               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,25.10.2016
            COM(2016) 684 final
            2016/0341(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni asjaomastes komiteedes võetav seisukoht ÜRO eeskirjade nr 7, 16, 37, 44, 45, 46, 48, 53, 78, 80, 83, 86, 87, 99, 105, 107, 110, 121, 128 ja 129 muudatusettepanekute, raskeveokite mootorite kahekütuseliseks muutmise süsteeme (HDDF-ERS) käsitleva ÜRO uue eeskirja ettepaneku, ÜRO üldiste tehniliste normide nr 15 ja 16 muudatusettepanekute, kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite heitkoguste ja pardadiagnostika mõõtmise korda käsitleva kahe uue ÜRO üldise tehnilise normi ettepaneku ning valgusallikate kategooriate ühtset tehnilist kirjeldust käsitleva uue resolutsiooni (R.E.4) ettepaneku küsimuses

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

               ÜRO Euroopa Majanduskomisjon (UNECE) töötab rahvusvahelisel tasandil välja ühtlustatud nõuded, mille eesmärk on kõrvaldada tehnilised tõkked mootorsõidukite kaubanduselt 1958. aasta muudetud kokkuleppe osaliste vahel ning tagada, et neil sõidukitel oleks kõrge ohutuse- ja keskkonnakaitse tase.

               Kooskõlas nõukogu 27. novembri 1997. aasta otsusega 97/836/EÜ ühines liit ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (edaspidi „UNECE“) kokkuleppega, milles käsitletakse ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tüübikinnituste vastastikust tunnustamist („1958. aasta muudetud kokkulepe“), ning kooskõlas nõukogu 31. jaanuari 2000. aasta otsusega 2000/125/EÜ, mis käsitleb ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele üldiste tehniliste normide kehtestamist käsitleva kokkuleppe sõlmimist („paralleelne kokkulepe“), ühines liit paralleelse kokkuleppega.

               UNECE sõidukite eeskirjade ühtlustamise ülemaailmse foorumi WP.29 istungeid peetakse kolm korda aastas: iga kalendriaasta märtsis, juunis ja novembris. Igal istungil võetakse tehnika arengu võimaldamiseks vastu uusi ÜRO eeskirju või olemasolevate ÜRO eeskirjade või ÜRO üldiste tehniliste normide muudatusi. Enne iga WP.29 istungit võtab kõnealused muudatused vastu üks kuuest WP.29 raames tegutsevast töörühmast.

               Seejärel toimub WP.29 istungil muudatuste, täienduste ja paranduste vastuvõtmise lõplik hääletamine, juhul kui kvoorum on koos ja kui saavutatakse kokkuleppeosaliste kvalifitseeritud häälteenamus. EL on WP.29 raames kahe kokkuleppe (1958. ja 1998. aasta kokkuleppe) osaline. Iga kord valmistatakse ette nõukogu otsus (nn megaotsus), mis sisaldab eeskirjade, muudatuste, täienduste ja paranduste nimekirja ja millega volitatakse komisjoni hääletama igal WP.29 istungil liidu nimel.

               Käesolevas nõukogu otsuses määratakse kindlaks liidu seisukoht 14.–20. novembril 2016 toimuval WP.29 istungil hääletamiseks esitatud eeskirjade, muudatuste, täienduste ja paranduste kohta.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

               Käesolev ettepanek täiendab liidu siseturupoliitikat autotööstuse valdkonnas ja on sellega täies kooskõlas.

               WP.29 süsteem tugevdab sõidukistandardite rahvusvahelist harmoneerimist. 1958. aasta kokkuleppel on selle eesmärgi saavutamisele väga suur mõju, kuna ELi tootjad saavad rakendada ühtset tüübikinnituseeskirjade kogumit, teades, et lepinguosalised tunnistavad nende tooted oma riiklikele õigusaktidele vastavaks. Tänu sellele süsteemile on määrusega (EÜ) nr 661/2009 mootorsõidukite ohutuse kohta kehtetuks tunnistatud rohkem kui 50 ELi direktiivi ja asendatud need vastavate 1958. aasta kokkuleppel põhinevate eeskirjadega.

               Samalaadne lähenemisviis on võetud direktiiviga 2007/46/EÜ, mis asendas liikmesriikide tüübikinnitussüsteemid liidu tüübikinnitusmenetlusega ning millega kehtestati ühtlustatud raamistik, mis sisaldab haldusnorme ja üldisi tehnilisi nõudeid kõigile uutele sõidukitele, süsteemidele, osadele ja eraldi seadmestikele. Nimetatud direktiiviga inkorporeeriti ÜRO eeskirjad ELi tüübikinnitussüsteemi kas tüübikinnituse nõuetena või alternatiivina liidu õigusaktidele. Alates asjaomase direktiivi vastuvõtmisest on üha sagedamini hakatud ELi tüübikinnituse raames lõimima liidu õigusaktidesse ÜRO eeskirju.

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

               WP.29 süsteem on seotud liidu konkurentsivõimepoliitikaga, millele käesoleval algatusel on positiivne mõju. Käesolev ettepanek on kooskõlas ka liidu transpordi- ja energiapoliitikaga, mida on 1958. aasta kokkuleppe raamesse jäävate eeskirjade koostamisel ja vastuvõtmisel nõuetekohaselt arvesse võetud.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

               Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 114 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               •Subsidiaarsus

               Selliste rahvusvaheliste õigusaktide nagu ÜRO eeskirjade ettepanekute ning ÜRO eeskirjade ja üldiste tehniliste normide eelnõude muudatusettepanekute poolt hääletamine ja nende ülevõtmine liidu mootorsõidukite tüübikinnitussüsteemi on liidu ainupädevuses. See hoiab ära siseturu killustumise ning lisaks tagab kogu liidus võrdväärsed keskkonna- ja ohutusnormid. Samuti kaasneb sellega mastaabisääst: tooteid saab valmistada kogu liidu ja isegi rahvusvahelise turu jaoks, ilma et neid oleks vaja kohandada igalt liikmesriigilt eraldi tüübikinnituse taotlemiseks.

               Seepärast on käesolev ettepanek subsidiaarsuse põhimõttega kooskõlas.

               •Proportsionaalsus

                  Nõukogu otsusega volitatakse komisjoni hääletama liidu nimel ja see on vastavalt nõukogu otsuse 97/836/EÜ artikli 5 lõikele 1 proportsionaalne vahend, et määrata kindlaks ÜRO Euroopa Majanduskomisjonis esitatav ühtne ELi seisukoht WP.29 istungi päevakorras olevate töödokumentide üle hääletamisel. Käesolev ettepanek on seega proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas, kuna see ei lähe järgmiste eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale: tagada nii siseturu nõuetekohane toimimine kui ka avaliku ohutuse ja kaitse kõrge tase.

               •Vahendi valik

               Nõukogu otsuse kasutamist on nõutud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikes 9, et kehtestada rahvusvahelises lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

               Ei kohaldata.

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

               Ei kohaldata.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

               Käesoleva ettepaneku puhul ei ole välisekspertide arvamusi vaja kasutada. Siiski on mootorsõidukite tehniline komitee selle läbi vaadanud.

               •Mõjuhinnang

               Käesoleva ettepaneku mõju ei saa hinnata, kuna see ei ole seadusandliku iseloomuga, ning muud poliitilised alternatiivid puuduvad või on võimatud.

               •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine

               Algatusel ei ole halduskoormuslikke tagajärgi, kuna megaotsusele lisatud parandusviited ei lisa ettevõtjaile, sh VKEdele uusi aruannete esitamise ega muid halduskohustusi. Vastupidi, halduskoormust püütakse vähendada, sest ülemaailmselt harmoneeritud standardite kohaldamine võimaldab tootjail esitada süsteemide ja osade tüübikinnitusdokumente mitte üksnes ELis, vaid ka 1958. aasta kokkuleppe osalisriikide eksporditurgudel väljaspool ELi.

               Ettepanekul on väga positiivne mõju ELi autotööstuse konkurentsivõimele ja rahvusvahelisele kaubandusele. Rahvusvaheliselt harmoneeritud sõidukieeskirjade tunnustamist ELi kaubanduspartnerite poolt peetakse parimaks viisiks kõrvaldada mittetariifsed kaubandustõkked ning avada turulepääs ELi autotootjatele või seda avardada.

               •Põhiõigused

               Ettepanek ei mõjuta põhiõiguste kaitset.

               4.MÕJU EELARVELE

               Käesolev algatus ei mõjuta eelarvet.

               5.MUUD KÜSIMUSED

               •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord

               Ei kohaldata.

               •Selgitavad dokumendid (direktiivide puhul)

               Ei kohaldata

               •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus

               Ettepanekus määratakse kindlaks liidu seisukoht

               –ÜRO eeskirjade nr 7, 16, 37, 44, 45, 46, 48, 53, 78, 80, 83, 86, 87, 99, 105, 107, 110, 121, 128 ja 129 muudatuste hääletamisel;

               –raskeveokite mootorite kahekütuseliseks muutmise süsteeme (HDDF-ERS) käsitleva ÜRO uue eeskirja ettepaneku hääletamisel;

               –ÜRO üldiste tehniliste normide nr 15 ja 16 muudatusettepanekute hääletamisel;

               –kahe uue ÜRO üldise tehnilise normi ettepaneku hääletamisel, mis käsitlevad vastavalt kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite heitkoguste ja pardadiagnostika mõõtmise korda, ning

               –valgusallikate kategooriate ühtset tehnilist kirjeldust käsitleva uue resolutsiooni (R.E.4) ettepaneku hääletamisel.

