Tähtis õiguslik teade

|

52005PC0524

Ettepanek Nõukogu määrus millega kehtestatakse teatavad piirangud Usbekistani suhtes  /* KOM/2005/0524 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 20.10.2005KOM(2005) 524 lõplik.EttepanekNÕUKOGU MÄÄRUSmillega kehtestatakse teatavad piirangud Usbekistani suhtes.(komisjoni esitatud)SELETUSKIRI1.  23. mail 2005. aastal mõistis nõukogu tõsiselt hukka teatavaks saanud „Usbekistani kaitsejõudude ülemäärase, ebaproportsionaalse ja valimatu jõukasutuse“ Ida-Usbekistanis Andidžanis nimetatud kuu algupoolel. Nõukogu kutsus Usbekistani võime üles asjakohaselt reageerima Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni üleskutsele korraldada sõltumatu rahvusvaheline uurimine ja 13. juunil 2005 esitas nõukogu nimetatud võimuorganitele tungiva palve revideerida oma seisukohta 2005. aasta juuni lõpuks.2.  Arvestades asjaolu, et praeguseni ei ole saadud rahuldavat vastust, nähakse ühise seisukohaga 2005/…/ÜVJP muu hulgas ette kohene keeld selliste vahendite ekspordi suhtes, mida võidakse kasutada siserepressioonideks, samuti kõnealuste vahendite, sõjalise tegevuse, relvade ja sõjavarustusega seotud tehnilise ja rahandusliku abi osutamise keeld.3.  Kõnealused meetmed kuuluvad asutamislepingu reguleerimisalasse ning seetõttu teeb komisjon ettepaneku võtta vastu määrus, et katkestada majandussuhted Usbekistaniga või piirata neid ühises seisukohas ettenähtud ulatuses.EttepanekNÕUKOGU MÄÄRUSmillega kehtestatakse teatavad piirangud Usbekistani suhtesEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 60 ja 301,võttes arvesse … oktoobri 2005. aasta ühisseisukohta 2005/…/ÜVJP Usbekistani vastu suunatud piirangute kohta,[1]võttes arvesse komisjoni ettepanekutning arvestades järgmist:4.  23. mail 2005. aastal mõistis nõukogu tõsiselt hukka teatavaks saanud „Usbekistani kaitsejõudude ülemäärase, ebaproportsionaalse ja valimatu jõukasutuse“ Ida-Usbekistanis Andidžanis nimetatud kuu algupoolel. Nõukogu väljendas sügavat kahetsust, et Usbekistani võimud ei ole suvatsenud asjakohaselt reageerida Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni üleskutsele korraldada sõltumatu rahvusvaheline uurimine. 13. juunil 2005 esitas nõukogu nimetatud võimuorganitele tungiva palve revideerida oma seisukohta 2005. aasta juuni lõpuks.5.  Arvestades asjaolu, et praeguseni ei ole saadud rahuldavat vastust, nähakse ühise seisukohaga 2005/…/ÜVJP ette, et kehtestatakse teatavad piirangud esialgu üheks aastaks ning nimetatud piiranguid vaadatakse jooksvalt läbi.6.  Ühise seisukohaga 2005/…/ÜVJP ettenähtud piirangud hõlmavad muu hulgas selliste vahendite ekspordi keeldu, mida võidakse kasutada siserepressioonideks, ning sõjalise tegevuse, relvade ja nendega seotud varustusega ning selliste vahenditega, mida võidakse kasutada siserepressioonideks, seotud tehnilise abi, rahastamise ja rahandusliku abi keeldu.7.  Kõnealused meetmed kuuluvad asutamislepingu reguleerimisalasse ning seetõttu on nende rakendamiseks ühenduses vaja ühenduse õigusakti, eelkõige eesmärgiga tagada, et kõikide liikmesriikide ettevõtjad kohaldaksid nimetatud meetmeid ühetaoliselt. Käesoleva määruse kohaldamisel käsitatakse ühenduse territooriumina liikmesriikide territooriume, mille suhtes kohaldatakse asutamislepingut vastavalt selles kehtestatud tingimustele.8.  Edaspidi tuleks loetelule, mis sisaldab vahendeid, mida võidakse kasutada siserepressioonideks, lisada tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühist tollitariifistikku käsitleva nõukogu määruse (EMÜ) nr 2658/87[2] I lisas sätestatud kombineeritud nomenklatuuri viitenumbrid.9.  Liikmesriigid peaksid kindlaks määrama karistused, mida kohaldatakse käesoleva määruse sätete rikkumiste suhtes. Ettenähtud karistused peaksid olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.10.  Käesolevas määruses sätestatud meetmete tõhususe tagamiseks peaks käesolev määrus jõustuma järgmisel päeval pärast selle avaldamist,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:1. vahendid, mida võidakse kasutada siserepressioonideks – I lisas loetletud vahendid;2. tehniline abi – igasugune tehniline abi, mis on seotud parandamise, arendamise, tootmise, komplekteerimise, katsetamise, hoolduse ja muude tehniliste teenustega ning mida võib osutada juhendamise, nõustamise, koolituse, oskusteabe ja tööoskuste edastamise või konsultatsiooniteenuste kaudu; tehnilise abi hulka kuulub ka suuline abi;3. ühenduse territoorium – liikmesriikide territooriumid, kus kohaldatakse asutamislepingut selles kindlaksmääratud tingimuste alusel.Artikkel 2On keelatud:a) otse või kaudselt müüa, tarnida või eksportida vahendeid, mida võidakse kasutada siserepressioonideks, mis tahes isikule, üksusele või organisatsioonile Usbekistanis või kasutamiseks Usbekistanis, olenemata sellest, kas need vahendid pärinevad ühendusest või mitte;b) osutada otse või kaudselt tehnilist abi, mis on seotud punktis a nimetatud vahenditega, mis tahes isikule, üksusele või organisatsioonile Usbekistanis või kasutamiseks Usbekistanis;c) otse või kaudselt rahastada või osutada rahanduslikku abi, mis on seotud punktis a nimetatud vahenditega, mis tahes isikule, üksusele või organisatsioonile Usbekistanis või kasutamiseks Usbekistanis.d) osaleda teadlikult ja tahtlikult tegevuses, mille otsene või kaudne eesmärk või tagajärg on kaasa aidata punktides a, b ja c nimetatud tehingutele.Artikkel 3On keelatud:a) osutada otse või kaudselt sõjalise tegevuse ja relvade ning igasuguse nendega seotud varustuse, sealhulgas tulirelvad ja laskemoon, sõjaväeveokid ja -varustus, poolsõjaline varustus ja eespool nimetatutele mõeldud varuosad, varustamise, tootmise, hoolduse ja kasutamisega seotud tehnilist abi ühelegi isikule, üksusele või organisatsioonile Usbekistanis või kasutamiseks Usbekistanis;b) otse või kaudselt rahastada või osutada rahanduslikku abi, mis on seotud sõjalise tegevusega, sealhulgas eelkõige toetused, laenud ja ekspordikrediidikindlustused relvade ja nendega seotud varustuse müümiseks, tarnimiseks, üleandmiseks või ekspordiks või nendega seotud tehnilise abi ja muude teenuste osutamiseks ühelegi isikule, üksusele või asutusele Usbekistanis või kasutamiseks Usbekistanis;c) osaleda teadlikult ja tahtlikult tegevuses, mille otsene või kaudne eesmärk või tagajärg on kaasa aidata punktides a ja b nimetatud tehingutele.Artikkel 41. Erandina artiklitest 2 ja 3 võivad II lisas loetletud liikmesriikide pädevad asutused lubada järgmist:a) müüa, tarnida või eksportida vahendeid, mida võidakse kasutada siserepressioonideks, tingimusel et needi) antakse rahvusvahelistes kriisiabivägedes (ISAF) ja rahutagamisoperatsioonis osalevate vägede käsutusse eesmärgiga toetada Afganistanis toimuvaid operatsioone, võiii) on mõeldud üksnes humanitaar- või kaitseotstarbeliseks kasutuseks;b) rahastada, osutada rahanduslikku või tehnilist abi, mis on seotud punktis a nimetatud vahenditega;c) rahastada, osutada rahanduslikku või tehnilist abi, mis on seotud:i) mittesurmava sõjavarustusega, mis on ette nähtud üksnes humanitaar- või kaitseotstarbeliseks kasutamiseks või ÜRO, Euroopa Liidu ja ühenduse institutsioonide väljaarendamise programmide jaoks või ELi ja ÜRO kriisiohjamisoperatsioonideks; võiii) sõjalise varustusega, mis on mõeldud kasutamiseks rahvusvahelistes kriisiabivägedes (ISAF) ja rahutagamisoperatsioonis osalevates vägedes eesmärgiga toetada Afganistanis toimuvaid operatsioone.2. Luba ei anta tegevuseks, mis on juba aset leidnud.Artikkel 5Artikleid 2 ja 3 ei kohaldata kaitseriietuse suhtes, sealhulgas kuulivestid ja sõdurikiivrid, mida ajutiselt eksporditakse Usbekistani üksnes ÜRO ja ELi töötajate, ühenduse või selle liikmesriikide, meedia esindajate, humanitaar- ja arenguabitöötajate ning nendega seotud töötajatele isiklikuks kasutamiseks.Artikkel 6Komisjon ja liikmesriigid teatavad üksteisele viivitamata käesoleva määruse alusel võetud meetmetest ning edastavad nende käsutuses oleva käesoleva määrusega seotud asjakohase teabe, eelkõige teabe rikkumise ja jõustamisega seotud probleemide ning siseriiklike kohtute tehtud otsuste kohta.Artikkel 7Komisjonil on õigus liikmesriikide antud teabe alusel II lisa muuta.Artikkel 8Liikmesriigid kehtestavad käesoleva määruse sätete rikkumise korral kohaldatavaid karistusi käsitlevad eeskirjad ja võtavad kõik vajalikud meetmed nende rakendamise tagamiseks. Ettenähtud karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.Liikmesriigid teatavad neist eeskirjadest komisjonile kohe pärast käesoleva määruse jõustumist ning annavad teada nende edaspidistest muudatustest.Artikkel 9Käesolevat määrust kohaldatakse:a) ühenduse territooriumil, kaasa arvatud õhuruumis;b) liikmesriigi jurisdiktsiooni alla kuuluvate õhusõidukite ja laevade pardal;c) kõikide liikmesriikide kodanike suhtes ühenduse territooriumil või väljaspool seda;d) kõikide juriidiliste isikute, üksuste ja organisatsioonide suhtes, mis on asutatud või moodustatud liikmesriigi seaduste alusel;e) kõikide juriidiliste isikute, üksuste ja organisatsioonide äritegevuse suhtes, mis tervikuna või osaliselt leiab aset ühenduse territooriumil.Artikkel 10Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel, […]Nõukogu nimeleesistujaI LISAArtikli 1 lõikes 1 ja artikli 2 lõikes 1 nimetatud varustus, mida võidakse kasutada siserepressioonideksMärkus:Loend ei sisalda vahendeid, mis on spetsiaalselt kavandatud või kohandatud sõjaliseks kasutuseks.1. Kuulikindlad kiivrid, politseikiivrid, politseikilbid, kuulikindlad kilbid ja spetsiaalselt neile ette nähtud osad.2. Erivahendid sõrmejälgede võtmiseks.3. Võimsusregulaatoriga helgiheitjad.4. Kuulikindlad ehitusmaterjalid.5. Jahinoad.6. Spetsiaalsed tootmisvahendid haavlipüsside valmistamiseks.7. Laskemoona käsilaadimisvarustus.8. Sideteadete pealtkuulamisseadmed.9. Optiline tahkisdetektor.10. Kujutisevõimendustorud.11. Relvade teleskoopsihikud.12. Sileraudsed relvad ja nende laskemoon, välja arvatud spetsiaalselt sõjaliseks otstarbeks kasutatavad, ning spetsiaalselt nende jaoks ettenähtud osad; välja arvatud:– raketipüstolid;– õhu- või padrunrelvad, mis on mõeldud kasutamiseks tööriistadena või valutute vahenditena loomade uimastamiseks.13. Simulaatorid tulirelvade käsitsemise harjutamiseks ja spetsiaalselt nende jaoks ette nähtud või kohandatud osad ja lisaseadmed.14. Pommid ja granaadid, välja arvatud spetsiaalselt sõjaliseks otstarbeks kasutatavad ning spetsiaalselt nende jaoks ettenähtud osad.15. Muud kuulikindlad vestid, kui need, mis on valmistatud spetsiaalselt sõjaliste standardite või spetsifikatsioonide kohaselt, ning spetsiaalselt nende jaoks ettenähtud osad.16. Maastikul sõitmiseks sobivad neljarattaveoga sõidukid, mis on valmistatud kuulikindlatena või niisuguseks kohandatud ja selliste sõidukite kuulikindlad kilbid.17. Vesikahurid ja spetsiaalselt nende jaoks ette nähtud või kohandatud osad.18. Vesikahuritega varustatud sõidukid.19. Sõidukid, mis on spetsiaalselt ette nähtud või kohandatud nii, et neid saab elektrifitseerida lähenejate tõrjumiseks ja spetsiaalselt nende jaoks ette nähtud või kohandatud osad.20. Akustilised seadmed, mida tootja või tarnija väidete kohaselt saab kasutada massirahutuste ohjeldamiseks ja spetsiaalselt nende jaoks ette nähtud osad.21. Jalarauad, rühmaahelad, vangiahelad ja elektrišokivööd, mis on spetsiaalselt ette nähtud inimeste liikumise takistamiseks; välja arvatud– käerauad, mille maksimaalne pikkus koos ketiga on lukustatuna 240mm.22. Kaasaskantavad vahendid, mis on ette nähtud või kohandatud massirahutuste ohjeldamiseks või enesekaitseks tegutsemisvõimetuks muutva aine abil (näiteks pisargaasi või pipragaasi pihustid) ning spetsiaalselt nende jaoks ettenähtud osad.23. Kaasaskantavad vahendid, mis on ette nähtud või kohandatud massirahutuste ohjeldamiseks või enesekaitseks elektrišoki abil (sealhulgas elektrišokinuiad, elektrišokikilbid, elektripüstolid ja elektrišoki noolepüstolid) ning spetsiaalselt nende jaoks ettenähtud osad.24. Elektroonilised seadmed, mille abil on võimalik avastada peidetud lõhkeaineid ning spetsiaalselt nende jaoks ettenähtud osad; välja arvatud– TV või röntgenläbivalgustuse seadmed.25. Elektroonilised segamisseadmed, mis on spetsiaalselt ette nähtud selleks, et takistada improviseeritud seadmetest kaugjuhtimispuldi abil lõhkamisi ning spetsiaalselt nende jaoks ettenähtud osad.26. Vahendid ja seadmed, mis on spetsiaalselt ette nähtud plahvatuste tekitamiseks elektrilisel või mitte-elektrilisel viisil, sealhulgas laskekomplektid, detonaatorid, süütajad, süütevõimendid ja süütenöörid ning spetsiaalselt nende jaoks ettenähtud osad; välja arvatud— vahendid, mis on ette nähtud teatavaks kaubanduslikuks otstarbeks, mis hõlmab muude vahendite või seadmete käivitamist või kasutamist plahvatuse teel, ilma et nende vahendite või seadmete eesmärgiks oleks plahvatuste korraldamine (näiteks auto turvapatjade täispuhujad, sprinkleri starterite liigpingepiirikud).27. Eridemineerimistöödeks ette nähtud vahendid ja seadmed; välja arvatud:– pommikatted;– mahutid, mis on ette nähtud niisuguste objektide hoidmiseks, mille kohta on teada või arvata, et need on improviseeritud lõhkeseadeldised.28. Öönägemis- ja infravalguskuvaseadmed ning kujutisevõimendustorud või nende tahkisandurid.29. Otselõikega lõhkelaengud.30. Järgmised lõhkeained ja nendega seotud materjalid:– amatool,– nitrotselluloos (mis sisaldab üle 12,5% nitrogeeni),– nitroglükool,– pentaerütrotritooltetranitraat (PETN),– pikrüülkloriid,– trinitrofenüülmetüülnitramiin (tetrüül) 2,4,6- trinitrotolüeen (TNT).31. Loetletud vahendite jaoks spetsiaalselt loodud tarkvara ja vajalik tehnoloogia.II LISAArtiklis 4 osutatud pädevate asutuste loend(täidavad liikmesriigid)BELGIATŠEHHI VABARIIKTAANISAKSAMAAEESTIKREEKAHISPAANIAPRANTSUSMAAIIRIMAAITAALIAKÜPROSLÄTILEEDULUKSEMBURGUNGARIMALTAMADALMAADAUSTRIAPOOLAPORTUGALSLOVEENIASLOVAKKIASOOMEROOTSIÜHENDKUNINGRIIKEUROOPA ÜHENDUSEuroopa Ühenduste KomisjonVälissuhete peadirektoraatÜhise Välis- ja Julgeolekupoliitika (ÜVJP) ning Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika direktoraat: Komisjoni koordineerimine ja osalusÜksus A.2: juriidilised ja institutsioonilised küsimused, ÜVJP ühismeetmed, sanktsioonid, Kimberley protsessCHAR 12/163B - 1049 Bruxelles/BrusselBelgiaTelefon (32-2) 2962556Faks (32-2) 296 75 63E-post: relex-sanctions@cec.eu.int.[1] ELT L […], […], lk […].[2] EÜT L 256, 7.9.1987, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 493/2005(ELT L 82, 31.3.2005, lk 1).


