				|

		52014PC0043

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS ELi krediidiasutuste vastupanuvõimet parandavate struktuurimeetmete kohta /* COM/2014/043 final - 2014/0020 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Euroopa Liit (edaspidi „liit”) ja selle
liikmesriigid on alates finantskriisi algusest tegelenud finantsvaldkonna
reguleerimise ja finantsjärelevalve põhjaliku läbivaatamisega.
Liit on käivitanud panganduses mitu reformi,
selleks et luua turvalisem, usaldusväärsem, läbipaistvam ja vastutustundlikum
finantssüsteem, mis toimib majanduse ja ühiskonna kui terviku huvides. Liidu
pangandussektor püsib siiski suur nii absoluutnäitajates (42,9 triljonit eurot)
kui ka suhtelistes näitajates (peaaegu 350 % liidu SKPst). Liidu suurimate
pankade varade maht eraldivõetuna on laias laastus võrdne nende koduriigi SKPga
või selle lähedal. Need pangad on pankrotti minemiseks ja päästmiseks endiselt
liiga suured ning solveerimiseks jätkuvalt liiga komplekssed.
Sellest lähtuvalt teatas volinik Barnier 2011.
aasta novembris kõrgetasemelise eksperdirühma loomisest. Kõnealusele
eksperdirühmale anti volitus hinnata liidu pangandussektori struktuuri
reformimise vajadust ja selle juhiks sai Soome keskpanga president Erkki
Liikanen[1].
2012. aasta oktoobris esitati aruanne, kus märgitakse, et pankade
restruktureerimine on vajalik väljakuulutatud reformide täiendamiseks, ning
soovitatakse oma arvel kauplemise ja muu suure riskiga kauplemistegevuse kohustuslikku
eraldamist muust tegevusest ja selle koondamist eraldiseisvasse
pangagrupisisesesse juriidilisse isikusse. Selline eraldamine oleks kohustuslik
üksnes nendele pankadele, kus tegevustel, mis tuleks eraldada, on panga
äritegevuses märkimisväärne osatähtsus[2].
3. juulil 2013 võttis Euroopa Parlament suure häälteenamusega vastu
algatusraporti pealkirjaga „ELi pangandussektori struktuuri reformimine”,[3] milles väljendati
heameelt selliste liidu tasandi struktuurireformimeetmete üle, millega
kavatsetakse lahendada pankrotti minemiseks liiga suurte pankadega[4] seotud probleeme.
Käesolev ettepanek on oluline osa liidu
vastusest pankrotti minemiseks liiga suurte pankade dilemmale. Selle eesmärk on
vältida liidu pangandussüsteemi juhitamatute jääkriskide realiseerumist. See
piirab pankade bilansimahu kunstlikku suurenemist, eelkõige puhtalt
spekulatiivseid tegevusi, vähendades seega riski, et maksumaksjad peavad
pankrotti minevate pankade päästmiseks sekkuma, ning kahandades igasuguse
solveerimise korral kulusid ja keerukust. See on ka oluluine täiendus
direktiivile, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute
maksevõime taastamise ja solveerimise raamistik (edaspidi „BRRD”)[5].
Struktuurireform ei ole seni olnud G20 kokku
lepitud rahvusvahelise reformikava osa. Mitu jurisdiktsiooni maailma eri paigus
on aga võtnud või teinud ettepaneku võtta meetmeid eespool nimetatud
probleemidega tegelemiseks. Viimastel aastatel on reformialgatusi teinud mitu
liikmesriiki (Saksamaa, Prantsusmaa, Ühendkuningriik ja Belgia). Ameerika
Ühendriigid võtsid hiljuti vastu nn Volckeri eeskirja, millega keelatakse
pankades oma arvel kauplemine. Lisaks on rahvusvahelised organisatsioonid
kutsunud üles pidama üleilmset arutelu pankade struktuuri ja ärimudelite üle.
