				|

		52013PC0197

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse eeskirjad Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuuri kooskõlastatava operatiivkoostöö raames toimuva patrull- ja vaatlustegevuse jaoks välistel merepiiridel /* COM/2013/0197 final - 2013/0106 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
1.1.        Nõukogu otsuse 2010/252/EL[1] menetlemine ja vastuvõtmine
2009. aasta oktoobris kutsus Euroopa Ülemkogu
komisjoni esitama ettepanekuid, millega kehtestada ühise tegutsemise kord
„mis sisaldab selgeid eeskirju merel toimuvateks ühisoperatsioonideks, pöörates
nõuetekohaselt tähelepanu segarändevoogudega liikuvate inimeste kaitse
tagamisele, rahvusvahelise õiguse kohaselt.”[2]
Kutset kinnitati uuesti 2009. aasta detsembri Stockholmi programmis, kus
Euroopa Ülemkogu palus komisjonil esitada ettepanekud hiljemalt
2010. aastal, et täpsustada ja tõhustada Euroopa Liidu liikmesriikide
välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuuri (edaspidi
„agentuur”) rolli ja valmistada ette „selged eeskirjad merel toimuvateks ühisoperatsioonideks,
pöörates nõuetekohaselt tähelepanu segarändevoogudega liikuvate inimeste kaitse
tagamisele, rahvusvahelise õiguse kohaselt.”[3]

2010. aastal võttis nõukogu vastu otsuse
2010/252/EL (edaspidi „otsus”) vastuseks nendele üleskutsetele tugevdada
agentuuri kooskõlastatavaid patrull- ja vaatlustegevusi ja kehtestada selged
eeskirjad ühispatrullides osalemiseks ning kinnipeetud või päästetud isikute
maaletoimetamiseks, et tagada rahvusvahelist kaitset otsivate isikute ohutus
ning hoida ära inimelude kaotusi merel. Komisjon oli otsustanud esitada oma
ettepaneku Schengeni piirieeskirjade[4]
artikli 12 lõikel 5 põhineva komiteemenetluse alusel, käsitledes
otsust lisameetmena, millega reguleeritakse piiridel toimuvat patrull- ja
vaatlustegevust.
Otsus leiti olevat vajalik ja asjakohane, et
viia ellu piiridel toimuva patrull ja vaatlustegevuse eesmärk, täpsemalt hoida
ära loata piiriületamist. Selles suhtes leiti, et patrull- ja vaatlustegevus ei
hõlma mitte ainult avastamist, vaid see laieneb selliste sammudeni nagu
ebaseaduslikult liitu siseneda proovivate laevade kinnipidamine. Otsingu- ja
päästetegevuse ühendamine piiridel toimuva patrull- ja vaatlustegevusega
tulenes tegelikust olukorrast – meresõidukõlbmatutes laevades reisivad rändajad
avastatakse mõnikord hädaolukorras olevat.
Otsusega inkorporeeriti ühte õigusvahendisse
ELi kehtivad sätted ja rahvusvaheline õigus. Selle eesmärk oli kaotada
liikmesriikides kasutatavad rahvusvahelise mereõiguse erinevad tõlgendused ja
nende lahknevad tavad agentuuri koordineeritavate mereoperatsioonide tõhususe
tagamisel. Esines oht, et mereoperatsioonide käigus kohaldatakse samas
olukorras erinevaid ja vahel isegi vastukäivaid eeskirju. Keset sellist
õiguslikku ebakindlust oli liikmesriikide osalemine agentuuri koordineeritavate
mereoperatsioonides väheaktiivne, kui märkida osalevaid aluseid, laevu ja
personali. See omakorda vähendas operatsioonide tõhusust ja õõnestas ELi
solidaarsuse nimel tehtud püüdlusi.
Otsusega oli kavas tugevdada põhiõiguste
kaitset ning kindlustada tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõtte
järgimine mereoperatsioonide käigus. Mõned liikmesriigid, Euroopa Parlamendi
liikmed, inimõiguste organisatsioonid ja akadeemikud kahtlesid, kas põhiõigusi
ja põgenike õigusi austatakse agentuuri kooskõlastatavate mereoperatsioonide,
eelkõige avamerel toimuvate operatsioonide käigus. Otsuses püüti neid küsimusi
käsitleda, kehtestades mitmeid tagatisi nende õiguste austamiseks, näiteks nõue
teatada kinnipeetud või päästetud isikule maaletoimetamise koht, haavatavate
isikute vajadustele eritähelepanu pööramine ning nõue, et piirivalvurid oleksid
läbinud põhiõiguste ja pagulasõiguse asjaomaste sätete alase koolituse.
Otsus võeti vastu
26. aprillil 2010 nõukogu otsusena kontrolliga regulatiivmenetluse
kohaselt. Euroopa Parlament leidis, et otsus oleks tulnud võtta vastu
seadusandliku tavamenetluse, mitte komiteemenetluse kohaselt. Seetõttu esitas
parlament Euroopa Liidu Kohtule nõukogu vastu hagi, milles taotletakse otsuse
tühistamist.
1.2.        C-355/10: Euroopa Parlament
vs. nõukogu[5]
Euroopa Parlament leidis, et otsusega ületati
Schengeni piirieeskirjade artikli 12 lõike 5 kohaselt antud
rakendusvolituste piire, sest: i) otsusega lisati Schengeni piirieeskirjadesse
uusi olulisi elemente; i) otsusega muudeti Schengeni piirieeskirjade olulisi
elemente; iii) otsusega muudeti määruse (EÜ) nr 2007/2004[6] sisu. Nõukogu palus jätta
parlamendi hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata ja teise võimalusena
jätta kõnealune hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata. Komisjon, kes oli ainus
menetlusse astuja, toetas nõukogu.
Kohus tegi otsuse
5. septembril 2012. Kohus tühistas otsuse, tuginedes esimesele
väitele, kuna leidis, et kinnipidamismeetmeid, päästetegevust ja
maaletoimetamist käsitlevad sätted on põhiakti, nimelt Schengeni
piirieeskirjade olulised elemendid. Kohus ei analüüsinud, kas otsusega
muudetakse Schengeni piirieeskirjade olulisi elemente või muudetakse määruse
(EÜ) nr 2007/2004 sisu.
Kohus otsustas
jätta otsuse tagajärjed kehtima kuni uute õigusnormide jõustumiseni
mõistliku tähtaja jooksul.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
Mõjuhinnangu tegemise vajadust hinnates võeti
arvesse järgmisi kaalutlusi.
Esiteks, nõukogu otsuse 2010/252/EL
vastuvõtmisele eelnesid ulatuslikud ettevalmistused. 2005. aastal palus
nõukogu komisjonil uurida merepiiride patrull ja vaatlustegevuse suhtes
kohaldatavat õigusraamistikku ning sellest tulenevalt valmistada ette eeskirjad
liidu tasandil. 2007. aastal esitas komisjon uuringu, milles analüüsiti rahvusvahelist
õigusraamistikku seoses välistel merepiiridel toimuva patrull ja
vaatlustegevusega ning selle tõhusal kohaldamisel esinevaid takistusi[7]. Samal aastal moodustas
komisjon liikmesriikide, agentuuri, ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti ja
Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni ekspertidest mitteametliku rühma, et
koostada suunised agentuuri kooskõlastatavate mereoperatsioonide tarvis.
Mitteametliku rühma töö tulemusi kasutas komisjon alusena komiteemenetluse
kohaselt esitatud ettepaneku eelnõu koostamisel.
Teiseks, ettepaneku ettevalmistamise ajal
pidas komisjon välispiiride ekspertrühma vahendusel nõu liikmesriikide ja
agentuuriga, et määrata kindlaks, mil määral peaks käesolev ettepanek kajastama
otsuse sisu. Üldiselt leidsid liikmesriigid, et käesolev ettepanek peaks
tuginema otsusele ja selle reguleerimisala peaks ka edaspidi piirduma agentuuri
kooskõlastatavate mereoperatsioonidega. Samuti peaks ettepanek tugevdama
põhiõiguste kaitse sätteid, selgitama erinevust kinnipidamismeetmete ja
päästmise vahel, käsitlema maaletoimetamise küsimust ja tagama vastavuse
rahvusvaheliste kohustustega ning samas arvestama õigusaktide muudatusi ja
kohtupraktika arengut nii ELi kui ka rahvusvahelisel tasandil.
Kolmandaks, nõukogu otsust 2010/252/EL
tühistades nõudis kohus selle asendamist mõistliku aja jooksul. „Mõistliku aja”
mõistet ei ole otsuses määratletud, kuid pidades silmas võimalikke keerukaid ja
pikavõitu arutelusid kahe ELi seadusandja vahel, on selge, et komisjon peaks
tegutsema kiiresti.
Seetõttu leiti, et ettepanekuga koos ei ole
vaja mõjuhinnangut esitada.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Ettepanek põhineb Euroopa Liidu toimimise
lepingu artikli 77 lõike 2 punktil d. Pidades silmas välispiiripoliitika
väljatöötamist, sealhulgas välispiiride tõhusa valve tagamist, nagu on
sätestatud artikli 77 lõikes 1, nähakse artikli 77 lõike 2
punktis d ette, et Euroopa Parlament ja nõukogu, tegutsedes seadusandliku
tavamenetluse kohaselt, võtavad vastu „meetmeid, mis on vajalikud
välispiiride integreeritud piirivalvesüsteemi järkjärguliseks kehtestamiseks”.