               2016/0341 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni asjaomastes komiteedes võetav seisukoht ÜRO eeskirjade nr 7, 16, 37, 44, 45, 46, 48, 53, 78, 80, 83, 86, 87, 99, 105, 107, 110, 121, 128 ja 129 muudatusettepanekute, raskeveokite mootorite kahekütuseliseks muutmise süsteeme (HDDF-ERS) käsitleva ÜRO uue eeskirja ettepaneku, ÜRO üldiste tehniliste normide nr 15 ja 16 muudatusettepanekute, kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite heitkoguste ja pardadiagnostika mõõtmise korda käsitleva kahe uue ÜRO üldise tehnilise normi ettepaneku ning valgusallikate kategooriate ühtset tehnilist kirjeldust käsitleva uue resolutsiooni (R.E.4) ettepaneku küsimuses

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Kooskõlas nõukogu otsusega 97/836/EÜ
                  1
                ühines liit Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (edaspidi „UNECE“) kokkuleppega, milles käsitletakse ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tunnistuste vastastikust tunnustamist (edaspidi „1958. aasta muudetud kokkulepe“).

               (2)Nõukogu otsusega 2000/125/EÜ
                  2
                ühines liit kokkuleppega, mis käsitleb ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele üldiste tehniliste normide kehtestamist („paralleelne kokkulepe“).

               (3)Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2007/46/EÜ
                  3
                asendati liikmesriikide tüübikinnitussüsteemid liidu tüübikinnitusmenetlusega ning kehtestati ühtlustatud raamistik, mis sisaldab haldusnorme ja üldisi tehnilisi nõudeid kõigile uutele sõidukitele, süsteemidele, osadele ja eraldi seadmestikele. Nimetatud direktiiviga inkorporeeriti 1958. aasta muudetud kokkuleppe alusel vastu võetud eeskirjad („ÜRO eeskirjad“) ELi tüübikinnitussüsteemi kas tüübikinnituse nõuetena või alternatiivina liidu õigusaktidele. Alates asjaomase direktiivi vastuvõtmisest on üha sagedamini hakatud ELi tüübikinnituse raames lõimima liidu õigusaktidesse ÜRO eeskirju.

               (4)Pidades silmas kogemusi ja tehnika arengut, on vaja kohandada tehnika edusammudega nõudeid, mis on seotud teatavate elementide või joontega, mida reguleeritakse ÜRO eeskirjadega nr 7, 16, 37, 44, 45, 46, 48, 53, 78, 80, 83, 86, 87, 99, 105, 107, 110, 121, 128 ja 129 ning ÜRO üldiste tehniliste normidega nr 15 ja 16.

               (5)Selleks, et sätestada ühtsed nõuded raskeveokite mootorite kahekütuseliseks muutmise süsteemide (HDDF-ERS) tüübikinnitusele, tuleks vastu võtta uus ÜRO eeskiri.

               (6)Selleks, et sätestada ühtsed tehnilised nõuded kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite teatavate heitkoguste ja pardadiagnostika mõõtmise korrale, tuleks vastu võtta kaks uut ÜRO tehnilist normi.

               (7)Selleks, et sätestada ühtsed nõuded valgusallikate kategooriate ühtsele tehnilisele kirjeldusele, tuleks vastu võtta uus resolutsioon (R.E. 4).

               (8)On asjakohane määrata kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel UNECE asjaomastes komiteedes, nimelt 1958. aasta muudetud kokkuleppe halduskomitees ja paralleelse kokkuleppe täitevkomitees eespool osutatud ÜRO dokumentide vastuvõtmise küsimuses,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liidu nimel 1958. aasta muudetud kokkuleppe halduskomitees ja paralleelse kokkuleppe täitevkomitees ajavahemikus 14.–20. novembrini 2016 võetav seisukoht on hääletada käesoleva otsuse lisas loetletud ettepanekute poolt.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise kuupäeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  Nõukogu 27. novembri 1997. aasta otsus 97/836/EÜ Euroopa Ühenduse ühinemise kohta ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni kokkuleppega, milles käsitletakse ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tunnistuste vastastikust tunnustamist („1958. aasta muudetud kokkulepe“) (EÜT L 346, 17.12.1997, lk 78).

                     (2)
                  Nõukogu 31. jaanuari 2000. aasta otsus 2000/125/EÜ, mis käsitleb ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele üldiste tehniliste normide kehtestamist käsitleva kokkuleppe sõlmimist („paralleelne kokkulepe“) (EÜT L 35, 10.2.2000, lk 12).

                     (3)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. septembri 2007 aasta direktiiv 2007/46/EÜ, millega kehtestatakse raamistik mootorsõidukite ja nende haagiste ning selliste sõidukite jaoks mõeldud süsteemide, osade ja eraldi seadmestike kinnituse kohta (raamdirektiiv) (ELT L 263, 9.10.2007, lk 1).

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,25.10.2016
            COM(2016) 684 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: Nõukogu otsus,
            millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni asjaomastes komiteedes võetav seisukoht ÜRO eeskirjade nr 7, 16, 37, 44, 45, 46, 48, 53, 78, 80, 83, 86, 87, 99, 105, 107, 110, 121, 128 ja 129 muudatusettepanekute, raskeveokite mootorite kahekütuseliseks muutmise süsteeme (HDDF-ERS) käsitleva ÜRO uue eeskirja ettepaneku, ÜRO üldiste tehniliste normide nr 15 ja 16 muudatusettepanekute, kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite heitkoguste ja pardadiagnostika mõõtmise korda käsitleva kahe uue ÜRO üldise tehnilise normi ettepaneku ning valgusallikate kategooriate ühtset tehnilist kirjeldust käsitleva uue resolutsiooni (R.E.4) ettepaneku küsimuses

               LISA

                        Päevakorrapunkti pealkiri

                        Dokumendi number

                        ÜRO eeskirja nr 7 (ääretule-, piduritule- ja ülemised ääretulelaternad) 02-seeria muudatuste 25. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/75

                        ÜRO eeskirja nr 16 (turvavööd, ISOFIX ja i-Size) 06-seeria muudatuste 8. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/98

                        ja mitteametlik dokument WP.29-170-04

                        ÜRO eeskirja nr 16 (turvavööd, ISOFIX ja i-Size) 07-seeria muudatuste ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/99

                        ÜRO eeskirja nr 37 (hõõglambid) 03-seeria muudatuste 45. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/76

                        ÜRO eeskirja nr 44 (lapse turvasüsteemid) 3. muudatuse 2. paranduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/100

                        ÜRO eeskirja nr 44 (lapse turvasüsteemid) 04-seeria muudatuste 12. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/101

                        ÜRO eeskirja nr 44 (lapse turvasüsteemid) 04-seeria muudatuste 12. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/102

                        ÜRO eeskirja nr 45 (esilaternate puhastusseade) 01-seeria muudatuste 10. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/77

                        ÜRO eeskirja nr 46 (kaudse nähtavuse seadmed) 04-seeria muudatuste 4. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/89

                        ÜRO eeskirja nr 48 (valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamine) 04-seeria muudatuste 17. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/78

                        ÜRO eeskirja nr 48 (valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamine) 05-seeria muudatuste 10. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/79

                        ÜRO eeskirja nr 48 (valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamine) 06-seeria muudatuste 8. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/80

                        ÜRO eeskirja nr 53 (L3-kategooria sõidukite valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamine) 01-seeria muudatuste 19. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/81

                        ÜRO eeskirja nr 53 (L3-kategooria sõidukite valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamine) 02-seeria muudatuste 1. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/82

                        ÜRO eeskirja nr 78 (L-kategooria sõidukid: pidurdamine) 04-seeria muudatuste ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/114 ja mitteametlik dokument

                        GRRF-82-06

                        ÜRO eeskirja nr 80 (istmete ja nende kinnituspunktide tugevus (bussid)) 03-seeria muudatuste 2. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/103

                        ÜRO eeskirja nr 83 (M1- ja N1-kategooria sõidukite heide) 06-seeria muudatuste 8. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/108

                        ÜRO eeskirja nr 83 (M1- ja N1-kategooria sõidukite heide) 07-seeria muudatuste 4. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/109

                        Eeskirja nr 86 (põllutöömasinate valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamine) 01-seeria muudatuste ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/83

                        ÜRO eeskirja nr 87 (päevatulelaternad) 18. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/84

                        ÜRO eeskirja nr 99 algversiooni (gaaslahendusvalgusallikad) 12. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/85

                        ÜRO eeskirja nr 105 (ADR-sõidukid) 06-seeria muudatuste ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/90

                        ÜRO eeskirja nr 107 (busside üldine ehitus) 04-seeria muudatuste 5. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/91

                        ÜRO eeskirja nr 107 (busside üldine ehitus) 05-seeria muudatuste 6. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/92

                        ÜRO eeskirja nr 107 (busside üldine ehitus) 06-seeria muudatuste 6. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/93

                        ÜRO eeskirja nr 107 (busside üldine ehitus) 07-seeria muudatuste 1. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/94

