               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,12.11.2020
            COM(2020) 735 final
            2020/0326(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            seisukoha kohta, mille Euroopa Liit võtab Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni vahelise kokkuleppega (isikute vaba liikumise kohta) moodustatud ühiskomitees seoses kõnealuse kokkuleppe II lisa („Sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimine“) muutmisega
            (EMPs kohaldatav tekst)

               SELETUSKIRI

               1.Kavandatav reguleerimisese

               Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust, millega määratakse kindlaks liidu nimel ühiskomitees võetav seisukoht seoses ühiskomitee otsuse (mis käsitleb ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni vahelise isikute vaba liikumist käsitleva kokkuleppe II lisa (sotsiaalkindlustusskeemide koordineerimise kohta) muutmist) kavandatava vastuvõtmisega.

               2.Ettepaneku taust

               2.1.Ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni vaheline kokkulepe isikute vaba liikumise kohta

               1999. aastal sõlmisid ühelt poolt Euroopa Ühendus ja selle liikmesriigid ning teiselt poolt Šveits kahepoolse kokkuleppe isikute vaba liikumise kohta, mis jõustus 1. juunil 2002 (vt EÜT L 114, 30.4.2002, lk 6). Kokkulepe sõlmiti algselt seitsmeks aastaks, mis lõppes 31. mail 2009. 8. veebruaril 2009 peetud Šveitsi referendumi tulemusena pikendati kokkulepet määramata tähtajaks.

               Kokkuleppega kehtestatakse

                  isikute vaba liikumise

                põhimõte Euroopa Liidu ja Šveitsi territooriumi vahel. Kokkuleppega antakse ELi ja Šveitsi kodanikele vastastikune õigus siseneda üksteise territooriumile, seal elada, saada tasustatud tööd ja alustada tegevust füüsilisest isikust ettevõtjatena ning õigus jääda sinna pärast töösuhte lõppemist.

               Kokkuleppe II lisas on nähtud ette sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimine.

               2.2.Ühiskomitee

               Kokkuleppe artikliga 14 luuakse ühiskomitee, mis koosneb mõlema lepinguosalise esindajatest, kes vastutavad kokkuleppe haldamise ja nõuetekohase kohaldamise eest. Ühiskomitee vastutab kokkuleppe täitmisega seotud vaidluste lahendamise eest. Ühiskomitee teeb otsuseid kokkuleppes sätestatud juhtudel. Ühiskomitee teeb otsuseid vastastikuse kokkuleppe alusel.

               Ühiskomitee teeb otsuse muudatuste kohta, mis on vajalikud seoses kokkuleppe konkreetsete lisadega. Vastavalt kokkuleppe artiklile 18 võib ühiskomitee otsustada muuta kokkuleppe II lisa.

               Otsuse 2002/309/EÜ
                  1
                artiklis 2 nähakse ette, et liidu seisukoha ühiskomitee otsuste kohta võtab komisjoni ettepanekule tuginedes vastu nõukogu. Selleks esitab komisjon käesoleva nõukogu otsuse ettepaneku seisukoha kohta, mille liit peaks ühiskomitees võtma.

               2.3.Ühiskomitee kavandatav akt

               Ühiskomitee võtab vastu otsuse kokkuleppe sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimist käsitleva II lisa muutmise kohta (edaspidi „kavandatav akt“).

               II lisa muudatused võetakse vastu ühiskomitee otsusega ja need võivad jõustuda kohe pärast kõnealuse otsuse tegemist.

               Kavandatava õigusakti eesmärk on tagada sotsiaalkindlustusõiguste vastastikune kaitse Ühendkuningriigi kodanikele, kodakondsuseta isikutele ja pagulastele, samuti nende pereliikmetele ja ülalpidamisel olnud isikutele, kes väljaastumislepingu artiklis 126 määratletud üleminekuperioodi lõpuks on või on olnud piiriüleses olukorras, mis hõlmab samal ajal üht või mitut lepinguosalist ja Ühendkuningriiki.

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi (edaspidi „Ühendkuningriik“) Euroopa Liidust väljaastumise tõttu lõpetatakse kokkuleppe kohaldamine Ühendkuningriigi suhtes Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja Ühendkuningriigi vahel sõlmitud väljaastumislepingu (edaspidi „väljaastumisleping“) artiklis 126 määratletud üleminekuperioodi lõpuks.

               Vastavalt kokkuleppe artiklile 23 ei mõjuta kokkuleppe lõpetamine eraisikute omandatud õigusi ning kokkuleppeosalised otsustavad vastastikusel kokkuleppel, milliseid meetmeid võetakse selliste õiguste suhtes, mis on omandamisel.

                  Väljaastumislepingu artiklis 33 on sätestatud, et väljaastumislepingu III jaotist kohaldatakse ka Šveitsi kodanike suhtes, tingimusel et Šveits on sõlminud Ühendkuningriigiga vastavad lepingud, mida kohaldatakse liidu kodanike suhtes, ning sõlminud Euroopa Liiduga vastavad lepingud, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi kodanike suhtes, ning kohaldab neid lepinguid.

                  Ühendkuningriigi ja Šveitsi vahelise kokkuleppe (mis käsitleb kodanike õigusi pärast Ühendkuningriigi väljaastumist Euroopa Liidust ja taganemist isikute vaba liikumist käsitlevast kokkuleppest) (edaspidi „kodanike õigusi käsitlev kokkulepe“) artikli 26 punktis b on sätestatud, et kõnealuse kokkuleppe III osa sätteid kohaldatakse liidu kodanike suhtes, tingimusel et liit on sõlminud Ühendkuningriigiga vastavad lepingud, mida kohaldatakse Šveitsi kodanike suhtes, ning sõlminud Šveitsiga vastavad lepingud, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi suhtes, ning kohaldab neid lepinguid.

               Seega on vajalik tagada sotsiaalkindlustusõiguste vastastikune kaitse Ühendkuningriigi kodanikele, kodakondsuseta isikutele ja pagulastele, samuti nende pereliikmetele ja ülalpidamisel olnud isikutele, kes väljaastumislepingu artiklis 126 määratletud üleminekuperioodi lõpuks on või on olnud piiriüleses olukorras, mis hõlmab samal ajal üht või mitut lepinguosalist ja Ühendkuningriiki.

               Seda arvesse võttes käsitletakse eespool selgitatud küsimust kokkuleppe II lisa (sotsiaalkindlustusskeemide koordineerimine) kavandatud muudatustes, mida on kirjeldatud lisatud ühiskomitee otsuse eelnõus.

               Lisatud ühiskomitee otsuse eelnõu jõustub kuupäeval, mil ühiskomitee selle vastu võtab, ja seda kohaldatakse alates väljaastumislepingu artiklis 126 määratletud üleminekuperioodi lõpust.

               4.Õiguslik alus

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1.Põhimõtted

               Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõikes 9 on ette nähtud kord, mille alusel võetakse vastu otsused, millega „kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku.“

               Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslik toime asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Nende hulka kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, kuid mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
                  2
               .

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Ühiskomitee on ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni vahelise kokkuleppega isikute vaba liikumise kohta loodud organ.

               Õigusakt, mille ühiskomitee peab vastu võtma, on õigusliku toimega akt. Kavandatav akt on rahvusvahelise õiguse alusel siduv kooskõlas lepingu artiklitega 14 ja 18.

               Kavandatava õigusaktiga ei täiendata ega muudeta lepingu institutsioonilist raamistikku. Seega on kavandatava otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava õigusakti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava õigusaktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks või ülekaalukaks ja teine on kõrvalise tähtsusega, saab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olla üksainus materiaalõiguslik alus, mis oleneb peamisest või domineerivast eesmärgist või valdkonnast.

               Kui kavandatava aktiga taotletakse mitut eesmärki või reguleeritakse mitut valdkonda, mis on üksteisega lahutamatult seotud ning millest ükski ei ole võrreldes teistega kõrvalise tähtsusega, tuleb erandina nimetada ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõigusliku alusena mitu vastavat õiguslikku alust.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Kavandatava akti eesmärgid ja komponendid kuuluvad sotsiaalkindlustuse ja volituste andmise valdkonda. Kavandatava õigusakti kõnealused aspektid on omavahel lahutamatult seotud ja ükski neist ei ole võrreldes teistega kõrvalise tähtsusega.

               Seepärast on esildatud otsuse materiaalõiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklid 48 ja 352.

               4.3.Kokkuvõte

               Kavandatav otsuse õiguslik alus peaks seega olema ELi toimimise lepingu artiklid 48 ja 352 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               5.Kavandatava õigusakti avaldamine

               Kuna ühiskomitee aktiga muudetakse kokkuleppe II lisa, on asjakohane see pärast vastuvõtmist avaldada Euroopa Liidu Teatajas.

               2020/0326 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               seisukoha kohta, mille Euroopa Liit võtab Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni vahelise kokkuleppega (isikute vaba liikumise kohta) moodustatud ühiskomitees seoses kõnealuse kokkuleppe II lisa („Sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimine“) muutmisega

               (EMPs kohaldatav tekst)

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 48 ja 352 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse nõukogu ja komisjoni (teadus- ja tehnikakoostöö kokkuleppe osas) 4. aprilli 2002. aasta otsust 2002/309/EÜ, Euratom seitsme kokkuleppe sõlmimise kohta Šveitsi Konföderatsiooniga,
                  3
                eriti selle artiklit 2,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni vaheline kokkulepe isikute vaba liikumise kohta (edaspidi „kokkulepe“) jõustus 1. juunil 2002.

               (2)Kooskõlas kokkuleppe artikliga 18 võib ühiskomitee oma otsusega muu hulgas muuta lepingu II lisa.

               (3)Kokkuleppe kohaldamine Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi (edaspidi „Ühendkuningriik“) suhtes lõpeb Ühendkuningriigi Euroopa Liidust väljaastumise tõttu.

               (4)Vastavalt kokkuleppe artiklile 23 ei mõjuta kokkuleppe lõpetamine eraisikute omandatud õigusi ning kokkuleppeosalised otsustavad vastastikusel kokkuleppel, milliseid meetmeid võetakse selliste õiguste suhtes, mis on omandamisel.

               (5)Seega on vajalik tagada sotsiaalkindlustusõiguste vastastikune kaitse Ühendkuningriigi kodanikele, samuti nende pereliikmetele ja ülalpidamisel olnud isikutele, kes väljaastumislepingu artiklis 126 määratletud üleminekuperioodi lõpuks on või on olnud piiriüleses olukorras, mis hõlmab samal ajal üht või mitut lepinguosalist ja Ühendkuningriiki.

               (6)Seetõttu peaks liidu seisukoht ühiskomitees põhinema käesoleva otsuse lisas esitatud otsuse eelnõul,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Seisukoht, mis võetakse liidu nimel ühiskomitees ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni vahel sõlmitud isikute vaba liikumist käsitleva kokkuleppe II lisa (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimine) kavandatava muutmise suhtes, põhineb käesolevale otsusele lisatud ühiskomitee otsuse eelnõul.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Nõukogu ja komisjoni (teadus- ja tehnikakoostöö kokkuleppe osas) otsus 2002/309/EÜ, Euratom.

                     (2)

                        Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.

                     (3)

                        EÜT L 114, 30.4.2002, lk 1.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,12.11.2020
            COM(2020) 735 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS
            seisukoha kohta, mille Euroopa Liit võtab Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni vahelise kokkuleppega (isikute vaba liikumise kohta) moodustatud ühiskomitees seoses kõnealuse kokkuleppe II lisa („Sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimine“) muutmisega

               LISA

               Eelnõu: Ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni vahelise isikute vaba liikumist käsitleva kokkuleppe alusel loodud ühiskomitee otsus nr .../...,

               ...,

               millega muudetakse kõnealuse kokkuleppe II lisa („Sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimine“)

               ÜHISKOMITEE,

               võttes arvesse ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni vahelist isikute vaba liikumist käsitlevat kokkulepet
                  1
                („kokkulepe“), eriti selle artikleid 14 ja 18,

               ning arvestades järgmist:

               (1)Kokkuleppe kohaldamine Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi (edaspidi „Ühendkuningriik“) suhtes lõpeb Ühendkuningriigi Euroopa Liidust väljaastumise tõttu.