				|

		52015PC0041

			Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse määrust (EL) 2015/104 seoses teatavate huntahvena püügi võimalustega /* COM/2015/041 final - 2015/0025 (NLE) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Nõukogu määrusega (EL) 2015/104 on määratud
2015. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused,
mida kohaldatakse liidu vetes ning liidu kalalaevade suhtes teatavates
väljaspool liitu asuvates vetes. Tavaliselt muudetakse kõnealuseid
püügivõimalusi nende kehtivusaja jooksul mitu korda.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJUHINNANGU TULEMUSED
Ei kohaldata.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Käesoleva ettepaneku eesmärk on muuta määrust
(EL) 2015/104 järgmiselt.
Komisjon lisas määruse (EL) 2015/104
(COM(2014) 670) ettepanekusse meetmed Atlandi ookeani kirdeosa huntahvena
(Dicentrarchus labrax) varude kaitseks. 2014.
aasta juunis avaldas Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu (ICES) teadusliku
nõuande kõnealuste varude kohta, mis on alates 2012. aastast kiiresti
vähenenud. Lisaks sellele on kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee
(STECF) arvamusel, et praegu kehtivad siseriiklikud meetmed on osutunud
huntahvena kaitsel ebatõhusaks. Huntahven on aeglaselt kasvav ja hilja
suguküpsuse saavutav liik. Kõnealuste varude kalastussuremus ületab
neljakordselt maksimaalse jätkusuutliku saagikuse (MSY) taseme.
Komisjoni ettepanek sisaldas
harrastuskalastajate püügikoguse piirangut ehk nn kaasavõetava saagi piirmäära
ja kõnealuse liigi töönduspüügi meetmeid. Nõukogu ei toetanud neid meetmeid ja
seepärast ei sisaldu need ka nõukogu määruses (EL) 2015/104.
Komisjon on praegu vastu võtmas meetmeid,
mille eesmärk on vähendada kiiresti huntahvena kalastussuremust Atlandi ookeani
kirdeosas, võttes aluseks ühist kalanduspoliitikat käsitleva Euroopa Parlamendi
ja nõukogu määruse (EL) nr 1380/2013 („ühise kalanduspoliitika algmäärus”)
artikli 12. Need meetmed on suunatud huntahvena töönduspüügile. Võttes arvesse
harrastuspüügi osakaalu kõnealuse liigi kalastussuremuses, tuleb
kalapüügivõimaluste määruses kehtestada 2015. aastaks harrastuskalastajatele
püügi piirnorm.
2015/0025 (NLE)
Ettepanek:
NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega muudetakse määrust (EL) 2015/104
seoses teatavate huntahvena püügi võimalustega
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 3,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
ning arvestades järgmist:
(1)       Nõukogu määrus (EL) 2015/104[1] ei sisalda Atlandi
ookeani kirdeosa huntahvena (Dicentrarchus labrax)
varudega seotud kalapüügivõimalusi.
(2)       2014. aasta juunis avaldas
Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu (ICES) teadusliku nõuande Atlandi ookeani
kirdeosa huntahvenavarude kohta, mis on alates 2012. aastast kiiresti
vähenenud. Lisaks sellele on kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee
(STECF) hinnanud huntahvena kaitstust kohaldatavate riiklike meetmetega ja
leidnud, et need on üldiselt ebatõhusad. Huntahven on aeglaselt kasvav ja hilja
suguküpsuse saavutav liik. Huntahvena kalastussuremus Atlandi ookeani kirdeosas
ületab neljakordselt maksimaalse jätkusuutliku saagikuse (MSY) taseme.
(3)       Komisjon on vastu võtnud
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1380/2013[2] artiklil 12 põhinevad
kiireloomulised meetmed, et vähendada teatavast töönduspüügist tulenevat
huntahvena kalastussuremust.
(4)       Harrastuspüügi osakaal
kõnealuste varude kalastussuremuses on märkimisväärne. Seepärast on asjakohane
kehtestada püügivõimalused päevanormina, mitu kala tohib harrastuskalastaja
endale jätta. Harrastuspüük võib toimuda mitmel eri viisil, nagu näiteks püük
harrastuspüügilaevalt või kaldalt.
(5)       Kuna kõnealune päevanorm
täiendab kiireloomulisi meetmeid, mille komisjon võttis teatava töönduspüügiga
seoses, peaks käesolev määrus jõustuma seitsmendal päeval pärast selle
avaldamist.
(6)       Seepärast tuleks nõukogu
määrust (EL) 2015/104 vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1