Liidu poliitika eesmärk ELi välispiiride
valdkonnas on tagada välispiiride ületamise tõhus valve, sealhulgas piiril
toimuva patrull- ja vaatlustegevuse abil. Piiril toimuva patrull- ja
vaatlustegevuse põhieesmärk on tõkestada ebaseaduslikku piiriületamist,
võidelda piiriülese kuritegevuse vastu ja pidada kinni ebaseaduslikult piiri
ületanud isikud või võtta nende suhtes muid meetmeid. Piiril toimuv patrull- ja
vaatlustegevus peaks olema tõhus vahend, mille abil hoida ära ja takistada
isikutel piiripunktides tehtavate kontrollide vältimist. Selleks ei
peaks patrull- ja vaatlustegevus piirduma ebaseaduslike piiriületuste
avastamiskatsetega, vaid hõlmama ka näiteks selliste laevade kinnipidamist,
mida kahtlustatakse soovis siseneda liitu ilma piirikontrolli läbimata, aga ka
eeskirju, mida kasutada mereoperatsioonide käigus tekkida võivas otsingu- ja
päästeolukorras ja mille abil saab sellise operatsiooni edukalt lõpule viia.
Kuna võetava meetme eesmärke, nimelt võtta
vastu täiendavad eeskirjad agentuuri kooskõlastusel tegutsevate
piirivalveametnike patrull- ja vaatlustegevuse reguleerimiseks merepiiridel, ei
suuda liikmesriigid õigusaktide ja tavade erinevuse tõttu piisavalt saavutada
ning operatsioonide rahvusvahelise iseloomu tõttu on seda parem saavutada liidu
tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu
artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega.
Kooskõlas Euroopa Liidu lepingu
artiklis 5 sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega ei lähe käesolev
määrus kaugemale sellest, mis on vajalik nimetatud eesmärkide saavutamiseks.
Nende samade põhimõtete alusel, nagu ka otsuse
puhul, kohaldatakse käesolevat ettepanekut üksnes agentuuri kooskõlastatava
operatiivkoostöö kontekstis ning see ei puuduta liikmesriikides toimuvad
patrull- ja vaatlustegevust ega väljaspool seda raamistikku tehtavat koostööd.
4.           MÕJU EELARVELE
Käesoleva ettepanekuga ei kaasne liidule
mingisugust rahalist ega halduskoormust. Seetõttu ei avalda see mõju liidu
eelarvele.
5.           TÄIENDAV TEAVE
5.1.        Käesoleva ettepaneku ja
nõukogu otsuse 2010/252/EL võrdlus
Käesoleva ettepaneku ja otsuse reguleerimisala
ja sisu on sarnased. Võrreldes otsusega põhinevad ettepanekus tehtud muudatused
õigusaktide muudatustel ja kohtupraktika arengul, näiteks määruse (EÜ)
nr 2007/2004[8]
muudatused ja Euroopa Inimõiguste kohtu otsus kohtuasjas Hirsi Jamaa jt vs. Itaalia,[9] vajadusel tagada kinnipidamise
ja päästmise mõistete selgus ning liikmesriikide ja agentuuri praktilistel
kogemustel otsuse rakendamisel.
5.1.1.     Vorm
Õigusakti valik ja otsustusprotsess on
erinevad. Tegemist on määruse ettepanekuga, mis on aluslepingute kohaselt
adresseeritud kõikidele liikmesriikidele ja see tuleb vastu võtta seadusandliku
tavamenetluse kohaselt. Selle vorm kajastab valitud õigusakti, mis koosneb
preambulist (volitused ja kaheksateist põhjendust) ja nelja peatükki jaotatud
üheteistkümnest artiklist. Määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav
kõikides liikmesriikides. Teisalt on rakendava meetmena vastu võetud otsus,
kasutades selleks kontrolliga regulatiivmenetlust. See koosneb preambulist
(volitused ja kaheksateist põhjendust), kahest artiklist ja kahte ossa jaotatud
lisast. Lisa I osas esitatakse eeskirjad agentuuri kooskõlastatavate
operatsioonide jaoks merepiiridel ning lisa II osa koosneb otsingu- ja
päästeolukordade ning maaletoimetamise mittesiduvatest suunistest agentuuri
kooskõlastatavate mereoperatsioonide kontekstis.
5.1.2.     Sisu
Käesoleva ettepaneku kohaldamisala on sama,
mis otsusel, nimelt agentuuri kooskõlastamisel toimuv liikmesriikide patrull-
ja vaatlustegevus merel (artikkel 1). Ehkki otsuses saadi mõistest
„patrull- ja vaatlustegevus” aru selliselt, et see hõlmab patrull- ja
vaatlustegevuse käigus vajaminevaid kinnipidamise meetmeid ja päästetööde eeskirju,
jäi siiski kahtlus, kas need meetmed kuuluvad tõepoolest piiril toimuva
patrull- ja vaatlustegevuse mõiste alla nii, nagu need on määratletud Schengeni
piirieeskirjades. Käesolevas ettepanekus selgitatakse patrull- ja
vaatlustegevuse ulatuslikumat mõistet üksikasjalikult, näidates et patrull- ja
vaatlustegevus ei piirne ainult ebaregulaarsete piiriületuskatsete
avastamisega, vaid hõlmab samamoodi ka kinnipidamismeetmeid ning eeskirju, mida
järgida otsingu- ja päästetegevusel mereoperatsioonide käigus ning mille abil
viia selline operatsioon eduka lõpuni (põhjendus 1 ja III peatükk).
Otsuse läbivaatamisel tuli arvestada määruse
(EÜ) nr 2007/2004 muudatustega. Agentuurile on nüüd antud lisaks ülesanne
abistada liikmesriike olukorras, kus välispiiril on vaja tõhustatud tehnilist
ja operatiivabi, arvestades sellega, et mõnikord tuleb osutada
humanitaarhädaabi või tegeleda merepäästega. See tähendab, et ehkki agentuur ei
muutu otsingu- ja päästeasutuseks ega võta üle päästekoordinatsioonikeskuse
ülesandeid, aitab ta mereoperatsioonide ajal liikmesriikidel täita
rahvusvahelisest mereõigusest tulenevat kohustust osutada abi merehädalistele,
ning käesolevas ettepanekus kehtestatakse eeskirjad, kuidas agentuuri
kooskõlastatavate mereoperatsioonide käigus sellistes olukordades tegutseda
(põhjendus 2 ja artikkel 9).
Määruses (EÜ) nr 2007/2004 tehtud muudatustega
muutus operatsiooniplaan õiguslikult siduvaks instrumendiks kõikide agentuuri
kooskõlastatavate operatsioonide, mitte ainult kiirreageerimisoperatsioonide
suhtes. Operatsiooniplaani sisu on esitatud määruse (EÜ) nr 2007/2004
artiklites 3a ja 8e, kus osutatakse samuti spetsiaalselt mereoperatsioonidele.
Käesolevas ettepanekus kehtestatud eeskirjad on mõeldud osana
operatsiooniplaanist, mis koostatakse kooskõlas määrusega (EÜ) nr 2007/2004,
võttes arvesse mereoperatsioonide nõudeid.
Käesolevas ettepanekus on samuti arvesse
võetud põhiõiguste kaitsega seotud õigusaktide muudatusi ja kohtupraktika
arengut. Artiklis 4, kus käsitletakse põhiõiguste kaitset ning mereoperatsioonidel
kehtivat tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõtet, tegeletakse
küsimustega, mille esitas Euroopa Inimõiguste Kohus otsuses kohtuasjas Hirsi
Jamaa jt vs. Itaalia seoses kolmandates riikides kinnipeetud või
päästetud isikute maaletoimetamisega, arvestades nii liikmesriikide ja
kolmandate riikide vahelisi suhteid kui ka liikmesriikide kohustusi üksikisiku
suhtes. Selles artiklis käsitletakse tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse
põhimõtte praktilist kohaldamist, nagu see on sätestatud Euroopa Liidu
põhiõiguste harta artikli 19 lõikes 2. Maaletoimetamisel kolmandas
riigis peab kinnipeetud või päästetud isikud identifitseerima ning nende
isiklikku olukorda tuleb enne maaletoimetamist võimalikult ulatuslikult
hinnata. Neile peab teatama maaletoimetamise koha sobival viisil ning neile
tuleb anda võimalus esitada põhjused selle kohta, miks nad arvavad, et
maaletoimetamine kavandatud kohas oleks tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse
põhimõtte rikkumine. Sellega tagatakse rändajate teavitamine nende
olukorrast ning kavandatud maaletoimetamise kohast, võimaldades neil oma
vastuväiteid esitada.
Käesoleva ettepaneku III peatükis tehakse
selge vahe avastamise, kinnipidamise ja päästmise vahel. Ehkki kinnipidamise
suhtes säilitatakse otsusega samad meetmed, tehakse käesolevas määruses vahet
meetmetel, mida võib võtta territoriaalmerel (artikkel 6), avamerel
(artikkel 7) ja külgvööndis[10]
(artikkel 8), selgitades seega tingimusi, mille kohaselt võib neid meetmeid
võtta, ning juriidilist alust, mille kohaselt neid meetmeid võib võtta eelkõige
riikkondsuseta laevade suhtes. Tuginedes protokollile, milles käsitletakse
välismaalaste ebaseaduslikku üle piiri toimetamist maa-, mere- ja õhuteed pidi,
on laevade kinnipidamine avamerel nüüd selgelt ühendatud nõudega, et peab olema
põhjendatud kahtlus selle kohta, et laevaga toimetatakse välismaalasi
ebaseaduslikult üle piiri. Nii nagu oli sätestatud ka otsuses, peab
jurisdiktsiooni kohaldamiseks avamerel olema alati lipuriigi luba.
Otsingu- ja päästeolukordi käsitlevad sätted jäävad
ettepanekus samasuguseks kui otsuses (artikkel 9). Sõnastus on ühtlustatud
1979. aasta rahvusvahelise mereotsingute- ja pääste konventsiooni ning
rahvusvahelise lennunduse ja merenduse otsingute ning pääste käsiraamatu
(IAMSAR Manual) sõnastusega. Nimetatud rahvusvaheliste instrumentide põhjal on
ettepanekus esitatud kriteeriumid selle kohta, millal peetakse laeva olevat
ebakindlas olukorras (artikli 9 lõige 3), häireolukorras
(artikli 9 lõige 4) ja hädaolukorras (artikli 9 lõige 5),
ning samuti päästekoordinatsioonikeskuse määratlus (artiklil 2
lõige 12).
Erinevalt otsusest käsitletakse käesolevas
ettepanekus maaletoimetamise küsimust seoses kinnipidamise ja päästmisega
(artikkel 10). Kui kinnipidamine toimub territoriaalmeres või külgvööndis,
siis toimub maaletoimetamine rannikuäärses liikmesriigis. Kinnipidamise korral
avamerel, tingimusel et tagatakse põhiõiguste kaitse ning järgitakse tagasi- ja
väljasaatmise põhimõtte lubamatust, võib maaletoimetamine toimuda kolmandas
riigis, kust laev lahkus. Kui see ei ole võimalik, siis toimub maaletoimetamine
vastuvõtvas liikmesriigis.
Kui tegemist on maaletoimetamisega pärast
päästeoperatsiooni, siis viidatakse käesolevas ettepanekus Rahvusvahelise
Mereorganisatsiooni välja antud suunistes merel päästetud isikute kohtlemise
kohta[11]
määratletud „turvalise paiga” mõistele, võttes arvesse põhiõiguste[12] aspekte (artikli 2
lõige 11 ja artikli 10 lõige 4). Selle kohaselt nõutakse
liikmesriigilt koostööd vastutava päästekoordinatsioonikeskusega, et leida
sobiv sadam või turvaline paik ning tagada kiire ja tõhus maaletoimetamine.
Käesolevas ettepanekus võetakse arvesse asjaolu, et laeva- ja lennuüksuste
tegevus on allutatud päästekoordinatsioonikeskusele, mis määrab kindlaks sobiva
sadama või maaletoimetamiskoha. Siiski tunnistatakse ettepanekus võimalust, et
laevaüksused saavad lahkuda vastuvõtvast riigist nii kiiresti kui võimalik
pärast merehädaliste abistamise kohustuse täitmist, võttes arvesse päästetud
isikute ja laevaüksuse enda ohutust.
2013/0106 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega kehtestatakse eeskirjad Euroopa Liidu
liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuuri
kooskõlastatava operatiivkoostöö raames toimuva patrull- ja vaatlustegevuse
jaoks välistel merepiiridel
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 77 lõike 2 punkti d,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Liidu poliitika
eesmärk liidu välispiiride valdkonnas on tagada välispiiride ületamise tõhus
valve, muu hulgas patrull- ja vaatlustegevuse abil. Piiril toimuva patrull- ja
vaatlustegevuse põhieesmärk on tõkestada ebaseaduslikku piiriületamist,
võidelda piiriülese kuritegevuse vastu ja pidada kinni ebaseaduslikult piiri
ületanud isikud või võtta nende suhtes muid meetmeid. Piiril toimuv patrull- ja
vaatlustegevus peaks olema tõhus vahend, mille abil hoida ära ja takistada
isikutel piiripunktides toimuvate kontrollide vältimist. Selleks ei
peaks patrull- ja vaatlustegevus piirduma ebaseaduslike piiriületuste
avastamiskatsetega, vaid hõlmama ka näiteks selliste laevade kinnipidamist,
mida kahtlustatakse soovis siseneda liitu ilma piirikontrolli läbimata, aga ka
eeskirju, mida kasutada piiril toimuva patrull- ja vaatlustegevuse käigus
tekkida võivas otsingu- ja päästeolukorras ja mille abil saab sellise
operatsiooni edukalt lõpule viia.
(2)       Euroopa Liidu liikmesriikide
välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuur (edaspidi
„agentuur”), mis loodi nõukogu 26. oktoobri 2004. aasta määrusega (EÜ)
nr 2007/2004,[13]
vastutab välispiiride haldamisel toimuva liikmesriikidevahelise
operatiivkoostöö, sealhulgas patrull- ja vaatlustegevuse kooskõlastamise eest.
Agentuuril on lisaks kohustus abistada liikmesriike siis, kui välispiiril on
vaja osutada tõhustatud tehnilist abi, võttes arvesse seda, et mõnikord võib kaasneda
humanitaarhädaolukord või tuleb tegeleda päästetöödega merel. Sellise koostöö
täiendavaks tugevdamiseks on tarvis erieeskirju, millega reguleeritakse
liikmesriikide laeva- ja lennuüksuste patrull- ja vaatlustegevust teiste
liikmesriikide merepiiril või avamerel agentuuri kooskõlastatava
liikmesriikidevahelise operatiivkoostöö raames.
(3)       Euroopa Parlamendi ja nõukogu
[…] määrusega (EL) nr […/…] loodud Euroopa piiride valvamise süsteem (EUROSUR)
aitaks tõhustada teabevahetust ja operatiivkoostööd nii liikmesriikide vahel
kui ka agentuuriga. Süsteemi abil tagatakse liikmesriikide olukorrateadlikkuse
ja reageerimisvõime märkimisväärne suurenemine, seda ka agentuuri toetusel,
eesmärgiga avastada ja tõkestada ebaseaduslikku rännet, võidelda piiriülese kuritegevusega
ning aidata kaitsta ja päästa rändajate elusid liikmesriikide välispiiridel.
Piiril toimuva patrull- ja vaatlustegevuse koordineerimise käigus peaks
agentuur edastama liikmesriikidele asjaomast teavet ja analüüsitulemusi.
(4)       Piiril toimuva patrull- ja
vaatlustegevuse käigus peaksid liikmesriigid ja agentuur täitma oma kohustusi,
mis tulenevad Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioonist,
rahvusvahelisest konventsioonist inimelude ohutusest merel, rahvusvahelisest
mereotsingute ja -pääste konventsioonist, rahvusvahelise organiseeritud
kuritegevuse vastu võitlemise Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsioonist
ja seda täiendavast välismaalaste salaja üle maa-, õhu- või merepiiri
toimetamist tõkestavast protokollist, pagulasseisundi konventsioonist, Euroopa
inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonist, kodaniku- ja poliitiliste
õiguste rahvusvahelisest paktist, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni
konventsioonist piinamise ja muu julma, ebainimliku või väärikust alandava kohtlemise
või karistamise vastu ja muudest asjaomastest rahvusvahelistest õigusaktidest.
(5)       Kooskõlas Euroopa Parlamendi
ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 562/2006, millega
kehtestatakse isikute üle piiri liikumist reguleerivad ühenduse eeskirjad
(Schengeni piirieeskirjad),[14] ja
liidu õiguse üldpõhimõtetega peaks iga patrull- ja vaatlusoperatsiooni käigus
võetud meede olema proportsionaalne saavutatavate eesmärkidega,
mittediskrimineeriv ning täiel määral kinni pidama põhiõigustest ning pagulaste
ja varjupaiga taotlejate õigustest, sealhulgas tagasi- ja väljasaatmise
lubamatuse põhimõttest. Liikmesriikide territooriumil, sealhulgas piiril
või transiiditsoonis esitatud varjupaigataotluste puhul on liikmesriikidele ja
agentuurile siduvad varjupaigaalaste õigusaktide sätted ja eelkõige nõukogu 1.
detsembri 2005. aasta direktiiv 2005/85/EÜ liikmesriikides pagulasseisundi
omistamise ja äravõtmise menetluse miinimumnõuete kohta[15].
(6)       Liikmesriigi ja kolmanda
riigi vaheline võimalik kokkulepe ei vabasta liikmesriiki nimetatud
kohustustest, kui nad on teadlikud või peaksid olema teadlikud, et kolmanda
riigi varjupaigamenetluses ja varjupaigataotlejate vastuvõtutingimustes
esinevad süsteemsed puudused annavad piisavalt alust arvata, et
varjupaigataotlejal tekib reaalne oht saada koheldud ebainimlikult või
alandavalt või kui nad on teadlikud või peaksid olema teadlikud, et asjaomane