               (2)Vastavalt kokkuleppe artiklile 23 ei mõjuta käesoleva kokkuleppe lõpetamine eraisikute omandatud õigusi ning kokkuleppeosalised otsustavad vastastikusel kokkuleppel, milliseid meetmeid võetakse selliste õiguste suhtes, mis on omandamisel.

               (3)Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja Ühendkuningriigi vahel sõlmitud väljaastumislepingu (edaspidi „väljaastumisleping“) artiklis 33 on sätestatud, et väljaastumislepingu teise osa III jaotist kohaldatakse Islandi, Liechtensteini Vürstiriigi, Norra Kuningriigi ja Šveitsi kodanike suhtes tingimusel, et need riigid on sõlminud Ühendkuningriigiga vastavad lepingud, mida kohaldatakse liidu kodanike suhtes, ja sõlminud Euroopa Liiduga vastavad lepingud, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi kodanike suhtes, ning kohaldavad neid lepinguid,

               (4)Ühendkuningriigi ja Šveitsi vahelise kokkuleppe (mis käsitleb kodanike õigusi pärast Ühendkuningriigi väljaastumist Euroopa Liidust ja taganemist isikute vaba liikumist käsitlevast kokkuleppest) (edaspidi „kodanike õigusi käsitlev kokkulepe“) artikli 26 punktis b on sätestatud, et kõnealuse kokkuleppe III osa sätteid kohaldatakse liidu kodanike suhtes, tingimusel et liit on sõlminud Ühendkuningriigiga vastavad lepingud, mida kohaldatakse Šveitsi kodanike suhtes, ning sõlminud Šveitsiga vastavad lepingud, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi kodanike suhtes, ning kohaldab neid lepinguid.

               (5)On vajalik tagada sotsiaalkindlustusõiguste vastastikune kaitse Ühendkuningriigi kodanikele, samuti nende pereliikmetele ja ülalpidamisel olnud isikutele, kes väljaastumislepingu artiklis 126 määratletud üleminekuperioodi lõpuks on või on olnud piiriüleses olukorras, mis hõlmab samal ajal üht või mitut kokkuleppe osalist ja Ühendkuningriiki.

               ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:

               Artikkel 1

               Kokkuleppe II lisa muudetakse vastavalt käesoleva otsuse lisale.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus on koostatud bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, horvaadi, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi ja ungari keeles, kusjuures kõikides nimetatud keeltes tekstid on võrdselt autentsed.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus jõustub kuupäeval, mil ühiskomitee selle vastu võtab, ja seda kohaldatakse alates väljaastumislepingu artiklis 126 määratletud üleminekuperioodi lõpust.

               (koht)... (kuupäev).....

                     Ühiskomitee nimel

                     eesistuja

                     sekretärid

               Lisa

               Ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni vahelise isikute vaba liikumist käsitleva kokkuleppe II lisa muudetakse järgmiselt:

               (1)Artiklit 3 muudetakse järgmiselt:

               Lõikes 1 asendatakse sõna „protokollis“ sõnadega „I protokollis“

               Lõikes 2 asendatakse sõna „Protokoll“ sõnadega „I protokoll“.

               (2)Artikli 3 järele lisatakse uus artikkel 4:

               „Artikkel 4

               1. Üksikisikutele käesoleva kokkuleppe alusel antud õiguste kaitse kord seoses Ühendkuningriigi Euroopa Liidust väljaastumisega on sätestatud käesoleva lisa II protokollis.

               2. II protokoll on käesoleva lisa lahutamatu osa.“

               (3)C jao järel asendatakse pealkiri „Protokoll“ pealkirjaga „I protokoll“.

               (4)I protokolli järele lisatakse uus II protokoll:

               „Isikute vaba liikumise kokkuleppe II lisa II protokoll

               VÕTTES ARVESSE, et Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahel sõlmitud väljaastumislepingu artiklis 33 on sätestatud, et väljaastumislepingu teise osa III jaotist kohaldatakse Islandi, Liechtensteini Vürstiriigi, Norra Kuningriigi ja Šveitsi kodanike suhtes tingimusel, et need riigid on sõlminud Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigiga vastavad lepingud, mida kohaldatakse liidu kodanike suhtes, ja sõlminud Euroopa Liiduga vastavad lepingud, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi kodanike suhtes, ning kohaldavad neid lepinguid,

               VÕTTES ARVESSE, et Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi ning Šveitsi vahelise kokkuleppe (mis käsitleb kodanike õigusi pärast Ühendkuningriigi väljaastumist Euroopa Liidust ja taganemist isikute vaba liikumist käsitlevast kokkuleppest) artikli 26 punktis b on sätestatud, et kõnealuse kokkuleppe III osa sätteid kohaldatakse liidu kodanike suhtes, tingimusel et liit on sõlminud Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigiga vastavad lepingud, mida kohaldatakse Šveitsi kodanike suhtes, ning sõlminud Šveitsiga vastavad lepingud, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi kodanike suhtes, ning kohaldab neid lepinguid,

               TUNNISTADES, et on vaja tagada sotsiaalkindlustusõiguste vastastikune kaitse Ühendkuningriigi kodanikele ning nende pereliikmetele ja ülalpidamisel olnud isikutele, kes üleminekuperioodi lõpuks on või on olnud piiriüleses olukorras, mis hõlmab samal ajal üht või mitut isikute vaba liikumise kokkuleppe osalist ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriiki.

               ARTIKKEL 1

               Mõisted ja viited

               1. Käesolevas protokollis kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a)
                     „Väljaastumisleping“ – leping Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise kohta
                  2
               ;

               b)
                     „Kodanike õigusi käsitlev leping“ – Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi ning Šveitsi Konföderatsiooni vaheline leping, mis käsitleb kodanike õigusi pärast Ühendkuningriigi väljaastumist Euroopa Liidust ja taganemist isikute vaba liikumist käsitlevast kokkuleppest;

               c)
                     „Hõlmatud riigid“ – liidu liikmesriigid ja Šveits;

               d)
                     „Üleminekuperiood“ – väljaastumislepingu artiklis 126 osutatud üleminekuperiood;

               e)
                     Määruse (EÜ) nr 883/2004
                  3
                artiklis 1 ja määruse (EÜ) nr 987/2009
                  4
                artiklis 1 esitatud mõisted.

               2. Käesolevas protokollis käsitatakse kõiki käesoleva protokolli alusel kohaldatava liidu õiguse sätetes esitatud viiteid liikmesriikidele ja liikmesriikide pädevatele asutustele viidetena, mis hõlmavad ka Ühendkuningriiki ja selle pädevaid asutusi.

               ARTIKKEL 2

               Isikud, kelle suhtes protokolli kohaldatakse

               1. Käesolevat protokolli kohaldatakse järgmiste isikute suhtes:

               a)
                     Ühendkuningriigi kodanikud, kelle suhtes kohaldatakse üleminekuperioodi lõpus mingi liikmesriigi õigusnorme, samuti nende pereliikmed ja nende ülalpidamisel olnud isikud;

               b)
                     üleminekuperioodi lõpus mingis liikmesriigis elavad Ühendkuningriigi kodanikud, kelle suhtes kohaldatakse Ühendkuningriigi õigusnorme, samuti nende pereliikmed ja nende ülalpidamisel olnud isikud;

               c)
                     isikud, kes ei ole hõlmatud punktidega a või b, kuid on Ühendkuningriigi kodanikud, kes töötavad või tegutsevad üleminekuperioodi lõpus füüsilisest isikust ettevõtjana ühes või mitmes hõlmatud riigis ning kelle suhtes kohaldatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 II jaotise alusel Ühendkuningriigi õigusakte, samuti nende pereliikmed ja nende ülalpidamisel olnud isikud;

               d)
                     mõnes liikmesriigis või Ühendkuningriigis elavad kodakondsuseta isikud ja pagulased, kes on mõnes punktides a–c kirjeldatud olukorras, samuti nende pereliikmed ja nende ülalpidamisel olnud isikud.

               2. Lõikes 1 viidatud isikud on kaetud seni, kui nad on katkematult ühes nimetatud lõikes sätestatud olukorras, mis hõlmab samal ajal nii üht hõlmatud riiki kui ka Ühendkuningriiki.

               3. Käesolevat protokolli kohaldatakse ka nende Ühendkuningriigi kodanike suhtes, kes ei ole või enam ei ole üheski käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud olukorras, kuid kelle suhtes kohaldatakse väljaastumislepingu artiklit 10 või kodanike õigusi käsitleva lepingu artiklit 10, samuti nende pereliikmete ja nende ülalpidamisel olnud isikute suhtes.

               4. Lõikes 3 osutatud isikud on hõlmatud seni, kuni neil on jätkuvalt õigus elada väljaastumislepingu artikliga 13 või kodanike õigusi käsitleva kokkuleppe artikliga 12 hõlmatud riigis või õigus töötada oma töökohariigis vastavalt väljaastumislepingu artiklile 24 või 25 või kodanike õigusi käsitleva kokkuleppe artiklile 20.

               5. Kui käesolev artikkel viitab pereliikmetele ja ülalpidamisel olnud isikutele, on need isikud käesoleva protokolli alusel kaetud ainult niivõrd, kuivõrd nende õigused ja kohustused pereliikmete või ülalpidamisel olnud isikutena tulenevad määrusest (EÜ) nr 883/2004.

               ARTIKKEL 3

               Sotsiaalkindlustuse koordineerimise eeskirjad

               1. Käesoleva protokolliga hõlmatud isikute suhtes kohaldatakse isikute vaba liikumist käsitleva kokkuleppe artiklis 8 ja käesolevas lisas, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 883/2004 ning määruses (EÜ) nr 987/2009 sätestatud õigusnorm ja eesmärke.

               2. Hõlmatud riigid võtavad nõuetekohaselt arvesse määruse (EÜ) nr 883/2004 alusel loodud Euroopa Komisjoni juures tegutseva sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise halduskomisjoni (edaspidi „halduskomisjon“) otsuseid ja soovitusi, mis on loetletud käesolevas lisas.