Määrust (EL) 2015/104 muudetakse järgmiselt.
(1)
Artikkel 2 asendatakse järgmisega:
„Artikkel
2
Reguleerimisala
1. Käesolevat määrust kohaldatakse järgmiste
laevade suhtes:
a)         liidu laevad ning
b)         liidu vetes tegutsevad kolmandate
riikide laevad.
2. Artikli 11a kohaldamisel kehtib käesolev
määrus ka harrastuspüügi suhtes.”
(2)
Artiklisse 3 lisatakse punkt m:
„m) „harrastuspüük” – mittetöönduslikud
püügitoimingud, mille puhul vee-elusressursse kasutatakse meelelahutuslikul,
turismi ja sportlikul eesmärgil.”
(3)
Lisatakse järgmine artikkel 11a:
„Artikkel
11a
Huntahvena
harrastuspüük Atlandi ookeani kirdeosas
ICESi IVb, IVc, VIIa, VIId, VIIe, VIIf,
VIIg, VIIh, VIIj ja VIIk püügipiirkonnas toimuva harrastuspüügi käigus tohib
üks inimene jätta endale kuni kolm huntahvenat päevas.”
(4)
Määruse (EL) 2015/104 I lisa muudetakse vastavalt
käesoleva määruse lisale.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub seitsmendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) 2015/104, 19. jaanuar 2015, millega
määratakse 2015. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügi
võimalused, mida kohaldatakse liidu vetes ning liidu kalalaevade suhtes
teatavates vetes väljaspool liitu, ning millega muudetakse määrust (EL) nr
43/2014 ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EL) nr 779/2014.
[2]               EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 1380/2013, 11.
detsember 2013, ühise kalanduspoliitika kohta, millega muudetakse nõukogu
määruseid (EÜ) nr 1954/2003 ja (EÜ) nr 1224/2009 ning tunnistatakse
kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 2371/2002 ja (EÜ) nr 639/2004 ning nõukogu
otsus 2004/585/EÜ.
LISA
järgmise dokumendi juurde: Ettepanek:
Nõukogu määrus,
millega muudetakse määrust (EL)
2015/104 seoses teatavate kalapüügivõimalustega
Määruse (EL) 2015/104 I lisa muudetakse
järgmiselt.
1. Esimesse tabelisse (ladinakeelsete
nimetuste ja tavanimetuste vastavustabel) lisatakse pärast kannet Deania
calcea järgmine kanne:
 „Dicentrarchus labrax || BSS || huntahven”
2. Teise tabelisse (tavanimetuste ja
ladinakeelsete nimetuste vastavustabel) lisatakse pärast ümara heleraiga seotud
kannet järgmine kanne:
 „Huntahven || BSS || Dicentrarchus labrax”


title: Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS , millega muudetakse Euroopa Regionaalarengu Fondi käsitlevat määrust (EÜ) nr 1080/2006 seoses marginaliseerunud kogukondadele ette nähtud elamumajandusmeetmete abikõlblikkusega

