukogu on lepingus sätestatud organ.

               Käesolev õigusakt, mis CARIFORUMi-ELi ühisnõukogul tuleb vastu võtta, on õigusliku toimega õigusakt. Vastavalt lepingu artikli 229 lõigetele 1 ja 2 muutub kavandatud õigusakt rahvusvahelise õiguse raames lepinguosaliste jaoks siduvaks.

               Kavandatud õigusaktiga ei täiendata ega muudeta lepingu institutsioonilist raamistikku.

               Ettepanekus esitatud otsuse menetlusõiguslik alus on seega ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohaste otsuste materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige sellest, mis on kavandatud õigusakti eesmärk ja sisu, mille suhtes liidu nimel võetav seisukoht tuleb vastu võtta.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhtumil

               Käesoleva kavandatud õigusakti eesmärk ja sisu on seotud ühise kaubanduspoliitikaga.

               Ettepanekus esitatud otsuse materiaalõiguslik alus on seega ELi toimimise lepingu artikkel 207.

               4.3.Kokkuvõte

               Ettepanekus esitatud otsuse õiguslik alus peaks seega olema ELi toimimise lepingu artikkel 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               2017/0172 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelise majanduspartnerluslepinguga loodud CARIFORUMi-ELi ühisnõukogus liidu nimel võetava seisukoha kohta seoses I protokolli IX lisa (ülemeremaade ja -territooriumide kohta) muutmisega

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelisele majanduspartnerluslepingule
                  1
                (edaspidi „leping“) kirjutati alla 15. oktoobril 2008 ja seda kohaldatakse ajutiselt alates 29. detsembrist 2008.

               (2)Vastavalt lepingu artikli 229 lõigetele 1 ja 2 võib CARIFORUMi-ELi ühisnõukogu võtta vastu otsuseid, mis on siduvad lepinguosaliste ja allakirjutanud CARIFORUMi riikide jaoks, kes peavad võtma nende otsuste rakendamiseks vajalikud meetmed kooskõlas lepinguosaliste ja allakirjutanud CARIFORUMi riikide sise-eeskirjadega.

               (3)17. novembril 2017 peetava neljanda koosoleku käigus tuleb CARIFORUMi-ELi ühisnõukogul võtta vastu otsus, millega muudetakse lepingu I protokolli IX lisa, kus on esitatud ülemeremaade ja -territooriumide loetelu.

               (4)On asjakohane kehtestada liidu nimel CARIFORUMi-ELi ühisnõukogus vastu võetav seisukoht, sest otsus saab olema liidu jaoks siduv.

               (5)Lisatud ettepanek nõukogu otsuse kohta on õiguslik vahend lepingu I protokolli IX lisa muutmiseks. Kõnealuse muutmise eesmärk on tagada, et lepingu I protokolli IX lisas esitatud ülemeremaade ja -territooriumide loetelu oleks ajakohastatud ja ühtlustatud ELi toimimise lepinguga selles osas, mis puutub loetelus esitatud kolme territooriumi staatuse muutumist.

               (6)Kuna CARIFORUMi-ELi ühisnõukogu õigusaktiga muudetakse lepingu I protokolli IX lisa, on asjakohane avaldada see õigusakt pärast selle vastuvõtmist Euroopa Liidu Teatajas.

               (7)Euroopa Liidu lepingu artikli 17 lõike 1 kohaselt esindab CARIFORUMi-ELi ühisnõukogus liitu komisjon. Euroopa Liidu lepingu artikli 4 lõike 3 kohaselt toetavad liikmesriigid liidu seisukohta,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Liidu nimel 17. novembril 2017 CARIFORUMi-ELi ühisnõukogu neljandal koosolekul võetav seisukoht põhineb käesolevale otsusele lisatud CARIFORUMi-ELi ühisnõukogu otsuse eelnõul.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile ja liikmesriikidele.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  ELT L 289, 30.10.2008, lk 3.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,27.7.2017
            COM(2017) 396 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: Nõukogu otsus
            ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelise majanduspartnerluslepinguga loodud CARIFORUMi-ELi ühisnõukogus liidu nimel võetava seisukoha kohta seoses I protokolli IX lisa (ülemeremaade ja -territooriumide kohta) muutmisega

               LISA

               EELNÕU:

               CARIFORUMi-ELi ÜHISNÕUKOGU OTSUS nr …/2017,

               ...,

               mille võtab vastu kõnealune ühisnõukogu, mis loodi ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel sõlmitud majanduspartnerluslepingu alusel, ja milles käsitletakse kõnealuse lepingu I protokolli IX lisa (ülemeremaad ja -territooriumid) muutmist

               CARIFORUMi-ELi ÜHISNÕUKOGU,

               võttes arvesse ühelt poolt CARIFORUMi riikide ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelist majanduspartnerluslepingut (edaspidi „leping“), eriti selle I protokolli artiklit 41,

               ning arvestades järgmist:

               1)Lepingu I protokollis, milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted“ määratlust ja halduskoostöö viise on sätestatud, et ülemeremaade ja -territooriumidena käsitletakse protokolli IX lisas loetletud ülemeremaid ja -territooriume.