               ARTIKKEL 4

               Hõlmatud eriolukorrad

               1. Järgmisi reegleid kohaldatakse järgmistes olukordades käesolevas artiklis sätestatud ulatuses nende isikute suhtes, kelle suhtes ei ole kohaldatud või enam ei kohaldata artiklit 2:

               a)
                     Käesoleva protokolliga on hõlmatud Ühendkuningriigi kodanikud ning Ühendkuningriigis elavad kodakondsuseta isikud ja pagulased, kelle suhtes on enne üleminekuperioodi lõppu kohaldatud mõne hõlmatud riigi õigusakte, samuti nende pereliikmed ja ülalpidamisel olnud isikud kindlustus-, töötamis- või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise perioodidele või elamisperioodidele tuginemise ja nende liitmise, sealhulgas sellistest perioodidest kooskõlas määrusega (EÜ) nr 883/2004 tulenevatele õigustele ja kohustustele tuginemise eesmärgil; perioodide liitmisel võetakse kooskõlas määrusega (EÜ) nr 883/2004 arvesse nii enne kui ka pärast üleminekuperioodi lõppu tekkinud perioode;

               b)
                     Ühendkuningriigi kodanike ning Ühendkuningriigis elavate kodakondsuseta isikute ja pagulaste suhtes, kes olid enne üleminekuperioodi lõppu taotlenud vastavalt määrusele (EÜ) nr 883/2004 luba saada plaanilist ravi, kohaldatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 artiklites 20 ja 27 sätestatud õigusnorme kuni ravi lõpuni. Vastavat hüvitiste maksmise menetlust jätkatakse ka pärast ravi lõppu. Sellistel isikutel ja neid saatvatel isikutel on õigus siseneda ravi osutavasse riiki ja sealt lahkuda vastavalt väljaastumislepingu artiklile 14 mutatis mutandis ja kodanike õiguste lepingu artiklile 13 mutatis mutandis;

               c)
                     määruse (EÜ) nr 883/2004 artiklites 19 ja 27 sätestatud õigusnorme kohaldatakse jätkuvalt Ühendkuningriigi kodanike ning Ühendkuningriigis elavate kodakondsuseta isikute ja pagulaste suhtes, kes on hõlmatud määrusega (EÜ) nr 883/2004 ja kes viibivad üleminekuperioodi lõpus mingis hõlmatud riigis või Ühendkuningriigis, kuni nende riigis viibimise lõpuni. Vastavat tagasimaksmise menetlust jätkatakse ka pärast viibimise või ravi lõppu;

               d)
                     määruse (EÜ) nr 883/2004 artiklites 67, 68 ja 69 sätestatud õigusnormide kohaldamist jätkatakse seni, kuni tingimused on täidetud, perehüvitiste suhtes, millele on üleminekuperioodi lõpus õigus Ühendkuningriigi kodanikel ning Ühendkuningriigis elavatel kodakondsuseta isikutel ja pagulastel, kelle suhtes kohaldatakse Ühendkuningriigi õigusakte ja kelle pereliikmed elavad üleminekuperioodi lõpus mõnes hõlmatud riigis;

               e)
                     käesoleva lõike punktis d osutatud olukordades jätkatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 ja määruse (EÜ) nr 987/2009 vastavate sätete kohaldamist nende isikute suhtes, kellel on üleminekuperioodi lõpus määruse (EÜ) nr 883/2004 alusel pereliikme õigused, näiteks tuletatud õigused mitterahalistele haigushüvitistele, seni, kui kõnealuste sätetega ette nähtud tingimused on täidetud.

               2. Käesoleva artikli lõike 1 punkti a alusel hüvitisi saavate isikute suhtes kohaldatakse seoses haigushüvitistega määruse (EÜ) nr 883/2004 III jaotise 1. peatükki.

               Käesolevat lõiget kohaldatakse mutatis mutandis seoses perehüvitistega, mis põhinevad määruse (EÜ) nr 883/2004 artiklitel 67, 68 ja 69.

               Artikkel 5

               Tagasimaksmine, sissenõudmine ja tasaarvestus

               Määruste (EÜ) nr 883/2004 ja (EÜ) nr 987/2009 sätteid tagasimaksmise, sissenõudmise ja tasaarvestuse kohta kohaldatakse jätkuvalt selliste sündmuste suhtes, mis puudutavad isikuid, kes ei ole artikli 2 alusel kindlustatud, ja mis:

               a)
                     leiavad aset enne üleminekuperioodi lõppu või

               b)
                     leiavad aset pärast üleminekuperioodi lõppu ja puudutavad isikuid, kes olid sündmuse toimudes kindlustatud artikli 2 või 4 alusel.

               Artikkel 6

               Õiguse areng ja kohandamine

               1. Olenemata lõikest 3 käsitatakse käesolevas protokollis sisalduvaid viiteid määrustele (EÜ) nr 883/2004 ja (EÜ) nr 987/2009 või nende sätetele viidetena õigusaktidele või sätetele, mis on inkorporeeritud isikute vaba liikumist käsitlevasse kokkuleppesse, nagu neid kohaldatakse üleminekuperioodi viimasel päeval.

               2. Kui määrusi (EÜ) nr 883/2004 ja (EÜ) nr 987/2009 muudetakse või need asendatakse pärast üleminekuperioodi lõppu, käsitatakse käesolevas protokollis esinevaid viiteid kõnealustele määrustele viidetena muudetud või asendatud määrustele kooskõlas liidu puhul väljaastumislepingu I lisa II osas loetletud õigusaktide ja Šveitsi puhul kodanike õigusi käsitleva kokkuleppe I lisa II osas loetletud õigusaktidega.

               3. Määrusi (EÜ) nr 883/2004 ja (EÜ) nr 987/2009 tuleb käesoleva protokolli kohaldamisel käsitada liidu puhul väljaastumislepingu I lisa III osas loetletud kohandusi sisaldavatena ja Šveitsi puhul kodanike õigusi käsitleva kokkuleppe I lisa III osas loetletud kohandusi sisaldavatena.

               4. Käesoleva protokolli kohaldamisel jõustuvad lõigetes 2 ja 3 osutatud muudatused ja kohandused järgmisel päeval pärast väljaastumislepingu I lisa või kodanike õigusi käsitleva kokkuleppe I lisa vastavate muudatuste ja kohanduste jõustumist, olenevalt sellest, kumb kuupäev on hilisem.“

                     (1)

                        EÜT L 114, 30.4.2002, lk 6.

                     (2)

                        ELT L 29, 31.1.2020, lk 7.

                     (3)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta (ELT L 166, 30.4.2004, lk 1, parandatud väljaandes ELT L 200, 7.6.2004, lk 1).

                     (4)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 987/2009, milles sätestatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta) rakendamise kord (ELT L 284, 30.10.2009, lk 1).


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,12.11.2020
            COM(2020) 736 final
            2020/0327(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel EMP ühiskomitees EMP lepingu VI lisa „Sotsiaalkindlustus“ muutmise küsimuses
            (EMPs kohaldatav tekst)

               SELETUSKIRI

               1.Kavandatav reguleerimisese

               Käesolev ettepanek käsitleb otsust, millega määratakse kindlaks liidu nimel EMP ühiskomitees võetav seisukoht seoses ühiskomitees võetava otsusega, mis käsitleb EMP lepingu VI lisa „Sotsiaalkindlustus“ muutmist.

               2.Ettepaneku taust

               2.1.EMP leping

               Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga (edaspidi „EMP leping“) tagatakse EMP kodanikele ja ettevõtjatele siseturul võrdsed õigused ja kohustused. Sellega nähakse ette nelja vabadust käsitlevate ELi õigusaktide kohaldamine kõigis 30 EMP riigis, mis hõlmavad ELi liikmesriike, Norrat, Islandit ja Liechtensteini. Lisaks hõlmab EMP leping koostööd muudes olulistes valdkondades, nagu teadus- ja arendustegevus, haridus, sotsiaalpoliitika, keskkond, tarbijakaitse, turism ja kultuur, mis koonduvad ühisnimetuse „kõrvalmeetmed ja horisontaalpoliitika“ alla. Leping jõustus 1. jaanuaril 1994. Euroopa Liit koos liikmesriikidega on lepingu osaline.

               2.2.EMP ühiskomitee

               EMP ühiskomitee vastutab EMP lepingu rakendamise eest. Tegemist on foorumiga, kus vahetatakse EMP lepingu toimimisega seotud arvamusi. Otsused võetakse vastu konsensuse alusel. Vastavalt Lissaboni lepingule vastutab EMPga seotud küsimuste koordineerimise eest ELi poolel Euroopa välisteenistus.

               2.3.EMP ühiskomitee kavandatav õigusakt

               EMP ühiskomiteel on kavas vastu võtta EMP ühiskomitee otsus, millega muudetakse EMP lepingu VI lisa „Sotsiaalkindlustus“ (edaspidi „kavandatav õigusakt“).

               Kavandatava õigusakti eesmärk on tagada nende Ühendkuningriigi kodanike, kodakondsuseta isikute ja pagulaste, samuti nende pereliikmete ja ülalpidamisel olnud isikute sotsiaalkindlustusõiguste vastastikune kaitse, kes üleminekuperioodi lõpuks on või on olnud piiriüleses olukorras, mis hõlmab samaaegselt üht või mitut EMP lepingu osalist ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriiki.

               Vastavalt EMP lepingu artiklitele 103 ja 104 muutub kavandatav õigusakt osaliste jaoks siduvaks.

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               On vaja ette näha nende Ühendkuningriigi kodanike, kodakondsuseta isikute ja pagulaste, samuti nende pereliikmete ja ülalpidamisel olnud isikute sotsiaalkindlustusõiguste vastastikune kaitse, kes vastavalt Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise lepingu (edaspidi „väljaastumisleping“)
                  1
                artiklis 126 määratletud üleminekuperioodi lõpuks on või on olnud piiriüleses olukorras, mis hõlmab samaaegselt üht või mitut EMP lepingu osalist ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriiki.

               Väljaastumislepingu
                  2
                artikli 33 lõike 1 kohaselt kohaldatakse selle III jaotist (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta) ka EMP EFTA riikide kodanike suhtes, eeldusel et need riigid sõlmivad vastavad lepingud Ühendkuningriigiga (mida kohaldatakse liidu kodanike suhtes), ja liiduga (mida kohaldatakse Ühendkuningriigi kodanike suhtes).

               Kuna EMP EFTA riigid on Ühendkuningriigiga vastavad lepingud juba sõlminud, peavad liit ja EMP EFTA riigid nüüd sõlmima lepingud, millega tagatakse, et Ühendkuningriigi kodanikud, kes kuuluvad väljaastumislepingu ning Islandi, Liechtensteini Vürstiriigi, Norra Kuningriigi ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahel pärast Ühendkuningriigi väljaastumist Euroopa Liidust kohaldatavat korda käsitleva lepingu (edaspidi „eraldumist käsitlev leping“) kohaldamisalasse, on kaitstud enne üleminekuperioodi lõppu või pärast seda omandatud sotsiaalkindlustusõigustega.

               Seetõttu on EMP ühiskomitee otsuse eelnõu (mis on lisatud nõukogu otsuse ettepanekule) eesmärk muuta EMP lepingu VI lisa „Sotsiaalkindlustus“, et tagada Ühendkuningriigi kodanike selliste sotsiaalkindlustusõiguste püsimine.

               EMP ühiskomitee otsuste eelnõu sisu ja laadi ei saa pidada pelgalt tehnilisteks kohandusteks nõukogu määruse nr 2894/94 tähenduses. Seetõttu võtab liidu seisukoha vastu nõukogu.

               4.Õiguslik alus

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1.Põhimõtted

               Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõikega 9 on ette nähtud otsused, millega „kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku“.

               Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslik toime asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Nende hulka kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, kuid mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
                  3
               .

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               EMP Ühiskomitee on lepinguga, täpsemalt EMP lepinguga loodud organ. Õigusakt, mille EMP ühiskomitee peab vastu võtma, on õigusliku toimega akt. Kavandatav akt on rahvusvahelise õiguse alusel siduv kooskõlas EMP lepingu artiklitega 103 ja 104.

               Kavandatava õigusaktiga ei täiendata ega muudeta lepingu institutsioonilist raamistikku. Seega on kavandatava otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava õigusakti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava õigusaktiga taotletakse kaht eesmärki või reguleeritakse kaht valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks, samas kui teine on üksnes kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.

               Kui kavandatava aktiga taotletakse mitut eesmärki või reguleeritakse mitut valdkonda, mis on üksteisega lahutamatult seotud ning millest ükski ei ole võrreldes teistega kõrvalise tähtsusega, tuleb erandina nimetada ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõigusliku alusena mitu vastavat õiguslikku alust.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Kavandatava akti eesmärgid ja reguleeritavad valdkonnad on sotsiaalkindlustus ja õiguste andmine. Kavandatava õigusakti kõnealused aspektid on omavahel lahutamatult seotud ja kumbki neist ei ole võrreldes teisega kõrvalise tähtsusega.

               Seetõttu moodustavad esildatud otsuse materiaalõigusliku aluse järgmised sätted: Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklid 48 ja 352.

               4.3.Järeldus

               Ettepanekus esitatud otsuse õiguslik alus peaks seega olema ELi toimimise lepingu artiklid 48 ja 352 koostoimes ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikega 9.

               5.Kavandatava õigusakti avaldamine

               Kuna EMP ühiskomitee otsusega muudetakse kaubanduslepingu VI lisa „Sotsiaalkindlustus“, on asjakohane avaldada otsus pärast vastuvõtmist Euroopa Liidu Teatajas.