text:
Tähtis õiguslik teade

|

52009PC0382

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 17.7.2009KOM(2009) 382 lõplik2009/0105 (COD)Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS ,millega muudetakse Euroopa Regionaalarengu Fondi käsitlevat määrust (EÜ) nr 1080/2006 seoses marginaliseerunud kogukondadele ette nähtud elamumajandusmeetmete abikõlblikkusegaSELETUSKIRI1. ETTEPANEKU TAUST |110 | Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Käesoleva ettepaneku eesmärk on võimaldada Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF) finantstoetust elamumajandusmeetmete võtmiseks marginaliseerunud kogukondade jaoks, kes elavad liikmesriikides, kes liitusid Euroopa Liiduga 1. mail 2004 või pärast seda. Uutes liikmesriikides elab suur osa neist kogukondadest maapiirkondades ja barakktüüpi elamutes (nii maa- kui linnapiirkonnas) ega saa ERFi toetusi. ERFi määruse[1] artikli 7 lõikes 2 nähakse tõepoolest ette, et uute liikmesriikide kulutused elamuehituseks on abikõlblikud. Senised kogemused näitavad siiski, et abikõlblikkuse kriteeriumid ei ole kooskõlas kohapealsete vajadustega. Praeguste ERFi eeskirjade kohaselt võib elamumajandusmeetmeid võtta linnade arenduse ja olemasolevate hoonete renoveerimise raames. Seega ei ole ERFi raames abikõlblikud elamumajandusmeetmed, millega toetataks maapiirkondade elamumajandust või millega ehitataks väga halvas seisus „majade” asemele (linnas või maapiirkonnas) uued. EL pöörab järjest suuremat tähelepanu sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemisele, sealhulgas romide eriolukorrale. Euroopa Parlament[2] ja nõukogu[3] on komisjonilt korduvalt nõudnud meetmete võtmist selliste kogukondade kaasamise edendamiseks, kes kannatavad ekstreemse puuduse ja marginaliseerumise all. Komisjon on otsustanud teha ettepaneku meetmete kohta (struktuurifondide raames), millega parandada nende kogukondade elutingimusi. Käesoleva ERFi määruse muutmise ettepanekuga viiakse see otsus täide. Veelgi enam, lihtsustamise eesmärgil on käesolevas ettepanekus veidi muudetud praeguse ERFi määruse artikli 7 lõiget 2, pidades silmas elamumajandusmeetmete võtmise raamistikku linnapiirkondades, ilma EL 12 suhtes kehtivaid abikõlblikkuse eeskirju muutmata. Täpsemalt: i) ERFi määruse artikli 7 lõikes 2 antakse komisjonile rakendusvolitused, et määratleda kriteeriumid, mida on vaja piirkondade välja valimiseks, ning koostada loetelu abikõlblike elamumajandusmeetmete kohta. Määruse (EÜ) nr 1818/2006 artikliga 47 rakendas komisjon oma volitusi. Kohapeal valitsevate elamistingimuste suuri erinevusi arvesse võttes on siiski selgunud, et komisjoni poolt kindlaksmääratud kriteeriumid ei sobi. Seega on neid nüüd lihtsustatud. Et kasutada ära käimasolevat määruse (EÜ) nr 1828/2006 artikli 47 lihtsustamist, on tehtud ettepanek sätestada, et komisjonile antud rakendusvolitused oleksid vabatahtlikud, mitte siduvad. ii) Selguse eesmärgil tuleks kavandatavasse määrusesse lisada olemasolevate ehitiste jaoks ettenähtud abikõlblike meetmete liigid (elamute ühiskasutatavate ruumide renoveerimine, riiklikus omandis olevate hoonete renoveerimine ja muutmine, eesmärgiga muuta need hooned nn sotsiaalhooneteks). iii) Lõpetuseks tuleks parandada ERFi määruse artikli 7 lõike 2 praegust sõnastust, mille kohaselt tuleks kulud kavandada „linnade integreeritud arendustegevuse või prioriteetse suuna raames” piirkondades, kus valitseb või mida ohustab olukorra füüsiline halvenemine ja sotsiaalne tõrjutus. On tehtud ettepanek asendada mõisted „tegevus” ja „prioriteetne suund” mõistega „integreeritud lähenemine”, seeläbi tagataks, et elamumajandusmeetmed on osa laiematest meetmetest ja hõlmavad eluasemetega seonduvaid aspekte, näiteks sotsiaalteenuseid, avalikke ruume, kultuuri, haridust, transpordi infrastruktuuri, piirkonna majandustegevust jne, sõltumata finantseerimisallikatest. |lt | Üldine taust Meie ühiskonna esmane nõue on tagada elukoht ja aktsepteeritavad elamistingimused kõigi kodanike, eelkõige kõige haavatavamate elanikkonnarühmade jaoks. Ekstreemse puuduse ja marginaliseerimise all kannatavate kogukondade elamistingimused on paljudel juhtudel kahetsusväärselt halvad. Kõrge töötuse tase, madal haridustase, oskuste ja tervishoiuteenuste puudumine, kuritegevus, piirkondlik eraldatus, sotsiaalne tõrjutus, rassism ja väljatõstmised kujutavad endast rõõmutut pilti, kus domineerivad kontrastid, mis varjutavad Euroopa Liidu põhiväärtusi. Struktuurifondide rahalise toetusega saab oluliselt kaasa aidata riiklike ametiasutuste pingutustele teha lõpp sellele lubamatule olukorrale. Seega tuleb muuta kättesaadavaks vahendid elamumajandusmeetmete rahastamiseks ka selliste kogukondade puhul, keda praegu ERFi rahastamise jaoks abikõlblikeks ei peeta, st i) mitte esitada elamumajandusmeetmete suhtes linnapiirkondade piirangut ja ii) laiendada elamumajandusmeetmeid nii, et nende abil saaks asendada eriti halvas olukorras olevaid maju nende asukohast hoolimata (linna- või maapiirkond). Et vältida ebaõiglast diskrimineerimist peaks kavandatavate meetmete juhtmõtteks olema romide kaasamise 2. põhimõte, mille kohaselt romide sihtrühmale suunatud meetmed ei tohiks välistada muid samasugustes sotsiaalmajanduslikes oludes elavaid inimesi[4]. Ekstreeme puuduse käes kannatavate marginaliseerunud kogukondadele ette nähtud elamumajandusmeetmed on selle keerulise probleemi ainult üks osa. Seega tuleks seda probleemi lahendada mitmetasandilise integreeritud lähenemise raames, mis määrataks kindlaks riiklikul tasandil ja mis toetuks partnerlusele ja võtaks arvesse hariduse, sotsiaalteenuste, integratsiooni, kultuuri, tervishoiu, tööhõive, turvalisusega jms seotud aspekte. Praegust ERFi määrust muutva ettepaneku eesmärk on sellest lähtuvalt sätestada (integreeritud lähenemise raames) aktsepteeritavad elamistingimused. Seoses sellega on riiklike ametiasutuste roll määruse rakendamise kõigis etappides ääretult oluline. |Nd | Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid Kui energiatõhususele ja taastuvenergiale suunatud meetmed välja arvata (need on erandlikult suunatud kõigile liikmesriikidele), on ERFi poolt toetatavad meetmed elamumajanduse sektoris suunatud üksnes liikmesriikidele, kes liitusid ELiga 1. mail 2004 või pärast seda, ning tingimustel, mis on sätestatud määruse (EÜ) nr 1080/2006 artikli 7 lõikes 2 ja komisjoni määruse (EÜ) nr 1828/2006 artiklis 47. Nagu eespool kirjeldatud, ei ole need tingimused piisavad, et lahendada marginaliseerunud kogukondade spetsiifilisi eluasemeprobleeme. Tuleks märkida, et maapiirkondade elamumajandussektorit juba toetatakse Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) määruse (EÜ) nr 1698/2005 raames (3. telg „Maapiirkondade elu kvaliteet ja maamajanduse mitmekesistamine” – artikkel 52 punkt b alapunkt ii „külade uuendamine ja arendamine”). Maapiirkondade marginaliseerunud kogukondadele suunatud elamumajandusmeetmed, mida toetataks nii EAFRD kui ka ERFi kaudu ja mida rakendataks integreeritud lähenemise raames, kus saaks osaleda ka ESF, suurendaks oluliselt pakutavaid finantstoetusi. Liikmesriikide ülesandeks oleks sellise integreeritud lähenemise raames määratleda fondide vastastikune täiendavus nii, et fondidevaheline sünergia oleks optimaalne. |140 | Kooskõla Euroopa Liidu muude põhimõtete ja eesmärkidega Ettepanek on täielikult kooskõlas ELi poliitiliste eesmärkidega mitte-diskrimineerimise, võrdsete võimaluste, majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse, regionaalarengu ja territoriaalse ühtekuuluvuse valdkondades. |2. KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE |Konsulteerimine huvitatud isikutega |211 | Konsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustus Mitmel korral on mitteametlikult konsulteeritud riiklike ametiasutuste, marginaliseerunud kogukondade esindajate ja Euroopa Parlamendi liikmetega ning arutatud ERFi määruse artikli 7 lõikega 2 marginaliseerunud kogukondadele pakutavaid võimalusi, nende võimaluste piiratust ja nende piirangute kõrvaldamist. |212 | Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtmine Konsultatsioonide tulemusel selgus, et määruse (EÜ) nr 1080/2006 tõlgendamisele toetuvad lahendused ei ole piisavad. |Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine |229 | Välisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada. |230 | Mõju hindamine Käeolev ettepanek võimaldab ERFi rahalist toetust elamumajandusmeetmete võtmiseks juhtudel, kus marginaliseerunud kogukondade elamistingimused on erakordselt kehvad ja sotsiaalse tõrjutuse tase kõrge. Kehtiva regulatiivse raamistiku muutmiseta ei oleks sekkumine võimalik. |3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG |305 | Kavandatud meetmete kokkuvõte Euroopa Regionaalarengufondi käsitleva määruse (EÜ) nr 1080/2006 artikli 7 lõike 2 kavandatud muutmise eesmärk on võimaldada elamumajandusmeetmete rakendamist uute liikmesriikide marginaliseerunud kogukondades juhtudel, kus praegu kehtivaid sätteid ei saa kohaldada, ning lihtsustada nende meetmete kohaldamist. Sekkumise keerukust arvesse võttes on väga vajalik, et riiklikud ametiasutused järgiksid integreeritud lähenemist. Lihtsustamise eesmärgil on kehtivate sätete sõnastust veidi muudetud. |310 | Õiguslik alus Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1080/2006, mis käsitleb Euroopa Regionaalarengu Fondi; selle määruse artikli 7 lõikes 2 on kindlaks määratud abikõlblikkuse tingimused, mida kohaldatakse uute liikmesriikide elamumajandussektori suhtes. |329 | Subsidiaarsuse põhimõte Ettepanek on kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega, sest sellega laiendatakse uute liikmesriikide võimalusi elamumajandusmeetmete võtmisel marginaliseerunud kogukondades viisil, mida liikmesriigid peavad asjakohasemaks, ning säilitatakse seejuures sekkumise võimaldamise minimaalse tingimusena integreeritud lähenemine. See võimaldab sekkuda nii, et kõigi kogukondade iseärasusi võetakse arvesse, kuid samas on sekkumise aluseks ühtne meetod. |Proportsionaalsuse põhimõte |331 | Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas, sest see piirdub üksnes ERFi toetuse võimaldamisega elamumajandussektoris marginaliseerunud kogukondade heaks juhtudel, kus praegu kehtivaid sätteid ei saa kohaldada. Sekkumine on ette nähtud nendele liikmesriikidele, kus see probleem juba esineb. |332 |Õigusakti valik |341 | Kavandatud õigusakt: määrus. |342 | Komisjon on juba uurinud kehtivate õigusaktide võimalusi. Isegi kõige paindlikuma tõlgenduse korral ei võimalda praegused eeskirjad, millega on sätestatud abikõlblikkus (piiratud tingimustel), elamumajandusmeetmete võtmist väljaspool linnapiirkonda ega praeguste barakktüüpi elamute asendamiseks majadega nende marginaliseerunud kogukondade puhul, kes elavad uutes liikmesriikides. |4. MÕJU EELARVELE |409 | Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet. |Ettepanek2009/0105 (COD)EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr …/…,millega muudetakse Euroopa Regionaalarengu Fondi käsitlevat määrust (EÜ) nr 1080/2006 seoses marginaliseerunud kogukondadele ette nähtud elamumajandusmeetmete abikõlblikkusegaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 162,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,[5]võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust,[6]võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust,[7]toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korrasning arvestades järgmist:(1) Et tugevdada ühenduse majanduslikku ja sotsiaalset ühtekuuluvust, on vaja toetada teatavaid meetmeid, millega renoveerida olemasolevaid eluasemena kasutatavaid ehitisi liikmesriikides, mis liitusid Euroopa Liiduga 1. mail 2004 või pärast seda. Neid meetmeid saab võtta Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1080/2006 (mis käsitleb Euroopa Regionaalarengu Fondi ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1783/1999)[8] artikli 7 lõikes 2 sätestatud tingimustel.(2) Kulutused tuleb kavandada linnade integreeritud arendustegevuse või prioriteetse suuna raames piirkondades, kus valitseb või mida ohustab olukorra füüsiline halvenemine ja sotsiaalne tõrjutus. Selguse huvides tuleks lihtsustada tingimusi, mille alusel võib linnapiirkonnas võtta elamumajandusmeetmeid. Seega tuleks elamumajandusmeetmete võtmiseks tehtavate kulutuste kavandamisel võtta arvesse mitmeid parameetreid, hoolimata finantseerimisallikast. Samuti tuleks kindlaks määrata, et abikõlblikud kulutused on ainult olemasolevatele ehitistele suunatud meetmed.(3) Liikmesriikides, mille suhtes kohaldatakse määruse (EÜ) nr 1080/2006 artikli 7 lõiget 2, elavad paljud marginaliseerunud kogukonnad ka väljaspool linnapiirkonda. Seega on vaja elamumajandusmeetmete võtmiseks tehtavate kulutuste abikõlblikkuse kriteeriume laiendada nende kogukondade suhtes, kes elavad maapiirkondades.(4) Olenemata sellest, kas need kogukonnad paiknevad linna- või maapiirkondades, peaks seal valitsevate erakordselt halva kvaliteediga elamistingimuste tõttu olema abikõlblikud ka need kulutused, mis tehakse olemasolevate majade asendamiseks uusehitistega.(5) Kooskõlas romide kaasamise ühiste põhimõtete 2. põhimõttega, mis sõnastati nõukogus 8. juunil 2009. aastal vastuvõetud järeldustes romide kaasamise kohta, ei tohiks konkreetsele sihtrühmale suunatud elamumajandusmeetmed välistada muid samasugustes sotsiaalmajanduslikes oludes elavaid inimesi.(6) Vastavalt ühiste põhimõtete 1. põhimõttele (selleks, et vältida eraldatuse ohtu) tuleks marginaliseerunud kogukondadele suunatud elamumajandusmeetmeid võtta integreeritud lähenemise raames, mis hõlmab meetmeid eelkõige haridus-, tervishoiu-, sotsiaal-, tööhõive- ja turvalisuse valdkonnas.(7) Praeguse regulatiivse raamistiku raames lihtsustatakse elamumajandusmeetmete valdkondade valikukriteeriume. Pidades silmas liikmesriigiti erinevat elamumajanduskorraldust, tuleks need kriteeriumid määratleda detsentraliseeritud viisil. Seega ei peaks neid kriteeriume kehtestama komisjon.(8) Seepärast tuleks määrust (EÜ) nr 1080/2006 vastavalt muuta,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1Määruse (EÜ) nr 1080/2006 artikli 7 lõige 2 asendatakse järgmisega:„2. Kulutused elamuehituseks, välja arvatud lõikes 1a sätestatud energiatõhususe ja taastuvenergiaga seotud kulutused, on abikõlblikud ainult nende liikmesriikide osas, kes ühinesid Euroopa Liiduga 1. mail 2004 või hiljem, ja seda järgmistel tingimustel:a) kulutused kavandatakse arvestades ühte järgnevatest raamistikest:i) integreeritud lähenemine linnaplaneerimisele piirkondades, kus valitseb või mida ohustab olukorra füüsiline halvenemine ja sotsiaalne tõrjutus;ii) integreeritud lähenemine marginaliseerunud kogukondadele.b) Elamuehitusele tehtavateks kulutusteks eraldatakse kas maksimaalselt 3 % asjakohase rakenduskava jaoks ERFist eraldatavast kogusummast või 2 % ERFist eraldatavast kogusummast.Esimese lõigu punkti a alapunkti i kohaselt tehtavad kulutused piirduvad ühega järgmistest meetmetest:- olemasolevate mitmepereelamute ühiskasutatavate ruumide renoveerimine;- selliste olemasolevate hoonete renoveerimine või kasutusotstarbe muutmine, mis kuuluvad avalikule sektorile või mittetulundusühistutele ja mida kasutatakse madala sissetulekuga majapidamistele või erivajadustega isikutele ette nähtud eluasemetena.Esimese lõigu punkti a alapunkti ii kohaselt tehtavad kulutused võivad sisaldada olemasolevate hoonete asendamist uusehitistega.Komisjon võib koostada loetelu kriteeriumitest, mida on vaja esimese lõigu punkti a alapunktis i osutatud valdkondade kindlaksmääramiseks ning loetelu abikõlblikest meetmetest vastavalt määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 103 lõikes 3 osutatud korrale.”Artikkel 2Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel,Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimeleesistuja eesistuja[…] […] [1] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1080/2006, muudetud määrusega (EÜ) nr 397/2009, ELT L210, 31.7.2006, lk 1.[2] Euroopa Parlamendi 11. märtsi 2009. aasta resolutsioon romide sotsiaalse olukorra ja nende tööturule juurdepääsu parandamise kohta ELis (2008/2137(INI))[3] Nõukogu järeldused romide kaasamise kohta (Luxemburg 8. juuni 2009).[4] „Sõnaselge, kuid mitte ainuisikuliselt romide sihtrühmale suunatus, on kaasamismeetmete puhul oluline. See tähendab, et keskendutakse romide sihtrühmale, kuid ei välistata muid samasugustes sotsiaalmajanduslikes oludes elavaid inimesi (…)”. Aprillis 2009 toimunud romide kaasamise integreeritud Euroopa platvormi esimesel kohtumisel esitatud ühised põhimõtted, mis on lisatud nõukogu järeldustesse romide kaasamise kohta (Luxemburg, 8. juuni 2009) .[5] ELT C […], […], lk […].[6] ELT C […], […], lk […].[7] ELT C […], […], lk […].[8] ELT L 210, 31.7.2006, lk 1.