               2)Pärast Mayotte’i
                  1
                ja Saint-Barthélemy
                  2
                staatuse muutumist ning pärast nõukogu otsuse 2013/755/EL (ülemeremaade ja -territooriumide Euroopa Liiduga assotsieerimise kohta)
                  3
                jõustumist tuleks ajakohastada lepingu I protokolli IX lisas esitatud ülemeremaade ja -territooriumide loetelu,

               ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:

               Artikkel 1

               Protokolli IX lisa asendatakse käesoleva otsuse lisaga.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub […].

               [koht], [...] 2017

                        CARIFORUMi riikide nimel

                        Euroopa Liidu nimel

               I protokolli IX LISA

               Ülemeremaad ja -territooriumid

               Käesoleva protokolli kohaldamisel tähendavad „ülemeremaad ja -territooriumid“ Euroopa Liidu toimimise lepingu II lisas osutatud maid ja territooriume, mis on loetletud allpool:

               (Käesolev loetelu ei määra nende maade ja territooriumide staatust ega selle muutumist tulevikus.)

               1.Ülemeremaad ja -territooriumid, millel on erisuhted Taani Kuningriigiga:

               –Gröönimaa.

               2.Ülemeremaad ja -territooriumid, millel on erisuhted Prantsuse Vabariigiga:

               –Uus-Kaledoonia ja sõltkonnad,

               –Prantsuse Polüneesia,

               –Saint-Pierre ja Miquelon,

               –Saint-Barthélemy,

               –Prantsuse Antarktilised ja Lõunaalad,

               –Wallis ja Futuna.

               3.Ülemeremaad ja -territooriumid, millel on erisuhted Madalmaade Kuningriigiga

               –Aruba,

               –Bonaire,

               –Curaçao,

               –Saba,

               –Sint Eustatius,

               –Sint Maarten.

               4.Ülemeremaad ja -territooriumid, millel on erisuhted Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigiga:

               –Anguilla,

               –Bermuda,

               –Kaimani saared,

               –Falklandi saared,

               –Lõuna-Georgia ja Lõuna-Sandwichi saared,

               –Monteserrat,

               –Pitcairn,

               –Saint Helena ja sõltkonnad,

               –Briti Antarktise ala,

               –Briti India ookeani ala,

               –Turks ja Caicos,

               –Briti Neitsisaared.

                     (1)
                  Nõukogu 11. juuli 2012. aasta otsus 2012/419/EL, millega muudetakse Mayotte’i staatust Euroopa Liidu suhtes (ELT L 204, 31.7.2012, lk 131).

                     (2)
                  Nõukogu 29. oktoobri 2010. aasta otsus 2010/718/EL Saint-Barthélemy saare staatuse muutmise kohta Euroopa Liidu suhtes (ELT L 325, 9.12.2010, lk 4).

                     (3)
                  Nõukogu otsus 2013/755/EL ülemeremaade ja -territooriumide Euroopa Liiduga assotsieerimise kohta (ELT L 76, 15.3.2014, lk 56).