kolmas riik tegutseb tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõtte vastaselt.
(7)       Patrull- ja vaatlustegevusel
merel võib osutuda vajalikuks osutada abi merehädalistele. Kooskõlas
rahvusvahelise õigusega peab iga riik nõudma, et tema lipu all sõitva laeva
kapten osutab abi igale merehädalisele ja suundub võimalikult kiiresti
merehädalist päästma, seadmata seejuures ohtu laeva, meeskonda või reisijaid.
Sellist abi tuleks osutada hoolimata abi vajavate isikute kodakondsusest või
staatusest või olukorrast, milles nad viibivad.
(8)       Liikmesriigid peaksid seda
kohustust täitma kooskõlas otsingu- ja päästeolukordi reguleerivate rahvusvaheliste
instrumentide sätetega ning põhiõiguste kaitse nõuetega. Käesolev määrus ei
tohiks mõjutada otsingu- ja päästeasutuste kohustusi, sealhulgas kohustust
tagada selline kooskõlastamine ja koostöö, et päästetud isikud oleks võimalik
toimetada sadamasse või turvalisse paika.
(9)       Agentuuri kooskõlastatavat
patrull- ja vaatlustegevust korraldatakse vastavalt operatsiooniplaanile
kooskõlas määrusega (EÜ) nr 2007/2004. Mereoperatsioonide puhul peaks
operatsiooniplaan sisaldama spetsiifilist teavet ühisoperatsiooni või
katseprojekti toimumise geograafilises alas kohaldatava jurisdiktsiooni ja
õigusaktide kohta, sealhulgas viiteid rahvusvahelistele ja liidu
õigusnormidele, mis käsitlevad pealtkuulamist, merepäästet ja maaletoimetamist.
Määrusega reguleeritakse omakorda pealtkuulamise, merepääste ja
maaletoimetamise küsimusi agentuuri kooskõlastatava merepiiri patrull- ja
vaatlustegevuse kontekstis.
(10)     Määruse (EÜ) nr 2007/2004
kohaselt moodustatakse iga mereoperatsiooni jaoks vastuvõtvas liikmesriigis
kooskõlastusorgan, mis koosneb selle liikmesriigi ametnikest, külalisametnikest
ja agentuuri esindajatest, kelle hulgas on ka agentuuri kontaktametnik.
Kõnealust kooskõlastusorganit, mida tavaliselt nimetatakse rahvusvaheliseks
kooskõlastuskeskuseks, tuleks kasutada mereoperatsioonis osalevate ametnike ja
asjaomaste asutuste vahelise suhtluskanalina.
(11)     Käesolevas määruses peetakse
kinni põhiõigustest ja järgitakse eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga
tunnustatud põhimõtteid – õigust elule, inimväärikuse austamist, piinamise ning
ebainimliku või alandava kohtlemise ja karistamise keeldu, õigust vabadusele ja
turvalisusele, tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõtet,
diskrimineerimiskeeldu, õigust tõhusale õiguskaitsevahendile, varjupaigaõigust
ja lapse õigusi.
(12)     Kuna võetava meetme eesmärgid,
nimelt võtta vastu erieeskirjad agentuuri kooskõlastusel tegutsevate
piirivalveametnike patrull- ja vaatlustegevuse reguleerimiseks merepiiridel, ei
suuda liikmesriigid õigusaktide ja tavade erinevuse tõttu piisavalt saavutada
ning operatsioonide rahvusvahelise iseloomu tõttu on seda parem saavutada liidu
tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu
artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kooskõlas kõnealuses
artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega ei lähe käesolev määrus
kaugemale sellest, mis on vajalik nimetatud eesmärkide saavutamiseks.
(13)     Euroopa Liidu lepingule ja
Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli
nr 22 artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva määruse vastuvõtmisel
ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Arvestades, et käesolev
määrus põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu kolmanda osa V jaotise alusel
Schengeni acquis’l, otsustab Taani kõnealuse protokolli artikli 4
kohaselt kuue kuu jooksul pärast käesoleva määruse vastuvõtmise kuupäeva, kas
ta rakendab seda oma siseriiklikus õiguses.
(14)     Islandi
ja Norra puhul kujutab käesolev määrus endast nende Schengeni acquis’
sätete edasiarendamist Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra
Kuningriigi vahel sõlmitud lepingu (viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis’
sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises)[16]
tähenduses, mis kuuluvad nimetatud lepingu teatavaid rakenduseeskirju käsitleva
nõukogu otsuse 1999/437/EÜ[17] artikli 1 punktis A osutatud valdkonda.
(15)     Šveitsi puhul kujutab käesolev määrus endast nende Schengeni aqcuis'
sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi
Konföderatsiooni vahelise lepingu (Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta
Schengeni acquis’ sätete rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega)[18] tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ artikli 1 punktis A
osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse
koostoimes nõukogu 28. jaanuari 2008. aasta otsuse 2008/146/EÜ (nimetatud
lepingu sõlmimise kohta Euroopa Ühenduse nimel)[19] artikliga
3.
(16)     Liechtensteini puhul kujutab
käesolev määrus endast nende Schengeni acquis' sätete edasiarendamist
Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini
Vürstiriigi vahel allakirjutatud protokolli (mis käsitleb Liechtensteini
Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi
Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta
Schengeni acquis' rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega)
tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ[20] artikli 1 punktis A
osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse
koostoimes nõukogu 7. märtsi 2011. aasta otsuse 2011/350/EL (nimetatud
protokolli sõlmimise kohta Euroopa Liidu nimel)[21] artikliga 3.
(17)     Käesolev määrus kujutab endast
nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Ühendkuningriik
ei osale vastavalt nõukogu 29. mai 2000. aasta otsusele 2000/365/EÜ
(Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi taotluse kohta osaleda teatavates
Schengeni acquis' sätetes)[22].
Seetõttu ei osale Ühendkuningriik määruse vastuvõtmisel, see ei ole tema suhtes
siduv ega kohaldatav.
(18)     Käesolev määrus kujutab endast
nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale
vastavalt nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsusele 2002/192/EÜ (Iirimaa
taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis' sätetes)[23]. Seetõttu ei osale Iirimaa
määruse vastuvõtmisel, see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I
PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Reguleerimisala
Käesolevat määrust kohaldatakse patrull- ja
vaatlustegevuse suhtes, mida korraldavad liikmesriigid oma välistel merepiiridel
ja mis toimub Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö
juhtimise Euroopa agentuuri kooskõlastatava operatiivkoostöö raames.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi
mõisteid:
1.           „agentuur” – määrusega (EÜ) nr 2007/2004
asutatud Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö
juhtimise Euroopa agentuur;
2.           „mereoperatsioon” –
ühisoperatsioon, katseprojekt või kiirreageerimisoperatsioon, mida
liikmesriigid korraldavad agentuuri kooskõlastusel oma väliste merepiiride
patrull ja vaatlustegevusel;
3.           „vastuvõttev liikmesriik” –
mereoperatsiooni toimumis- või alguskohaks olev liikmesriik;
4.           „osalev liikmesriik” –
liikmesriik, kes osaleb mereoperatsioonis vahendite või isikkoosseisuga, kuid
kes ei ole vastuvõttev liikmesriik;
5.           „osalev üksus” – vastuvõtva
või osaleva liikmesriigi laeva- või lennuüksus;
6.           „rahvusvaheline
kooskõlastuskeskus” – kooskõlastusüksus, mis on loodud vastuvõtvas
liikmesriigis mereoperatsiooni kooskõlastamiseks;
7.           „riiklik kooskõlastuskeskus” – riiklik kooskõlastuskeskus, mis on
loodud Euroopa piiride valvamise süsteemi (EUROSUR) eesmärkide täitmiseks
kooskõlas määrusega (EL) nr […/…];
8.           „laev” – paat, alus või muu merel kasutatav veesõiduk;
9.           „riikkondsuseta laev” – laev,
millel puudub kuuluvus mingile riigile, või laev, mida võib pidada samaväärseks
laevaga, millel puudub kuuluvus mingile riigile, kui ükski riik ei ole
kõnealusele laevale andnud õigust sõita oma lipu all või kui laev sõidab kahe
või enama riigi lipu all ja kasutab neid oma äranägemise järgi;
10.         „välismaalaste üle piiri
toimetamist tõkestav protokoll” – maa-, mere- ja õhuteed pidi üle riigipiiri
välismaalase ebaseaduslikku toimetamist tõkestav protokoll, mis täiendab
2000. aastal Itaalias Palermos allakirjutatud rahvusvahelise
organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni
konventsiooni;
11.         „turvaline paik” – koht, kus
loetakse päästeoperatsioon lõpetatuks ja kus on tagatud ellujäänute turvalisus,
sealhulgas nende põhiõiguste kaitse, kus on võimalik rahuldada nende
põhivajadusi ja kus on võimalik korraldada nende transport järgmisse või
lõplikku sihtkohta;
12.         „päästekoordinatsioonikeskus”
– üksus, mis vastutab otsingu- ja päästeteenuste tõhusa korraldamise edendamise
eest ning otsingu- ja päästeoperatsioonide korraldamise koordineerimise eest
otsingu- ja päästepiirkonnas, nagu on määratletud rahvusvahelises mereotsingute
ja -pääste 1979. aasta konventsioonis.
II
PEATÜKK
ÜLDREEGLID
Artikkel 3
Mereohutus
Mereoperatsiooni korraldamiseks tuleb meetmeid
võtta nii, et nendega ei seata ohtu kinnipeetud või päästetud isikuid ega
osalevaid üksusi.
Artikkel 4
Põhiõiguste ning tagasi- ja väljasaatmise
lubamatuse kaitse
1.           Ühtegi isikut ei toimetata maale ega anta muul viisil üle
selle riigi asutustele, kus esineb tõsine oht, et kõnealuse isiku suhtes
rakendatakse surmanuhtlust, piinamist või muud ebainimlikku või inimväärikust
alandavat kohtlemist või karistamist või kui esineb tõsine oht, et ta
saadetakse välja teise riiki või antakse välja teisele riigile, rikkudes
tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõtet.
2.           Enne kolmandas riigis
maaletoimetamise otsuse tegemist võtavad osalevad üksused arvesse kolmandas
riigis valitsevat üldist olukorda ning kinnipeetud või päästetud isikuid ei toimetata
kõnealusesse kolmandasse riiki, kui vastuvõttev liikmesriik või osalevad
liikmesriigid on teadlikud või peaksid olema teadlikud sellest, et asjaomane
kolmas riik kohtleb isikuid lõikes 1 kirjeldatud viisil.
3.           Maaletoimetamisel kolmandas
riigis identifitseerivad osalevad üksused kinnipeetud või päästetud isikud ning
hindavad võimalikult ulatuslikult nende isiklikku olukorda enne
maaletoimetamist. Nad teatavad kinnipeetud või päästetud isikutele
maaletoimetamise koha sobival viisil ning annavad neile võimaluse esitada
põhjused selle kohta, miks nad leiavad, et maaletoimetamine antud kohas oleks
tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse rikkumine.
4.           Osalevad üksused võtavad kogu
operatsiooni käigus arvesse laste, inimkaubanduse ohvrite, kiiret arstiabi vajavate
isikute, rahvusvahelist kaitset vajavate isikute ja teiste eriti haavatavas
olukorras olevate isikute erivajadusi.
5.           Mereoperatsioonis osalevad
piirivalvurid läbivad põhiõiguste, pagulasõiguse ning
otsingu- ja päästetegevuse rahvusvahelise õiguskorra asjaomaste sätete alase
koolituse.
III
PEATÜKK
ERIEESKIRJAD
Artikkel 5
Avastamine
1.           Kui osalevad üksused avastavad laeva, mida kahtlustatakse
ebaseaduslikus piiriületamises või mis kavatseb selliselt toimida, lähenevad
nad laevale selle tuvastamiseks ja selle riikkondsuse kindlakstegemiseks ning
kuni edasiste meetmete võtmiseni jälgivad laeva sobivast kaugusest. Osalevad
üksused edastavad laeva andmed kohe rahvusvahelisele kooskõlastuskeskusele.
2.           Kui laev on sisenemas või
juba sisenenud operatsioonis mitteosaleva liikmesriigi territoriaalvetesse või
külgvööndisse, edastatavad osalevad üksused laeva andmed rahvusvahelisele
kooskõlastuskeskusele, kes teavitab omakorda asjaomase liikmesriigi riiklikku
kooskõlastuskeskust.
3.           Osalevad üksused edastavad
muudes väljaspool mereoperatsiooni toimuvates ebaseaduslikes tegevustes
kahtlustatava laeva andmed rahvusvahelisele kooskõlastuskeskusele, kes teavitab
omakorda asjaomase liikmesriigi või asjaomaste liikmesriikide riiklikku
kooskõlastuskeskust.
Artikkel 6
Kinnipidamine territoriaalmeres
1.           Osalevad üksused võtavad
vastuvõtva liikmesriigi või osaleva liikmesriigi territoriaalmeres vähemalt ühe
järgmistest meetmetest, kui on piisav alus kahtlustada, et laeval on isikud,
kes kavatsevad vältida kontrollimist piiripunktides, või et sellega
toimetatakse rändajaid ebaseaduslikult üle piiri:
a)      laeva kuuluvust, selle registreerimist
ning reisi üksikasju tõendava teabe ja dokumentide ning pardal viibivate
isikute identiteeti ja kodakondsust tõendava ja muid isikuandmeid hõlmava teabe
ja dokumentide nõudmine;
b)      laeva peatamine, selle pardale minemine
ning laeva, selle lasti ja pardal viibivate isikute läbiotsimine ning pardal
viibivate isikute küsitlemine;
c)      pardal viibivate isikute teavitamine
sellest, et neid võidakse keelata piiri ületada ning et sõidukit juhtivatele
isikutele võidakse reisi jätkamise eest ette näha karistused;
d)      laeva arestimine ja pardal viibivate
isikute kinnipidamine;
e)      laeva kursi muutmise nõudmine, nii et
laev eemalduks territoriaalmeres või külgvööndis asuvast sihtkohast või
suunduks mõnda muusse sihtkohta, mis ei asu territoriaalmeres või külgvööndis,
ning laeva eskortimine või selle saatmine seni, kuni laev on sellisele kursile
jõudnud;
f)       laeva või selle pardal viibivate isikute
toimetamine vastuvõtvasse liikmesriiki või mõnda teise operatsioonis osalevasse
liikmesriiki või rannikuäärsesse liikmesriiki.
2.           Vastuvõttev liikmesriik või osalev liikmesriik, kelle
territoriaalmeres kinnipidamine toimub, annab osalevale üksusele rahvusvahelise
kooskõlastuskeskuse kaudu loa lõikes 1 osutatud meetmete võtmiseks ning
piisavaid juhiseid. Osalev üksus teavitab vastuvõtvat liikmesriiki
rahvusvahelise kooskõlastuskeskuse kaudu, kui laeva kapten taotleb laeva
lipuriigi diplomaatilise esindaja või konsulaarametniku teavitamist.
3.           Kui on piisavalt põhjust kahtlustada, et riikkondsuseta laev või laev,
mida võidakse käsitada riikkondsuseta laevana, veab isikuid, kes kavatsevad
vältida kontrollimist piiripunktides, või tegeleb rändajate ebaseadusliku
toimetamisega üle piiri, siis vastuvõttev liikmesriik või osalev liikmesriik,
kelle territoriaalmeres on riikkondsuseta laev kinni peetud, annab osalevale
üksusele loa ja juhised laev kinni pidada ja võtta lõike 1 kohase mis tahes
meetme.
4.           Operatsioonis mitteosaleva
liikmesriigi territoriaalmeres tuleks operatsioone korraldada kõnealuse
liikmesriigi loal. Rahvusvahelist kooskõlastuskeskust teavitatakse kõnealuse
liikmesriigiga toimunud suhtlusest ja meetmetest, milleks asjaomane liikmesriik
on loa andnud.
Artikkel 7
Kinnipidamine avamerel
1.           Kui osalevatel üksustel on
avamerel olles piisav alus kahtlustada, et laev toimetab rändajaid
ebaseaduslikult üle piiri, võtavad nad lipuriigi loal, mis on antud kooskõlas
välismaalaste ebaseaduslikult üle riigipiiri toimetamist tõkestava
protokolliga, vähemalt ühe järgmistest meetmetest:
a)      laeva kuuluvust, selle registreerimist
ning reisi üksikasju tõendava teabe ja dokumentide ning pardal viibivate
isikute identiteeti ja kodakondsust tõendava ja muid isikuandmeid hõlmava teabe
ja dokumentide nõudmine;
b)      laeva peatamine, selle pardale minemine
ning laeva, selle lasti ja pardal viibivate isikute läbiotsimine ning pardal