title: Ettepanek nõukogu määrus kalapüügi elektroonilise registreerimise ja aruandluse ning kaugseirevahendite kohta . (komisjoni esitatud)

text:
      EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON
                                       Brüssel 28.10.2004
                                       KOM(2004)724 lõplik
                                       2004/0252(CNS)
                                       .
                            Ettepanek
                    NÕUKOGU MÄÄRUS
   kalapüügi elektroonilise registreerimise ja aruandluse ning
                   kaugseirevahendite kohta
                                 .
                      (komisjoni esitatud)
ET                                                             ET
 ---pagebreak---                                  EXPLANATORY MEMORANDUM
   The European Community is at the forefront in introducing modern technologies in order to
   improve management and monitoring of fisheries activities. Since 1992 it promoted the
   introduction of the satellite-based vessel monitoring system (VMS) as a tool to efficiently
   control its fishing fleet, irrespective of where it is operating, and third country fleets when
   operating within Community waters. After a series of pilot projects, the fitting on board of a
   vessel localisation device became mandatory for certain categories of vessels. As of 1 January
   2005, save few exceptions, all Community vessels greater than 15 metres in length overall
   will be subject to VMS and cannot fish without an operational satellite localisation device on
   board.
   A further step towards the utilisation of modern technologies is now proposed. The rational
   exploitation of fisheries resources, which is one of the main aims of the Common Fisheries
   Policy, requires accurate and timely reporting of information relating to fishing activities,
   such as quantities of catches on board, species, time spent at fishing, the area where catches
   have been taken and the gears used. This essential information is currently collected by the
   masters of the fishing vessels by recording it with a pen on a paperbound logbook. The same
   procedure is used when catches are transhipped, landed, transported or sold.
   As a consequence, in order to be gathered, analysed and transmitted to the authorities in
   charge of managerial or control tasks, this information needs to be digitalised. This process is
   slow, costly and conducive to typing mistakes which can hinder the quality of the data.
   In order to make it more efficient, accurate and less expensive, the Commission favours an
   electronic recording and reporting system which will replace the current manual and
   cumbersome process. It will be designed to alleviate the administrative burden on the masters
   and the main actors of the commercial chain and dramatically simplify the tasks of the
   national authorities.
   Pilot projects on electronic recording and reporting of information relating to fisheries
   activities have been carried out in recent years. Some have already been conducted with
   conclusive results, others are still ongoing. There is no doubt about the feasibility of the
   electronic recording of fishing activities. Specific software is already available on the market.
   What is necessary now is a legislative text laying down the minimal requirements.
   The setting of technical specifications, which are required in order to satisfy Community and
   third countries legislation, is the aim of an international project on secured and harmonised
   electronic logbook. This project is currently being carried out and specifications will be made
   available in 2005. A Commission Regulation will amend the current legislation on logbook
   and other recording requirements accordingly.
   With a view to facilitating the introduction of this technology, the Community may grant
   financial assistance to fishermen as well as to national authorities under the framework of
   Decision 2004/465/EC1, as it did in the past in order to promote the setting up of the vessel
   monitoring systems.
   1
           Council Decision on a Community financial contribution towards Member States fisheries control
           programmes (JO L 157, 30.4.2004, p. 114).
ET                                                   2                                                    ET
 ---pagebreak---    Furthermore, the Commission proposes to take advantage of the Vessel Monitoring System
   (VMS) in order to track fishing vessels operating in a given fishing zone which may be in
   breach of national or Community legislation. Remotely sensed images may be used to detect
   such vessels. This technology is not new since it is already in use in other fields. Pilot projects
   focused on fishing activities have been carried out and they have proved to be successful. The
   objective is to cross-check the status of fishing vessels detected, thanks to this technology
   (Vessel Detection System), with position reports from VMS. Fisheries Monitoring Centres
   may wish to further investigate as regards those vessels which do not transmit position
   reports.
ET                                                3                                                    ET
 ---pagebreak---                                                            2004/0252(CNS)
                                                 Ettepanek
                                          NÕUKOGU MÄÄRUS
                    kalapüügi elektroonilise registreerimise ja aruandluse ning
                                         kaugseirevahendite kohta
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust
   ning arvestades järgmist:
   (1)     Nõukogu määrus (EÜ) nr 2371/20022 sätestab ühisele kalanduspoliitikale vastava
           kalavarude kaitse ja säästva kasutamise tagamiseks ettenähtud raamistiku.
   (2)     Kalavarude kaitse ja säästva kasutamise eesmärgid saavutatakse vetele ja kalavarudele
           juurdepääsu reguleerivate tingimuste kaudu, nimelt saagi ja püügikoormuse piiramise
           ning püügitehnikate ja -vahendite ning püügimahtudega seotud tehniliste meetmete
           kehtestamise kaudu.
   (3)     Seetõttu on kalastusvõimaluste kindlaks juhtimiseks ja kõnealuste eesmärkide
           saavutamiseks vaja teostada kalapüügi seiret kõige asjakohasemate vahendite abil.
           Püütud koguseid kontrollitakse peamiselt teabe kogumise teel saakide, lossimiste,
           ümberlaadimiste, veo ja müügi kohta, kusjuures püügikoormust kontrollitakse
           peamiselt teabe kogumise teel laeva omaduste, kalastamisele kulutatud aja ja -
           vahendite kohta. Lisaks sellele võimaldavad kaugseiretehnoloogiad kalanduskontrolli
           ametiasutustel jälgida laevade viibimist konkreetses piirkonnas. Kõnealuste vahendite
           kombinatsioon suurendab andmete täpsust.
   (4)     Määruste (EÜ) nr 2371/2002 artikli 22 lõige 1 ja artikli 23 lõige 3 sätestavad vastavalt,
           et nõukogu peab tegema 2004. aastal otsuse kalapüügi, sh saakide lossimise või
           ümberlaadimise ja müügiteatise elektroonilise registreerimise ja aruandluse kohustuse
           ning kaugseirevahendite kasutuselevõtmise kohustuse kohta.
   (5)     Liikmesriigid ja teised riigid on viimastel aastatel läbi viinud elektroonilise
           registreerimise ja aruandluse ning kaugseire pilootprojekte. Need on osutunud
           usaldusväärseks ja majanduslikult tasuvaks.
   2
           EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59.
ET                                                   4                                               ET
 ---pagebreak---    (6)  Seetõttu tuleks kehtestada tingimused elektroonilise registreerimise ja aruandluse ning
        kaugseire kasutamiseks kontrolli eesmärkidel.
   (7)  Käesoleva määruse rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt
        nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni
        rakendusvolituste kasutamise menetlused,3
   ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
                                             Artikkel 1
                            Elektrooniline registreerimine ja aruandlus
   1.     Ühenduse kalalaeva kapten registreerib elektrooniliste vahendite abil teabe
          kalastamistegevuse kohta, mille ta peab vastavalt ühenduse õigusaktidele
          registreerima püügipäevikus, ja saadab kõnealuse teabe elektrooniliste vahendite teel
          pädevale ametiasutusele.
   2.     Ühenduse laeva lossitud saakide deklaratsioon ja kõnealuste saakidega seotud
          esimene müügiteade tuleb registreerida elektrooniliselt.
   3.     Liikmesriigid seavad sisse haldus- ja tehnilised struktuurid, mis võimaldavad neil
          vastu võtta, töödelda, ristkontrollida ja edastada elektrooniliste vahendite kaudu
          lõigetes 1 ja 2 osutatud püügipäevikus sisalduvaid andmeid, lossimisdeklaratsiooni ja
          müügiteadet.
   4.     Lõigete 1 ja 2 üksikasjalikud rakenduseeskirjad võib vastu võtta määruse (EÜ) nr
          2371/2002 artikli 30 lõikes 2 osutatud korras. Need eeskirjad võivad ette näha ka
          erandeid käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 sätestatud kohustustest, kui kõnealuste
          erandite tegemist õigustab ebaproportsionaalne koormus, mida kõnealused
          kohustused tekitaksid ettevõtjale, võrreldes kõnealuse ettevõtja tegevuse
          majandusliku tähtsusega.
                                             Artikkel 2
                                             Kaugseire
   1.     Liikmesriigid tagavad, et nende kalapüügi seirekeskustel on tehniline struktuur, mis
          võimaldab neil reaalajas ühitada laevade seiresüsteemi satelliitidelt maale saadetud
          kaugkujutiste abil saadud positsioone, et hinnata kalalaevade viibimist konkreetses
          piirkonnas.
   2.     Käesoleva artikli lõike 1 rakendamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta
          määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 30 lõikes 2 osutatud korras.
   3
        EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.
ET                                                5                                             ET
 ---pagebreak---                                             Artikkel 3
                                           Jõustumine
   Käesolev määrus jõustub 1. jaanuaril 2006.
   Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
   Brüssel,
                                              Nõukogu nimel
                                              eesistuja
ET                                              6                                      ET