Pidades silmas reformialgatuste rohkust kõnealuses kontekstis ja vältimaks
kattuvaid või kokkusobimatuid meetmeid, mis mõjutavad rahvusvahelisel tasandil
tegutsevaid panku, kutsusid G20 juhid viimasel tippkohtumisel Sankt Peterburgis
finantsstabiilsuse nõukogu üles hindama piiriülest järjepidevust ja pankade
struktuuri reformimise mõju üleilmsele finantsstabiilsusele. Käesolevas
ettepanekus võetakse tähelepanelikult teadmiseks rahvusvahelises koostöös
tehtavaid jõupingutusi ja tunnistatakse vajadust vältida õigusliku arbitraaži
võimalusi.
Käesolevale ettepanekule on lisatud sellega
otseselt seotud ettepanek tegeleda ühe teise finantskriiside levimist
soodustava teguriga – nimelt turuosaliste, sealhulgas süsteemselt oluliste
pankade seotusega, mida iseloomustavad läbipaistmatud kauplemissidemed
väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute puhul. 19. märtsil 2012. aastal
komisjoni esitatud varipanganduse rohelises raamatus[6] tunnistatakse, et
karmimate panganduseeskirjade tõttu võib oluline osa pangandustegevusest
liikuda väljapoole tavapärast pangandust varipanganduse valdkonda;
varipangandus tähendab rohelises raamatus kasutatud määratluse järgi
„krediidivahendussüsteemi, mis hõlmab tavapärase pangandussüsteemi väliseid
üksusi ja tegevusalasid”[7].
20. novembril 2012 võttis Euroopa Parlament vastu resolutsiooni varipanganduse
kohta,[8]
milles toonitati vajadust tagada finantseerimisasutuste struktuuri ja tegevuse
parem läbipaistvus ning seda, et järelevalveasutustel peavad olema andmed
sellise varipangandustegevuse taseme kohta nagu repolepingud ja väärtpaberite
laenuks andmine. 4. septembril 2013 rõhutas komisjon oma varipangandust
käsitlevas teatises,[9]
et väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute (nt repolepingud ja
väärtpaberite laenuks andmine), muude samaväärsete tehingute ja edasitagamise
läbipaistvuse suurendamine on väga oluline omavahelise seotuse, ülemäärase
finantsvõimenduse ja protsüklilisust soodustava käitumisega seotud riskide
jälgimiseks.
Käesoleva seletuskirja ülejäänud osas
piirdutakse krediidiasutuste struktuurset eraldamist käsitleva ettepaneku
tutvustamisega.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
Sidusrühmadega on mitmel korral
konsulteeritud. Kõrgetasemeline eksperdirühm kohtus oma volituste täitmise ajal
eri sidusrühmadega ja korraldas avaliku konsultatsiooni pankade, äriklientide
ning jaeklientide ja nende ühendustega[10].
2012. aasta oktoobris korraldas avaliku konsultatsiooni sidusrühmadega ka
komisjon[11].
Ka liikmesriikidega on arutletud pankade struktuuri reformimise ja liidu tasandil
koordineeritud meetme võtmise vajaduse üle.
Mõju hindamise ettevalmistamise käigus
korraldas komisjon 2013. aasta kevadel sidusrühmadega täiendava avaliku
konsultatsiooni ja kutsus pankasid üles eri liiki struktuurireformide
võimaluste mõju modelleerima[12].
Saadi 500 vastust, milles rõhutati ühelt poolt pankade ja teiselt poolt
tarbijate ja pangandussektoriväliste finantsasutuste erinevaid seisukohti. Väga
suur osa pankadest oli struktuurse eraldamise vastu, tarbijad ja
pangandussektorivälised finantsasutused olid aga valdavalt selle poolt. Teiste
rühmade seisukohad olid rohkem tasakaalus.