                        ÜRO eeskirja nr 110 (surumaagaasi või veeldatud maagaasi kasutavad sõidukid) 01-seeria muudatuste 5. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/95

                        ÜRO eeskirja nr 121 (juhtimisseadiste, märgutulede ja näidikute tähistus) 9. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/96

                        ÜRO eeskirja nr 121 (juhtimisseadiste, märgutulede ja näidikute tähistus) 01-seeria muudatuste 1. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/97

                        ÜRO eeskirja nr 128 (valgusdioodiga valgusallikad (leedvalgusallikad)) algversiooni 5. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/86

                        ÜRO eeskirja nr 129 (lapse tõhustatud turvasüsteemid) 2. paranduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/104

                        ÜRO eeskirja nr 129 (lapse tõhustatud turvasüsteemid) 5. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/105

                        ÜRO eeskirja nr 129 (lapse tõhustatud turvasüsteemid) 01-seeria muudatuste 1. täienduse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/106

                        ÜRO eeskirja nr 129 (lapse tõhustatud turvasüsteemid) 02-seeria muudatuste ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/107

                        Raskeveokite mootorite kahekütuseliseks muutmise süsteemide (HDDF-ERS) tüübikinnituse ühtsete nõuete uue eeskirja ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/110

                        Valgusallikate kategooriate ühtset tehnilist kirjeldust käsitleva resolutsiooni (R.E.4) projekti ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/111

                        ÜRO üldise tehnilise normi nr 15 (ülemaailmne ühtlustatud kergeveokite katsetamise kord (WLPT)) 1. muudatuse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/68

                        ÜRO üldise tehnilise normi nr 16 (rehvid) 1. muudatuse ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/117

                        Kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite heitkoguste ja pardadiagnostika mõõtmise korda käsitleva uue ÜRO üldise tehnilise normi ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/112

                        Sisepõlemismootoriga kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite karterigaaside ja kütuseaurude mõõtmise korda käsitleva uue ÜRO üldise tehnilise normi ettepanek

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/66


				|

		52011PC0540

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS liikmesriikide ja kolmandate riikide valitsuste vahelisi energiakokkuleppeid käsitleva teabevahetuse mehhanismi loomise kohta /* KOM/2011/0540 lõplik - 2011/0238 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
Euroopa Ülemkogu 4. veebruari
2011. aasta istungil tehtud järelduste kohaselt tuleb ELi ja
liikmesriikide tegevust paremini kooskõlastada, et ELi energiaalased
välissuhted peamiste tootja-, transiidi- ja tarbijariikidega oleksid
järjepidevad ja ühtsed. Seepärast palus Euroopa Ülemkogu liikmesriikidel alates
1. jaanuarist 2012 teavitada komisjoni kõigist uutest ja
olemasolevatest kahepoolsetest energiakokkulepetest kolmandate riikidega[1].
Käesoleva ettepanekuga luuakse Euroopa
Ülemkogu järelduste põhjal mehhanism, mis sisaldab üksikasjalikku korda
liikmesriikide ja komisjoni vaheliseks teabevahetuseks seoses selliste
valitsustevaheliste kokkulepetega, st liikmesriikide ja kolmandate riikide
vaheliste õiguslikult siduvate lepingutega, mis mõjutavad tõenäoliselt energia
siseturu korraldust või toimimist või ELi energiavarustuse kindlust.
Ettepanek on lisatud energiavarustuse kindlust
ja rahvusvahelist koostööd käsitlevale komisjoni teatisele „ELi
energiapoliitika: koostöö ELi-väliste partneritega”.[2]

1.
POLIITIKAEESMÄRK

Imporditud energia osa ELis suureneb pidevalt[3]. Seega otsivad
liikmesriigid ja energiaettevõtjad uusi energiaallikaid väljaspool ELi. Kolmandate
riikide mõjukate energiatarnijatega peetavatel läbirääkimistel on reeglina vaja
poliitilist toetust liikmesriikide ja kolmandate riikide valitsuste vaheliste
kokkulepete sõlmimise näol. Nende valitsustevaheliste kokkulepete
üle peetakse tavaliselt kahepoolseid läbirääkimisi ning sageli tuginevad neile
üksikasjalikumad ärilepingud.
Pärast seda, kui Euroopa Liidus
liberaliseeriti elektri- ja gaasiturgu eelkõige kolmanda energiapaketi[4] rakendamisega, on liikmesriigid
oma energiaalaseid õigusakte märkimisväärselt muutnud. Neist õiguslikest
muudatustest kinnipidamine ei vasta alati kolmandate riikide energiatarnijate
ärihuvidele. Võimalike tarnehäirete ohu tõttu on liikmesriigid üha rohkem
sunnitud tegema kolmandate riikidega sõlmitavates valitsustevahelistes
kokkulepetes õiguslikke järeleandmisi, mis on vastuolus ELi energiaalaste
õigusnormidega. Sellised õiguslikud järeleandmised seavad ohtu ELi energia
siseturu korralduse ja nõuetekohase toimimise.
Näiteks ei tohiks
konkreetset gaasjuhtme projekti käsitlev valitsustevaheline kokkulepe sisaldada
sätteid, millega antakse ühele ettevõtjale ainuõigus transportida gaasijuhet
läbiva gaasi üldkogust või osa sellest, välja arvatud juhul, kui selline säte
on ELi õigusega lubatud pärast seda, kui asjakohased ametiasutused on
liikmesriikide ja ELi tasandil teinud otsuse kiita heaks erand ELi
energiaalastes õigusaktides sätestatud nõuetest seoses kolmandate isikute
juurdepääsuga gaasijuhtmele, ning kõnealustes õigusaktides sätestatud
tingimused on täidetud. Vastasel korral on leping vastuolus ELi õigusega ega
taga seetõttu investoritele õiguskindlust. Peale selle ei vastaks asjaomane
gaasijuhtme projekt ELi võimaliku rahalise toetuse saamise tingimustele. Kui
liikmesriigid leiavad, et kolmandate riikidega sõlmitud valitsustevaheliste
kokkulepete teatavad sätted on vastuolus siseturu eeskirjadega, ei saa nad neid
leppeid ühepoolselt muuta, mistõttu toovad ebaseaduslikke sätteid sisaldavad
valitsustevahelised kokkulepped neile kaasa vastuolulised õiguslikud kohustused
ning ohustavad seega ELi energia siseturu korraldust ja nõuetekohast toimimist.
Seetõttu ei tohi liikmesriigid sellistele lepetele alla kirjutada.
Lisaks näitas
Venemaa Föderatsiooni ja Ukraina vahel 2009. aasta jaanuaris toimunud
gaasivaidlus, et EL on varustuskindlusega seotud riskide suhtes haavatavam, kui
siseturg ei toimi nõuetekohaselt. Seepärast on tähtis, et liikmesriigid ja
komisjon teavad, kui palju ja kustkohast energiat imporditakse.
Nende probleemide lahendamiseks tuleb
liikmesriikide ning liikmesriikide ja komisjoni vahel vahetada paremini teavet
olemasolevate, ajutiselt kohaldatavate ja tulevaste valitsustevaheliste
kokkulepete kohta. See hõlbustab tegevuse kooskõlastamist ELi
tasandil ning ELi energiapoliitika tõhusat rakendamist. Samuti
annab see liikmesriikidele kolmandate riikidega läbirääkimistel tugevama
positsiooni varustuskindluse saavutamiseks, ELi energia siseturu nõuetekohase
korralduse ja toimimise tagamiseks, õiguskindluse loomiseks
investeerimisotsuste tegemisel ning projektide jaoks ELi rahalise toetuse
saamise võimaldamiseks. Ühtlasi muudab suurem läbipaistvus seoses valitsustevaheliste
kokkulepetega ELi energiaalased välissuhted solidaarsuse eesmärgil
järjepidevamaks ja ühtsemaks ning võimaldab liikmesriikidel paremini ära
kasutada ELi poliitilist ja majanduslikku kaalukust ja komisjoni
ekspertteadmisi ELi õigusest. Sel põhjusel on ette nähtud, et liikmesriigid
võivad paluda läbirääkimiste ajaks komisjoni abi. Seega võimaldab uus
instrument komisjonil liikmesriike tõhusalt toetada.