				|

		52011PC0599

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega rakendatakse ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Kesk-Ameerika riikide vahel assotsiatsiooni loomise lepingu kahepoolne kaitseklausel ja banaane käsitlev stabiilsusmehhanism /* KOM/2011/0599 lõplik - 2011/0263 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Ettepaneku põhjused ja eesmärgid
Käesolev ettepanek käsitleb Kesk-Ameerika
riikidega assotsiatsiooni loomiseks sõlmitud lepinguga ette nähtud
kaitseklausli ning stabiilsusmehhanismi ülevõtmist Euroopa Liidu õigusesse.
Üldine taust
23. aprillil 2007 andis nõukogu komisjonile
loa alustada teatavate Kesk-Ameerika riikidega läbirääkimisi, mille tulemusel
sõlmiti Kesk-Ameerika riikidega assotsiatsiooni loomiseks leping. Leping
parafeeriti 22. märtsil 2011.
Leping sisaldab kahepoolset kaitseklauslit,
millega nähakse ette võimalus taaskehtestada enamsoodustusrežiimi
tollitariifimäär, kui kaubanduse liberaliseerimise tulemusena suurenevad
impordi kogused nii palju ja niisugustel tingimustel, et see tekitab (või
ähvardab tekitada) märgatavat kahju samasugust või otseselt konkureerivat
toodet tootvale liidu tootmisharule.
Lisaks sellele sisaldab leping ka banaane
käsitlevat stabiilsusmehhanismi, mille kohaselt saab kuni 1. jaanuarini 2020
peatada soodustollimaksu, kui täitub teatav iga-aastane impordimaht.
Et need meetmed hakkaksid toimima, tuleb
kõnealune kaitseklausel ja stabiilsusmehhanism üle võtta Euroopa Liidu õigusse
ning tuleb kindlaks määrata nende rakendamisega seotud menetlusküsimused ning
huvitatud isikute õigused.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA
MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
Käesoleva rakendusmääruse ettepanek tuleneb
otseselt Kesk-Ameerika riikidega sõlmitud lepingu tekstist. Seetõttu ei ole
vaja korraldada huvitatud isikutega eraldi konsulteerimist ega mõju hindamist.
See põhineb suures osas olemasolevatel rakendusmäärustel.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Kavandatud meetmete kokkuvõte
Lisatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse
ettepanek on õigusakt ELi ning Kesk‑Ameerika riikide vahel
assotsiatsiooni loomiseks sõlmitud lepingu kaitseklausli ja
stabiilsusmehhanismi rakendamiseks.
Õiguslik alus
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 207
lõige 2.
2011/0263 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega rakendatakse ühelt poolt Euroopa
Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Kesk-Ameerika riikide vahel
assotsiatsiooni loomise lepingu kahepoolne kaitseklausel ja banaane käsitlev
stabiilsusmehhanism
EUROOPA
PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse
Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 207 lõiget 2,
võttes arvesse
Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud
seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
olles toiminud
seadusandliku tavamenetluse kohaselt[1]
ning arvestades
järgmist:
(1)
23. aprillil 2007 andis nõukogu komisjonile loa
algatada läbirääkimised teatavate Kesk-Ameerika riikidega (edaspidi
„Kesk-Ameerika riigid”), et sõlmida Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide nimel
leping, millega luuakse assotsiatsioon ühelt pool Euroopa Liidu ja selle
liikmesriikide ning teiselt poolt Kesk-Ameerika riikide vahel (edaspidi
„leping”).
(2)
Kõnealused läbirääkimised on lõpule viidud ning
leping parafeeriti 22. märtsil 2011 ning kooskõlas nõukogu … otsusega nr …/2011/EL[2] ja tingimusel, et leping hiljem sõlmitakse,
kirjutati lepingule Euroopa Liidu nimel alla. Leping sai (…) Euroopa Parlamendi
heakskiidu. Seejärel võttis nõukogu vastu nõukogu … nõukogu otsuse nr …/2011[3] lepingu sõlmimise kohta.
(3)
On vaja sätestada kahepoolset kaitseklauslit
käsitlevate lepingu sätete ning Kesk-Ameerika riikidega banaanide osas kokku
lepitud stabiilsusmehhanismi rakendusmenetlused.
(4)
Tuleks määratleda lepingu artiklites 104 ja 105
osutatud terminid „märgatav kahju”, „märgatava kahju oht” ja
„üleminekuperiood”.
(5)
Kaitsemeetmete võtmist võib kaaluda üksnes juhul,
kui kõnealust toodet imporditakse liitu niivõrd palju suurenenud koguses
(absoluutarvudes või võrrelduna liidu toodanguga) ja sellistel tingimustel, et
see tekitab või ähvardab tekitada märgatavat kahju liidu samasuguste või
otseselt konkureerivate toodete tootjatele, nagu on sätestatud lepingu artiklis
104.
(6)
Kaitsemeetmeid peaks võtma lepingu artikli 104
lõikes 2 nimetatud vormis.
(7)
Kontrollimine ja vajaduse korral kaitsemeetmete
võtmine peaks toimuma võimalikult läbipaistvalt.
(8)
Menetluse algatamise kohta tuleks kehtestada
üksikasjalikud eeskirjad. Komisjon peaks saama liikmesriikidelt teavet,
sealhulgas tõendeid impordis valitsevate kõikide suundumuste kohta, mille tõttu
võib olla vaja võtta kaitsemeetmeid.
(9)
Kui menetluse algatamiseks on piisavalt esmapilgul
usutavaid tõendeid, peaks komisjon avaldama Euroopa Liidu Teatajas
lepingu artikli 111 lõikega 3 ette nähtud teate.
(10)
Kehtestada tuleks üksikasjalikud eeskirjad, mis
käsitlevad uurimise algatamist, huvitatud isikute juurdepääsu kogutud teabele
ja sellega tutvumist, asjaosaliste ärakuulamist ja nende võimalust esitada oma
seisukohti, nagu on sätestatud lepingu artikli 111 lõikes 3.
(11)
Komisjon peaks Kesk-Ameerika riikidele uurimise
algatamisest kirjalikult teatama ja teatama assotsiatsioonikomiteele uurimise
tulemustest, nagu on sätestatud lepingu artiklis 116.
(12)
Samuti on lepingu artikli 112 kohaselt vaja
kehtestada tähtajad uurimise algatamiseks ja meetmete asjakohasust käsitleva
otsuse tegemiseks, et niisugused otsused tehtaks kiiresti ja et asjaomaste ettevõtjate
õiguskindlus suureneks.
(13)
Iga kaitsemeetme kohaldamisele peaks eelnema
uurimine, kuid komisjonil tuleks lubada lepingu artiklis 106 osutatud
kriitilistel asjaoludel kehtestada ajutisi meetmeid.
(14)
Kaitsemeetmeid tuleks kohaldada ainult sellises
ulatuses ja selliseks ajavahemikuks, mida on vaja, et hoida ära märgatavat
kahju ja hõlbustada kohanemist. Tuleks kindlaks määrata kaitsemeetmete
maksimaalne kehtivusaeg ning kehtestada erisätted nende meetmete pikendamiseks
ja läbivaatamiseks, nagu on sätestatud lepingu artiklis 105.
(15)
Lepingu kahepoolse kaitseklausli rakendamine eeldab
ühetaolisi tingimusi selleks, et vastu võtta ajutisi ja lõplikke
kaitsemeetmeid, kehtestada eelneva järelevalve meetmeid, lõpetada uurimine ilma
meetmeid võtmata ning ajutiselt peatada soodustollimaks, milles on
Kesk-Ameerika riikidega kokku lepitud banaane käsitleva stabiilsusmehhanismi
raames. Komisjon peaks need meetmed vastu võtma vastavalt Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusele (EL) nr 182/2011 (millega
kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide
läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni
rakendamisvolituste teostamise suhtes)[4].
(16)
On otstarbekas, et järelevalve- ja ajutiste
meetmete vastuvõtmiseks kasutatakse nõuandemenetlust, arvestades nende meetmete
toimet ja nende järgnevuse loogikat seoses lõplike kaitsemeetmete
vastuvõtmisega. Kui meetmete kehtestamisega viivitamine tekitaks kahju, mida
oleks raske heastada, tuleks lubada komisjonil ajutised meetmed viivitamata
vastu võtta.
(17)
Käesolevat määrust tuleks kohaldada ainult liidust
või Kesk-Ameerika riikidest pärit toodete suhtes,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I Peatükk – Kaitseklausel
Artikkel
1
Mõisted
Käesolevas määruses
kasutatakse järgmisi mõisteid:
(a)
„tooted” – kaubad, mis on pärit liidust või
Kesk-Ameerika riikidest. Uurimisalune toode võib hõlmata ühte või mitut
tariifirida või selle allsegmenti, olenevalt konkreetsest turuolukorrast, või
mis tahes liidu tootmisharus üldiselt kohaldatavat tootesegmenti;
(b)
„huvitatud isik” – isik, keda mõjutab asjaomase
toote importimine;
(c)
„liidu tootmisharu” – liidu tootjad, kes tegutsevad
liidu territooriumil ja valmistavad samasuguseid või otseselt konkureerivaid
tooteid, või liidu tootjad, kelle samasuguse või otseselt konkureeriva toote
toodang kokku moodustab olulise osa nende toodete kogutoodangust liidus. Juhul,
kui samasugune või otseselt konkureeriv toode on ainult üks mitmest liidu
tootmisharu moodustavate tootjate tootest, määratletakse tootmisharu
konkreetsete tootmise toimingutena, mida kasutatakse samasuguse või otseselt
konkureeriva toote tootmiseks;
(d)
„märgatav kahju” – liidu tootjate seisundi
märkimisväärne halvenemine;
(e)
„märgatava kahju oht” – olukord, kus märgatav kahju
on ilmselt tekkimas. Märgatava kahju ohu olemasolu tuleb kindlaks teha
kontrollitavate faktide, mitte lihtsalt väite, oletuse või kaudse võimaluse
põhjal. Märgatava kahju ohu esinemise kindlaksmääramiseks tuleks muu hulgas
arvesse võtta artikli 4 lõikes 5 osutatud teguritel põhinevaid prognoose,
hinnanguid ja analüüse;
(f)
„üleminekuperiood” – 10 aastat alates lepingu
kohaldamisest mis tahes toote suhtes, mille kohta on tollitariifide kaotamise
ajakavas tariifide kaotamise perioodiks ette nähtud alla 10 aasta. Toodete
puhul, mille suhtes on tariifide kaotamise ajakavas tariifide kaotamise