viibivate isikute küsitlemine;
c)      pardal viibivate isikute teavitamine
sellest, et neid võidakse keelata piiri ületada ning et sõidukit juhtivatele
isikutele võidakse reisi jätkamise eest ette näha karistused;
d)      laeva arestimine ja pardal viibivate
isikute kinnipidamine;
e)      laeva kursi muutmise nõudmine, nii et
laev eemalduks territoriaalmeres või külgvööndis asuvast sihtkohast või
suunduks mõnda muusse sihtkohta, mis ei asu territoriaalmeres või külgvööndis,
ning laeva eskortimine või selle läheduses viibimine seni, kuni laev on
sellisele kursile jõudnud;
f)       laeva või selle pardal viibivate isikute
toimetamine kolmandasse riiki või laeva või selle pardal viibivate isikute muul
viisil üleandmine kolmanda riigi ametiasutustele;
g)      laeva või selle pardal viibivate isikute
toimetamine vastuvõtvasse liikmesriiki või mõnda teise operatsioonis osalevasse
liikmesriiki.
2.           Kui laev sõidab vastuvõtva
või osaleva liikmesriigi lipu all või kannab nende registreerimismärke, siis
annab see liikmesriik pärast laeva riikkondsuse kinnitamist lõikes 1
osutatud meetmete võtmiseks loa.
3.           Kui laev sõidab
mereoperatsioonis mitteosaleva liikmesriigi või kolmanda riigi lipu all või
kannab selle registreerimismärke, siis vastuvõttev liikmesriik või osalev
liikmesriik, olenevalt sellest, kelle osalev üksus on laeva kinni pidanud,
teatab lipuriigile, et taotleb kinnitust registreerimise kohta, ja kui
riikkondsusele on kinnitus saadud, taotleb lipuriigi luba võtta lõike 1
kohase mis tahes meetme. Vastuvõttev liikmesriik või osalev liikmesriik
teavitab rahvusvahelist kooskõlastuskeskust lipuriigiga toimunud suhtlusest ja
meetmetest, mille võtmiseks lipuriik loa andis.
4.           Kui välisriigi lipu all
sõitva või oma lippu näitamast keelduva laeva puhul on piisav alus kahtlustada,
et selle riikkondsus ühtib operatsioonis osaleva üksuse omaga, kontrollib
osalev üksus laeva õigust sõita sellise lipu all. Sel eesmärgil võib
kahtlusalusele laevale läheneda. Kui pärast dokumentide kontrollimist jääb
kahtlus püsima, teostab üksus laeva pardal võimalikult ettevaatlikult täiendava
kontrollimise. Asjakohaste kanalite kaudu võetakse ühendust osaleva liikmesriigiga,
mille lipu all laev väidetavalt sõidab.
5.           Kui välisriigi lipu all
sõitva või oma lippu näitamast keelduva laeva puhul on piisav alus kahtlustada,
et selle riikkondsus ühtib vastuvõtva liikmesriigi või muu operatsioonis
osaleva liikmesriigi omaga, kontrollib osalev üksus pärast sellelt
liikmesriigilt loa saamist laeva õigust sõita asjaomase riigi lipu all.
6.           Kui lõigetes 4 ja 5 osutatud
juhtudel on laeva riikkondsusega seotud kahtlustel alust, annab vastuvõttev
liikmesriik või osalev liikmesriik loa võtta lõike 1 kohased meetmed.
7.           Kuni lipuriigilt loa
saamiseni või lipuriigi loa puudumise korral jälgitakse laeva sobivast
kaugusest. Ilma lipuriigi sõnaselge loata ei võeta muid meetmeid, välja arvatud
meetmed, mis on vajalikud inimeludele avalduva ohu vähendamiseks või mis
tulenevad asjaomastest kahepoolsetest või mitmepoolsetest kokkulepetest.
8.           Kui on piisav alus
kahtlustada, et riikkondsuseta laev või laev, mida võidakse käsitada
riikkondsuseta laevana, toimetab rändajaid ebaseaduslikult üle piiri, võib
osalev üksus minna pardale ja peatada laeva eesmärgiga kontrollida selle riikkondsuse
puudumist. Kui kahtlused leiavad tõendamist, võib kooskõlas riikliku ja
rahvusvahelise õigusega võtta lõike 1 kohaseid täiendavaid asjakohaseid
meetmeid.
9.           Liikmesriik, kes on võtnud
ükskõik millise lõike 1 kohase meetme, teavitab lipuriiki selle meetme
võtmise tulemustest.
10.         Rahvusvahelises
kooskõlastuskeskuses vastuvõtvat liikmesriiki või osalevat liikmesriiki esindav
ametnik määratakse siseriikliku õiguse kohaselt isikuks, kes annab loa
kontrollida laeva õigust asjaomase liikmesriigi lipu all sõita või võtta muid
lõike 1 kohaseid meetmeid.
11.         Kui kahtlused, et laev
toimetab rändajaid ebaseaduslikult üle piiri, ei leia tõendamist või kui osalev
üksus ei ole pädev tegutsema, kuid endiselt on piisavalt kahtlusi, et laeva
pardal on isikud, kes kavatsevad jõuda liikmesriigi piirini ja vältida
kontrollimist piiripunktides, jätkatakse laeva jälgimist. Rahvusvaheline
kooskõlastuskeskus edastab laeva andmed selle liikmesriigi riiklikule
kooskõlastuskeskusele, kuhu laev suundub.
Artikkel 8
Kinnipidamine külgvööndis
1.           Vastuvõtva või osaleva
liikmesriigi territoriaalmerega külgnevas vööndis võetakse artikli 6
lõikes 1 kehtestatud meetmed kooskõlas artikli 6 lõikega 2.
2.           Artikli 6 lõike 1 kohaseid meetmeid ei võeta
mereoperatsioonis mitteosaleva liikmesriigi külgvööndis ilma tema loata. Rahvusvahelist kooskõlastuskeskust teavitatakse
selle liikmesriigiga toimunud suhtlusest ja sellest tulenevatest meetmetest,
milleks asjaomane liikmesriik on loa andnud.
3.           Kui riikkondsuseta laev on külgvööndis läbisõidul, kohaldatakse artikli
7 lõiget 8.
Artikkel 9
Otsingu- ja päästeolukorrad
1.           Mereoperatsioonis osalevad
üksused annavad abi igale merehädas olevale laevale või isikule. Nad teevad
seda sõltumata selle isiku kodakondsusest või staatusest või isiku leidmise
asjaoludest.
2.           Kui mereoperatsiooni käigus
satub laev või keegi pardalviibivatest inimestest ebakindlasse, häire- või
hädaolukorda, edastab osalev üksus kogu olemasoleva teabe võimalikult kiiresti
sellise olukorra asukohaks oleva otsingu- ja päästepiirkonna vastutavale
päästekoordinatsioonikeskusele.
3.           Laev ja pardal olevad
inimesed on ebakindlas olukorras eelkõige siis, kui:
a)      esineb kahtlus laeva ja selle pardal
olevate inimeste ohutuse suhtes või
b)      laeva liikumise või asukoha kohta ei ole
piisavalt teavet.
4.           Laev ja pardal olevad
inimesed on häireolukorras eelkõige siis, kui:
a)      esineb kartus laeva ja selle pardal
olevate inimeste ohutuse suhtes, sest on andmeid tõsiste raskuste kohta, kuid
ulatuses, mille puhul häireolukord ei ole tõenäoline, või
b)      laeva liikumise või asukoha kohta ei ole
pikemat aega teavet.
5.           Laev ja pardal olevad
inimesed on häireolukorras eelkõige siis, kui:
a)      on saadud kindlad andmed selle kohta, et
laev ja selle pardal oleva inimesed on ohus ja neil on kohe abi vaja, või
b)      katsed laevaga ühendust saada ei ole
õnnestunud ja edutud päringud viitavad võimalusele, et laev on hädaolukorras,
või
c)      on saadud teavet, mis osutab sellele, et
laeva opereerimise efektiivsus on kahjustatud sellises ulatuses, et hädaolukord
on tõenäoline.
6.           Lõigete 3–5 eesmärgil olukorda hinnates võtavad osalevad üksused
arvesse kõiki asjaomaseid tegureid, sealhulgas:
a)      andmed abitaotluse esitamise kohta;
b)      laeva merekõlblikkus ja tõenäosus, et
laev ei jõua sihtkohta;
c)      reisijate arv konkreetse laeva tüübi ja
selle olukorra kohta;
d)      rannikule jõudmiseks piisavate varude
olemasolu (kütus, vesi, toiduained jne);
e)      kvalifitseeritud meeskonna ja laeva
juhtiva isiku olemasolu;
f)       ohutus-, navigatsiooni- ja sidevahendite
olemasolu ja töökorras olek;
g)      kiiret arstiabi vajavad reisijad laeva
pardal;
h)      surnud reisijad laeva pardal;
i)       rasedad ja lapsed laeva pardal;
j)       ilma- ja mereolud, sealhulgas ilma- ja
mereilmaprognoos.
7.           Osalevad üksused edastavad olukorra hinnangu viivitamata
vastutavale päästekoordinatsioonikeskusele. Päästekoordinatsioonikeskuse
suuniseid oodates võtavad osalevad üksused kõik asjakohased meetmed ohustatud
isikute turvalisuse tagamiseks.
8.           Hädaolukorra olemasolu ei
sõltu sellest ning hädaolukorra olemasolu ei saa kindlaks määrata ainuüksi
selle põhjal, kas laev on esitanud abitaotluse. Juhul
kui laev tundub olevat hädaolukorras, ent pardal viibivad isikud keelduvad abi
vastu võtmast, teavitab osalev üksus sellest päästekoordinatsioonikeskust ning
jätkab oma vastutuskohustuse täitmist, jälgides laeva mõistlikult kauguselt ja
võttes kõik vajalikud meetmed ohustatud isikute turvalisuse tagamiseks ning
vältides selliste meetmete võtmist, mis võiksid olukorda halvendada või
vigastuste või elukaotuse ohtu suurendada.
9.           Juhul kui asjaomase otsingu- ja päästepiirkonna vastutav kolmanda riigi
päästekoordinatsioonikeskus ei vasta osaleva üksuse edastatud teatele, võtab
üksus ühendust vastuvõtva liikmesriigi päästekoordinatsioonikeskusega, välja
arvatud juhul, kui mõne muu päästekoordinatsioonikeskuse asukoht on otsingu- ja
päästeolukorra koordineerimiseks sobivam.
10.         Osalevad üksused teavitavad rahvusvahelist kooskõlastuskeskust
võimalikult kiiresti päästekoordinatsioonikeskusega toimunud suhtlusest ja
võetud meetmetest.
11.         Kui laeva ei saa või enam ei saa käsitleda hädaolukorras oleva laevana
või kui otsingu- ja päästeoperatsioon on lõppenud, jätkab osalev üksus
rahvusvahelise kooskõlastuskeskusega konsulteerides operatsiooni.
Artikkel 10
Maaletoimetamine
1.           Mereoperatsiooni käigus
kinnipeetud või päästetud inimeste maaletoimetamise kord määratakse kindlaks
operatsiooniplaanis. Maaletoimetamise kord ei sea mereoperatsioonis
mitteosalevatele liikmesriikidele kohustusi, välja arvatud juhul, kui nad
sõnaselgelt annavad artikli 6 lõike 4 või artikli 8 lõike 2
kohase loa võtta meetmeid nende territoriaalmeres või külgvööndis.
2.           Artikli 6 lõike 2 või artikli 8 lõike 1 kohase
kinnipidamise korral territoriaalmeres või külgvööndis toimub maaletoimetamine
vastuvõtvas liikmesriigis või osalevas liikmesriigis, kelle territoriaalmeres
või külgvööndis kinnipidamine toimub.
Artikli 6 lõike 4 või artikli 8
lõike 2 kohase kinnipidamise korral territoriaalmeres või külgvööndis toimub
maaletoimetamine liikmesriigis, kelle territoriaalmeres või külgvööndis
kinnipidamine toimub.
3.           Kui artiklist 4 ei tulene teisiti, siis avamerel aset leidva
kinnipidamise korral, nagu on sätestatud artiklis 7, toimub maaletoimetamine
kolmandas riigis, kust laev lahkus. Kui
see ei ole võimalik, siis toimub maaletoimetamine vastuvõtvas liikmesriigis.
4.           Artikli 9 kohases otsingu- ja päästeolukorras teevad osalevad üksused
koostööd vastutava päästekoordinatsioonikeskusega, et leida päästetud
inimestele sobiv sadam või turvaline paik ning tagada nende kiire ja tõhus
maaletoimetamine.
Ilma et see piiraks päästekoordinatsioonikeskuse
vastutust, tagavad nii vastuvõttev liikmesriik kui ka osalevad liikmesriigid,
et sadam või turvaline paik määratakse võimalikult kiiresti kindlaks, võttes
arvesse asjaomaseid tegureid, näiteks vahemaad lähima sadama või turvalise
paigani, ohte ja juhtumi asjaolusid.
Kui osalevat üksust
ei vabastata artikli 9 lõikes 1 osutatud kohustusest võimalikult
aegsasti, võttes arvesse päästetud inimeste ja osaleva üksuse enda ohutust,
antakse talle luba päästetud isikud toimetada maale vastuvõtvas liikmesriigis.
5.           Osalevad üksused teavitavad
rahvusvahelist kooskõlastuskeskust selliste isikute olemasolust, kelle suhtes
kehtib artikli 4 lõige 1, ning rahvusvaheline kooskõlastuskeksus
edastab saadud teabe pädevatele riiklikele asutustele. Selle teabe alusel tuleb
operatsiooniplaanis kindlaks määrata võimalikud järelmeetmed.
IV
PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 11
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
aluslepingute kohaselt liikmesriikides vahetult kohaldatav.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
[1]               Nõukogu otsus, 26. aprill 2010, millega
täiendatakse Schengeni piirieeskirju seoses välistel merepiiridel toimuva
patrull- ja vaatlustegevusega, mis toimub Euroopa Liidu liikmesriikide
välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuuri
kooskõlastatavas operatiivkoostöös (ELT L 111, 4.5.2010, lk 20).
[2]               Euroopa Ülemkogu eesistujariigi järeldused, 29.–30.
oktoober 2009.
[3]               Vt Stockholmi programmi alapunkt 5.1 „Välispiiride
integreeritud haldamine”, ELT C 115, 4.5.2010, lk 1.
[4]               Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 562/2006,
15. märts 2006, millega kehtestatakse isikute üle piiri liikumist reguleerivad
ühenduse eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad), ELT L 105, 13.4.2006, lk 1.
[5]               C-355/10: Euroopa Parlament versus Euroopa Liidu
Nõukogu.
aadressil: http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?language=et&jur=C,T,F&num=C-355/10&td=ALL#
(Euroopa Kohtu lahendites veel avaldamata).
[6]               Nõukogu määrus (EÜ) nr 2007/2004,
26. oktoober 2004, Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava
operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuuri asutamise kohta
(ELT L 349, 25.11.2004, lk 1).
[7]               Komisjoni talituste töödokument: Rahvusvaheliste
õigusaktide analüüs seoses meritsi toimuva ebaseadusliku sisserändega, SEK
(2007) 691.
[8]               Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL)
nr 1168/2011, 25. oktoober 2011, millega muudetakse määrust (EÜ)
nr 2007/2004 Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava
operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuuri asutamise kohta, ELT L 304,
22.11.2011, lk 1.
[9]               Euroopa Inimõiguste Kohtu suurkoja 23. veebruari
2012. aasta otsus (taotlus nr 27765/09); aadressil:
http://hudoc.echr.coe.int/sites/eng/pages/search.aspx?i=001-109231#{"itemid":["001-109231"]}
[10]             Külgvöönd on reguleeritud Ühinenud Rahvaste
Organisatsiooni mereõiguse konventsiooni artiklis 33. See on
territoriaalmerega külgnev vöönd ning see võib ulatuda kuni 24 meremiili
kaugusele territoriaalmere laiuse mõõtmiseks kasutatavatest lähtejoontest. See
moodustab osa majandusvööndist või avamerest, olenevalt sellest, kas
rannikuriik on välja kuulutanud majandusvööndi, ning see on vöönd, kus
kohaldatakse meresõiduvabadust. Ehkki see ei moodusta osa territoriaalmerest,
võib rannikuriik teostada vajalikku kontrolli, et vältida oma territooriumil
või territoriaalmeres tolli-, maksu-, immigratsiooni- ja sanitaarvaldkonna õigusaktide
rikkumist ja karistada eespool nimetatud õigusaktide rikkumise eest.
[11]             Resolutsioon MSC.167(78), vastu võetud 20. mail 2004.
[12]             Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee resolutsioon
1821(2011).
[13]             ELT L 349, 25.11.2004, lk 1.
[14]             ELT L 105, 13.4.2006, lk 1.
[15]             ELT L 326, 13.12.2005, lk 13.
[16]             EÜT L 176, 10.7.1999, lk 36.
[17]             EÜT L 176, 10.7.1999, lk 31.
[18]             ELT L 53, 27.2.2008, lk 52.
[19]             ELT L 53, 27.2.2008, lk 1.
[20]             EÜT L 176, 10.7.1999, lk 31.
[21]             ELT L 160, 18.6.2011, lk 19.
[22]             EÜT L 131, 1.6.2000, lk 43.
[23]             EÜT L 64, 7.3.2002, lk 20.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,13.9.2017
            COM(2017) 481 final
            2017/0219(COD)
            Ettepanek:
            EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
            millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2014. aasta määrust (EL, Euratom) nr 1141/2014, mis käsitleb Euroopa tasandi erakondade ja Euroopa tasandi poliitiliste sihtasutuste põhikirja ning rahastamist