2.
VÕIMALIKUD POLIITIKIAVALIKUD JA KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA

Ettepaneku vähese
majandusliku ja sotsiaalse mõju tõttu ei pidanud komisjon vajalikuks ettepaneku
mõju ametlikku hindamist. Siiski hindas ta kirjeldatud poliitikaeesmärke
arvesse võttes mitut võimalust Euroopa Ülemkogu järelduste nõuetekohaseks
järgimiseks. ELi energiapoliitika välismõõtme üle toimus avalik
arutelu 2010. aasta 21. detsembrist 2011. aasta
7. märtsini. Arutelu käigus esitati küsimusi selle kohta, kas
liikmesriikide ja komisjoni vahel on vaja kooskõlastada valitsustevaheliste
kokkulepetega seotud tegevust, et tagada varustuskindlus ning ELi energia
siseturu nõuetekohane korraldus ja toimimine. Laekus üle 90 vastuse. Neis
rõhutati ELi tähtsust usaldusväärse õigusliku ja institutsioonilise raamistiku
edendamisel, et luua vastastikku kasulikud suhted tema peamiste energiatarnija-
ja -transiidiriikidega. Lisaks toimus Brüsselis 6. aprillil 2011
kohtumine energiaekspertidega.
Praeguse olukorra jätkamine
Praegu puudub komisjonil teave enamiku
liikmesriikide ja kolmandate riikide valitsuste vaheliste kokkulepete kohta,
kuna liikmesriigid ei ole kohustatud komisjoni neist põhjalikult teavitama[5]. Komisjoni väga ligikaudse
hinnangu põhjal eksisteerib praegu liikmesriikide ja kolmandate riikide
valitsuste vahel umbes 30 nafta- ja 60 gaasilepet[6]. Tõenäoliselt on need seotud
kolmandatest riikidest ELi imporditava nafta või gaasi kogustega või
tingimustega, mille alusel neid koguseid püsiinfrastruktuuri kaudu tarnitakse.
Hinnanguliselt on liikmesriikide ja kolmandate riikide valitsuste vaheliste
elektrilepete arv väiksem. Üks selline on Valgevene, Venemaa, Eesti, Leedu ja
Läti vaheline elektriringi käsitlev leping (nn BRELL RINGi leping)
Läänemeremaades asuvate elektrivõrkude haldamise ja kasutamise kohta.
Tõenäoliselt on sarnased kokkulepped sõlmitud ka Balkani riikidega, kus
kolmandate riikide elektrivõrgud on sünkroonselt ühendatud ELi
liikmesriikidega. Ei ole võimalik täpselt hinnata, kui korrapäraselt selliseid
valitsustevahelisi kokkuleppeid muudetakse või kui palju uusi leppeid sõlmitakse.
Ka puudub liikmesriikides mehhanism 27 liikmesriigis selles valdkonnas
toimuvaga kursis olemiseks. Mõningad läbipaistvusnõuded on juba vastu võetud,[7] kuid need on seotud vaid
gaasisektoriga (olemasolevad valitsustevahelised kokkulepped ja uute sõlmimine)
ning komisjoni ja liikmesriikide vahelise teabevahetusega (käsitletud ei ole
liikmesriikide vahelist teabevahetust) ning juba ainuüksi seetõttu ei ole need
piisavad Euroopa Ülemkogu järelduste järgimiseks. Praeguse
olukorra jätkamine ei ole seetõttu rahuldav lahendus ning komisjon peab
vajalikuks soovitada uue üksikasjalikuma ja terviklikuma teabevahetusmehhanismi
loomist.
Õigusakt või vabatahtlikud meetmed
Üksnes selged kohustused seoses liikmesriikide
ning liikmesriikide ja komisjoni vahelise valitsustevahelisi kokkuleppeid
käsitleva teabevahetusega suudavad tagada läbipaistvuse, mis on vajalik
tegevuse kooskõlastamiseks ELi tasandil. Kuigi kavandatud
mehhanism sisaldab mittesiduvate õigusnormide elemente, nt standardsätete ühine
väljatöötamine, ei ole ainult vabatahtlike meetmete abil seni suudetud luua
sellist teabevahetust, mille kaudu saaks tagada, et liikmesriikide ja
kolmandate riikide vahel sõlmitavad kokkulepped oleksid seaduslikud ega
ohustaks ELi energia siseturu nõuetekohast korraldust ja toimimist. Seepärast
saab kirjeldatud poliitikaeesmärke saavutada vaid kohustuslikku teabevahetust
käsitleva õigusaktiga, milleks sobiks kõige paremini otsus[8].
Reguleerimisala
Euroopa Ülemkogu järelduste täpseks
järgimiseks paneb komisjon ette, et otsus hõlmaks kõiki olemasolevaid,
ajutiselt kohaldatavaid ja uusi valitsustevahelisi kokkuleppeid, mis mõjutavad
tõenäoliselt energia siseturu korraldust või toimimist või ELi energiavarustuse
kindlust, kuna need kaks küsimust on omavahel lahutamatult seotud. Eriti tähtis
on, et otsus hõlmaks kõiki valitsustevahelisi kokkuleppeid, mis mõjutavad
gaasiga, naftaga või elektriga varustamist püsiinfrastruktuuri (torujuhtmed ja
võrgud) kaudu või ELi imporditava energia üldkogust.
Teabevahetuse sobiv ajastus
Teiste liikmesriikide ja komisjoni varane
teavitamine tulevastest valitsustevahelistest kokkulepetest on äärmiselt
tähtis. Vajalik on ka täielik informeeritus juba jõus olevate
valitsustevaheliste kokkulepete sisust. Seepärast on vaja, et
liikmesriigid teatavad komisjonile oma kavatsusest läbirääkimisi alustada ja
edastavad seejärel asjaomase valitsustevahelise kokkuleppe ratifitseeritud
versiooni. Komisjoni oluline ülesanne peaks olema selle teabe
viivitamatu edastamine teistele liikmesriikidele, võttes arvesse liikmesriikide
konfidentsiaalsustaotlusi.
Kui teabevahetus ei toimu juba läbirääkimiste
ajal, on raske mõjutada tulevaste valitsustevaheliste kokkulepete koostamist
nii, et tagatud oleks nende kooskõla ELi energiaalaste õigusaktidega ja ELi
energiavarustuse kindlust käsitleva poliitikaga. Pealegi jääks
kasutamata võimalus luua vajalik õiguskindlus seoses valitsustevaheliste
lepingute staatuse ja kehtivusega suurte energiaprojektide ja vastava
rahastamise osas. See mõjuks kahjulikult ELi investeeringutele ja
vähendaks seega ELi energiavarustuse kindlust.
Praegune järelkontrollimehhanism
rikkumismenetluste kujul ei ole selle probleemi kõige tõhusam lahendus[9]. Seda põhjusel, et pärast
valitsustevaheliste kokkulepete allkirjastamist ja eriti pärast nende
ratifitseerimist ei saa liikmesriigid neid ühepoolselt muuta, kui avastatakse
teatavate sätete vastuolu siseturu eeskirjadega, vaid nad peavad nende lepete
üle asjaomaste kolmandate riikidega uued läbirääkimised pidama. Seepärast on
väga oluline, et läbirääkimiste ajal toimub pidev suhtlemine ja teabevahetus
ning enne valitsustevahelise kokkuleppe allkirjastamist on võimalik asjaomase
liikmesriigi või komisjoni taotlusel kontrollida selle vastavust ELi õigusele.
Samuti paneb komisjon ette, et liikmesriigid võivad läbirääkimiste ajal
paluda komisjoni talituste abi. Kõnealuste
teabevahetusmehhanismide kaudu saadud kogemuste najal peaks olema võimalik
ühiselt välja töötada vabatahtlikud standardsätted, mida liikmesriigid saavad
kasutada edaspidistes valitsustevahelistes kokkulepetes. Selliste standardsätete
kasutus aitaks vältida valitsustevaheliste kokkulepete vastuolu ELi õigusega.
Kohustuslik eelkontroll või paindlikum
vastavuskontroll
Kõiki asjakohaseid valitsustevahelisi
kokkuleppeid hõlmavat üldist kohustuslikku eelkontrollimehhanismi ei ole kavas
luua, kuna see koormaks liialt liikmesriike ja pikendaks kõigi tulevaste
valitsustevaheliste kokkulepete sõlmimist vähemalt mitme kuu võrra.
Selle asemel piisab komisjoni arvates sellise
paindlikuma vastavuskontrolli mehhanismi loomisest, mille kaudu ta hindab omal
algatusel või valitsustevahelise kokkuleppe sõlmimiseks läbirääkimisi pidava
liikmesriigi taotlusel enne asjaomase leppe allkirjastamist selle vastavust ELi
õigusele. Kui asjaomase liikmesriigi taotlusel või komisjoni
algatusel on vastavuskontroll tehtud ja komisjon ei ole nelja kuu jooksul
selgesõnalist arvamust esitanud, siis otsustatakse läbirääkimistel asjatu
viivituse vältimiseks, et komisjon ei ole vastuväiteid esitanud.
Kavandatud mehhanismi kaudu suudaks EL tänu
oma läbirääkimispositsiooni kooskõlastatud ja seega tõhusale kasutusele
tunduvalt paremini tagada energia siseturu nõuetekohase korralduse ja
toimimise, energiavarustuse kindluse ning suurte energiaprojektide elluviimise.
Seepärast kaalub ettepaneku soodne mõju üles läbipaistvuskohustustega
kaasneva vähese lisakoormuse liikmesriikidele, kes peavad kolmandate riikidega
läbirääkimisi valitsustevaheliste kokkulepete sõlmimiseks.