               2020/0327 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel EMP ühiskomitees EMP lepingu VI lisa „Sotsiaalkindlustus“ muutmise küsimuses

               (EMPs kohaldatav tekst)

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 48 ja 352 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse nõukogu 28. novembri 1994. aasta määrust (EÜ) nr 2894/94 Euroopa Majanduspiirkonna lepingu rakendamise korra kohta
                  4
               , eriti selle artikli 1 lõiget 3,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa Majanduspiirkonna leping
                  5
                (edaspidi „EMP leping“) jõustus 1. jaanuaril 1994.

               (2)Kooskõlas EMP lepingu artikliga 98 võib EMP ühiskomitee oma otsusega muu hulgas muuta EMP lepingu VI lisa, mis sisaldab sotsiaalkindlustust käsitlevaid sätteid.

               (3)Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise lepingu (edaspidi „väljaastumisleping“)
                  6
                artiklis 33 on sätestatud, et väljaastumislepingu teise osa III jaotise sätteid kohaldatakse Islandi, Liechtensteini Vürstiriigi ja Norra Kuningriigi kodanike suhtes, eeldusel et kõnealused riigid on sõlminud vastavad lepingud Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigiga, mida kohaldatakse liidu kodanike suhtes, ning Euroopa Liiduga, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi kodanike suhtes, ja nimetatud riigid kohaldavad neid.

               (4)Lepingu, mis käsitleb korda, mida kohaldatakse Islandi, Liechtensteini Vürstiriigi, Norra Kuningriigi ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahel pärast Ühendkuningriigi väljaastumist Euroopa Liidust ning Ühendkuningriigi taganemist EMP lepingust ja muudest lepingutest, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi ja EMP EFTA riikide vahel tulenevalt Ühendkuningriigi kuulumisest Euroopa Liitu (edaspidi „eraldumist käsitlev leping“), artiklis 32 on sätestatud, et eraldumist käsitleva lepingu teise osa III jaotise sätteid kohaldatakse liidu kodanike suhtes, eeldusel et liit on sõlminud vastavad lepingud Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigiga, mida kohaldatakse EMP EFTA riikide kodanike suhtes, ning EMP EFTA riikidega, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi kodanike suhtes, ja kohaldab neid.

               (5)Seepärast on vaja ette näha nende Ühendkuningriigi kodanike, kodakondsuseta isikute ja pagulaste, samuti nende pereliikmete ja ülalpidamisel olnud isikute sotsiaalkindlustusõiguste vastastikune kaitse, kes üleminekuperioodi lõpuks on või on olnud piiriüleses olukorras, mis hõlmab samaaegselt üht või mitut Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalist ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriiki.

               (6)EMP ühiskomitees võetav liidu seisukoht peaks seega põhinema käesoleva otsuse lisas esitatud EMP ühiskomitee otsuse eelnõul,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Liidu nimel EMP ühiskomitees võetav seisukoht EMP lepingu VI lisa „Sotsiaalkindlustus“ muutmise ettepaneku suhtes põhineb käesolevale otsusele lisatud EMP ühiskomitee otsuse eelnõul.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise kuupäeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        ELT L 29, 31.1.2020, lk 7.

                     (2)

                        ELT L 29, 31.1.2020, lk 7.

                     (3)

                        Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.

                     (4)

                        EÜT L 305, 30.11.1994, lk 6.

                     (5)

                        EÜT L 1, 3.1.1994, lk 3.

                     (6)

                        ELT L 29, 31.1.2020, lk 7.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,12.11.2020
            COM(2020) 736 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel EMP ühiskomitees EMP lepingu VI lisa „Sotsiaalkindlustus“ muutmise küsimuses

               LISA

               EMP ÜHISKOMITEE OTSUS
                  nr […]

               [kuupäev]

               millega muudetakse Euroopa Majanduspiirkonna lepingu VI lisa „Sotsiaalkindlustus“

               EMP ÜHISKOMITEE,

               võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut (edaspidi „EMP leping”), eriti selle artiklit 98,

               ning arvestades järgmist:

               (1)Arvestades, et Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise lepingu (edaspidi „väljaastumisleping“)
                  1
                artiklis 33 on sätestatud, et väljaastumislepingu teise osa III jaotise sätteid kohaldatakse Islandi, Liechtensteini Vürstiriigi, Norra Kuningriigi ja Šveitsi Konföderatsiooni kodanike suhtes, eeldusel et kõnealused riigid on sõlminud vastavad lepingud Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigiga, mida kohaldatakse liidu kodanike suhtes, ning Euroopa Liiduga, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi kodanike suhtes, ja nimetatud riigid kohaldavad neid,

               (2)Arvestades, et lepingu, mis käsitleb korda, mida kohaldatakse Islandi, Liechtensteini Vürstiriigi, Norra Kuningriigi ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahel pärast Ühendkuningriigi väljaastumist Euroopa Liidust ning Ühendkuningriigi taganemist EMP lepingust ja muudest lepingutest, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi ja EMP EFTA riikide vahel tulenevalt Ühendkuningriigi kuulumisest Euroopa Liitu (edaspidi „eraldumist käsitlev leping“)
                  2
                artiklis 32 on sätestatud, et eraldumist käsitleva lepingu teise osa III jaotise sätteid kohaldatakse liidu kodanike suhtes, eeldusel et liit on sõlminud vastavad lepingud Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigiga, mida kohaldatakse EMP EFTA riikide kodanike suhtes, ning EMP EFTA riikidega, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi kodanike suhtes, ja kohaldab neid,

               (3)Tunnistades, et on vaja ette näha nende Ühendkuningriigi kodanike, samuti nende pereliikmete ja ülalpidamisel olnud isikute sotsiaalkindlustusõiguste vastastikune kaitse, kes üleminekuperioodi lõpuks on või on olnud piiriüleses olukorras, mis hõlmab samaaegselt üht või mitut Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalist ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriiki,

               (4)Seetõttu tuleks EMP lepingu VI lisa vastavalt muuta,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               EMP lepingu VI lisa II peatüki järele lisatakse järgmine peatükk:

               „III. ÜHENDKUNINGRIIGI KODANIKUD

               ARTIKKEL 1

               Mõisted ja viited

               1.Käesolevas peatükis kasutatakse järgmisi mõisteid:

               (a)„väljaastumisleping“ – Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise leping
                  3
               :

               (b)„eraldumist käsitlev leping“ – leping, mis käsitleb korda, mida kohaldatakse Islandi, Liechtensteini Vürstiriigi, Norra Kuningriigi ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahel pärast Ühendkuningriigi väljaastumist Euroopa Liidust ning Ühendkuningriigi taganemist EMP lepingust ja muudest lepingutest, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi ja EMP EFTA riikide vahel tulenevalt Ühendkuningriigi kuulumisest Euroopa Liitu
                  4
               ;

               (c)„lepinguga hõlmatud riigid“ – Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriigid;

               (d)„üleminekuperiood“ – väljaastumislepingu artiklis 126 osutatud üleminekuperiood;

               (e)määruse (EL) nr 883/2004
                  5
                artiklis 1 ja määruse (EÜ) nr 987/2009
                  6
                artiklis 1 esitatud mõisted.

               2.Käesolevas peatükis käsitatakse kõiki käesoleva peatüki alusel kohaldatava liidu õiguse sätetes esitatud viiteid liikmesriikidele ja liikmesriikide pädevatele asutustele viidetena, mis hõlmavad ka Ühendkuningriiki ja selle pädevaid asutusi.

               ARTIKKEL 2

               Isikud, kelle suhtes lepingut kohaldatakse

               1.Käesolevat peatükki kohaldatakse järgmiste isikute suhtes:

               (a)Ühendkuningriigi kodanikud, kelle suhtes kohaldatakse üleminekuperioodi lõpus mõne lepinguga hõlmatud riigi õigusnorme, samuti nende pereliikmed ja nende ülalpidamisel olnud isikud;

               (b)üleminekuperioodi lõpus mõnes lepinguga hõlmatud riigis elavad Ühendkuningriigi kodanikud, kelle suhtes kohaldatakse Ühendkuningriigi õigusnorme, samuti nende pereliikmed ja nende ülalpidamisel olnud isikud;

               (c)punktides a või b nimetamata isikud, kuid kes on Ühendkuningriigi kodanikud, kes tegutsevad üleminekuperioodi lõpus ühes või mitmes lepinguga hõlmatud riigis töötaja või füüsilisest isikust ettevõtjana ja kelle suhtes kohaldatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 II jaotise alusel Ühendkuningriigi õigusnorme, samuti nende pereliikmed ja nende ülalpidamisel olnud isikud;

               (d)mõnes lepinguga hõlmatud riigis või Ühendkuningriigis elavad kodakondsuseta isikud ja pagulased, kes on mõnes punktides a–c kirjeldatud olukorras, samuti nende pereliikmed ja nende ülalpidamisel olnud isikud.

               2.Lõikes 1 osutatud isikud on kaetud seni, kui nad on katkematult ühes nimetatud lõikes sätestatud olukorras, mis hõlmab korraga nii mõnd lepinguga hõlmatud riiki kui ka Ühendkuningriiki.

               3.Käesolevat peatükki kohaldatakse ka Ühendkuningriigi kodanike suhtes, kes ei kuulu või kes enam ei kuulu käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud olukorda, kuid kelle suhtes kohaldatakse väljaastumislepingu artiklit 10 või eraldumist käsitleva lepingu artiklit 9, samuti nende pereliikmed ja nende ülalpidamisel olnud isikud.

               4.Lõikes 3 osutatud isikud on kaetud seni, kuni neil säilib õigus elada mõnes lepinguga hõlmatud riigis väljaastumislepingu artikli 13 alusel või eraldumist käsitleva lepingu artikli 12 alusel, või õigus töötada oma töökohariigis väljaastumislepingu artikli 24 või 25 alusel või eraldumist käsitleva lepingu artikli 23 ja 24 alusel.

               5.Kui käesolev artikkel viitab pereliikmetele ja ülalpidamisel olnud isikutele, on need isikud käesoleva peatüki alusel kaetud ainult niivõrd, kuivõrd nende õigused ja kohustused pereliikmete või ülalpidamisel olnud isikutena tulenevad määrusest (EÜ) nr 883/2004.

               ARTIKKEL 3

               Sotsiaalkindlustuse koordineerimise eeskirjad

               1.Käesoleva peatükiga hõlmatud isikute suhtes kohaldatakse EMP lepingu artiklis 29, määruses (EÜ) nr 883/2004 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 987/2009 sätestatud õigusnorme ja eesmärke.

               2.Liit võtab nõuetekohaselt arvesse määrusega (EÜ) nr 883/2004 loodud Euroopa Komisjoni juures tegutseva sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise halduskomisjoni („halduskomisjon“) otsuseid ja soovitusi, mis on loetletud väljaastumislepingu I lisa I osas. EFTA riigid võtavad nõuetekohaselt arvesse halduskomisjoni otsuseid ja võtavad teadmiseks halduskomisjoni soovitused, mis on loetletud eraldumist käsitleva lepingu I lisa I osas.