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

               Demokraatia on üks nendest põhiväärtustest, millel põhineb Euroopa Liit. Selleks et tagada esindusdemokraatia toimimine Euroopa tasandil, on aluslepingutes määratud, et Euroopa Liidu kodanikud on otseselt esindatud Euroopa Parlamendis.

               Õigus ühinemisvabadusele ja õigus sõnavabadusele kuuluvad iga liidu kodaniku põhiõiguste hulka.

               Poliitilised erakonnad mängivad esindusdemokraatias olulist rolli, luues otsese sideme kodanike ja poliitilise süsteemi vahel, suurendades nii süsteemi legitiimsust. Sama toimub Euroopa tasandil: Euroopa Liidu lepingu artikli 10 kohaselt „aitavad Euroopa tasandi erakonnad kaasa euroopaliku poliitilise teadvuse kujundamisele ja liidu kodanike tahte väljendamisele“. Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 12 lõikes 2 on väljendatud sama põhimõtet.

               Komisjoni pikaajaline eesmärk on poliitilise debati edendamine Euroopa probleemide üle kogu Euroopa aktiivsete Euroopa tasandi erakondade abil.

               2014. aasta Euroopa Parlamendi valimiste eel avaldas komisjon soovituse,
                  1
                milles kutsus Euroopa ja liikmesriikide tasandi erakondi üles astuma institutsioonide ja liikmesriikide toel samme tugevdamaks Euroopa tasandi erakondade rolli Euroopalik poliitiline teadvuse kujundamisel ja Euroopa Liidu kodanike tahte väljendamisel. Üks sellistest sammudest oli „Spitzenkandidat“.

               Euroopa tasandi erakonnad reageerisid komisjoni üleskutsele ning 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimised erinesid põhjalikult varasematest. Esmakordselt lõid nad seose valimistulemuste ja praeguse Euroopa Komisjoni presidendi, Jean-Claude Junckeri valiku vahel. „Spitzenkandidaten“ ehk Euroopa Komisjoni presidendiks kandideerijad võimaldasid hääletajail oma erinevate poliitiliste programmidega teha informeeritud valik pigem Euroopa alternatiivsete poliitiliste platvormide vahel, kui lähtuda ainuüksi siseriiklikest poliitilistest probleemidest, muutes valimised nii euroopalikumateks.

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2014. aasta määrus nr 1141/2014, mis käsitleb Euroopa tasandi erakondade ja Euroopa tasandi poliitiliste sihtasutuste põhikirja ning rahastamist
                  2
               , võeti vastu selleks, et suurendada Euroopa tasandi erakondade ja nendega seotud poliitilistel sihtasutuste nähtavust, tunnustamist, tõhusust, läbipaistvust ja usaldusväärsust.

               Reale tingimustele vastavatele erakondadele ja sihtasutustele pakuti võimalust saada end Euroopa tasandil registreerides Euroopa juriidiliseks isikuks, mis parandaks Euroopa rahalise toetuse kättesaadavust neile. Nende tingimuste hulka kuuluvad esindatus piisavalt suures arvus ELi liikmesriikides, joondumine oma programmis ja tegevuses Euroopa Liidu aluseks olevatest väärtustest, milleks on inimväärikus, vabadus, demokraatia, võrdsus, õigusriik ja inimõiguste austamine, sealhulgas vähemuste hulka kuuluvate inimeste õiguste austamine.