                           EUROOPA
                           KOMISJON
                                                    Brüssel, 29.5.2015
                                                    COM(2015) 224 final
                                                    ANNEX 1
                                             LISA
   ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Mongoolia vahelise
    partnerluse ja koostöö raamlepingu protokoll, millega võetakse arvesse Horvaatia
                          Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga
                               järgmise dokumendi juurde:
                                          Ettepanek:
                                   NÕUKOGU OTSUS
   ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Mongoolia vahelise
    partnerluse ja koostöö raamlepingu protokolli (millega võetakse arvesse Horvaatia
                  Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga) sõlmimise kohta
ET                                                                                ET
 ---pagebreak---                                               LISA
     ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Mongoolia vahelise
       partnerluse ja koostöö raamlepingu protokoll, millega võetakse arvesse Horvaatia
                              Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga
   BELGIA KUNINGRIIK,
   BULGAARIA VABARIIK,
   TŠEHHI VABARIIK,
   TAANI KUNINGRIIK,
   SAKSAMAA LIITVABARIIK,
   EESTI VABARIIK,
   IIRIMAA,
   KREEKA VABARIIK,
   HISPAANIA KUNINGRIIK,
   PRANTSUSE VABARIIK,
   HORVAATIA VABARIIK,
   ITAALIA VABARIIK,
   KÜPROSE VABARIIK,
   LÄTI VABARIIK,
   LEEDU VABARIIK,
   LUKSEMBURGI SUURHERTSOGIRIIK,
   UNGARI,
   MALTA VABARIIK,
   MADALMAADE KUNINGRIIK,
   AUSTRIA VABARIIK,
   POOLA VABARIIK,
   PORTUGALI VABARIIK,
   RUMEENIA,
   SLOVEENIA VABARIIK,
   SLOVAKI VABARIIK,
   SOOME VABARIIK,
   ROOTSI KUNINGRIIK,
   SUURBRITANNIA JA PÕHJA-IIRI ÜHENDKUNINGRIIK,
   kes on Euroopa Liidu lepingu ja Euroopa Liidu toimimise lepingu osalised, edaspidi
   „liikmesriigid”, keda esindab Euroopa Liidu Nõukogu, ning
   EUROOPA LIIT, edaspidi „Euroopa Liit”,
   ühelt poolt ning
ET                                              2                                            ET
 ---pagebreak---    MONGOOLIA
   teiselt poolt,
   käesolevas protokollis ühiselt edaspidi „protokolliosalised”,
   VÕTTES ARVESSE Horvaatia Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga 1. juulil 2013,
   ARVESTADES, et ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt
   Mongoolia vaheline partnerluse ja koostöö raamleping (edaspidi „raamleping”) kirjutati alla
   Ulaanbaataris 30. aprillil 2013,
   ARVESTADES, et leping Horvaatia Vabariigi ühinemise kohta Euroopa Liiduga, edaspidi
   „ühinemisleping”, kirjutati alla Brüsselis 9. detsembril 2011,
   ARVESTADES, et vastavalt ühinemisakti artikli 6 lõikele 2 lepitakse Horvaatia Vabariigi
   raamlepinguga ühinemine kokku kõnealuse raamlepingu protokolli sõlmimise teel,
   ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:
                                                Artikkel 1
   Käesolevaga ühineb Horvaatia Vabariik lepinguosalisena ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle
   liikmesriikide ning teiselt poolt Mongoolia vahelisele partnerluse ja koostöö raamlepinguga,
   mis kirjutati alla 30. aprillil 2013 Ulaanbaataris, ning võtab vastu raamlepingu teksti ja võtab
   kõnealust teksti arvesse sarnaselt teiste Euroopa Liidu liikmesriikidega.
                                                Artikkel 2
   Mõistliku aja jooksul pärast käesoleva protokolli parafeerimist edastab Euroopa Liit oma
   liikmesriikidele ja Mongooliale raamlepingu horvaadikeelse versiooni. Käesoleva artikli
   esimeses lauses viidatud keeleversioon on autentne samadel tingimustel kui bulgaaria-, eesti-,
   hispaania-, hollandi-, inglis-, itaalia-, kreeka-, leedu-, läti-, malta-, poola-, portugali-,
   prantsuse-, rootsi-, rumeenia-, saksa-, slovaki-, sloveeni-, soome-, taani-, tšehhi- ja
   ungarikeelne tekst, eeldusel et protokoll jõustub.
                                                Artikkel 3
   Käesolev protokoll on lepingu lahutamatu osa.
                                                Artikkel 4
   (1)      Euroopa Liit, Euroopa Liidu Nõukogu liikmesriikide nimel ja Mongoolia kiidavad
            käesoleva protokolli heaks oma menetluste kohaselt. Protokolliosalised teavitavad
            üksteist selleks vajalike menetluste lõpuleviimisest. Heakskiitmiskirjad antakse hoiule
            Euroopa Liidu Nõukogu peasekretariaati.
   (2)      Käesolev protokoll jõustub viimase heakskiitmiskirja hoiuleandmise kuupäevale
            järgneva kuu esimesel päeval, kuid mitte enne raamlepingu jõustumist.
                                                Artikkel 5
   Käesolev protokoll koostatakse kahes eksemplaris bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi,
   horvaadi, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi,
   rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi, ungari ja mongoli keeles, kusjuures
   kõik nimetatud tekstid on võrdselt autentsed.
ET                                                  3                                               ET
 ---pagebreak---    SELLE KINNITUSEKS on täievolilised esindajad käesolevale protokollile alla kirjutanud.
   [koht],[kuupäev]
   EUROOPA LIIDU JA SELLE LIIKMESRIIKIDE NIMEL
   MONGOOLIA NIMEL
ET                                         4                                              ET
 ---documentbreak---                            EUROOPA
                           KOMISJON
                                                     Brüssel, 29.5.2015
                                                     COM(2015) 224 final