2013. aasta märtsis loodi talitustevaheline
pankade struktuuri reformimise juhtrühm, kuhu kuuluvad konkurentsi
peadirektoraadi (COMP), majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraadi (ECFIN),
tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi (EMPL),
ettevõtluse ja tööstuse peadirektoraadi (ENTR), õigusküsimuste peadirektoraadi
(JUST), siseturu ja teenuste peadirektoraadi (MARKT), peasekretariaadi (SG),
õigustalituse (SJ), maksunduse ja tolliliidu peadirektoraadi (TAXUD) ning
Teadusuuringute Ühiskeskuse (JRC) esindajad. Juhtrühma kohtumised toimusid sama
aasta märtsis, aprillis ja septembris ning juhtrühm toetas mõju hindamisega
seotud tööd.
Esialgne mõjuhinnang esitati komisjoni
mõjuhindamiskomiteele 2013. aasta 19. septembril ja seda arutati
mõjuhindamiskomiteega 16. oktoobril. Komisjoni mõjuhindamiskomitee esitas oma
parandusettepanekud 18. oktoobril 2013. Põhisoovitused olid järgmised: i)
täiustada probleemi kirjeldust ja lähtestsenaariumi; ii) kirjeldada ja
selgitada paremini reformimise võimalusi; iii) hinnata paremini eelistatud
reformivõimaluste mõju ja näidata selgemini nende tulemuslikkust; iv) esitada
paremini sidusrühmade seisukohti ja v) lisada sõnastik. Komisjoni talitused
esitasid täiustatud mõjuhinnangu 18. detsembril 2013 koos dokumendiga, milles
selgitatakse mõjuhindamiskomiteele seda, kuidas tema soovitusi on arvesse
võetud. 15. jaanuaril 2014 esitas mõjuhindamiskomitee positiivse arvamuse ja
soovitused edasisteks täiustusteks, paludes eelkõige paremini analüüsida
kavandatud meetmete põhjendusi, alternatiivseid reformimise võimalusi, mõju
ning sidusrühmade seisukohti seoses läbipaistvusmeetmetega, mida tutvustati
alles uuesti esitatud, lõplikus mõjuhinnangus. Mõjuhindamiskomitee soovitas
parandada veelgi ka struktuuri reformimise võimaluste tutvustamist ning
eelistatud reformivõimaluste mõju ja tulemuslikkuse hindamist. Mõjuhinnangu
lõplikus versioonis laiendati märkimisväärselt läbipaistvusega seotud
reformimeetmete analüüsi ja käsitleti põhjalikumalt mõjuhindamiskomitee kahte
muud soovitust.
Käesoleva ettepaneku üldiste kulude ja kasu
kohta võib öelda, et ettepanekuga seotud mõjuhinnangu puhul kasutati
kvalitatiivset analüüsi ja kvantitatiivset modelleerimist. Mõju hindamisel
leiti, et kaudsed toetused on märkimisväärsed ning sõltuvad panga suurusest ja
seotuse määrast. Käesolevas ettepanekus võetakse asjakohaselt arvesse Euroopa
pangandusmudelite mitmekesisusest tulenevaid selgeid eeliseid ja soovitakse
samal ajal tagada, et süsteemsete riskide vältimise ja jätkusuutliku
majanduskasvu rahastamise vaheline habras tasakaal säilib.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
3.1.        Õiguslik alus ja
subsidiaarsus
Käesoleva
määruse õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 114 lõige 1,
mis võimaldab võtta riiklike normide ühtlustamise meetmeid, mille eesmärk on
siseturu rajamine ja selle tõhus toimimine.
Ühised
eeskirjad pankade struktuuri kohta suurendavad liidus finantsstabiilsust,
lõimivad paremini finantsturge, lihtsustavad konsolideerimisgrupi nõuetekohast
solveerimist ja maksevõime taastamist, tõhustavad teenuste piiriülest pakkumist
ja tegevuskoha rajamist teistes liikmesriikides, vähendavad
konkurentsimoonutusi ja aitavad vältida õiguslikku arbitraaži.