               Loodi sõltumatu Euroopa tasandi erakondade ja sihtasutuste amet (edaspidi „amet“), et registreerida ja kontrollida Euroopa tasandi erakondi ja sihtasutusi ning vajaduse korral kehtestada nende suhtes sanktsioone, sh juhtudel, kui need üksused väidetavasti ei järgi nimetatud euroopalikke põhiväärtusi. Kui tekivad kahtlused, kas erakond või sihtasutus järgib oma tegevuses seda nõuet, võib Euroopa Parlament, nõukogu või komisjon esitada Euroopa tasandi erakondade ja sihtasutuste ametile olukorra kontrollimise taotluse. Enne otsustamist, kas kustutada erakond või sihtasutus registrist, peab amet konsulteerima sõltumatute väljapaistvate isikute komiteega.

               Sellegipoolest leiti komisjoni aruandes 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimiste kohta,
                  3
                et jääb veel palju teha kodanike osaluse ja valimiste kaasavuse suurendamiseks, poliitilise debati Euroopa mõõtme laiendamiseks, madala valmisaktiivsuse suurendamiseks, ELi otsustamisprotsessi demokraatliku legitiimsuse edasiseks suurendamiseks, tähelepanu juhtimiseks liikmesriigi ja Euroopa tasandi erakondade seostele ning poliitilise vastutuse edendamiseks.

               Hoolimata edusammudest määruse nr 1141/2014 rakendamisel, on kehtivates õigusnormides lünki, mis tuleks kõrvaldada.

               Euroopa Parlament ja mitu Euroopa tasandi erakonda on kutsunud üles neid õigusnorme parandama ja kohandama. Nimetatud määruse rakendamise eest vastutavad Euroopa Parlamendi teenistused on tegelenud mitme juhtumiga, mis tulenesid rahastamise ebakohasest kasutamisest.

               2017. aasta märtsis pidas parlament täiskogu arutelu ja esitas komisjonile suulise küsimuse nii igasuguste muudatuste ajastuse kui ka teatavate konkreetsete muudatuste kohta, mis on seotud kaasrahastamise taseme, Euroopa Parlamendi liikmete võimalusega olla mitme erakonna liige, rahastamiseks nõutavate liikmete arvu, referendumikampaaniate rahastamise, finantssuutlikkuse kriteeriumi kehtestamise ja finantsreservide moodustamise lubatavusega.

               Selles arutelus väljendas komisjon oma valmisolekut teha koos nõukoguga uute õigusnormide rakendamise algetapis parlamendiga koostööd. 15. juunil 2017 võttis parlament vastu resolutsiooni,
                  4
                milles kutsus komisjoni üles tegema niipea kui võimalik ettepanekuid kehtiva õigusraamistiku läbivaatamiseks, et kõrvaldada kitsaskohad, eelkõige seoses taotletava kaasrahastamise tasemega, ja seoses Euroopa Parlamendi liikmete võimalusega olla korraga mitme erakonna liige.

               Parlament ja tema erakonnad kirjutasid komisjonile, et kinnitada oma huvi muudatuste vastu, mis on lahti kirjutatud komisjonile esitatud ulatuslikus aruandes.

               Võttes arvesse eelöeldut ja tuginedes erinevate sidusrühmade ulatuslikule tagasisidele (vt 3. jagu), on komisjon otsustanud teha ettepaneku teha määruses piiratud arv sihtotstarbelisi muudatusi. Nende eesmärk on kõrvaldada lüngad, parandada läbipaistvust, tagada nappide ELi eelarveressursside asjakohane eraldamine ja kulutamine, ning tugevdada seega Euroopa Liidu kodanike tõelist valijaesindatust Euroopa tasandi erakondade kaudu. Muudatused tagavad, et kehtivatest õigusnormidest ei minda mööda ega selle sätteid ei kuritarvitataks.

               Vaatlusalused muudatused peaksid hakkama kehtima enne 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimisi. Need aitavad lahendada komisjoni tuvastatud probleeme seoses 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistega, eelkõige seoses liikmesriigi ja Euroopa tasandi erakondade seoste ning poliitilise vastutusega.

               •Konkreetsed käsitletud küsimused

                  Esiteks kalduvad kehtivad õigusnormid soodustama kuritarvitamist küsimuses kes võib spondeerida erakonna registreerimist, sest need võimaldavad saavutada nõutava esindatuse taseme (s.o seitsmes liikmesriigis) kas i) tänu piirkondlikes, liikmesriikide või Euroopa Parlamendis esindatud liikmeserakondade toetusele, ii) tänu selliste parlamentide üksikliikmete toetusele või iii) tänu mõlemale nimetatud tegurile.

                  Esimestel aastatel pärast Euroopa tasandi erakondade rahastamiskorra kehtestamist oli enamik toetusesaajaid samast poliitilisest suunast pärit liikmesriikide erakondade ühendustena. Siiski koosneb mitu viimastel aastatel loodud Euroopa tasandi erakonda peamiselt üksikpoliitikutest ja/või domineerib neis tugevasti üks-kaks liikmesriigi erakonda. On mitu näidet sellest, kui liikmesriigi ühe erakonna eri liikmed sponsoreerivad rohkem kui ühte Euroopa tasandi erakonda, mõnel juhul sponsoreerivad samad liikmed mitut erakonda.

                  Amet on olnud silmitsi ka praktiliste probleemidega seoses liikmesusega mitmes erakonnas. Sageli ei ole selge, kuidas vältida esindatuse mitmekordset arvessevõtmist, ja kuidas kohelda eelnevat liikmesust, kuidas siduda esindatust rahastamiskriteeriumidega, sh kuidas mõjutab see, kui Euroopa Parlamendi liige on erinevate Euroopa tasandi erakondade nimekirjas, ühest küljest registreerimist ja teisest küljest rahastamist.

               Teine probleem on seotud Euroopa Parlamendis esindatuse eest saadud ELi rahastamise proportsionaalsusega. Praegu võivad Euroopa tasandi erakonnad taotleda rahastamist juhul, kui neid esindab Euroopa Parlamendis vähemalt üks liige. Rida Euroopa tasandi erakondi, samuti Euroopa Parlamendi juhatus on palunud tõsta esindatuse künnise kolmele liikmele, et hoida ära riiklikest vahenditest rahastamise kuritarvitamine ühemeheerakondade kaudu.

               Ometi oleks sellise muudatuse praktiline mõju minimaalne, kuna isegi vähim esindatud rahastamiskõlblikel Euroopa tasandi erakondadelt on praegu 3 liiget
                  5
                (vt joonis). Peale selle tekitaks selline muudatus tõsiseid kahtlusi seoses põhiõigusega ühinemisvabadusele ja valimistele kandidaate esitatavate erakondade võimaluste võrdsusega ning piiraks põhjendamatult Euroopa poliitika pluralistlikku olemust.

               Veel üks võimalus seda kahtlust hajutada on muuta rahastamiskõlblike Euroopa tasandi erakondade ja poliitiliste sihtasutuste rahastamise jaotuskvoote. Praegu jaotatakse 15 % kogu kättesaadavast summast võrdselt kõigi ühe EP liikme künnist ületavate erakondade vahel, jättes 85 % jaotamiseks proportsionaalselt iga erakonna valitud liikmetega (sihtasutuste puhul kasutatakse sama jaotuskvooti). See põhjustab valijate üsna tasakaalustamatu esindatuse parlamendis. Alljärgnevad tabelites,
                  6
                mille on andnud Euroopa Parlamendi juhatus, on näha fikseeritud rahastamisosa muutmise mõju võrreldes parlamendis esindatuse tasemega seotud osaga. Kindla summa vähendamine 5 %-le aitaks taastada asjakohasema tasakaalu ning tagaks valijate õiglasema ja parema esindatuse parlamendis.

               Kolmandaks, kuritarvituste ja proportsionaalsuse probleemi järel, on Euroopa tasandi erakondadel ja – suuremal määral – poliitilistel sihtasutustel raskusi praegu kehtiva 15 % kaasrahastamise künnise järgimisega. Euroopa Parlamendi teenistused on seoses sellega puutunud kokku ka kaheldavate tavadega, nagu püüd täita kaasrahastamisnõuet ring-rahavoogude abil. Mis puutub rahastamisvõimesse, siis 2015. eelarveaastal oli parlamendi välisaudiitoril märkusi 8 puhul 28 aruandest. See näitab, et toetusesaajate omavahendid on ebapiisavad.

               Paljudel juhtudel saab omavahendite nappust liikmesuse eest saadavate maksete ja toetuste vähesust tasakaalustada vaid mitterahaliste toetustega. 2015. aastal said erakonnad mitterahalisi toetusi 238 009 euro eest ja sihtasutused 283 649 euro eest. Nende toetuste objektiivne hindamine tekitab märkimisväärseid probleeme. Mitmel juhul ei suutnud parlamendi juhatus seda hinnangut üksikasjalikult kontrollida ega veenduda, kas toetused olid tõesti vajalikud nimetatud tegevuste jaoks ja nendega seotud, samuti ei saadud kindlaks määrata, kas need tegevused olid üksnes Euroopa tasandi erakonna või ka partnerorganisatsiooni huvides.

               Neljandaks ei ole kehtivad õigusnormid piisavalt selged ja läbipaistvad selle suhtes, millised meetmeid võtta, kui tuvastatakse, et erakond või sihtasutus, mis ei täida enam registreerimiskriteeriume, või on registreeritud väära teabe alusel.

               Viiendaks on parlamendi juhatuse kogemuste alusel vaja laiendada võimalike meetmete kohaldamisala erakondade ja sihtasutuste poolt eeskirjadevastaselt kasutatud vahendite tagasinõudmisele.

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

                  Oma 2017. aasta aruandes kodanike õiguste kohta
                     7
                   tunnistas komisjon, et ELi toimimine põhineb esindusdemokraatial. See eeldab läbipaistvust ning kättesaadavat ja vastutustundlikku poliitilist kultuuri, mida toetavad tõhus valimissüsteem ning teadlik ja aktiivne valijaskond. Selleks on komisjon pühendunud kodanikega peetavate dialoogide tihendamisele ja täiendavate meetmete võtmisele, et selgitada kodanikele oma poliitikat, nagu rõhutas Euroopa Komisjoni president Jean-Claude Juncker 2016. aasta kõnes olukorrast Euroopa Liidus; kogu ELi hõlmava teabe- ja teadlikkuse suurendamise kampaania läbiviimisele ELi kodanikuõiguste, sh valimisõiguse teemal enne 2019. aasta valimisi; kõrgetasemelise ürituse korraldamisele 2018. aastal demokraatliku osalemise kohta, pöörates eritähelepanu parimate tavade edendamisele, et suurendada noorte ning haavatavate ja alaesindatud rühmade osalemist ning 2018. aastal parimate tavade edendamisele, mis aitavad kodanikel Euroopa Parlamendi valimistel hääletada ja kandideerida, sealhulgas tavad, mis võimaldavad kodanikel säilitada hääleõigus teise liikmesriiki kolides ja hõlbustavad piiriülest juurdepääsu poliitikat kajastavatele uudistele, ja et toetada valimisaktiivsust ja ulatuslikku demokraatlikku osalemist 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel
                     8
                  . Käesolev ettepanek on nende prioriteetidega kooskõlas ja sisaldab lisaks eelmises jaos püstitatud küsimustele mõningaid muutusi, et suurendada liikmeriigi tasandi erakondade ja Euroopa tasandi erakondade suhte läbipaistvust.

               Rida algatusi on selle läbivaatamisega kaudselt seotud, eelkõige komisjoni soovitus
                  9
                Euroopa Parlamendi valimiste demokraatlikuma ja tõhusama läbiviimise kohta ja nii 1976. aasta Euroopa Parlamendi valimisi käsitleva akti kui ka Euroopa Ülemkogu otsuse
                  10
                (Euroopa Parlamendi koosseisu kindlaksmääramise kohta) reform.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

               Käesoleva ettepaneku aluseks on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 224, milles sätestatakse, et „Euroopa Parlament ja nõukogu võtavad seadusandliku tavamenetluse kohaselt vastu eeskirjad, mis reguleerivad Euroopa tasandil toimivaid erakondi, millele on osutatud Euroopa Liidu lepingu artikli 10 lõikes 4, ning eelkõige nende rahastamise eeskirju”, samuti Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingu
                  11
                artikkel 106a.

               •Subsidiaarsus

               Kehtiva määrusega nähakse ette ELi tasandi süsteem, k.a eriline Euroopa tasandi juriidilise isiku staatus erakondadele ja sihtasutustele ning rahastamine ELi eelarvest, ning selle süsteemi mis tahes puudusi saab parandada üksnes ELi õigusaktiga. Seepärast ei ole üksnes liikmesriigi meetmed selleks sobivad.

               Muudatused, millele ettepanekus keskendutakse, vastavad seega täielikult subsidiaarsuse põhimõttele. Euroopa tasandi erakondade ja Euroopa tasandi poliitiliste sihtasutuste põhikirju ja rahastamist reguleerivaid eeskirju on võimalik sätestada ainult ELi tasandil. Võimalikke reformimeetmeid kindlaks määrates on komisjon toiminud tähelepanelikult, et võtta arvesse aluslepingute protokollis nr 2 sisalduvaid põhimõtteid.