               ARTIKKEL 4

               Hõlmatud eriolukorrad

               1.Järgmisi reegleid kohaldatakse järgmistes olukordades käesolevas artiklis sätestatud ulatuses nende isikute suhtes, kelle suhtes ei ole kohaldatud või enam ei kohaldata artiklit 2:

               (a)käesolev peatükk hõlmab Ühendkuningriigi kodanikke, samuti Ühendkuningriigis elavaid kodakondsuseta isikuid ja pagulasi, kelle suhtes on enne üleminekuperioodi lõppu kohaldatud mõne lepinguga hõlmatud riigi õigusakte, samuti nende pereliikmeid ja ülalpidamisel olnud isikuid, et tugineda kindlustus-, töötamis-, füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise või elamisperioodidele ning neid liita, sealhulgas sellistest perioodidest tulenevad õigused ja kohustused vastavalt määrusele (EÜ) nr 883/2004; perioodide liitmisel võetakse kooskõlas määrusega (EÜ) nr 883/2004 arvesse nii enne kui ka pärast üleminekuperioodi lõppu tekkinud perioode;

               (b)Ühendkuningriigi kodanike, samuti Ühendkuningriigis elavate kodakondsuseta isikute ja pagulaste suhtes, kes on enne üleminekuperioodi lõppu taotlenud vastavalt määrusele (EÜ) nr 883/2004 luba saada plaanilist ravi, jätkatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 artiklites 20 ja 27 sätestatud õigusnormide kohaldamist kuni ravi lõpuni. Vastavat tagasimaksmise maksmise menetlust jätkatakse ka pärast ravi lõppu. Sellistel isikutel ja nende saatjatel on õigus ravi saamiseks riiki siseneda ja sealt lahkuda vastavalt väljaastumislepingu artiklile 14 mutatis mutandis ja eraldumist käsitleva lepingu artiklile 13 mutatis mutandis;

               (c)Ühendkuningriigi kodanike, samuti Ühendkuningriigis elavate kodakondsuseta isikute ja pagulaste suhtes, kelle suhtes kohaldatakse määrust (EÜ) nr 883/2004 ja kes viibivad üleminekuperioodi lõpus mõnes lepinguga hõlmatud riigis või Ühendkuningriigis, kohaldatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 artiklites 19 ja 27 sätestatud õigusnorme kuni nende viibimise lõpuni. Vastavat tagasimaksmise menetlust jätkatakse ka pärast riigis viibimise või ravi lõppu;

               (d)määruse (EÜ) nr 883/2004 artiklites 67, 68 ja 69 sätestatud eeskirju kohaldatakse seni, kuni tingimused on täidetud, perehüvitiste suhtes, millele on üleminekuperioodi lõpus õigus Ühendkuningriigi kodanikel ning Ühendkuningriigis elavatel kodakondsuseta isikutel ja pagulastel, kelle suhtes kohaldatakse Ühendkuningriigi õigusakte ja kelle pereliikmed elavad üleminekuperioodi lõpus mõnes lepinguga hõlmatud riigis,

               (e)käesoleva lõike punktis d osutatud olukordades jätkatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 ja määruse (EÜ) nr 987/2009 vastavate sätete kohaldamist nende isikute suhtes, kellel on üleminekuperioodi lõpus määruse (EÜ) nr 883/2004 alusel pereliikme õigused, näiteks tuletatud õigused mitterahalistele haigushüvitistele, nii kaua, kui kõnealuste sätetega ette nähtud tingimused on täidetud.

               2.Käesoleva artikli lõike 1 punkti a alusel hüvitisi saavate isikute suhtes kohaldatakse seoses haigushüvitistega määruse (EÜ) nr 883/2004 III jaotise 1. peatükki.

               Käesolevat lõiget kohaldatakse mutatis mutandis seoses perehüvitistega, mis põhinevad määruse (EÜ) nr 883/2004 artiklitel 67, 68 ja 69.

               ARTIKKEL 5

               Tagasimaksmine, sissenõudmine ja tasaarvestus

               Määruste (EÜ) nr 883/2004 ja (EÜ) nr 987/2009 sätteid tagasimaksmise, sissenõudmise ja tasaarvestuse kohta kohaldatakse jätkuvalt selliste sündmuste suhtes, mis puudutavad isikuid, kes ei ole artikliga 2 hõlmatud, ja mis:

               (a)leidsid aset enne üleminekuperioodi lõppu, või

               (b)leiavad aset pärast üleminekuperioodi lõppu ja puudutavad isikuid, kes olid sündmuse toimudes hõlmatud artiklitega 2 või 4.

               ARTIKKEL 6

               Õiguse areng ja tehtavad kohandused

               1.Olenemata lõikest 3 käsitatakse käesolevas peatükis sisalduvaid viiteid määrustele (EÜ) nr 883/2004 ja (EÜ) nr 987/2009 või nende sätetele viidetena EMP lepingusse inkorporeeritud õigusaktidele või sätetele, sealhulgas muudetud või asendatud kujul, nagu neid kohaldatakse üleminekuperioodi viimasel päeval.

               2.Juhul kui määrust (EÜ) nr 883/2004 ja määrust (EÜ) nr 987/2009 pärast üleminekuperioodi lõppu muudetakse või kui need asendatakse, käsitatakse käesolevas peatükis esitatud viiteid kõnealustele määrustele viidetena nende määruste muudetud või asendatud tekstile liidu puhul kooskõlas väljaastumislepingu I lisa II osas loetletud õigusaktidega, ja EFTA riikide puhul eraldumist käsitleva lepingu I lisa II osas loetletud õigusaktidega..

               3.Määrusi (EÜ) nr 883/2004 ja (EÜ) nr 987/2009 tuleb käesoleva peatüki kohaldamisel liidu puhul käsitada väljaastumislepingu I lisa III osas loetletud kohandusi sisaldavatena ja EFTA riikide puhul eraldumist käsitleva lepingu I lisa III osas loetletud kohandusi sisaldavatena.

               4.Käesoleva peatüki kohaldamisel jõustuvad lõigetes 2 ja 3 osutatud muudatused ja kohandused järgmisel päeval pärast väljaastumislepingu I lisa või eraldumist käsitleva lepingu I lisa vastavate muudatuste ja kohanduste jõustumist, olenevalt sellest, kumb kuupäev on hilisem.“

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub XX või EMP ühiskomitee viimasele teavitamisele järgneval päeval vastavalt EMP lepingu artikli 103 lõikele 1, sõltuvalt sellest, kumb kuupäev on hilisem.

               Otsust kohaldatakse alates üleminekuperioodi lõpust.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teataja EMP osas ja EMP kaasandes.

               Brüssel, […].

                     EMP ühiskomitee nimel

                     eesistuja
                     […]

                     Sekretärid
                     EMP ühiskomitee
                     […]

                     (1)

                        ELT L 29, 31.1.2020, lk 7.

                     (2)

                        Allkirjastatud 28. jaanuaril 2020 Londonis.

                     (3)

                        ELT L 29, 31.1.2020, lk 7.

                     (4)

                        Allkirjastatud 28. jaanuaril 2020 Londonis.

                     (5)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta (ELT L 166, 30.4.2004, lk 1).

                     (6)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 987/2009, milles sätestatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta) rakendamise kord (ELT L 284, 30.10.2009, lk 1).


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,5.2.2021
            COM(2021) 48 final
            2021/0027(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            milles käsitletakse Euroopa Liidu nimel Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (ICAO) nõukogu 222. istungjärgul võetavat seisukohta seoses rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni 1. lisa 177. muudatuse, 2. lisa 47. muudatuse, 8. lisa 108. muudatuse, 10. lisa 90. muudatuse ja 10. lisa uue VI köite kavandatud vastuvõtmisega

               SELETUSKIRI

               1.Kavandatav reguleerimisese

               Käesolevas ettepanekus käsitletakse järgmist:

               i) liidu nimel Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (ICAO) nõukogu 222. istungjärgul võetav seisukoht seoses rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni 1. lisa (Lennundusspetsialistide load) 177. muudatuse, 2. lisa (Lennureeglid) 47. muudatuse, 8. lisa (Õhusõiduki lennukõlblikkus) 108. muudatuse, 10. lisa (Lennunduse telekommunikatsioon) 90. muudatuse ja 10. lisa uue VI köite kavandatud vastuvõtmisega, ning

               ii) liidu nimel võetav seiskoht pärast seda, kui ICAO teatab 1. lisa 177. muudatuse, 2. lisa 47. muudatuse, 8. lisa 108. muudatuse, 10. lisa 90. muudatuse ja 10. lisa uue VI köite vastuvõtmisest vastavate riikidele adresseeritud kirjadega ja kutsub osalisriike üles teatama meetmetega mittenõustumisest, võimalikest erinevustest või vastuvõetud meetme järgimisest.

               2.Ettepaneku taust

               2.1.Rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsioon

               Rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni (edaspidi „Chicago konventsioon“) eesmärk on reguleerida rahvusvahelist lennutransporti. Chicago konventsioon jõustus 4. aprillil 1947 ja sellega asutati Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon.

               Kõik ELi liikmesriigid on Chicago konventsiooni osalised.

               2.2.Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon

               Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon (edaspidi „ICAO“) on Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni spetsialiseeritud asutus. Organisatsiooni eesmärk on arendada rahvusvahelise aeronavigatsiooni põhimõtteid ja meetodeid ning edendada rahvusvahelise lennutranspordi kavandamist ja arendamist.

               ICAO nõukogu on ICAO alaline organ, kuhu kuulub 36 konventsiooniosalist riiki, mille ICAO assamblee on valinud kolmeks aastaks. Ajavahemikul 2019–2022 on ICAO nõukogus esindatud seitse ELi liikmesriiki.

               Chicago konventsiooni artiklis 54 loetletud ICAO nõukogu kohustuslike ülesannete seas on võtta vastu rahvusvahelisi standardeid ja soovituslikke tavasid, mis on kindlaks määratud Chicago konventsiooni lisades.

               Chicago konventsiooni artikli 90 kohaselt jõustub asjaomane lisa või lisa muudatus selle ICAO osalisriikidele edastamisest kolme kuu jooksul või pärast ICAO nõukogu määratud pikemat perioodi juhul, kui selle aja jooksul ei ole enamus ICAO osalisriike teatanud oma mittenõustumisest.

               Pärast selliste meetmete vastuvõtmist peavad ICAO riigid enne asjaomaste meetmete jõustumist ja õiguslikult siduvaks muutumist teatama meetmetega mittenõustumisest, võimalikest erinevustest või vastuvõetud meetme järgimisest.

               Chicago konventsiooni artikli 38 kohaselt peab osalisriik, kelle arvates ei ole mõne rahvusvahelise standardi või menetluse kõiki aspekte võimalik järgida või viia oma norme ja tavasid täielikult kooskõlla rahvusvahelise standardi või menetlusega pärast selle muutmist või kes peab vajalikuks vastu võtta norme või tavasid, mis mingis üksikasjas erinevad rahvusvahelise standardiga kehtestatud normidest või tavadest, viivitamata teatama ICAO-le oma tava ja rahvusvahelise standardiga kehtestatud tava erinevustest.

               2.3.ICAO kavandatud aktid ja nende seos kehtivate liidu eeskirjadega

               ICAO nõukogu võtab oma 222. istungjärgul või sellele järgneval istungjärgul eeldatavalt vastu järgmised muudatused:

               1. lisa (Lennundusspetsialistide load) 177. muudatus, mis on juhtimis- ja kontrollisüsteemi ühenduse (C2 Link) süsteemide ja protseduuridega seotud ning neist tulenev muudatus;

               2. lisa (Lennureeglid) 47. muudatus, mis seondub 8. lisa 108. muudatusest tulenevate kaugjuhitavate õhusõidukite süsteemide (RPAS) lennukõlblikkuse sertifitseerimise nõuetega;

               8. lisa (Õhusõiduki lennukõlblikkus) 108. muudatus, mis seondub RPASidega;

               10. lisa (Lennunduse telekommunikatsioon) V köite 90. muudatus, mis on seotud RPAS C2 Link sagedusalaga, ja

               10. lisa uus VI köide, mis on seotud RPAS C2 Link süsteemide ja protseduuridega (edaspidi „kavandatud õigusakt“).