3.
ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

Ettepaneku eesmärk on luua Euroopa Ülemkogu
4. veebruari 2011. aasta järelduste põhjal liikmesriikide ja komisjoni
vahelise valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva teabevahetuse üksikasjalikku
korda sisaldav mehhanism, et hõlbustada ELi tasandil tegevuse kooskõlastamist
varustuskindluse tagamiseks, ELi energia siseturu nõuetekohase korralduse ja
toimimise kindlustamiseks ning õiguskindluse loomiseks investeerimisotsuste
tegemisel.
Liikmesriikidel on üksi raske neid
poliitikaeesmärke saavutada. Neil puudub praegu piisav teave, et hinnata nende
sõlmitud valitsustevaheliste kokkulepete üldmõju ELi varustuskindlusele.
Liikmesriikide endi hinnangud sellele, kuivõrd nõuetekohaselt nad rakendavad
ELi energiaeeskirju seoses kõnealuste lepetega, ei anna investoritele piisavat
õiguskindlust. ELi tasandil kooskõlastamine on seevastu kasulik kõigi
kirjeldatud eesmärkide saavutamiseks. Kavandatud teabevahetusmehhanism tugevdab
liikmesriikide läbirääkimispositsiooni võrreldes kolmandate riikidega ning
kindlustab seega ELi eeskirjade ja poliitikameetmete nõuetekohase rakendamise.
Mehhanism võimaldab üksikute liikmesriikide asemel käsitleda ELi varustuskindlust
ühiselt. Peale selle annab ühiselt välja töötatud standardsätete
kasutus ja kavandatud vastavuskontroll investoritele suuremat õiguskindlust, et
asjaomane valitsustevaheline kokkulepe on tõenäoliselt kooskõlas ELi õigusnormidega.
Seepärast on ettepanek subsidiaarsuse põhimõtte seisukohast õigustatud.
Ettepanek vastab ka proportsionaalsuse põhimõttele, sest kaalutud
vabatahtlikud alternatiivid ei taga piisavat teabevahetust poliitikaeesmärkide
saavutamiseks.
Valitsustevahelised kokkulepped on kõik
liikmesriikide ja kolmandate riikide vahelised õiguslikult siduvad kokkulepped,
mis mõjutavad tõenäoliselt energia siseturu korraldust või toimimist või ELi
energiavarustuse kindlust.
Topelttöö vältimiseks ei hõlma ettepanek
valitsustevahelisi kokkuleppeid, millest komisjonile teatamise kohustus on juba
sätestatud muudes ELi õigusaktides, välja arvatud sellised valitsustevahelised
kokkulepped, mis tuleb esitada komisjonile gaasivarustuskindluse määruse kohaselt[10]. Samuti paneb komisjon ette,
et uus mehhanism ei peaks hõlmama ettevõtjate vahelisi kokkuleppeid, välja
arvatud kaubanduslepped, millele on asjaomases valitsustevahelises kokkuleppes
selgesõnaliselt osutatud.
Liikmesriigid saadavad kõik nende ja
kolmandate riikide vahelised olemasolevad ja ajutiselt kohaldatavad
valitsustevahelised kokkulepped komisjonile hiljemalt kolm kuud pärast käesoleva
ettepaneku kohase otsuse jõustumist. Samuti teatavad nad
komisjonile niipea kui võimalik oma kavatsusest alustada läbirääkimisi uute
valitsustevaheliste kokkulepete sõlmimiseks või olemasolevate lepete
muutmiseks. Nad hoiavad komisjoni korrapäraselt kursis läbirääkimiste
käiguga. Taotluse korral osaleb komisjon läbirääkimistel
vaatlejana. Samuti on liikmesriikidel õigus taotleda kolmandate
riikidega peetavatel läbirääkimistel komisjoni abi.
Pärast valitsustevahelise kokkuleppe
ratifitseerimist saadavad liikmesriigid ratifitseeritud teksti komisjonile.
Saata tuleb valitsustevahelised kokkulepped tervikuna, st koos lisade,
muude neis osutatud tekstide ja muudatustega. Komisjon teeb kogu
saadud teabe liikmesriikidele kättesaadavaks andmebaasis. Komisjonile
teavet edastades võib liikmesriik märkida, kas mingit osa kokkulepetes esitatud
teabest tuleb lugeda konfidentsiaalseks.
Komisjon hõlbustab liikmesriikide tegevuse
kooskõlastamist, mis võimaldab tal vaadata läbi valitsustevaheliste kokkulepete
valdkonnas toimuv, selgitada välja ühised probleemid ja lahendused ning töötada
välja standardsätted, mida liikmesriigid saavad kasutada tulevastes valitsustevahelistes
kokkulepetes.
Lisaks on komisjonil õigus omal algatusel
hiljemalt neli nädalat pärast tema teavitamist läbirääkimiste lõpuleviimisest
või valitsustevahelise kokkuleppe üle läbirääkimisi pidanud liikmesriigi
taotlusel hinnata läbirääkimiste tulemusel koostatud kokkuleppe vastavust ELi
õigusele, et tagada kõnealuse leppe seaduslikkus. Sel
juhul peavad liikmesriigid esitama läbi räägitud valitsustevahelise kokkuleppe
komisjonile enne leppe allkirjastamist. Komisjon
annab kokkuleppele hinnangu nelja kuu jooksul. Kui
sellist vastavuskontrolli on taotletud ja komisjon ei ole nimetatud ajavahemiku
jooksul arvamust esitanud, siis otsustatakse, et komisjon ei ole vastuväiteid
esitanud.
Komisjon koostab kavandatud otsuse kohaldamise
kohta aruande neli aastat pärast otsuse jõustumist.
Kavandatud otsus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