               •Proportsionaalsus

               Nagu selgitatakse 5. jaos, ei lähe väljapakutud meetmed kaugemale sellest, mis on vajalik Euroopa demokraatia ja ELi institutsioonide väljaarendamise ja tugevdamisega seotud pikaajaliste eesmärkide saavutamiseks, milleks on muuta Euroopa tasandi erakonnad ja Euroopa tasandi poliitilised sihtasutused tõhusamateks ja usaldusväärsemateks demokraatlikeks toimijateks. Seega vastab ettepanek täielikult proportsionaalsuspõhimõttele.

               •Vahendi valik

                  Olemasolevat määrust saab muuta üksnes määrusega.

               3.KONSULTEERIMINE SIDUSRÜHMADEGA JA MÕJUHINNANGUD

               •Konsulteerimine sidusrühmadega ning eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

               Kõnealust ettepanekut ette valmistades oli komisjon asjaomaste sidusrühmadega tihedas dialoogis ning konsulteeris nendega pidevalt. Komisjon pidas mitu kohtumist Euroopa tasandi erakondade, Euroopa Parlamendi poliitiliste rühmade, Euroopa Parlamendi liikmete, Euroopa Parlamendi teenistuste, Euroopa tasandi erakondade ja Euroopa tasandi sihtasutuste ameti esindajatega ning liikmesriikide ekspertidega.

               12. juulil 2017 toimus kuulamine Euroopa Parlamendi Põhiseaduskomisjonis
                  12
               . Komitee liikmed koos ameti direktori, Euroopa Parlamendi finantsküsimuste peadirektori ja komisjoni esindajaga arutasid praeguse määruse võimalikke muudatusi. Jõuti laialdasele konsensusele, et enne tulevasi Euroopa Parlamendi valimisi on vaja kõrvaldada teatavad lüngad määruses. Muudatused, millele keskendutakse, suurendaksid läbipaistvuse taset ja aitaksid kõrvaldada lünki, mis võimaldavad kehtiva määruse eesmärkidest mööda minna ja selle sätteid kuritarvitada.

               Euroopa tasandi erakonnad ja sihtasutused, parlamendi teenistused ja amet on tuvastanud praeguses määruses ka muid võimalikke puudujääke, mida aga loeti vähem kiireloomulisteks.

                  Huvitatud isikud esitasid erakondade ja poliitiliste sihtasutuste juhtimist käsitlevate, nii määrusest (EÜ) nr 1141/2014 kui ka finantsmäärusest tulenevate kehtivate eeskirjade kohta oma panuse, mis põhines nende kogemusel ja teadmistel.

               •Mõju hindamine

               Eelduste kohaselt suurendab ettepanek määruse nr 1141/2014 eesmärkide saavutamise tulemuslikkust mõningate lünkade kõrvaldamise teel selles. See põhineb, nagu eespool öeldud, erinevate sidusrühmade ulatuslikult panusel ja piiratud arvu sihtotstarbeliste lahenduste analüüsil.

               Käesolevale ettepanekule ei ole lisatud konkreetset mõjuhinnangut, sest sellel ei ole eelduste kohaselt laiemat majanduslikku, sotsiaalset ega keskkonnamõju.

               •Põhiõigused

                  Vastavalt Euroopa Liidu lepingu artiklile 2 „rajaneb Euroopa Liit sellistel väärtustel nagu inimväärikuse austamine, vabadus, demokraatia, võrdsus, õigusriik ja inimõiguste, kaasa arvatud vähemuste hulka kuuluvate isikute õiguste austamine. Need on liikmesriikide ühised väärtused ühiskonnas, kus valitsevad pluralism, mittediskrimineerimine, sallivus, õiglus, solidaarsus ning naiste ja meeste võrdõiguslikkus.“

                  Vastavalt Euroopa Liidu lepingu artikli 10 lõigetele 1 ja 2 „toimib liit esindusdemokraatia alusel“ ja „on kodanikud liidu tasandil otseselt esindatud Euroopa Parlamendis“. Sama sätte neljandas lõigus on sätestatud: „Euroopa tasandi erakonnad aitavad kaasa euroopaliku poliitilise teadvuse kujundamisele ja liidu kodanike tahte väljendamisele“. Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklites 11 ja 12 on sätestatud õigus väljendusvabadusele ja ühinemisvabadusele. Konkreetselt on Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 12 öeldud, et „igaühel on õigus rahumeelselt koguneda ning moodustada ühinguid kõigil tasanditel, eelkõige poliitika, ametiühingute ja kodanikuühiskonna valdkonnas; see kätkeb igaühe õigust ametiühinguid luua ja neisse astuda. Liidu tasandi poliitilised erakonnad toetavad liidu kodanike poliitilise tahte väljendamist“.

                  Käesoleva ettepaneku kohaste muudatuste eesmärk on loetletud sätete järgimine, ja seega on need kooskõlas harta artikliga 12 tagatud põhiõigustega ning jõustavad neid.

               4.MÕJU EELARVELE

               Euroopa tasandi erakondadele ja Euroopa tasandi poliitilistele sihtasutustele eraldatavad ELi vahendid tulevad jätkuvalt Euroopa Parlamendi eelarvest. Käesoleva ettepanekuga ei kavandata muuta eraldatud summade jaotust. Käesolev ettepanek ei mõjuta märkimisväärselt liidu eelarvet.

               5.MUU TEAVE

               •Hindamine ja aruandlus

               Käesoleva ettepaneku eesmärk on reformida piiratud ulatuses ja sihipäraselt praegust määrust, milles endas on sätestatud ulatuslikum läbivaatamine. Tehakse ettepanek muuta läbivaatamise ajakava nii, et see põhineks olulisel määral nii praeguse määruse kui ka siin kavandatavate muudatuste praktilistel tulemustel.

               •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus

               Et tagada Euroopa tasandi erakondade puhul tõeline Euroopa mõõde ja suurendada läbipaistvust, tagades samal ajal Euroopa rahastuse asjakohase kasutamise, teeb komisjon ettepaneku teha määruses (EÜ) nr 1141/2014 piiratud arv sihtotstarbelisi muudatusi, et lahendada küsimus, kes võib sponsoreerida erakonna registreerimist, muuta rahastamine proportsionaalsemaks Euroopa tasandi erakondade esindatusega Euroopa Parlamendis ning lahendada Euroopa tasandi erakondade ja sihtasutuste raskused kaasrahastamise künnise saavutamisel. Sellised muutused kõrvaldaksid kehtivate õigusnormide lüngad, mis muudavad võimalikuks kuritarvitused.

               „Mitme erakonna liikmesuse“ probleemi lahendamiseks kaaluti mitut võimalust: i) keelata samast liikmesriigi erakonnast Euroopa Parlamendi liikmetele erinevate Euroopa tasandi erakondade sponsoreerimine; ii) mitte lubada enam piirkondlike parlamentide liikmetel registreerimist sponsoreerida ning iii) lubada sponsoreerida üksnes liikmesriikide erakondadel. Viimatinimetatud loeti kõige tulemuslikumaks võimaluseks, kuna sellega saavutatakse sama eesmärk, mis võimalusega i, kuid õiglasemal ja lihtsamini rakendataval moel.

               Seepärast teeb komisjon ettepaneku muuta artikli 3 lõike 1 punkti b nii, et Euroopa tasandi erakonna loomise sponsoreerimine oleks lubatud üksnes erakondadele, ja mitte enam üksikisikutele. See muudaks raskemaks liikmesriikides olulise esindatuseta üksustest Euroopa tasandi erakondade loomise ja Euroopa rahastuse saamise pärast seda, kui nad on saavutanud ühe Euroopa Parlamendi liikme künnise.

               See muudatus ei takista Euroopa tasandi erakondi lubamast üksikliikmesust, lihtsalt sellist liikmesust enam registreerimise otstarbel ei arvestataks. Seepärast ei tehta ettepanekut muuta erakonna või ühenduse määratlust.

               Et lahendada Euroopa tasandi erakondade ja sihtasutuste raskused kehtiva 15 % kaasrahastamise künnise saavutamisel, tuleks seda alandada, mis võimaldaks suunata rohkem Euroopa tasandi erakondadele ja sihtasutustele antavat kindlasummalist riiklikku rahastust asjakohasemalt, näiteks valimiskampaaniates. See pärsiks ka küsitavaid tavasid. Komisjon, olles kaalunud mitut võimalust, otsustas teha ettepaneku vähendada artikli 17 lõikes 4 sätestatud kaasrahastamisnõuet Euroopa tasandi erakondade puhul 10 %-le ja Euroopa tasandi poliitiliste sihtasutuste puhul 5 %-le.

               Komisjoni jaoks on olnud alati oluline Euroopa Parlamendi valimiste läbipaistvuse tase. Luues selgema seose liikmesriikide ja Euroopa tasandi erakondade vahel, saab suurendada selgust ja läbipaistvust. See on eriti oluline, sest käesoleva ettepaneku eesmärk on lubada sponsoreerida Euroopa tasandi erakondi vaid erakondadel. Kodanikele tuleks pakkuda selget ja asjakohast eelteavet, sh erakonna sidemete kohta, et nad mõistaksid oma häälte mõju Euroopa tasandi erakondade tasemel. Tehakse ettepanek nõuda Euroopa tasandi erakonnalt rahastamise saamiseks täiendava tingimuse täitmist, lisades artiklisse 18 uue lõike 3a, milles nõutaks erakonnalt, et ta avaldaks oma liikmeserakondade veebisaitidel oma poliitilise programmi ja logo, samuti teabe Euroopa Parlamendi valimiste kandidaatide ja Euroopa Parlamendi liikmete soolise koosseisu kohta.

               Tehakse ettepanek parandada ELi rahastuse proportsionaalsust, sidudes selle selgemalt esindatusega parlamendis, muutes selleks artikli 19 lõikes 1 sätestatud rahastamise jaotuskvooti. Tehakse ettepanek vähendada kindlat summat 5 %-le, suurendades seeläbi seda osa, mis jagatakse proportsionaalselt parlamenti valitud liikmete arvuga. Eelnimetatud põhjustel lükati tagasi alternatiivne valikuvõimalus suurendada rahastamiskõlblikkuse saamiseks vajalikku esinduskünnist.

               Kui Euroopa tasandi erakond või sihtasutus ei täida enam ükskõik millist registreerimiskriteeriumi, sh eelkõige seoses esindatuse ja osalemisega euroopa Parlamendi valimistel, või kui registreerimine toimus väära/eksitava teabe alusel, peaks ametil olema õigus erakond registrist välja jätta. Euroopa Kohtu kohtupraktika võimaldab soodsa haldusakti mõistliku aja jooksul tagasiulatuvalt kehtetuks tunnistada, austades samal ajal meetme toetusesaaja õiguspäraseid ootusi, kes võis loota akti õiguspärasusele. Artiklis 27 tehtud muudatused muudavad selle selgemaks, et amet saaks õigusnorme tulemuslikumalt jõustada.

               Selleks et kaitsta Euroopa Liidu finantshuve ja liidu mainet, peab Euroopa Parlamendi eelarvevahendite käsutajal olema õigus nõuda tagasi valesti makstud vahendid üksikisikutelt, kes on pannud omakasu või muude üksuste või üksikisikute kasu saamise ajendil toime Euroopa Liidu finantshuvide vastaseid rikkumisi. Seepärast muudab komisjon artiklit 30.

               Peale selle teeb komisjon ettepaneku kohandada paralleelselt üleminekumeetmetega kehtiva määruse läbivaatamissätet nii, et 2022. aasta esimesel poolel saaks avaldada hindamisaruande ja seega ka hinnata kehtiva määruse kavandatavaid muudatusi.

               2017/0219 (COD)

               Ettepanek:

               EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,

               millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2014. aasta määrust (EL, Euratom) nr 1141/2014, mis käsitleb Euroopa tasandi erakondade ja Euroopa tasandi poliitiliste sihtasutuste põhikirja ning rahastamist

               EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 224,

               võttes arvesse Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 106a,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

               võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust
                  13
               ,

               võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust
                  14
               ,

               võttes arvesse kontrollikoja arvamust
                  15
               ,

               toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

               ning arvestades järgmist:

               (1)Määrusega (EL, Euratom) nr 1141/2014 on sätestatud Euroopa tasandi erakondade ja poliitiliste sihtasutuste eriomane Euroopa tasandi õiguslik staatus ning nende rahastamine Euroopa Liidu üldeelarvest.

               (2)On ilmnenud vajadus määrust (EL, Euratom) nr 1141/2014 muuta, et paremini saavutada eesmärk innustada ja abistada Euroopa tasandi erakondi ja nendega seotud poliitilisi sihtasutusi nende püüdlustes tugevdada sidet Euroopa kodanikuühiskonna ja liidu institutsioonide, eelkõige Euroopa Parlamendi vahel.

               (3)On vajalik tagada paremini Euroopa tasandi erakondade ja poliitiliste sihtasutuste tõeliselt riikidevaheline mõõde seoses eriomase Euroopa tasandi õigusliku staatuse omandamisega registreerimise kaudu. Lisaks ja selleks et tugevdada liikmesriigi ja liidu tasandi poliitika sidusust ning vältida mitme sarnaste või identsete poliitiliste suundumustega Euroopa tasandi erakonna loomist liikmesriigi üksikerakonna poolt, tuleks välistada, et liikmesriigi ühe ja sama üksikerakonna liikmeid võetakse arvesse erinevates poliitilistes ühendustes esindatuse miinimumnõuete täitmiseks nende ühenduste registreerimiseks Euroopa tasandi erakonnana. Seepärast tuleks esindatuse miinimumnõuete täidetuse hindamiseks võtta arvesse üksnes erakondi ja mitte enam üksikisikuid.