perioodiks ette nähtud 10 aastat või rohkem, tähendab „üleminekuperiood”
nimetatud loendis sellise kauba suhtes sätestatud tariifide kaotamise perioodi,
millele lisandub kolm aastat.
(g)
„Kesk-Ameerika riik” – Costa Rica, El Salvador,
Guatemala, Honduras, Nicaragua või Panama.
Artikkel
2
Põhimõtted
1.
Käesoleva määruse alusel võib kehtestada
kaitsemeetme, kui Kesk-Ameerika riikidest pärit toodet imporditakse liitu selle
toote suhtes kehtinud tollimaksude vähendamise või kaotamise tulemusena niivõrd
palju suurenenud kogustes (absoluutarvudes või võrrelduna liidu toodanguga) ja
sellistel tingimustel, et see tekitab või ähvardab tekitada märgatavat kahju
liidu tootmisharu samasuguste või otseselt konkureerivate toodete tootjatele.
2.
Kaitsemeetmeid võib võtta järgmises vormis:
(a)
asjaomasele tootele lepingu I lisas (Tollimaksude
kaotamine) esitatud ELi poole tariifiloendis ette nähtud tollimaksumäära
edasise vähendamise peatamine;
(b)
asjaomase toote tollimaksumäära suurendamine
tasemeni, mis ei ületa väiksemat järgmistest:
–
meetme võtmise ajal toote suhtes kohaldatav
enamsoodustusrežiimi tollimaksumäär või
–
enamsoodustusrežiimi tollimaksumäär, mis kehtis
toote suhtes lepingu jõustumise päevale vahetult eelneval päeval.
3.
Ühtki eespool nimetatud meedet ei tohi kohaldada
käesoleva lepinguga ette nähtud enamsoodustusrežiimi tollimaksuvaba kvoodi
piires.
Artikkel
3
Menetluse algatamine
1.
Uurimine algatatakse liikmesriigi, liidu
tootmisharu esindava juriidilise isiku taotlusel või sellise ühingu taotlusel,
mis ei ole juriidiline isik, või komisjoni omal algatusel, kui komisjonile on
selge, et selle algatamiseks on piisavalt esmapilgul usutavaid tõendeid, mis on
kindlaks määratud artikli 4 lõikes 5 osutatud tegurite põhjal.
2.
Uurimise algatamise taotlus peab sisaldama tõendeid
selle kohta, et artikli 2 lõikes 1 nimetatud tingimused
kaitsemeetmete kasutuselevõtmiseks on täidetud. Taotlus sisaldab üldjuhul
järgmist teavet: asjaomase toote impordi kasvu määr ja maht absoluut- ja
suhtarvudes, suurenenud impordi poolt hõivatud siseturu osa, muutused müügi,
toodangu, tootlikkuse, tootmisvõimsuste kasutamise, kasumi ja kahjumi ning
tööhõive tasemes.
3.
Uurimise võib algatada ka juhul, kui impordi
hüppeline kasv on koondunud ühte või mitmesse liikmesriiki, eeldusel et selleks
on piisavalt esmapilgul usutavaid tõendeid, mis on kindlaks määratud artikli 4
lõikes 5 osutatud tegurite põhjal.
4.
Liikmesriik teatab komisjonile, kui näib, et
Kesk-Ameerika riikidest pärit toodete impordi suundumused nõuavad
kaitsemeetmete võtmist. Nimetatud teave peab sisaldama olemasolevaid tõendeid,
mis on kindlaks määratud artikli 4 lõikes 5 osutatud tegurite põhjal. Komisjon
edastab nimetatud teabe kõikidele liikmesriikidele.
5.
Kui selgub, et menetluse algatamiseks on piisavalt
esmapilgul usutavaid tõendeid, mis on kindlaks määratud artikli 4 lõikes 5
osutatud tegurite põhjal, avaldab komisjon Euroopa Liidu Teatajas selle
kohta teate. Menetlus algatatakse ühe kuu jooksul pärast taotluse või teabe
saamist lõike 1 alusel.
6.
Lõikes 5 osutatud teates:
(c)
esitatakse saadud teabe kokkuvõte ja nõutakse,
nõutakse asjaga seonduva teabe edastamist komisjonile;
(d)
märgitakse ajavahemik, mille jooksul huvitatud
isikud võivad oma seisukohad kirjalikult teatavaks teha ja teavet esitada, et
neid seisukohti ja seda teavet uurimise käigus arvesse võetaks;
(e)
märgitakse ajavahemik, mille jooksul huvitatud
isikud võivad taotleda komisjonilt suulist ärakuulamist vastavalt artikli 4
lõikele 9.
Artikkel
4
Uurimine
1.
Pärast menetluse algatamist alustab komisjon
uurimist. Lõikes 3 sätestatud ajavahemik algab päevast, mil otsus uurimise
algatamise kohta avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
2.
Komisjon võib paluda liikmesriikidel teavet esitada
ja liikmesriigid teevad kõik vajaliku, et seda palvet täita. Kui kõnealune
teave pakub üldist huvi ja ei ole konfidentsiaalne artikli 11 tähenduses,
lisatakse see lõikega 8 ette nähtud mittekonfidentsiaalsete dokumentide hulka.
3.
Kui võimalik, viiakse uurimine lõpule kuue kuu
jooksul alates selle algatamisest. Seda tähtaega võib pikendada kolme kuu võrra
erandlikel asjaoludel, nagu näiteks ebatavaliselt suur arv asjaosalisi või
keerukad turuolukorrad. Komisjon teavitab kõiki huvitatud isikuid mis tahes
sellisest pikendamisest ning selgitab pikendamise põhjusi.
4.
Komisjon hangib kogu teabe, mida ta peab vajalikuks,
et teha vastavalt vajadusele otsus artikli 2 lõikes 1 sätestatud tingimuste
kohta, ja püüab seda teavet kontrollida, kui ta seda asjakohaseks peab.
5.
Uurimise käigus hindab komisjon kõiki asjakohaseid
objektiivseid ja mõõdetavaid tegureid, mis on liidu tootmisharu seisukohast
olulised, eelkõige asjaomase toote impordi kasvu määra ja mahtu absoluut- ja
suhtarvudes, suurenenud impordi poolt hõivatud siseturu osa ning muutusi müügi,
toodangu, tootlikkuse, tootmisvõimsuste kasutamise, kasumi ja kahjumi ning
tööhõive tasemes. See loetelu ei ole lõplik ja komisjon võib märgatava kahju
olemasolu või märgatava kahju ohu kindlakstegemisel võtta arvesse ka muid
asjakohaseid tegureid, nagu varud, hinnad, kasutatud kapitali tasuvus ja
rahavood, ning muid tegureid, mis tekitavad või võivad olla tekitanud
märgatavat kahju või ähvardavad tekitada märgatavat kahju liidu tootmisharule.
6.
Endast vastavalt artikli 3 lõike 6 punktile b
teatanud huvitatud isikud ja Kesk-Ameerika riikide esindajad võivad kirjaliku
taotluse alusel tutvuda kogu teabega, mis on seoses uurimisega komisjoni
valdusesse antud (välja arvatud liidu või liikmesriikide ametivõimude koostatud
asutusesisesed dokumendid), juhul kui see teave on nende huvide kaitsmiseks
oluline ega ole konfidentsiaalne artikli 11 tähenduses ning kui komisjon seda
uurimisel kasutab. Endast teatanud huvitatud isikud võivad edastada komisjonile
oma seisukohad kõnealuse teabe kohta. Neid seisukohti arvestatakse juhul, kui
need on tõendatud piisavate esmapilgul usutavate tõenditega.
7.
Komisjon tagab, et kõik uurimiseks vajalikud andmed
ja kogu statistika on kättesaadav, mõistetav, läbipaistev ja kontrollitav.
8.
Komisjon tagab niipea, kui on olemas tehnilised
võimalused, salasõnaga kaitstud elektroonilise juurdepääsu enda hallatavale mittekonfidentsiaalsele
materjalile (edaspidi „veebiplatvorm”), mille kaudu edastatakse kogu asjakohane
teave, mis ei ole konfidentsiaalne artikli 11 tähenduses. Uurimisest huvitatud
isikutele ning liikmesriikidele ja Euroopa Parlamendile antakse juurdepääs
asjaomasele veebiplatvormile.
9.
Komisjon kuulab huvitatud isikud ära eelkõige
juhul, kui nad on Euroopa Liidu Teatajas avaldatud teates ette nähtud
aja jooksul ärakuulamist kirjalikult taotlenud ja tõestanud, et uurimise
tulemused tõenäoliselt mõjutavad neid ja et neil on suuliste selgituste
andmiseks erilised põhjused.
Komisjon kuulab sellised isikud täiendavalt ära,
kui neil on uute selgituste andmiseks erilised põhjused.
10.
Kui teavet ei esitata komisjoni kehtestatud tähtaja
jooksul või kui uurimist oluliselt takistatakse, võidakse järeldused teha
kättesaadavate faktide põhjal. Kui komisjon leiab, et mõni huvitatud isik või
kolmas isik on talle esitanud väära või eksitava teabe, jätab ta selle teabe
arvesse võtmata ja võib kasutada kättesaadavaid fakte.
11.
Komisjon teatab Kesk-Ameerika riikidele kirjalikult
uurimise algatamisest.
Artikkel
5
Eelneva järelevalve meetmed
1.
Kui Kesk-Ameerika riikidest pärit toote impordi
suundumuse tõttu võib tekkida mõni artiklis 2 või artiklis 3 nimetatud olukord,
võib selle toote impordi suhtes kohaldada eelneva järelevalve meetmeid.
2.
Komisjon võtab eelneva järelevalve meetmed vastu
vastavalt artikli 12 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusele.
3.
Eelneva järelevalve meetmed on tähtajalised. Kui ei
ole sätestatud teisiti, kaotavad need kehtivuse meetmete kehtestamise esimesele
kuuekuulisele ajavahemikule järgneva kuuekuuse ajavahemiku järel.
Artikkel
6
Ajutiste kaitsemeetmete kehtestamine
1.
Ajutisi kaitsemeetmeid kohaldatakse kriitilises
olukorras, kus viivitamine tekitaks kahju, mida oleks raske heastada,
tingimusel, et enne on artikli 4 lõikes 5 osutatud tegurite põhjal kindlaks
tehtud, et on olemas piisavad esmapilgul usutavaid tõendid, et lepingu I lisas
(Tollimaksude kaotamine) esitatud Euroopa Liidu tariifide kaotamise ajakava
kohaselt tollimaksu kaotamise või vähendamise tõttu on Kesk‑Ameerika
riikidest pärit toote import suurenenud ning et see import tekitab või ähvardab
tekitada liidusisesele tootmisharule märgatavat kahju.
Komisjon võtab ajutised meetmed vastu vastavalt
artikli 12 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusele. Eriti kiireloomulistel
juhtudel, sealhulgas lõikes 2 osutatud juhul, võtab komisjon ajutised meetmed
vastu viivitamata vastavalt artikli 12 lõikes 4 osutatud menetlusele.
2.
Kui liikmesriik taotleb komisjoni viivitamatut sekkumist
ja kui on täidetud lõike 1 tingimused, teeb komisjon otsuse viie tööpäeva
jooksul alates taotluse saamisest.
3.