4.
ETTEPANEKU MÕJU EELARVELE

Ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet. Ettepanekuga
kaasnevad vähesed täiendavad halduskohustused Euroopa Komisjonile ei too kaasa
lisakulusid.
2011/0238 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS
liikmesriikide ja kolmandate riikide
valitsuste vahelisi energiakokkuleppeid käsitleva teabevahetuse mehhanismi
loomise kohta
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 194,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud õigusakti eelnõu riikide
parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[11],
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[12],
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Ülemkogu palus liikmesriikidel alates
1. jaanuarist 2012 teavitada komisjoni kõigist nende uutest ja
olemasolevatest kahepoolsetest energiakokkulepetest kolmandate riikidega.
Komisjon peaks tegema selle teabe asjakohasel kujul kättesaadavaks kõikidele
teistele liikmesriikidele, võttes arvesse vajadust kaitsta tundlikku äriteavet.
(2)
ELi õiguse kohaselt peavad liikmesriigid kasutama
kõiki asjakohaseid meetmeid, et tagada aluslepingutest või ELi institutsioonide
õigusaktidest tulenevate kohustuste täitmine. Seepärast peaksid liikmesriigid
vältima liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel sõlmitud valitsustevaheliste
kokkulepete vastuolusid ELi õigusega, või sellised vastuolud kõrvaldama.
(3)
ELi energia siseturu nõuetekohaseks toimimiseks on
vaja, et kolmandatest riikidest ELi imporditud energia suhtes kehtivad
täielikult energia siseturu aluseks olevad eeskirjad. Kui energia siseturg ei
toimi nõuetekohaselt, seab see ELi energiavarustuse kindluse seisukohast
haavatavasse olukorda. Suur läbipaistvus seoses liikmesriikide ja kolmandate
riikide vaheliste energiakokkulepetega võimaldab ELil solidaarsuse eesmärgil
kooskõlastatult tegutseda, et tagada selliste lepete vastavus ELi õigusaktidele
ja kindlustada tõhus energiavarustus.
(4)
Uus teabevahetusmehhanism peaks hõlmama vaid
selliseid valitsustevahelisi kokkuleppeid, mis mõjutavad tõenäoliselt energia
siseturgu või energiavarustuse kindlust, kuna need kaks küsimust on omavahel
lahutamatult seotud. Eelkõige peaks mehhanism hõlmama kõiki valitsustevahelisi
kokkuleppeid, mis mõjutavad gaasiga, naftaga või elektriga varustamist
püsiinfrastruktuuri kaudu või kolmandatest riikidest ELi imporditava energia
kogust.
(5)
Käesoleva otsusega loodav teabevahetusmehhanism ei
peaks hõlmama valitsustevahelisi kokkuleppeid, mis tuleb tervikuna komisjonile
esitada vastavalt muudele ELi õigusaktidele, nagu [Euroopa Parlamendi ja
nõukogu [kuupäev] määrus (EL) nr …/…, millega kehtestatakse
üleminekukord liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel sõlmitud
investeeringuid käsitlevate kahepoolsete lepingute jaoks[13]].
(6)
Mainitud vabastus teatamiskohustusest ei peaks
kehtima selliste valitsustevaheliste kokkulepete suhtes, mis tuleb komisjonile
esitada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. oktoobri
2010. aasta määruse (EL) nr 994/2010 artikli 13
lõikele 6, milles käsitletakse gaasivarustuse kindluse tagamise meetmeid
ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 2004/67/EÜ[14]. Sellistest
gaasiinfrastruktuuri ja -tarnete arendamist ja kasutamist mõjutavatest
valitsustevahelistest kokkulepetest tuleks edaspidi teavitada käesolevas
otsuses sätestatud eeskirjade kohaselt. Topelttöö vältimiseks tuleks käesoleva
otsuse kohast teatamist lugeda määruses (EL) nr 994/2010 sätestatud
teatamiskohustuse täitmiseks.
(7)
Käesolev otsus ei peaks hõlmama äriüksuste vahelisi
kokkuleppeid, välja arvatud kaubanduslepped, millele on asjaomases
valitsustevahelises kokkuleppes selgesõnaliselt osutatud. Sellele vaatamata
võivad ettevõtjad, kes peavad läbirääkimisi kaubanduslepingute sõlmimiseks
kolmandate riikide ettevõtjatega, paluda komisjoni abi, et vältida lepete
võimalikku vastuolu ELi õigusega.
(8)
            Liikmesriigid peaksid komisjonile
esitama kõik olemasolevad, Viini konventsiooni[15]
artikli 25 tähenduses ajutiselt kohaldatavad ning uued valitsustevahelised
kokkulepped.
(9)
Liikmesriigid peaksid teatama komisjonile oma
kavatsusest alustada läbirääkimisi uute valitsustevaheliste kokkulepete
sõlmimiseks või olemasolevate lepete muutmiseks. Nad peaksid hoidma komisjoni
korrapäraselt kursis käimasolevate läbirääkimistega. Komisjonil peaks olema
õigus osaleda läbirääkimistel vaatlejana. Samuti võivad liikmesriigid paluda
komisjoni abi kolmandate riikidega peetavatel läbirääkimistel.
(10)
Komisjonil peaks olema õigus omal algatusel või
valitsustevahelise kokkuleppe üle läbirääkimisi pidanud liikmesriigi taotlusel
hinnata enne läbirääkimiste tulemusel koostatud kokkuleppe allkirjastamist
selle vastavust ELi õigusele.
(11)
Kõik käesoleva otsusega hõlmatud lõplikud,
ratifitseeritud kokkulepped tuleks edastada komisjonile, et kogu teave oleks
kättesaadav kõigile teistele liikmesriikidele.
(12)
Komisjon peaks tegema kogu saadud teabe kõigile
teistele liikmesriikidele elektrooniliselt kättesaadavaks. Komisjon peaks
täitma liikmesriikide taotlused käsitada teavet, eeskätt äriteavet
konfidentsiaalsena. Seevastu ei tohiks konfidentsiaalsustaotlused piirata
komisjoni juurdepääsu konfidentsiaalsele teabele, kuna komisjonil on oma hinnangu
koostamiseks vaja terviklikku teavet. Konfidentsiaalsustaotlused ei piira dokumentidele
juurdepääsu õigust, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu
30. mai 2001. aasta määruses (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse
juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele[16].
(13)
Pidev valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva
teabe vahetamine ELi tasandil peaks võimaldama välja töötada parimad tavad.
Neist parimatest tavadest lähtudes peaks komisjon soovitama standardsätted,
mida saab kasutada liikmesriikide ja kolmandate riikide valitsuste vahelistes
kokkulepetes. Selliste mittesiduvate standardsätete kasutus peaks välistama
valitsustevaheliste kokkulepete vastuolu ELi õigusega.
(14)
Suuremad vastastikused teadmised olemasolevatest ja
uutest valitsustevahelistest kokkulepetest peaksid võimaldama kooskõlastada
energiaalast tegevust nii liikmesriikide kui ka liikmesriikide ja komisjoni
vahel. Selline parem kooskõla peaks aitama liikmesriikidel täielikult ära
kasutada ELi poliitilist ja majanduslikku kaalukust.
(15)
Käesoleva otsusega loodava teabevahetusmehhanismi
kasutus ei tohiks piirata rikkumisi ja konkurentsivõimet käsitlevate ELi
eeskirjade kohaldamist,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Sisu ja reguleerimisala
1. Käesoleva otsusega luuakse mehhanism
valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva teabe vahetamiseks liikmesriikide
ning liikmesriikide ja komisjoni vahel.
2. Otsus ei hõlma valitsustevahelisi
kokkuleppeid, mis tuleb tervikuna esitada muude ELi õiguses sätestatud
teatamismenetluste kohaselt, välja arvatud määruse (EL) nr 994/2010
artikli 13 lõike 6 kohaselt komisjonile esitatavad
valitsustevahelised kokkulepped.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas otsuses kasutatakse järgmisi
mõisteid:
1) „valitsustevahelised
kokkulepped” – kõik liikmesriikide ja kolmandate riikide vahelised
õiguslikult siduvad kokkulepped, mis mõjutavad tõenäoliselt energia siseturu
korraldust või toimimist või ELi energiavarustuse kindlust;
2) „olemasolevad valitsustevahelised
kokkulepped” – valitsustevahelised kokkulepped, mis on jõustunud enne
käesoleva otsuse jõustumist.
Artikkel 3
Komisjoni ja liikmesriikide vaheline teabevahetus
1. Liikmesriigid esitavad komisjonile kõik
nende ja kolmandate riikide vahelised olemasolevad ja ajutiselt kohaldatavad
valitsustevahelised kokkulepped tervikuna, st koos lisade, muude neis
selgesõnaliselt osutatud tekstide ja muudatustega hiljemalt kolm kuud pärast
käesoleva otsuse jõustumist. Komisjon teeb saadud dokumendid kõigile teistele
liikmesriikidele elektrooniliselt kättesaadavaks. Käesoleva
otsuse kohaldamisel loetakse esitatuks olemasolevad või ajutiselt kohaldatavad
valitsustevahelised kokkulepped, mis on esitatud komisjonile käesoleva otsuse
jõustumise kuupäevaks vastavalt määrusele (EL) nr 994/2010 ja
kooskõlas käesoleva lõike nõuetega.
2. Liikmesriik, kes kavatseb alustada kolmanda
riigiga läbirääkimisi olemasoleva valitsustevahelise kokkuleppe muutmiseks või
uue valitsustevahelise kokkuleppe sõlmimiseks, teatab oma kavatsusest
kirjalikult komisjonile esimesel võimalusel enne läbirääkimiste kavandatud algust. Komisjonile esitatud teave sisaldab vastavaid
dokumente, märget sätete kohta, mille üle läbirääkimisi peetakse,
läbirääkimiste eesmärke ja muud asjakohast teavet. Olemasoleva
kokkuleppe muutmise korral märgitakse komisjonile esitatud teabes sätted, mille
üle uued läbirääkimised peetakse. Komisjon
teeb saadud teabe kõigile liikmesriikidele elektrooniliselt kättesaadavaks. Asjaomane liikmesriik hoiab komisjoni korrapäraselt
kursis käimasolevate läbirääkimistega. Komisjoni
algatusel või asjaomase riigi taotluse korral võib komisjon osaleda
läbirääkimistel vaatlejana.
3. Pärast
valitsustevahelise kokkuleppe või valitsustevahelise kokkuleppe muudatuse
ratifitseerimist esitab asjaomane liikmesriik vastava kokkuleppe või kokkuleppe
muudetud osa koos lisade ja muude leppes või muudetud osas selgesõnaliselt
osutatud dokumentidega komisjonile, kes teeb saadud dokumendid, välja arvatud
artikli 7 kohaselt märgitud konfidentsiaalsed osad, kõigile teistele
liikmesriikidele elektrooniliselt kättesaadavaks.
Artikkel 4
Komisjoni abi
Liikmesriik, kes teatab komisjonile kooskõlas
artikli 3 lõikega 2 oma kavatsusest alustada läbirääkimisi
olemasoleva valitsustevahelise kokkuleppe muutmiseks või uue valitsustevahelise
kokkuleppe sõlmimiseks, võib paluda kolmanda riigiga läbirääkimiste ajaks
komisjoni abi.
Artikkel 5
Vastavuse eelkontroll
Komisjon võib omal algatusel kuni nelja nädala
jooksul pärast tema teavitamist läbirääkimiste lõpuleviimisest või
valitsustevahelise kokkuleppe üle läbirääkimisi pidanud liikmesriigi taotlusel
hinnata enne läbirääkimiste tulemusel koostatud kokkuleppe allkirjastamist
selle vastavust ELi õigusele. Juhul kui
komisjon või asjaomane liikmesriik soovib sellist eelkontrolli, et selgitada
välja, kas läbirääkimiste tulemusel koostatud kokkulepe vastab ELi õigusele,
esitatakse läbirääkimiste tulemusel koostatud, kuid alles allkirjastamata
kokkuleppe eelnõu komisjonile hindamiseks. Asjaomane
liikmesriik ei tohi kirjutada kõnealusele kokkuleppele alla nelja kuu jooksul
pärast leppe eelnõu esitamist komisjonile. Asjaomase
liikmesriigi nõusolekul võib hindamisperioodi pikendada. Kui vastavuskontrolli on taotletud ja komisjon ei ole hindamisperioodi
jooksul arvamust esitanud, siis otsustatakse, et komisjon ei ole vastuväiteid
esitanud.
Artikkel 6
Koostöö liikmesriikidega
1. Komisjon hõlbustab liikmesriikide tegevuse
kooskõlastamist, mis võimaldab tal:
a) vaadata läbi valitsustevaheliste
kokkulepete valdkonnas toimuv,
b) selgitada välja valitsustevaheliste
kokkulepetega seotud ühised probleemid ja kaaluda nende lahendusi,
c) töötada parimate tavade põhjal välja
standardsätted, mille kasutamine tagaks tulevaste valitsustevaheliste
kokkulepete täieliku kooskõla ELi energiaalaste õigusaktidega.
Artikkel 7
Konfidentsiaalsus
Komisjonile artikli 3 kohaselt teavet
esitades võib liikmesriik märkida, kas mingit osa sellest teabest, eriti
äriteabest, tuleb lugeda konfidentsiaalseks ja kas esitatud teavet võib teiste
liikmesriikidega jagada. Komisjon käsitab märgitud osi liikmesriigi soovi
kohaselt. Konfidentsiaalsustaotlused ei piira komisjoni juurdepääsu
konfidentsiaalsele teabele.
Artikkel 8
Läbivaatamine
1. Neli aastat pärast käesoleva otsuse
jõustumist esitab komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa
Majandus- ja Sotsiaalkomiteele aruande selle kohaldamise kohta.
2. Aruandes hinnatakse eeskätt seda, kas
käesoleva otsusega on loodud piisav raamistik, et tagada valitsustevaheliste
kokkulepete täielik kooskõla ELi õigusega ning valitsustevaheliste
kokkulepetega seotud tegevuse tihe kooskõlastamine liikmesriikide vahel.
Artikkel 9
Jõustumine
Käesolev otsus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 10
Adressaadid
Käesolev otsus
on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja

[1]               Seda järeldust kinnitas energeetika nõukogu 28. veebruari
2011. aasta istungil: „Täielikum ja õigeaegne teabevahetus komisjoni ja
liikmesriikide vahel, sealhulgas liikmesriikide teave komisjonile nende poolt
kolmandate riikidega sõlmitud uute ja olemasolevate kahepoolsete
energeetikaalaste lepingute kohta.”
[2]               KOM(2011) 539 (lõplik).
[3]               Tulevikustsenaariumide kohaselt võib kolmandatest
riikidest imporditud energia osakaal ulatuda 2030. aastaks 57 %-ni.
[4]               ELT L 211, 14.8.2009.
[5]               Praegu on ainus kohustus sätestatud Euroopa Parlamendi
ja nõukogu 20. oktoobri 2010. aasta määruse (EL) nr 994/2010
(milles käsitletakse gaasivarustuse kindluse tagamise meetmeid ja millega
tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 2004/67/EÜ) ehk
gaasivarustuskindluse määruse artikli 13 lõikes 6 (ELT 295, 12.11.2010,
lk 1–22). Kõnealuse sättega kohustatakse liikmesriike teavitama komisjoni
valitsustevahelistest gaasikokkulepetest. Olemasolevatest valitsustevahelistest
kokkulepetest tuleb teatada vaid 3. detsembrini 2011.
[6]               Väheseid teadaolevaid liikmesriikide ja kolmandate
riikide valitsuste vahelisi kokkuleppeid (milles käsitletakse näiteks South
Streami gaasijuhet) arvesse võttes on selle väga tagasihoidliku hinnangu puhul
lähtutud oletusest, et mitu liikmesriiki on sõlminud sellised
valitsustevahelised kokkulepped peamiste nafta ja gaasi tarnijatega, eriti kui
nafta ja gaas tarnitakse torujuhtmete kaudu.
[7]               Vt gaasivarustuskindluse määruse artikli 13
lõige 6.
[8]               Kuigi võimalikud variandid on nii määrus kui ka otsus,
peetakse otsust sobivamaks, kuna kõnealune õigusvahend ei mõjuta otseselt
üksikisikuid, vaid on adresseeritud üksnes liikmesriikidele.
[9]               Tuleb märkida, et olemasolevatest valitsustevahelistest
kokkulepetest teatamine ei takistaks komisjoni vajaduse korral (st kui on
võimalik tõendada teatava kokkuleppe vastuolu siseturu eeskirjadega) rikkumismenetlust
alustamast.
[10]             Topelttöö on välistatud ka gaasivarustuskindluse määruse
puhul, sest käesolevas ettepanekus sätestatud üksikasjalikumate eeskirjade
kohane teatamine on ühtlasi kooskõlas ka kõnealuse määruse nõuetega.
[11]             ELT C, , lk .. .
[12]             ELT C, , lk .. .
[13]             [KOM(2010) 344 (lõplik), veel vastu võtmata.]
[14]             ELT L 295, 12.11.2010, lk 1.
[15]             Rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsioon, 1969.
[16]             EÜT L 8, 12.1.2001, lk 28.


				|

		52012PC0078

			Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS, millega muudetakse nõukogu 2. septembri 2011. aasta otsust, millega osaliselt peatatakse Euroopa Majandusühenduse ja Süüria Araabia Vabariigi vahelise koostöölepingu kohaldamine /* COM/2012/078 final - 2012/0032 (NLE) */

			   	SELETUSKIRI
(1)
Euroopa Majandusühendus ja Süüria Araabia Vabariik
sõlmisid 18. jaanuaril 1977. aastal koostöölepingu (edaspidi
„koostööleping”),[1]
et edendada igakülgset koostööd omavaheliste suhete tugevdamiseks.
(2)
2. septembril 2011. aastal otsustas
nõukogu koostöölepingu kohaldamise osaliselt peatada[2] seni, kuni Süüria ametivõimud
lõpetavad inimõiguste süstemaatilise rikkumise ning hakkavad jälle täitma
üldist rahvusvahelist õigust ja koostöölepingu aluspõhimõtteid.
(3)
Pärast seda ja võttes arvesse Süürias valitseva
olukorra edasist halvenemist, on liit otsustanud vastu võtta piiravad
lisameetmed Süüria režiimi vastu.
(4)
Seda arvestades tuleks koostöölepingu kohaldamise
osalist peatamist jätkata. Kooskõlas 2. septembril 2011. aastal
vastuvõetud põhimõttega peaks peatamine olema suunatud Süüria ametivõimudele ja
mitte Süüria elanikele ning seda tuleks vastavalt piirata. Kuna kulla,
väärismetallide ja teemantitega kauplemine on eriti kasulik Süüria režiimile
ning toetab seega nimetatud režiimi repressiivset poliitikat, tuleks kõnealust
peatamist laiendada nii, et see hõlmaks ka kõnealuste materjalidega kauplemist.
2012/0032 (NLE)
Ettepanek:
NÕUKOGU OTSUS,
millega muudetakse nõukogu 2. septembri
2011. aasta otsust, millega osaliselt peatatakse Euroopa Majandusühenduse
ja Süüria Araabia Vabariigi vahelise koostöölepingu kohaldamine
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 207 koostoimes artikli 218
lõikega 9,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Majandusühendus ja Süüria Araabia Vabariik
sõlmisid 18. jaanuaril 1977. aastal koostöölepingu (edaspidi
„koostööleping”),[3]
et edendada igakülgset koostööd omavaheliste suhete tugevdamiseks.
(2)
2. septembril 2011. aastal otsustas
nõukogu koostöölepingu kohaldamise osaliselt peatada[4] seni, kuni Süüria ametivõimud
lõpetavad inimõiguste süstemaatilise rikkumise ning hakkavad jälle täitma
üldist rahvusvahelist õigust ja koostöölepingu aluspõhimõtteid.
(3)
Pärast seda ja võttes arvesse Süürias valitseva
olukorra edasist halvenemist, on liit otsustanud vastu võtta piiravad
lisameetmed Süüria režiimi vastu.
(4)
Seda arvestades tuleks koostöölepingu kohaldamise
osalist peatamist jätkata. Kooskõlas 2. septembril 2011. aastal
vastuvõetud põhimõttega peaks peatamine olema suunatud Süüria ametivõimudele ja
mitte Süüria elanikele ning seda tuleks vastavalt piirata. Kuna kulla,
väärismetallide ja teemantitega kauplemine on eriti kasulik Süüria režiimile
ning toetab seega nimetatud režiimi repressiivset poliitikat, tuleks kõnealust
peatamist laiendada nii, et see hõlmaks ka kõnealuste materjalidega kauplemist,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Lisas loetletud meetmed lisatakse nõukogu
2. septembri 2011. aasta otsuse (millega osaliselt peatatakse Euroopa
Majandusühenduse ja Süüria Araabia Vabariigi vahelise koostöölepingu
kohaldamine) lisale.
Artikkel 2
Käesolevast otsusest teatatakse Süüria Araabia
Vabariigile.
Artikkel 3
Käesolev otsus jõustub selle Euroopa Liidu
Teatajas avaldamise päeval.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
LISA
Artiklis 1
osutatud meetmed
(1)          Allpool loetletud, liidust või
väljastpoolt liitu pärineva kulla, väärismetallide ja teemantide otsene või
kaudne müük, tarnimine, üleandmine või eksport Süüria valitsusele ning selle
avalik-õiguslikele asutustele, ettevõtetele ja ametkondadele, Süüria
Keskpangale või nende nimel või juhtimisel tegutsevatele isikutele, üksustele
või asutustele või nende omandis või kontrolli all olevatele üksustele või
asutustele;
(2)          allpool loetletud, Süüriast või
väljastpoolt Süüriat pärineva kulla, väärismetallide ja teemantide ost, import
või transportimine Süüria valitsuselt ning selle avalik-õiguslikelt asutustelt,
ettevõtetelt ja ametkondadelt, Süüria Keskpangalt ja nende nimel või juhtimisel
tegutsevatelt isikutelt, üksustelt või asutustelt või nende omandis või
kontrolli all olevatelt üksustelt või asutustelt; ning
(3)          punktides a ja b nimetatud kaupadega
seotud tehnilise abi või vahendusteenuste, rahastamise või rahalise abi otsene
või kaudne pakkumine Süüria valitsusele ning selle avalik-õiguslikele
asutustele, ettevõtetele ja ametkondadele, Süüria Keskpangale ja nende nimel
või juhtimisel tegutsevatele isikutele, üksustele või asutustele või nende
omandis või kontrolli all olevatele üksustele või asutustele.
Käesolevas lisas osutatud kuld, väärismetallid
ja teemantid on järgmised.
HS-kood         Kirjeldus
7102      Teemandid, töödeldud või
töötlemata, raamistamata ning kinnitamata.
7106      Hõbe (sh kulla või plaatinaga
pinnatud hõbe), survetöötlemata, pooltöödeldud või pulbrina.
7108      Kuld (sh plaatinaga pinnatud
kuld), survetöötlemata, pooltöödeldud või pulbrina.
7109      Kullaga plakeeritud
mitteväärismetallid ning hõbe, töötlemata või pooltöödeldud.
7110      Plaatina, survetöötlemata,
pooltöödeldud või pulbrina.
7111      Plaatinaga plakeeritud
mitteväärismetallid, hõbe või kuld, töötlemata või pooltöödeldud.
7112      Väärismetallide või
väärismetallidega plakeeritud metallide jäätmed ja jäägid; muud jäätmed ja
jäägid, mis sisaldavad väärismetalle või väärismetalliühendeid, mida
kasutatakse peamiselt väärismetallide regenereerimiseks.
7502      Survetöötlemata nikkel.
7503      Niklijäätmed ja -jäägid.
7504      Niklipulbrid ja -helbed.
8103      Tantaal ja tooted sellest, sh
jäätmed ja jäägid.
8112      Reenium, indium, germaanium.
[1]               EÜT L 269, 27.9.1978, lk 2.
[2]               ELT L 228, 3.9.2011, lk 19.
[3]               EÜT L 269, 27.9.1978, lk 2.
[4]               ELT L 228, 3.9.2011, lk 19.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,29.4.2016
            COM(2016) 233 final
            2016/0123(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega määratakse kindlaks Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) peanõukogus Euroopa Liidu nimel võetav seisukoht seoses Euroopa Liidu taotlusega pikendada Lääne-Balkani riikide ühepoolse sooduskorraga seotud WTO erandit