               Kavandatud õigusakti eesmärk on:

               muuta Chicago konventsiooni 8. lisa olemasolevaid standardeid ja soovituslikke tavasid, lisades 8. lisa I osasse konkreetsed määratlused ja mõisted, mida kasutatakse uue VIII, IX ja X osa standardites. See hõlmab ka ettepanekuid 8. lisa II osa kohta, milles antakse ülevaade kaugjuhitavate õhusõidukite (RPA) sertifitseerimiseks ja jätkuva lennukõlblikkuse tagamiseks kohaldatavatest üldistest protseduuridest;

               lisada Chicago konventsiooni 8. lisasse uus VIII osa RPAde kohta;

               lisada Chicago konventsiooni 8. lisasse uus IX osa kaugjuhitavate helikopterite kohta;

               lisada Chicago konventsiooni 8. lisasse uus X osa kaugjuhtimisjaamade (RPS) kohta;

               muuta Chicago konventsiooni 2. lisa 4. liidet seoses 8. lisa muudatustega;

               muuta olemasolevaid standardeid ja soovituslikke tavasid Chicago konventsiooni 10. lisa V köites, milles määratakse kindlaks üksnes C2 Linki või RPASide puhul kasutatava sagedusala haldamine;

               lisada 10. lisale uus VI köide RPAS C2 Link sidesüsteemide ja protseduuride kohta;

               teha 1. ja 2. lisas muudatused, mis tulenevad 10. lisa V köite muutmisest ja 10. lisale uue VI köite lisamisest.

               Kavandatud muudatusi hakatakse eeldatavalt kohaldama 28. novembril 2024.

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               3.1.Peamised muudatused ja nende seos olemasolevate liidu eeskirjadega

               ICAO kaugjuhitavate õhusõidukite süsteemide paneelile (RPASP) on tehtud ülesandeks koostada standardid ja soovituslikud tavad, käsiraamatud ja juhendmaterjalid, millega valmistatakse ette kaugjuhitavate õhusõidukite instrumentaallennureeglite kohast käitamist üle riigipiiride. Liikmesriikidega on kavandatud muudatuste, sealhulgas Chicago konventsiooni 8. ja 10. lisa muutmise ettepanekute ning neist tulenevate Chicago konventsiooni 1. ja 2. lisa muudatuste osas konsulteeritud ICAO poolt riikidele adresseeritud kirjades AN 7/67.1.1-19/52 ja AN 3/5.12-19/53. Need ettepanekud kuuluvad muudatuste seeriasse, mis esitatakse järjestikku.

               Riikidele adresseeritud kirjas AN 3/5.12-19/53 algselt kavandatud muudatused seonduvad kaugjuhitavate jäigatiivaliste õhusõidukite lennukõlblikkuse, kaugjuhitavate helikopterite lennukõlblikkuse ja RPSiga. Need standardid ja soovituslikud tavad töötati välja RPASide jaoks, mis läbivad ICAO dokumendi 10019 (kaugjuhitavate õhusõidukite süsteemide (RPAS) käsiraamat) kohase tüübisertifitseerimise protsessi ning mida täiendavad ICAO kaugjuhitavate õhusõidukite süsteemide operatsiooni kontseptsiooni sisu ja eeldused.

               RPASide integreerituse tõttu võib RPSi sertifitseerida RPA tüübisertifitseerimise protsessi raames tüübisertifikaadi omanikule antud tüübisertifikaadi osana. See ei välista võimalust, et RPSi võib sertifitseerida eraldi. C2 Link on RPASi ja selle lennukõlbliku oleku oluline osa, mistõttu tüübisertifikaadi seisukohast on tegu komponendiga.

               Riikidele saadetud kirjas AN 7/67.1.1-19/52 algselt kavandatud muudatused on seotud C2 Linkiga ning hõlmavad tehnoloogianeutraalseid standardeid ja soovituslikke tavasid C2 Link protseduuride ja sidesüsteemide kohta. C2 Link on ette nähtud RPASi kahe peamise füüsilise komponendi: kaugjuhtimisjaama (RPS) ja kaugjuhitava õhusõiduki (RPA) vaheliseks teabevahetuseks. Seega on C2 Link selle füüsilisest teostusest sõltumata loogiline ühendus RPSi ja RPA vaheliseks teabevahetuseks, et kaugpiloodil oleks võimalik RPAS ohutult integreerida ülemaailmsesse lennunduskeskkonda, eelkõige sidesse, navigatsiooni ja seiresse. Kõnealused standardid ja soovituslikud tavad kujutavad endast esimest kahest kavandatud C2 Link väljundist.

               RPASP töötab praegu teise ja üksikasjalikuma paketi kallal, mis sisaldab tehnoloogiaspetsiifilisi standardeid ja soovituslikke tavasid, mille valmimine on kavandatud 2022. aastaks.

               Pärast EASA tagasisidet riikidele saadetud kirja AN 3/5.12-19/53 kohta tegi mitu ELi liikmesriiki ettepaneku, et vastutusalade konkreetse jaotuse tõttu käitaja ja projekteerija vahel tuleks riikidele saadetud kirjade teel konsulteerimist pikendada seni, kuni 6. lisa muutmiseks vajalike materjalide kavand on kättesaadav ning et 6. ja 8. lisa vastuvõtmine toimuks paralleelselt, eelkõige seoses kaugjuhtimisjaamade (RPS) loamenetlusega ja osalisriikide kohustustega RPSide jätkuva lennukõlblikkuse tagamisel. ICAO ei kiitnud seda ettepanekut heaks, mis võib komplitseerida seonduvate ICAO standardite ja soovituslike tavade ülevõtmist liidu õigusesse, kuna on vaja käsitleda RPSide projekteerijate ja käitajate kohustusi.

               Kavandatud muudatused võivad otsustavalt mõjutada ELi õigusaktide, täpsemalt komisjoni määruse (EL) nr 748/2012,
                  1
                komisjoni määruse (EL) nr 1321/2014,
                  2
                komisjoni määruse (EL) nr 1178/2011,
                  3
                komisjoni määruse (EL) nr 965/2012
                  4
                ning võimalik, et komisjoni määruse (EL) nr 452/2014
                  5
                ja komisjoni rakendusmääruse (EL) 2017/373
                  6
                sisu. ICAO uued standardid ja soovituslikud tavad tuleb lisada kogu ELi hõlmavatesse õigusaktidesse, et muuta kehtivat õigusraamistikku, reguleerimaks rahvusvaheliselt ja avamere kohal käitatavate RPASide projekteerimist, tüübisertifitseerimist ja käitamist.

               3.2.Liidu nimel võetav seisukoht

               Liit tunnistab vajadust kehtestada rahvusvahelisel tasandil ühtlustatud õigusraamistik, mis võimaldab rahvusvaheliselt ja avamere kohal instrumentaallennureeglite kohaselt käitatavate RPASide projekteerimist, tüübisertifitseerimist ja käitamist. Kahes ICAO poolt riikidele adresseeritud kirjas esitatud muudatused toetavad seda eesmärki.

               Seega on liidu nimel võetavaks seisukohaks toetada kavandatavaid muudatusi tervikuna.

               Seisukoht, mis võetakse liidu nimel tingimusel, et ICAO nõukogu võtab Chicago konventsiooni kavandatud muudatused ilma sisuliste muudatusteta vastu, on mitte teatada oma mittenõustumisest ning teatada vastuvõetud meetme järgimisest, vastates asjaomastele ICAO poolt riikidele adresseeritud kirjadele. Kui liidu õigusaktid kalduvad vastuvõetud uutest standarditest ja soovituslikest tavadest kõrvale pärast kõnealuste standardite ja soovituslike tavade kohaldamise kavandatud kuupäeva, st pärast 28. novembrit 2024, tuleks ICAO-le teatada erinevusest nende konkreetsete standardite ja soovituslike tavadega.

               4.Õiguslik alus

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1.Põhimõtted

               Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõikega 9 on ette nähtud otsused, „millega [...] kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku“.

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõiget 9 kohaldatakse olenemata sellest, kas liit on asjaomase organi liige või asjaomase kokkuleppe osaline
                  7
               .

               Termin „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslikud tagajärjed asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Selle mõiste alla kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, kuid mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
                  8
               .

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhtumil

               ICAO nõukogu on lepinguga, täpsemalt rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooniga (edaspidi „Chicago konventsioon“) loodud organ.

               Chicago konventsiooni artikli 54 kohaselt võtab ICAO nõukogu vastu rahvusvahelised standardid ja soovituslikud tavad, mis määratakse kindlaks Chicago konventsiooni lisades. Need on õigusliku toimega aktid. Nende aktide teatav õiguslik toime võib oleneda mittenõustumist ja erinevusi käsitlevatest teadetest ning nende teadete tingimustest. Seetõttu kuulub selliste teadete kohta liidu seisukoha vastuvõtmine ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohaldamisalasse.

               Kavandatud õigusaktid võivad otsustavalt mõjutada ELi õigusaktide, täpsemalt komisjoni määruse (EL) nr 748/2012,
                  9
                komisjoni määruse (EL) nr 1321/2014,
                  10
                komisjoni määruse (EL) nr 1178/2011,
                  11
                komisjoni määruse (EL) nr 965/2012
                  12
                ning võimalik, et komisjoni määruse (EL) nr 452/2014
                  13
                ja komisjoni rakendusmääruse (EL) 2017/373
                  14
                sisu. ICAO uued standardid ja soovituslikud tavad tuleb lisada kogu ELi hõlmavatesse õigusaktidesse, et muuta kehtivat õigusraamistikku, reguleerimaks rahvusvaheliselt ja avamere kohal käitatavate RPASide projekteerimist, tüübisertifitseerimist ja käitamist. Seetõttu tuleb ELi õigusakte vastavalt muuta.

               Kavandatud muudatuste peamine eesmärk on kehtestada rahvusvaheliselt ja avamere kohal instrumentaallennureeglite kohaselt käitatavate RPASide projekteerimise, tüübisertifitseerimise ja käitamise õigusraamistik. ELi toimimise lepingu artikli 3 lõike 2 kohaselt on liidul selles küsimuses ainuvälispädevus.

               Vastuvõetud aktiga ei täiendata ega muudeta lepingu institutsioonilist raamistikku.

               Seega on esildatud otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle vastuvõetud akti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui vastuvõetud aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhtumil

               Vastuvõetud akti põhieesmärk ja sisu on seotud ühise transpordipoliitikaga.

               Seepärast on esildatud otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 100 lõige 2.

               4.3.Kokkuvõte

               Nõukogu otsuse ettepaneku õiguslik alus on ELi toimimise lepingu artikli 100 lõige 2 koostoimes ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikega 9.

               2021/0027 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               milles käsitletakse Euroopa Liidu nimel Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (ICAO) nõukogu 222. istungjärgul võetavat seisukohta seoses rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni 1. lisa 177. muudatuse, 2. lisa 47. muudatuse, 8. lisa 108. muudatuse, 10. lisa 90. muudatuse ja 10. lisa uue VI köite kavandatud vastuvõtmisega

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 100 lõiget 2 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsioon (edaspidi „Chicago konventsioon“), mille eesmärk on reguleerida rahvusvahelist lennutransporti, jõustus 4. aprillil 1947. Sellega loodi Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon (edaspidi „ICAO“).

               (2)Liikmesriigid on Chicago konventsiooni osalisriigid ja ICAO liikmed ning liidul on teatavates ICAO organites vaatleja staatus. ICAO nõukogus on esindatud seitse liikmesriiki.

               (3)Chicago konventsiooni artikli 54 kohaselt võib ICAO nõukogu võtta vastu rahvusvahelised standardid ja soovituslikud tavad ning määrata need kindlaks Chicago konventsiooni lisades.

               (4)ICAO nõukogu kavatseb oma 222. istungjärgul vastu võtta Chicago konventsiooni 1. lisa (Lennundusspetsialistide load) 177. muudatuse, 2. lisa (Lennureeglid) 47. muudatuse, 8. lisa (Õhusõiduki lennukõlblikkus) 108. muudatuse, 10. lisa (Lennunduse telekommunikatsioon) V köite 90. muudatuse kaugjuhitavate õhusõidukite süsteemide (RPAS) C2 Link süsteemide ja protseduuride kohta ning 10. lisa uue VI köite.