                                                     2015/0113 (NLE)
                                          Ettepanek:
                                   NÕUKOGU OTSUS
   ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Mongoolia vahelise
    partnerluse ja koostöö raamlepingu protokolli (millega võetakse arvesse Horvaatia
                  Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga) sõlmimise kohta
ET                                                                                ET
 ---pagebreak---                                            SELETUSKIRI
   Nõukogu otsuse ettepanek sisaldab õiguslikku alust, mille alusel antakse luba sõlmida ühelt
   poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Mongoolia vahelise partnerluse ja
   koostöö raamlepingu protokoll. Protokolli eesmärk on võtta arvesse Horvaatia Vabariigi
   ühinemist Euroopa Liiduga.
   Horvaatia Vabariigi ELiga ühinemise aktis on sätestatud, et Horvaatia ühineb rahvusvaheliste
   lepingutega, mille Euroopa Liit ja selle liikmesriigid on alla kirjutanud või sõlminud,
   asjaomastele lepingutele lisatavate protokollide kaudu.
   Ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Mongoolia vaheline
   partnerluse ja koostöö raamleping kirjutati alla Ulaanbaataris 30. aprillil 2013. Raamlepingu
   ratifitseerimine on praegu käimas ja see ei ole veel jõustunud.
   Vastavalt nõukogu ........ 2015. aasta otsusele Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide nimel
   lepingu protokolli allakirjutamise kohta kirjutati protokollile alla [koht] [kuupäev].
   Protokolliga tehakse Horvaatia Vabariik lepingu osaliseks ja kohustatakse Euroopa Liitu
   looma lepingu autentse versiooni horvaadi keeles.
   Komisjon palub nõukogul sõlmida lepingu protokoll Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide
   nimel.
   Euroopa Parlamendil palutakse anda protokollile oma nõusolek.
ET                                                 1                                                ET
 ---pagebreak---                                                                 2015/0113 (NLE)
                                                    Ettepanek:
                                             NÕUKOGU OTSUS
      ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Mongoolia vahelise
       partnerluse ja koostöö raamlepingu protokolli (millega võetakse arvesse Horvaatia
                        Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga) sõlmimise kohta
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 207 ja 209 koostoimes
   artikli 218 lõike 6 punktiga a,
   võttes arvesse Horvaatia Vabariigi ühinemisakti, eriti selle artikli 6 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut
   ning arvestades järgmist:
   (1)      Vastavalt Horvaatia Vabariigi ühinemisakti artikli 6 lõikele 2 tuleb Horvaatia
            Vabariigi ühinemises ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt
            poolt Mongoolia vahelise partnerluse ja koostöö raamlepinguga leppida kokku
            lepingule lisatud protokollis. Vastavalt ühinemisakti artikli 6 lõike 2 teisele lõigule
            kasutatakse sellistel juhtudel ühinemise üle kokku leppimiseks lihtsustatud menetlust,
            kui ei ole sätestatud teisiti. Kõnealuse menetluse kohaselt sõlmivad protokolli
            liikmesriikide nimel ühehäälselt tegutsev nõukogu ning asjaomane kolmas riik
            (kolmandad riigid).
   (2)      14. septembril 2012 andis nõukogu komisjonile loa alustada läbirääkimisi kolmandate
            riikidega, kellega tuleb Horvaatia Vabariigi ühinemise tõttu sõlmida protokollid1.
            Läbirääkimised lõppesid edukalt ning ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide
            ning teiselt poolt Mongoolia vahelise partnerluse ja koostöö raamlepingu protokollile,
            millega võetakse arvesse Horvaatia Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga, kirjutati
            Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide nimel alla [koht] [kuupäev].
   (3)      Kõnealune protokoll tuleks heaks kiita,
   ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
                                                    Artikkel 1
   1.         Ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Mongoolia
              vahelise partnerluse ja koostöö raamlepingu protokoll, millega võetakse arvesse
   1
            Nõukogu otsus, millega antakse luba alustada läbirääkimisi, et teha lepingutes, mis on alla kirjutatud
            või sõlmitud kas Euroopa Liidu või Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning ühe või mitme kolmanda
            riigi või rahvusvahelise organisatsiooni vahel, kohandusi seoses Horvaatia Vabariigi ühinemisega
            Euroopa Liiduga (nõukogu dokument 13351/12 LIMITED).
ET                                                       2                                                         ET
 ---pagebreak---             Horvaatia Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga, kiidetakse Euroopa Liidu ja selle
            liikmesriikide nimel heaks.
   2.       Protokolli tekst on lisatud käesolevale otsusele.
                                                Artikkel 2
   Nõukogu eesistuja määrab isiku, kes on volitatud esitama Euroopa Liidu ja selle
   liikmesriikide nimel protokolli artikli 4 lõikes 1 sätestatud teate.
                                                Artikkel 3
   Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.Käesolev otsus on adresseeritud
   liikmesriikidele kooskõlas aluslepingutega.
   Brüssel,
                                                  Nõukogu nimel
                                                  eesistuja
ET                                                  3                                        ET