Ajutisi meetmeid ei kohaldata kauem kui 200 päeva.
4.
Kui ajutised kaitsemeetmed tunnistatakse kehtetuks,
sest uurimise käigus selgub, et artikli 2 lõikes 1 sätestatud tingimused on
täitmata, makstakse kõik nende ajutiste meetmete kohaselt sissenõutud
tollimaksud automaatselt tagasi.
5.
Käesolevas artiklis nimetatud meetmeid kohaldatakse
kõikidele toodetele, mis on vabasse ringlusse lastud pärast nende meetmete
jõustumise kuupäeva. Need meetmed ei takista siiski lubamast vabasse ringlusse
niisuguseid tooteid, mis on juba teel liitu, tingimusel et nende toodete
sihtkohta ei saa muuta.
Artikkel
7
Uurimise ja menetluse lõpetamine ilma meetmeid võtmata
1.
Kui lõpptulemusena väljaselgitatud faktide põhjal
tehakse kindlaks, et artikli 2 lõikes 1 sätestatud tingimused ei ole täidetud,
võtab komisjon vastavalt artikli 12 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusele
vastu otsuse uurimise ja menetluse lõpetamise kohta.
2.
Kaitstes nõuetekohaselt konfidentsiaalset teavet
artikli 11 tähenduses, avalikustab komisjon aruande, milles ta esitab oma
uurimise tulemused ja põhjendatud järeldused, milleni on ta jõudnud kõigi
asjakohaste faktiliste ja õigusalaste küsimuste suhtes.
Artikkel
8
Lõplike meetmete kehtestamine
1.
Kui lõplikult kindlaks tehtud faktide alusel on
selge, et artikli 2 lõikes 1 sätestatud tingimused on täidetud, suunab komisjon
küsimuse assotsiatsioonikomiteele kooskõlas lepingu artikliga 116. Kui
assotsiatsioonikomitee soovitust ei esita või rahuldavat lahendust ei leita 30
päeva jooksul alates küsimuse suunamisest, võib komisjon vastu võtta otsuse,
millega kehtestatakse lõplikud kaitsemeetmed kooskõlas artikli 12 lõikes 3
osutatud kontrollimenetlusega.
2.
Kaitstes nõuetekohaselt konfidentsiaalset teavet
artikli 11 tähenduses, avalikustab komisjon aruande, mis sisaldab kokkuvõtet
otsustamisega seotud olulistest faktidest ja kaalutlustest.
Artikkel
9
Kaitsemeetmete kestus ja läbivaatamine
1.
Kaitsemeede kehtib ainult niikaua, kui vaja, et
märgatavat kahju ära hoida või heastada ja kohanemisele kaasa aidata. Nimetatud
tähtaeg ei ületa kahte aastat, välja arvatud juhul, kui seda lõike 3 kohaselt
pikendatakse.
2.
Kaitsemeede jääb kuni lõike 3 alusel korraldatud
läbivaatamise tulemuse selgumiseni pikendamise ajaks kehtima.
3.
Kaitsemeetme algset kehtivusaega võib erandkorras
pikendada kuni kahe aasta võrra, kui tehakse kindlaks, et kaitsemeede on
märgatava kahju ärahoidmiseks või heastamiseks jätkuvalt vajalik ning et on
tõendeid, et liidu tootmisharu kohaneb.
4.
Lõike 3 kohasele pikendamisele peab eelnema
uurimine, mida taotleb liikmesriik, liidu tootmisharu esindav juriidiline isik
või selline ühing, mis ei ole juriidiline isik, või komisjon omal algatusel,
kui artikli 4 lõikes 5 osutatud tegurite põhjal on piisavalt esmapilgul
usutavaid tõendeid, et lõikes 3 sätestatud tingimused on täidetud.
5.
Uurimise algatamise teade avaldatakse artikli 3
lõigete 5 ja 6 kohaselt. Uurimine korraldatakse ja lõike 3 kohane pikendamist
käsitlev otsus tehakse kooskõlas artiklitega 4, 7 ja 8.
6.
Kaitsemeetme kogukestus koos ajutiste meetmetega ei
tohi ületada nelja aastat.
7.
Kaitsemeetmeid ei rakendata pärast üleminekuaja
lõppu, välja arvatud juhul, kui asjaomane Kesk-Ameerika riik sellega nõustub.
8.
Ühtki kaitsemeedet ei kohaldata toote impordi
suhtes, kui sama toote suhtes on varem sellist meedet kohaldatud, enne kui on
möödunud periood, mis võrdub poolega ajast, mille jooksul kaitsemeetmeid
kohaldati vahetult eelneva perioodi ajal.
Artikkel 10
Euroopa Liidu
äärepoolseimad piirkonnad
1.
Kui toodet, mis on pärit Kesk-Ameerika riikidest,
imporditakse niivõrd palju suurenenud kogustes ja sellistel tingimustel, et see
võib tekitada või ähvardada tekitada märgatavat kahju ühele või mitmele Euroopa
Liidu toimimise lepingu artiklis 349 osutatud ELi äärepoolseima piirkonna
majandusolukorrale, võib käesolevas peatükis esitatud sätete kohaselt
kehtestada kaitsemeetme.
Artikkel 11
Konfidentsiaalsus
1.
Käesoleva määruse alusel saadud teavet kasutatakse
ainult selleks, milleks seda nõuti.
2.
Käesoleva määruse alusel saadud mis tahes teavet,
mis on oma loomult konfidentsiaalne või mis on esitatud konfidentsiaalsena, ei
avalikustata ilma selle teabe andja loata.
3.
Igas konfidentsiaalsustaotluses märgitakse põhjus,
miks teave on konfidentsiaalne. Kui teabe andja ei soovi teavet avalikustada
ega luba seda üldises või kokkuvõtlikus vormis avaldada ning kui ilmneb, et
konfidentsiaalsustaotlus ei ole põhjendatud, võib kõnealuse teabe jätta arvesse
võtmata.
4.
Teavet peetakse igal juhul konfidentsiaalseks, kui
on tõenäoline, et selle avaldamisel on teabe andjale või sellise teabe allikale
märkimisväärselt ebasoodne mõju.
5.
Lõigete 1–4 kohaldamine ei piira liidu asutusi
osutamast üldisele teabele ja eelkõige käesoleva määruse alusel tehtud otsuste
põhjustele. Need asutused peavad siiski arvesse võtma asjaomaste füüsiliste ja
juriidiliste isikute õigustatud huve, et nende ärisaladusi ei avaldataks.
Artikkel
12
Komiteemenetlus
1.
Komisjoni abistab komitee, mis on asutatud nõukogu 26.
veebruari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 260/2009 (impordi ühiste eeskirjade
kohta) artikli 4 lõike 1 alusel[5].
Kõnealune komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2.
Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse
(EL) nr 182/2011 artiklit 4.
3.
Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse
(EL) nr 182/2011 artiklit 5.
4.
Käesolevale lõikele osutamisel kohaldatakse määruse
(EL) nr 182/2011 artiklit 8 koostoimes selle artikliga 4.
II peatükk – banaane käsitlev stabiilsusmehhanism
Artikkel
13
Banaane
käsitlev stabiilsusmehhanism
1.
Kesk-Ameerika riikidest pärit banaanide suhtes, mis
kuuluvad kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 0803.00.19 (värsked banaanid, v.a
jahubanaanid) ning mis on nimetatud lepingu I lisas (Tollimaksude kaotamine)
esitatud Euroopa Liidu poole tariifiloendi kategoorias „ST”, kohaldatakse 1.
jaanuarini 2020 stabiilsusmehhanismi.
2.
Lõikes 1 nimetatud toodete Kesk-Ameerika riikidest
pärit impordi suhtes kehtestati eraldi iga-aastane impordi signaalkogus
käesoleva määruse lisas esitatud tabeli kohaselt. Lõikes 1 nimetatud toodete
soodustollimaksuga impordi puhul tuleb esitada Kesk-Ameerika riikidega sõlmitud
lepingu III lisa kohane päritolutõend (Mõiste „päritolustaatusega tooted”
määratlus ja halduskoostöö viisid) ning selle Kesk-Ameerika riigi pädeva
asutuse välja antud eksporditõend, kust tooted eksporditakse. Kui vastaval kalendriaastal signaalkogus täitub, võib komisjon
kooskõlas artikli 12 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega ajutiselt peatada
soodustollimaksu samal aastal maksimaalselt kolmeks kuuks, kuid mitte kauem kui
kalendriaasta lõpuni.
3.
Kui komisjon otsustab kohaldatava soodustollimaksu
peatada, kohaldab komisjon tollimaksu baasmäära või enamsoodustusrežiimi
tollimaksumäära olenevalt sellest, kumb on sellise meetme kehtestamise ajal
väiksem.
4.
Kui komisjon kohaldab lõigetes 2 ja 3 nimetatud
meetmeid, alustab ta kohe konsulteerimist asjaomase riigiga, et olukorda
kättesaadavate faktide põhjal analüüsida ja hinnata.
5.
Lõigetes 2 ja 3 nimetatud meetmeid võib kohaldada
ainult perioodil, mis lõpeb 31. detsembril 2019.
III peatükk – Lõppsätted
Artikkel
14
Jõustumine
Määrus jõustub
järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse
alates lepingu kohaldamise alguskuupäevast vastavalt lepingu artiklis 353
sätestatule. Lepingu kohaldamise alguskuupäev tehakse teatavaks Euroopa
Liidu Teatajas avaldatava teatega.
Käesolev
määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
Lisa
Tabel
impordi signaalkoguste kohta banaane käsitleva stabiilsusmehhanismi
kohaldamiseks lepingu I lisa 3. liite kohaselt
 Aasta || Impordi käivituskogus, tonnides
 Costa Rica || Panama || Honduras || Guatemala || Nicaragua || El Salvador
 Kuni 31. detsember 2010 || 1 025 000 || 375 000 || 50 000 || 50 000 || 10 000 || 2 000
 1.1-31.12.2011 || 1 076 250 || 393 750 || 52 500 || 52 500 || 10 500 || 2 100
 1.1-31.12.2012 || 1 127 500 || 412 500 || 55 000 || 55 000 || 11 000 || 2 200
 1.1-31.12.2013 || 1 178 750 || 431 250 || 57 500 || 57 500 || 11 500 || 2 300
 1.1-31.12.2014 || 1 230 000 || 450 000 || 60 000 || 60 000 || 12 000 || 2 400
 1.1-31.12.2015 || 1 281 250 || 468 750 || 62 500 || 62 500 || 12 500 || 2 500
 1.1-31.12.2016 || 1 332 500 || 487 500 || 65 000 || 65 000 || 13 000 || 2 600
 1.1-31.12.2017 || 1 383 750 || 506 250 || 67 500 || 67 500 || 13 500 || 2 700
 1.1-31.12.2018 || 1 435 000 || 525 000 || 70 000 || 70 000 || 14 000 || 2 800
 1.1-31.12.2019 || 1 486 250 || 543 750 || 72 500 || 72 500 || 14 500 || 2 900
 1.1.2020 ja pärast seda || Ei kohaldata || Ei kohaldata || Ei kohaldata || Ei kohaldata || Ei kohaldata || Ei kohaldata
[1]               Euroopa Parlamendi 17. veebruari 2011. aasta
seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu ... otsus.
[2]
[3]
[4]               ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
[5]               ELT L 84, 31.3.2009,
lk 1.