               (5)Kavandatud muudatuste peamine eesmärk on kehtestada rahvusvaheliselt ja avamere kohal instrumentaallennureeglite kohaselt käitatavate RPASide projekteerimise, tüübisertifitseerimise ja käitamise õigusraamistik. Liit toetab kindlalt ICAO jõupingutusi kõnealuse õigusraamistiku kehtestamisel.

               (6)On asjakohane määrata liidu nimel ICAO nõukogus võetav seisukoht, sest 1. lisa 177. muudatus, 2. lisa 47. muudatus, 8. lisa 108. muudatus, 10. lisa V köite 90. muudatus ja 10. lisa uue VI köite vastuvõtmine on liidu jaoks siduv ja võib otsustavalt mõjutada liidu õiguse sisu, täpsemalt komisjoni määrust (EL) nr 748/2012,
                  15
                komisjoni määrust (EL) nr 1321/2014,
                  16
                komisjoni määrust (EL) nr 1178/2011,
                  17
                komisjoni määrust (EL) nr 965/2012
                  18
                ning võimalik, et komisjoni määrust (EL) nr 452/2014
                  19
                ja komisjoni rakendusmäärust (EL) 2017/373
                  20
               .

               (7)Liidu seisukoht ICAO nõukogu 222. istungjärgul või sellele järgneval istungjärgul seoses 1. lisa 177. muudatuse, 2. lisa 47. muudatuse, 8. lisa 108. muudatuse, 10. lisa V köite 90. muudatuse kavandatud vastuvõtmisega ja 10. lisa uue VI köite vastuvõtmisega riikidele adresseeritud kirjades AN 7/67.1.1-19/52 ja AN 3/5.12-19/53 esitatud kujul, peaks olema neid muudatusi tervikuna toetada. Kõnealust seisukohta peaksid väljendama ühiselt liidu nimel tegutsedes liidu liikmesriigid, kes on ICAO nõukogu liikmed.

               (8)Kui Chicago konventsiooni 1., 2., 8. ja 10. lisa muudatused vastu võetakse, on need siduvad kõikide ICAO liikmete, sh kõikide liidu liikmesriikide jaoks kooskõlas Chicago konventsiooniga ja sellega ette nähtu piires.

               (9)Chicago konventsiooni artikli 38 kohaselt peaks osalisriik, kelle arvates ei ole mõne rahvusvahelise standardi või menetluse kõiki aspekte võimalik järgida või viia oma norme ja tavasid täielikult kooskõlla rahvusvahelise standardi või menetlusega pärast selle muutmist või kes peab vajalikuks vastu võtta norme või tavasid, mis mingis üksikasjas erinevad rahvusvahelise standardiga kehtestatud normidest või tavadest, viivitamata teatama ICAO-le oma tava ja rahvusvahelise standardiga kehtestatud tava erinevustest.

               (10)Chicago konventsiooni artikli 90 kohaselt jõustub asjaomane lisa või lisa muudatus selle ICAO osalisriikidele edastamisest kolme kuu jooksul või pärast ICAO nõukogu määratud pikemat perioodi juhul, kui selle aja jooksul ei ole enamus ICAO osalisriike teatanud oma mittenõustumisest.

               (11)Liidu seisukoht pärast 1. lisa 177. muudatuse, 2. lisa 47. muudatuse, 8. lisa 108. muudatuse ja 10. lisa V köite 90. muudatuse vastuvõtmist ning 10. lisa uue VI köite vastuvõtmist ICAO nõukogu poolt, millest ICAO peasekretär teatab ICAO riikidele adresseeritud kirjaga, peaks olema mitte teatada oma mittenõustumisest ning teatada vastuvõetud muudatuste järgimisest. Kui liidu õigusaktid kalduvad vastuvõetud uutest standarditest ja soovituslikest tavadest kõrvale pärast kõnealuste standardite ja soovituslike tavade kohaldamise kavandatud kuupäeva, st pärast 28. novembrit 2024, tuleks ICAO-le teatada erinevusest nende konkreetsete standardite ja soovituslike tavadega. Seda seisukohta peaksid väljendama kõik liidu liikmesriigid,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               1.ICAO nõukogu 222. istungjärgul või ühel sellele järgneval istungjärgul liidu nimel võetav seisukoht on toetada Chicago konventsiooni kavandatud muudatusi, nimelt 1. lisa 177. muudatust, 2. lisa 47. muudatust, 8. lisa 108. muudatust, 10. lisa V köite 90. muudatust ja 10. lisa uue VI köite vastuvõtmist tervikuna.

               2.Seisukoht, mis võetakse liidu nimel tingimusel, et ICAO nõukogu võtab ilma sisuliste muudatusteta vastu Chicago konventsiooni kavandatud muudatused, millele on osutatud lõikes 1, nimelt 1. lisa 177. muudatuse, 2. lisa 47. muudatuse, 8. lisa 108. muudatuse, 10. lisa V köite 90. muudatuse ja 10. lisa uue VI köite, on mitte teatada oma mittenõustumisest ning teatada vastuvõetud meetme järgimisest, vastates ICAO poolt riikidele adresseeritud asjaomastele kirjadele. Kui liidu õigusaktid kalduvad vastuvõetud uutest standarditest ja soovituslikest tavadest kõrvale pärast kõnealuste standardite ja soovituslike tavade kohaldamise kavandatud kuupäeva, st pärast 28. novembrit 2024, tuleks ICAO-le teatada erinevusest nende konkreetsete standardite ja soovituslike tavadega.

               Artikkel 2

               Artikli 1 lõikes 1 viidatud seisukoha esitavad ühiselt tegutsedes liidu liikmesriigid, kes on ICAO nõukogu liikmed.

               Artikli 1 lõikes 2 viidatud seisukohta väljendavad kõik liidu liikmesriigid.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Komisjoni 3. augusti 2012. aasta määrus (EL) nr 748/2012, millega nähakse ette õhusõidukite ja nendega seotud toodete, osade ja seadmete lennukõlblikkuse ja keskkonnaohutuse sertifitseerimise ning projekteerimis- ja tootjaorganisatsioonide sertifitseerimise rakenduseeskirjad (ELT L 224, 21.8.2012, lk 1–85).

                     (2)

                        Komisjoni 26. novembri 2014. aasta määrus (EL) nr 1321/2014 õhusõidukite ja lennundustoodete ning nende osade ja seadmete jätkuva lennukõlblikkuse ning sellega tegelevate organisatsioonide ja isikute sertifitseerimise kohta (ELT L 362, 17.12.2014, lk 1–194).

                     (3)

                        Komisjoni 3. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1178/2011, millega kehtestatakse tsiviillennunduses kasutatavate õhusõidukite meeskonnaga seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 311, 25.11.2011, lk 1–193).

                     (4)

                        Komisjoni 5. oktoobri 2012. aasta määrus (EL) nr 965/2012, millega kehtestatakse lennutegevusega seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 296, 25.10.2012, lk 1–148).

                     (5)

                        Komisjoni 29. aprilli 2014. aasta määrus (EL) nr 452/2014, millega kehtestatakse kolmandate riikide käitajate lennutegevusega seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 133, 6.5.2014, lk 12–26).

                     (6)

                        Komisjoni 1. märtsi 2017. aasta rakendusmäärus (EL) 2017/373, millega sätestatakse lennuliikluse korraldamise teenuste ja aeronavigatsiooniteenuste osutajate ning muude lennuliikluse korraldamise võrgustiku funktsioonide suhtes ja kõigi nende järelevalve suhtes kohaldatavad ühisnõuded ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 482/2008, rakendusmäärused (EL) nr 1034/2011, (EL) nr 1035/2011 ja (EL) 2016/1377 ning muudetakse määrust (EL) nr 677/2011 (ELT L 62, 8.3.2017, lk 1–126).

                     (7)

                        Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas C-399/12: Saksamaa vs. nõukogu, ECLI:EU:C:2014:2258, punkt 64.

                     (8)

                        Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas C-399/12: Saksamaa vs. nõukogu, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.

                     (9)

                        Komisjoni 3. augusti 2012. aasta määrus (EL) nr 748/2012, millega nähakse ette õhusõidukite ja nendega seotud toodete, osade ja seadmete lennukõlblikkuse ja keskkonnaohutuse sertifitseerimise ning projekteerimis- ja tootjaorganisatsioonide sertifitseerimise rakenduseeskirjad (ELT L 224, 21.8.2012, lk 1–85).

                     (10)

                        Komisjoni 26. novembri 2014. aasta määrus (EL) nr 1321/2014 õhusõidukite ja lennundustoodete ning nende osade ja seadmete jätkuva lennukõlblikkuse ning sellega tegelevate organisatsioonide ja isikute sertifitseerimise kohta (ELT L 362, 17.12.2014, lk 1–194).

                     (11)

                        Komisjoni 3. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1178/2011, millega kehtestatakse tsiviillennunduses kasutatavate õhusõidukite meeskonnaga seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 311, 25.11.2011, lk 1–193).

                     (12)

                        Komisjoni 5. oktoobri 2012. aasta määrus (EL) nr 965/2012, millega kehtestatakse lennutegevusega seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 296, 25.10.2012, lk 1–148).

                     (13)

                        Komisjoni 29. aprilli 2014. aasta määrus (EL) nr 452/2014, millega kehtestatakse kolmandate riikide käitajate lennutegevusega seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 133, 6.5.2014, lk 12–26).

                     (14)

                        Komisjoni 1. märtsi 2017. aasta rakendusmäärus (EL) 2017/373, millega sätestatakse lennuliikluse korraldamise teenuste ja aeronavigatsiooniteenuste osutajate ning muude lennuliikluse korraldamise võrgustiku funktsioonide suhtes ja kõigi nende järelevalve suhtes kohaldatavad ühisnõuded ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 482/2008, rakendusmäärused (EL) nr 1034/2011, (EL) nr 1035/2011 ja (EL) 2016/1377 ning muudetakse määrust (EL) nr 677/2011 (ELT L 62, 8.3.2017, lk 1–126).

                     (15)

                        Komisjoni 3. augusti 2012. aasta määrus (EL) nr 748/2012, millega nähakse ette õhusõidukite ja nendega seotud toodete, osade ja seadmete lennukõlblikkuse ja keskkonnaohutuse sertifitseerimise ning projekteerimis- ja tootjaorganisatsioonide sertifitseerimise rakenduseeskirjad (ELT L 224, 21.8.2012, lk 1–85).

                     (16)

                        Komisjoni 26. novembri 2014. aasta määrus (EL) nr 1321/2014 õhusõidukite ja lennundustoodete ning nende osade ja seadmete jätkuva lennukõlblikkuse ning sellega tegelevate organisatsioonide ja isikute sertifitseerimise kohta (ELT L 362, 17.12.2014, lk 1–194).

                     (17)

                        Komisjoni 3. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1178/2011, millega kehtestatakse tsiviillennunduses kasutatavate õhusõidukite meeskonnaga seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 311, 25.11.2011, lk 1–193).

                     (18)

                        Komisjoni 5. oktoobri 2012. aasta määrus (EL) nr 965/2012, millega kehtestatakse lennutegevusega seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 296, 25.10.2012, lk 1–148).

                     (19)

                        Komisjoni 29. aprilli 2014. aasta määrus (EL) nr 452/2014, millega kehtestatakse kolmandate riikide käitajate lennutegevusega seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 133, 6.5.2014, lk 12–26).

                     (20)

                        Komisjoni 1. märtsi 2017. aasta rakendusmäärus (EL) 2017/373, millega sätestatakse lennuliikluse korraldamise teenuste ja aeronavigatsiooniteenuste osutajate ning muude lennuliikluse korraldamise võrgustiku funktsioonide suhtes ja kõigi nende järelevalve suhtes kohaldatavad ühisnõuded ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 482/2008, rakendusmäärused (EL) nr 1034/2011, (EL) nr 1035/2011 ja (EL) 2016/1377 ning muudetakse määrust (EL) nr 677/2011 (ELT L 62, 8.3.2017, lk 1–126).