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

               Käesoleva ettepaneku eesmärk on määrata kindlaks Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) peanõukogus Euroopa Liidu poolt võetav seisukoht Euroopa Liidu poolt Lääne-Balkani riikidele antavate ühepoolsete kaubandussoodustustega seotud WTO erandi pikendamise kohta kuni 31. detsembrini 2021.

               See on kolmas kord, kui WTO erandit pikendab.

               8. detsembril 2000 otsustas WTO peanõukogu teha Euroopa Liidule erandi GATT 1994 I artikli lõike 1 kohastest kohustustest, et Euroopa Liidul oleks võimalik rakendada soodustatud riikide sooduskohtlemist kuni 31. detsembrini 2006
                  1
               . 28. juulil 2006 pikendati Euroopa Liidu erandit kuni 31. detsembrini 2011
                  2
               . 5. detsembril 2011 pikendati Euroopa Liidu erandit kuni 31. detsembrini 2016
                  3
               .

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate sätetega

               Euroopa Liit kohaldas Lääne-Balkani riikide suhtes soodustariife nõukogu 18. septembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 2007/2000 alusel, millega kehtestatakse tollimaksuvaba või sooduskohtlemine Lääne-Balkani riikidest (Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, endine Jugoslaavia Makedoonia vabariik, Kosovo,
                  4
                Montenegro ja Serbia) pärit toodetele. Määrust (EÜ) nr 2007/2000 on korduvalt oluliselt muudetud ja see kodifitseeriti nõukogu määrusega (EÜ) nr 1215/2009
                  5
               . 2011. aastal tehti Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta määruse (EL) nr 1336/2011
                  6
                alusel edasisi muudatusi, mille käigus pikendati ühepoolseid kaubandussoodustusi kuni 31. detsembrini 2015. Määrusega (EL) nr 517/2013
                  7
                jäeti Horvaatia nõukogu määruse (EÜ) nr 1215/2009 reguleerimisalast välja seoses Horvaatia ühinemisega ELiga.

               Euroopa Liit võttis vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2015. aasta määruse (EL) nr 2423/2015, millega muudeti täiendavalt nõukogu määrust (EÜ) nr 1215/2009 ja pikendati Lääne-Balkani riikide ühepoolset sooduskorda kuni 31. detsembrini 2020.

               •Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtetega

               Ei kohaldata.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

               Euroopa Liidu (EL) toimimise lepingu artikli 218 lõikega 9 on ette nähtud, et kui rahvusvahelise lepingu alusel loodud organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega otsus, võtab nõukogu komisjoni või liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ettepaneku põhjal vastu otsuse, millega määratakse kindlaks asjaomases organis liidu nimel võetav seisukoht. Selle sätte alla kuulub ka erandi tegemine seoses Euroopa Liidu poolt Lääne-Balkani riikidele antavate täiendavate ühepoolsete kaubandussoodustustega, kuna otsuse võtab vastu rahvusvahelise lepingu alusel loodud organ (WTO peanõukogu või ministrite konverents) ning otsus mõjutab Euroopa Liidu õigusi ja kohustusi.

               •Subsidiaarsus (ei kuulu liidu ainupädevusse)

               Ei kohaldata.

               •Proportsionaalsus

               Ei kohaldata.

               •Vahendi valik

               Ei kohaldata.

               3.JÄRELHINDAMISTE TULEMUSED, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMINE JA MÕJUHINNANGUD

               Ei kohaldata.

               4.MÕJU EELARVELE

               Ei kohaldata.

               5.MUUD KÜSIMUSED

               Ei kohaldata.

               2016/0123 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega määratakse kindlaks Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) peanõukogus Euroopa Liidu nimel võetav seisukoht seoses Euroopa Liidu taotlusega pikendada Lääne-Balkani riikide ühepoolse sooduskorraga seotud WTO erandit

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 207 lõike 4 esimest lõiku koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Maailma Kaubandusorganisatsiooni asutamislepingu (Marrakechi leping; edaspidi „WTO leping”) IX artikli lõigetes 3 ja 4 on sätestatud kord erandite tegemiseks WTO lepingu või mitmepoolsete kaubanduslepingutega kehtestatud kohustustest.

               (2)Nõukogu 18. septembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 2007/2000, millega kehtestatakse tollimaksuvaba või sooduskohtlemine Lääne-Balkani riikidest (Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, endine Jugoslaavia Makedoonia vabariik, Kosovo,
                  8
               * Montenegro ja Serbia) pärit toodetele, on korduvalt oluliselt muudetud ja see kodifitseeriti nõukogu määrusega (EÜ) nr 1215/2009
                  9
               . Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta määrusega (EL) nr 1336/2011
                  10
                pikendati ühepoolseid kaubandussoodustusi kuni 31. detsembrini 2015. Määrusega (EL) nr 517/2013
                  11
                jäeti Horvaatia nõukogu määruse (EÜ) nr 1215/2009 reguleerimisalast välja seoses Horvaatia ühinemisega Euroopa Liiduga. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2015. aasta määrusega (EL) nr 2423/2015 pikendati ühepoolseid kaubandussoodustusi kuni 31. detsembrini 2020. Nõukogu määruse (EÜ) nr 1215/2009 viimati muudetud versiooniga sätestatakse Lääne-Balkani riikidest ja territooriumidelt pärit toodetele vaba juurdepääs liidu turule, välja arvatud teatavad põllumajandustooted, mille suhtes kehtivad piiratud soodustused tollimaksuvabade tariifikvootide kujul.

               (3)Juhul, kui puudub vabastus GATT 1994 I artikli lõike 1 ja GATT 1994 XIII artikli kohastest Euroopa Liidu kohustustest, tuleks ühepoolse sooduskorraga ette nähtud sooduskohtlemist laiendada kõigile teistele Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) liikmetele.

               (4)Euroopa Liidu huvides on taotleda Euroopa Liidu poolt Lääne-Balkani riikidele antavate ühepoolsete kaubandussoodustustega seotud WTO erandi pikendamist vastavalt WTO lepingu IX artikli lõikele 3.

               (5)Euroopa Liidul tuleb esitada WTOle vastav taotlus.

               (6)Seetõttu on asjakohane töötada kõnealuse taotluse suhtes välja seisukoht, mis Euroopa Liidul tuleb võtta WTO peanõukogus,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liidu nimel võetav seisukoht Maailma Kaubandusorganisatsiooni peanõukogus on, et taotletakse Euroopa Liidu poolt Lääne-Balkani riikidele antavate ühepoolsete kaubandussoodustustega seotud WTO erandi pikendamist kuni 31. detsembrini 2021 ja toetatakse kõnealuse taotluse vastuvõtmist.

               Selle seisukoha esitab komisjon.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise kuupäeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  WT/L/380.

                     (2)
                  WT/L/654.

                     (3)
                  WT/L/836.

                     (4)
                  ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1244/99 alusel.

                     (5)
                  ELT L 328, 15.12.2009, lk 1.

                     (6)
                  ELT L 347, 30.12.2011, lk 1.

                     (7)
                  ELT L 158, 10.6.2013, lk 1.

                     (8)
                  *See nimetus ei piira Kosovo staatust käsitlevaid seisukohti ning on kooskõlas ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 1244/1999 ja Rahvusvahelise Kohtu arvamusega Kosovo iseseisvusdeklaratsiooni kohta.

                     (9)
                  ELT L 328, 15.12.2009, lk 1.

                     (10)
                  ELT L 347, 30.12.2011, lk 1.

                     (11)
                  ELT L 158, 10.6.2013, lk 1.