               (4)Euroopa tasandi erakondadel ja poliitilistel sihtasutustel tuleks võimaldada kasutada ära suurem osa Euroopa Liidu üldeelarves nende rahastamiseks mõeldud assigneeringutest. Seepärast tuleks suurendada Euroopa Liidu üldeelarvest antava rahalise panuse või toetuste osatähtsust Euroopa tasandi erakonna eelarves märgitud iga-aastastes hüvitatavates kuludes ja Euroopa tasandi poliitilise sihtasutuse kantud rahastamiskõlblikes kuludes.

               (5)Läbipaistvuse huvides ning selleks, et tõhustada Euroopa tasandi erakondade kontrolli ja demokraatlikku vastutust ja sidet Euroopa kodanikuühiskonna ja liidu institutsioonide, eelkõige Euroopa Parlamendi vahel, tuleks teha Euroopa Liidu üldeelarvest rahastamise tingimuseks asjaomase Euroopa tasandi erakonna programmi ja logo, samuti teabe avaldamine Euroopa Parlamendi valimiste kandidaatide ja Euroopa Parlamendi liikmete soolise koosseisu kohta liikmeserakondade poolt.

               (6)Selleks et muuta Euroopa Liidu üldeelarve vahendite jaotus proportsionaalsemaks, nii et see peegeldaks objektiivselt valijate tõelist toetust Euroopa tasandi erakonnale, tuleks Euroopa tasandi erakondade rahastamine, ja sellega seoses ka asjaomaste nendega seotud poliitiliste sihtasutuste rahastamine siduda tihedamalt valijate toetuse tõendatava tasemega. Seepärast tuleks rahastuse jaotuse põhimõtteid kohandada, et võtta paremini arvesse Euroopa Parlamendi liikmete osatähtsust igas Euroopa tasandi erakonnas.

               (7)Kui Euroopa tasandi erakond või poliitiline sihtasutus ei täida asjaolude muutuse tõttu enam ükskõik millist registreerimise tingimust, tuleks ta registrist eemaldada.

               (8)Õiguskindluse ja läbipaistvuse huvides tuleks sõnaselgelt sätestada, et Euroopa tasandi erakonna või poliitilise sihtasutuse võib mõistliku aja jooksul registrist eemaldada juhul, kui erakond või sihtasutus on esitanud väära või ebatäieliku teabe, mille alusel tehti asjaomase erakonna või sihtasutuse registreerimisotsus.

               (9)Tugevdada tuleks ELi finantshuvide kaitset, sätestades, et rikkumise korral tagataks Euroopa Liidu üldeelarvest antud rahastuse tagasinõudmine valesti makstud vahendite sissenõudmise teel ka asjaomases rikkumises süüdi olevate füüsiliste isikute käest.

               (10)Et hinnata käesoleva määrusega muudetud määruse (EL, Euratom) nr 1141/2014 mõju selle praktilise kohaldamise käigus saadud piisavate tõendite alusel, tuleks kavandatud põhjaliku läbivaatamise tähtaega edasi lükata.

               (11)Uusi nõudeid avaldada Euroopa tasandi erakonna programm ja logo ning sooline koosseis tuleks kohaldada võimalikult laialdaselt rahastamistaotluste puhul juba 2019. aastal, mil toimuvad Euroopa Parlamendi valimised. Seepärast tuleks ette näha üleminekukord.

               (12)Määrust (EL, Euratom) nr 1141/2014 tuleks seetõttu vastavalt muuta,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2014. aasta määrust (EL, Euratom) nr 1141/2014, mis käsitleb Euroopa tasandi erakondade ja Euroopa tasandi poliitiliste sihtasutuste põhikirja ning rahastamist, muudetakse järgmiselt:

               1) Artikli 3 lõike 1 punktis b asendatakse esimene lõik järgmisega:

               „selle liikmeserakonnad peavad asuma vähemalt veerandis liikmesriikides või olema seal esindatud Euroopa Parlamendi, riikide parlamentide, piirkondlike parlamentide või piirkondlike assambleede liikmetega või“

               2) Artikli 17 lõige 4 asendatakse järgmisega:

               „4. Rahalised toetused Euroopa Liidu üldeelarvest ei ületa 90 % Euroopa tasandi erakonna eelarves kirjendatud iga-aastastest hüvitatavatest kuludest ning 95 % Euroopa tasandi poliitilise sihtasutuse kantud iga-aastastest rahastamiskõlblikest kuludest. Euroopa tasandi erakonnad võivad kasutada hüvitatavate kulude katmiseks eraldatud liidu vahendite kasutamata jäänud osi nende eraldamisele järgneva eelarveaasta jooksul. Nimetatud eelarveaasta lõpuks endiselt kasutamata jäänud summad nõutakse sisse vastavalt finantsmäärusele.“

               3) Artiklisse 18

               lisatakse lõige 3a:

               „3a. Euroopa tasandi erakond peab esitama taotluses tõendid selle kohta, et tema liikmeserakonnad on oma veebisaitidel 12 kuu jooksul kuni taotluse esitamiseni katkematult avaldanud Euroopa tasandi erakonna programmi ja logo ning teabe kõigi Euroopa tasandi erakonna liikmeserakondade viimaste Euroopa Parlamendi valimiste kandidaatide ja Euroopa Parlamendi liikmete soolise koosseisu kohta.“

               4) Artikli 19 lõige 1 asendatakse järgmisega:

               „1. Euroopa tasandi erakondadele ja Euroopa tasandi poliitilistele sihtasutustele kättesaadavad assigneeringud, millest on antud toetusi vastavalt artiklile 18, jaotatakse igal aastal järgmiselt:

               — 5 % jaotatakse võrdsetes osades toetust saavate Euroopa tasandi erakondade vahel;

               — 95 % jaotatakse toetust saavate Euroopa tasandi erakondade vahel proportsionaalselt nende Euroopa Parlamenti valitud liikmete osaga.

               Samasugust jaotust kasutatakse vahendite eraldamiseks Euroopa tasandi poliitilistele sihtasutustele, võttes aluseks nende liikmesuse Euroopa tasandi erakonnas.“

               5) Artiklit 27 muudetakse järgmiselt:

               a) Lõike 1 punkt b asendatakse järgmisega:

               „b) kui artikli 10 lõigetes 2–5 sätestatud korra kohaselt on kindlaks tehtud, et see ei täida enam ühte või mitut artikli 3 lõikes 1 või artikli 3 lõikes 2 sätestatud tingimust, või „

               b) Lõikele 1 lisatakse järgmine lõik ba:

               „ba) kui asjaomane erakond või sihtasutus ei täida ühte või mitut artikli 3 lõikes 1 või artikli 3 lõikes 2 sätestatud registreerimise tingimust, ja kui erakond või sihtasutus on saavutanud otsuse enda registreerimiseks kõnealuste tingimuste kohta väärat või ebaõiget teavet esitades; tehakse mõistliku aja jooksul otsus eemaldada erakond või sihtasutus registrist hetkest, mil amet oleks saanud tuvastada, et kõnealune erakond või sihtasutus ei täitnud asjaomast tingimust või asjaomaseid tingimusi;“

               c) Lisatakse järgmine lõige 5a:

               „5a. Kui amet määrab lõike 2 punkti a alapunktis v või vi osutatud olukordades rahalise karistuse, võib ta tagasinõudmiseks vastavalt artikli 30 lõikele 2 otsustada, et füüsiline isik, kes on Euroopa tasandi erakonna või poliitilise sihtasutuse haldus-, juhtimis- või järelevalveorgani liige, või kellel on volitused Euroopa tasandi erakonda või poliitilist sihtasutust esindada, selle nimel otsuseid teha või seda kontrollida, vastutab järgmistel juhtudel samuti rikkumise eest:

               a.
                     Lõike 2 punkti a alapunktis v osutatud olukorras, kui selles sättes osutatud kohtuotsuses on leitud, et füüsiline isik vastutab samuti kõnealuse ebaseadusliku tegevuse eest;

               b.
                     Lõike 2 punkti a alapunktis vi osutatud olukorras, kui füüsiline isik on vastutav ka kõnealuse käitumise või ebatäpsuste eest.“

               6) Artikli 30 lõikele 2 lisatakse järgmine lause:

               „Euroopa Parlamendi eelarvevahendite käsutaja nõuab füüsiliselt isikult, kelle suhtes on tehtud otsus vastavalt artikli 27 lõikele 5a, tagasi ka vastavalt toetuslepingule või otsusele alusetult makstud summad.“.

                7) Artikkel 38 asendatakse järgmisega:

               „Artikkel 38

               Hindamine

               Euroopa Parlament avaldab ametiga konsulteerimise järel viis aastat pärast käesoleva määruse jõustumist aruande käesoleva määruse kohaldamise ja rahastatud tegevuse kohta. Aruanne hõlmab asjakohasel juhul põhikirja ja rahastamissüsteemidesse tehtavaid võimalikke muudatusi.

               Hiljemalt kuus kuud pärast Euroopa Parlamendi aruande avaldamist esitab komisjon aruande käesoleva määruse kohaldamise kohta ja koos sellega asjakohasel juhul seadusandliku ettepaneku käesoleva määruse muutmiseks.“

               8) Lisatakse artikkel 40a:

               „Artikkel 40a

               Üleminekusätted

               Erandina artikli 18 lõike 3a punktist a ja seoses 2019. eelarveaasta rahastamistaotlustega nõuab Euroopa Parlamendi eelarvevahendite käsutaja enne rahastamistaotluse kohta otsuse tegemist Euroopa tasandi erakonnalt tõendeid, mis osutavad, et selle liikmeserakonnad on oma veebisaitidel alates ühe kuu möödumisest määruse (EL, Euratom) nr XX/2018 jõustumisest avaldanud katkematult Euroopa tasandi erakonna programmi ja logo ning teabe Euroopa tasandi erakonna iga liikmeserakonna viimaste Euroopa Parlamendi valimiste kandidaatide ja Euroopa Parlamendi liikmete soolise koosseisu kohta.“

               Artikkel 2

               Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

               Brüssel,

                  Euroopa Parlamendi nimel
                        Nõukogu nimel

                  president
                        eesistuja

                     (1)
                  12. märtsi 2013. aasta soovitus Euroopa Parlamendi valimiste demokraatlikuma ja tõhusama läbiviimise kohta, C(2013) 1303 final,
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/ET/ALL/?uri=OJ:L:2013:079:TOC

                     (2)
                  ELT L 317, 4.11.2017, lk 1–27.

                     (3)
                  Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele: Euroopa Parlamendi 2014. aasta valimisi käsitlev aruanne, COM(2015) 0206 final.,
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/ET/TXT/?uri=COM:2015:0206:FIN
                  .

                     (4)
                  Vt
                  http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P8-TA-2017-0274+0+DOC+XML+V0//ET

                     (5)
                  Rahu ja Vabaduse Ühendus (APF), Euroopa Rahvuslike Liikumiste Liit (EANM), Euroopa Vabaduse Liit (EAF) ja ELi Demokraadid (EUD). Euroopa tasandi erakonnal Coalition pour la Vie et la Famille (CVF) ei ole oma esindajat Euroopa Parlamendis, ja seega ei ole tal õigust rahastamisele pärast 2017. aastat, mis on 2004. aasta määruse normide viimane kohaldamisaasta.

                     (6)
                  2017. aasta rahastamise alusel vastavalt 2004. aasta määrusele, seega võtmata arvesse 2014. aasta määruses sätestatud nõuet, mille kohaselt peab erakond vahendite saamiseks olema esindatud Euroopa Parlamendis vähemalt ühe liikmega.

                     (7)
                  COM(2017)30 final

                     (8)
                  Parimate tavade raames käsitletakse ka e-demokraatia vahendeid, kaughääletamise korda (nt e-hääletamist), piiriülest juurdepääsu poliitilisele teabele ja seda, kuidas suurendada väikest valimisaktiivsust.

                     (9)

                  http://ec.europa.eu/justice/citizen/document/files/c_2013_1303_en.pdf
                  .

                     (10)
                  Euroopa Ülemkogu 28. juuni 2013. aasta otsus Euroopa Parlamendi koosseisu kindlaksmääramise kohta: http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=uriserv:OJ.L_.2013.181.01.0057.01.ENG.

                     (11)

                  https://europa.eu/european-union/sites/europaeu/files/docs/body/consolidated_version_of_the_treaty_establishing_the_european_atomic_energy_community_et.pdf

                     (12)
                  Päevakorra, kõnelejate nimekirja ja järeldused leiate aadressil
                  http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//NONSGML+COMPARL+AFCO-OJ-20170712-1+01+DOC+PDF+V0//ET

                     (13)
                  ELT C , , lk .

                     (14)
                  ELT C , , lk .

                     (15)
                  ELT C , , lk .