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,16.7.2021
            COM(2021) 318 final
            2021/0221(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga (assotsiatsiooni loomiseks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Egiptuse Araabia Vabariigi vahel) moodustatud assotsiatsiooninõukogus seoses ELi ja Egiptuse partnerluse prioriteetide kehtivuse pikendamisega kuni EL ja Egiptus võtavad vastu uued ajakohastatud ühisdokumendid

               SELETUSKIRI

               1.Kavandatav reguleerimisese

               Käesolev ettepanek käsitleb otsust, millega määratakse kindlaks liidu nimel võetav seisukoht Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga (assotsiatsiooni loomiseks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Egiptuse Araabia Vabariigi vahel) moodustatud assotsiatsiooninõukogus seoses sellise otsuse kavandatava vastuvõtmisega, millega pikendatakse ELi ja Egiptuse partnerluse prioriteetide kehtivust kuni EL ja Egiptus võtavad vastu uued ajakohastatud ühisdokumendid.

               2.Ettepaneku taust

               2.1.Assotsiatsioonileping

               Euroopa – Vahemere piirkonna leping assotsiatsiooni loomiseks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Egiptuse Araabia Vabariigi vahel (edaspidi „assotsiatsioonileping“) allkirjastati 25. juunil 2001 ja see jõustus 1. juunil 2004. Assotsiatsioonileping on ELi ja Egiptuse vaheliste kahepoolsete suhete õiguslik alus. Lepingu eesmärk on:

               –luua sobiv raamistik poliitilisele dialoogile, mis võimaldab arendada lepinguosaliste vahel välja tihedad poliitilised suhted;

               –luua tingimused kaubavahetuse, teenuste ja kapitali kaubanduse järkjärguliseks liberaliseerimiseks;

               –edendada lepinguosaliste vaheliste tasakaalustatud majandus- ja sotsiaalsete suhete arengut dialoogi ja koostöö abil;

               –aidata kaasa Egiptuse majanduslikule ja sotsiaalsele arengule;

               –toetada piirkondlikku koostööd, pidades silmas rahumeelse kooseksisteerimise tugevdamist ning majanduslikku ja poliitilist stabiilsust;

               –edendada koostööd muudes vastastikust huvi pakkuvates valdkondades.

               2.2.Assotsiatsiooninõukogu

               Assotsiatsioonilepinguga luuakse assotsiatsiooninõukogu, kellel on õigus teha lepingu eesmärkide saavutamiseks otsuseid lepingus ettenähtud juhtudel. Tehtud otsused on lepinguosaliste suhtes siduvad. Assotsiatsiooninõukogu võib anda ka soovitusi. Töökorra kohaselt juhivad assotsiatsiooninõukogu tööd 12 kuu kaupa vaheldumisi EL ja Egiptus. Assotsiatsiooninõukogu tuleb kokku ministrite tasandil korrapäraselt üks kord aastas. Kummagi lepinguosalise taotlusel võib assotsiatsiooninõukogu lepinguosaliste kokkuleppel pidada erakorralisi koosolekuid.

               2.3.Assotsiatsiooninõukogu kavandatav akt

               Assotsiatsiooninõukogu võtab vastu otsuse, mis käsitleb ELi ja Egiptuse partnerluse aastate 2017–2020 prioriteetide kehtivuse pikendamist kuni EL ja Egiptus võtavad vastu uued ajakohastatud ühisdokumendid. Assotsiatsiooninõukogu töökorra artikli 10 kohaselt võetakse otsus vastu kirjaliku menetluse teel.

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               Seisukoht, mille Euroopa Liit võtab assotsiatsioonilepinguga loodud assotsiatsiooninõukogus seoses ELi ja Egiptuse partnerluse prioriteetide kehtivuse pikendamist käsitleva otsuse vastuvõtmisega, põhineb käesolevale otsusele lisatud otsuse tekstil.

               EL ja Egiptus võtsid 25. juulil 2017 toimunud ELi-Egiptuse assotsiatsiooninõukogu seitsmendal kohtumisel vastu partnerluse ühised prioriteedid aastateks 2017–2020.

               ELi ja lõunanaabruse partnerluse uuendamiseks käimasoleva protsessi raames ning pärast mitmeaastase finantsraamistiku (2021–2027) ja uue naabruspoliitika, arengu- ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahendi vastuvõtmist on 2021. aastal kavas lõunanaabruse riikidega, sealhulgas Egiptusega, koostada ja vastu võtta uued ajakohastatud ühisdokumendid. Sellega seoses ning selleks, et vältida lünka ELi ja Egiptuse partnerluse prioriteetide kehtivuse lõppemise ja uute prioriteetide vastuvõtmise vahel, on lepinguosaliste huvides pikendada praeguseid partnerluse prioriteete kuni uute ajakohastatud prioriteetide vastuvõtmiseni.

               4.Õiguslik alus

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1.Põhimõtted

               Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõikes 9 on ette nähtud kord, mille alusel võetakse vastu otsused, millega „kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku“.

               Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslik toime asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Nende hulka kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, kuid mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
                  1
               .

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Assotsiatsiooninõukogu on assotsiatsioonilepinguga moodustatud organ.

               Akt, mille assotsiatsiooninõukogu peab vastu võtma, on õigusliku toimega akt. Kavandataval aktil on õiguslik toime, kuna sellega pikendatakse partnerluse prioriteetide kehtivust kuni uute ajakohastatud ühisdokumentide vastuvõtmiseni.

               Seega on kavandatud otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava õigusakti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Kavandatava akti eesmärk ja sisu on assotsiatsioonilepingu ja Euroopa naabruspoliitika raames kolmanda riigiga tehtav koostöö.

               Seepärast on esildatud otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikkel 217.

               4.3.Järeldus

               Ettepanekus esitatud otsuse õiguslik alus peaks seega olema ELi toimimise lepingu artikkel 217 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               5.Kavandatava akti avaldamine

               Arvestades, et assotsiatsiooninõukogu aktiga muudetakse ELi ja Egiptuse partnerluse prioriteetide kehtivusaega, tuleb see pärast vastuvõtmist avaldada Euroopa Liidu Teatajas.

               2021/0221 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga (assotsiatsiooni loomiseks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Egiptuse Araabia Vabariigi vahel) moodustatud assotsiatsiooninõukogus seoses ELi ja Egiptuse partnerluse prioriteetide kehtivuse pikendamisega kuni EL ja Egiptus võtavad vastu uued ajakohastatud ühisdokumendid

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 217 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa – Vahemere piirkonna leping assotsiatsiooni loomiseks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Egiptuse Araabia Vabariigi vahel allkirjastati 25. juunil 2001 ja see jõustus 1. juunil 2004
                  2
               .

               (2)ELi ja Egiptuse partnerluse prioriteedid võttis assotsiatsiooninõukogu vastu 25. juulil 2017
                  3
               .

               (3)Mõlemad lepinguosalised leppisid kokku, et kuni uute ajakohastatud ühisdokumentide vastuvõtmiseni kehtivad partnerluse tugevdamise eesmärgil suunava dokumendina jätkuvalt ELi ja Egiptuse partnerluse prioriteedid.

               (4)Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu artikli 76 kohaselt võib assotsiatsiooninõukogu teha lepingu eesmärkide saavutamiseks vajalikke otsuseid.

               (5)Assotsiatsiooninõukogu võtab kirjaliku menetluse teel vastu otsuse partnerluse prioriteetide kehtivuse pikendamiseks kuni EL ja Egiptus võtavad vastu uued ajakohastatud ühisdokumendid.

               (6)On asjakohane määrata kindlaks assotsiatsiooninõukogus liidu nimel vastu võetav seisukoht, sest otsus on liidu jaoks siduv,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga (assotsiatsiooni loomiseks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Egiptuse Araabia Vabariigi vahel) moodustatud assotsiatsiooninõukogus liidu nimel võetav seisukoht seoses ELi ja Egiptuse partnerluse prioriteetide kehtivuse pikendamisega seni, kuni EL ja Egiptus võtavad vastu uued ajakohastatud ühisdokumendid, põhineb käesolevale otsusele lisatud ELi-Egiptuse assotsiatsiooninõukogu otsuse eelnõul.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas C-399/12: Saksamaa vs. nõukogu, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.

                     (2)

                        Euroopa – Vahemere piirkonna leping assotsiatsiooni loomiseks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Egiptuse Araabia Vabariigi vahel (ELT L 304, 30.9.2004).

                     (3)

                        ELi-Egiptuse assotsiatsiooninõukogu 25. juuli 2017. aasta soovitus nr 1/2017, millega lepitakse kokku ELi ja Egiptuse partnerluse prioriteetides (ELT L 255, 3.10.2017, lk 26).

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,16.7.2021
            COM(2021) 318 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga (assotsiatsiooni loomiseks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Egiptuse Araabia Vabariigi vahel) moodustatud assotsiatsiooninõukogus seoses ELi ja Egiptuse partnerluse prioriteetide kehtivuse pikendamisega kuni EL ja Egiptus võtavad vastu uued ajakohastatud ühisdokumendid

               LISA

               ELi-EGIPTUSE ASSOTSIATSIOONINÕUKOGU OTSUS nr xx/2021,

               [pp.kk.aaaa],

               millega lepitakse kokku ELi ja Egiptuse partnerluse prioriteetide kehtivuse pikendamises

               ELi-EGIPTUSE ASSOTSIATSIOONINÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingut assotsiatsiooni loomiseks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Egiptuse Araabia Vabariigi vahel (edaspidi „Euroopa – Vahemere piirkonna leping“)

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa – Vahemere piirkonna leping assotsiatsiooni loomiseks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Egiptuse Araabia Vabariigi vahel allkirjastati 25. juunil 2001 ja see jõustus 1. juunil 2004
                  1
               .

               (2)Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu artikli 76 kohaselt võib assotsiatsiooninõukogu teha lepingu eesmärkide saavutamiseks vajalikke otsuseid.

               (3)Lepingu artikli 86 kohaselt võtavad lepinguosalised kõik üld- või erimeetmed, mida on vaja lepingust tulenevate kohustuste täitmiseks, ja hoolitsevad lepingus sätestatud eesmärkide saavutamise eest.

               (4)EL ja Egiptus leppisid 25. juulil 2017. aastal assotsiatsiooninõukogus kokku partnerluse prioriteetides, millest aastatel 2017–2020 partnerluses juhinduda
                  2
               .

               (5)Pärast ELi saadetud kirja leppisid mõlemad lepinguosalised kokku, et kuni uute ajakohastatud ühisdokumentide vastuvõtmiseni kehtivad partnerluse tugevdamise eesmärgil suunava dokumendina jätkuvalt ELi ja Egiptuse partnerluse prioriteedid.

               (6)Assotsiatsiooninõukogu töökorra artiklis 10 on sätestatud võimalus võtta mõlema lepinguosalise nõusolekul koosolekute vahel kirjaliku menetluse teel vastu otsuseid,

               ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:

               Artikkel 1

               Assotsiatsiooninõukogu otsustab kirjaliku menetluse teel, et ELi-Egiptuse assotsiatsiooninõukogus 25. juuli 2017. aastal vastu võetud ELi ja Egiptuse partnerluse prioriteetide kehtivust pikendatakse kuni EL ja Egiptus võtavad vastu uued ajakohastatud ühisdokumendid.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               [koht], [päev kuu aasta]

                  Assotsiatsiooninõukogu nimel

                     (1)

                        Euroopa – Vahemere piirkonna leping assotsiatsiooni loomiseks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Egiptuse Araabia Vabariigi vahel (ELT L 304, 30.9.2004).

                     (2)

                        ELi-Egiptuse assotsiatsiooninõukogu 25. juuli 2017. aasta soovitus nr 1/2017, millega lepitakse kokku ELi ja Egiptuse partnerluse prioriteetides (ELT L 255, 3.10.2017, lk 26).