Mõni
liikmesriik on teinud ettepaneku oma pangandussüsteemi struktuuri reformimise
meetmete võtmiseks või need vastu võtnud. Vasturääkivad riiklikud õigusaktid,
milles ei taotleta samu poliitikaeesmärke viisil, mis on kooskõlas käesolevas
määruses kavandatud mehhanismidega või nendega samaväärne, suurendavad kapitali
liikumise ja investeerimisotsuste moonutuste tõenäosust. Ilma liidu tasandi
lähenemisviisita on pangad sunnitud oma struktuuri ja tegevust kohandama
lähtuvalt riigipiiridest, mis muudaks nad veelgi komplekssemaks ja suurendaks
killustatust.
Vasturääkivad
riiklikud õigusaktid kahjustaksid ka kõikjal siseturul kohaldatavate ühtsete
eeskirjade loomisel tehtavaid jõupingutusi ning tõhusa pangandusliidu rajamist,
sest need piiraksid ühtse järelevalvemehhanismi[13] ja
tulevase ühtse solveerimismehhanismi[14]
tulemuslikkust. Lisaks muudavad sellised õigusaktid piiriüleste asutuste
juhtimise keerulisemaks ja kulukamaks.
Käesolevas määruses on kavandatud
ühtlustamine liidu tasandil, mis võib kindlustada, et liidu pangagruppe,
millest paljud tegutsevad mitmes liikmesriigis, reguleerib ühine
struktuurinõuete raamistik, ning tagada seeläbi võrdsed tingimused, vähendada
õiguslikku keerukust, aidata vältida nõuete täitmisega seotud põhjendamatuid
kulusid piiriülese tegevuse puhul, edendada liidu turu suuremat lõimumist ja
aidata kõrvaldada õigusliku arbitraaži võimalusi.
Liikmesriik, kes on varem vastu võtnud
õigusaktid, mis keelavad üksikisikute ja VKEde hoiuseid kaasavate
krediidiasutuste puhul tegevuse investeeringutega osapoolena ja kaubeldavate
varade hoidmise, võib kooskõlas siseturu toimimisse panustamise eesmärgiga
taotleda komisjonilt sellise krediidiasutuse vabastamist 3. peatüki („Teatavate
kauplemistegevuste eraldamine”) sätete täitmisest, kelle suhtes kohaldatakse
kõnealuse peatüki sätetega kooskõlas olevaid riiklikke õigusakte. See
võimaldaks liikmesriikidel, kellega seoses ollakse seisukohal, et nad on juba
rakendanud täiesti samaväärseid meetmeid, vältida olemasolevate, kehtivate
sätete kulukat kohandamist kõnealuste sätetega. Tagamaks, et riiklike
õigusaktide mõju ei sea ohtu siseturu eesmärki või toimimist, peavad riiklike
õigusaktide eesmärgid olema samad, mis käesolevas ettepanekus kehtestatud
eesmärgid, ning riiklik õigus-, järelevalve- ja jõustamiskord peab kindlustama,
et krediidiasutus täidab käesoleva ettepanekuga kooskõlas olevaid õiguslikult
siduvaid nõudeid.
Käesolevas ettepanekus võetakse
asjakohaselt arvesse kiiresti arenevaid finantsturge, finantssektori uuendusi
ning liidu õigus- ja järelevalveraamistiku arengut. Selleks et tagada
tulemuslik ja järjepidev järelevalve ning ühtsete eeskirjade väljaarendamine
panganduses, on ettepaneku kohaselt tähtis roll Euroopa Pangandusjärelevalvel
(EBA). Pädevad asutused konsulteerivad teatavate otsuste tegemisel EBAga, nagu
on ette nähtud käesolevas ettepanekus, ning EBA valmistab ette regulatiivsete
ja rakenduslike tehniliste standardite eelnõud ja esitab komisjonile aruandeid.
See on eriti oluline artiklites 9, 10, 13 ja 21 kirjeldatud olukordade korral.
3.2.        Proportsionaalsus
Kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklis 5
sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega ei või liidu meetme sisu ega vorm
minna aluslepingute eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.
Kavandatud määrusega keelatakse liidu suurtel
krediidiasutustel ja pangagruppidel tegeleda oma arvel kauplemise ja teatavate
seonduvate tegevustega.
Selliste konkreetsete eesmärkide saavutamisel
nagu solveerimise lihtsustamine ning moraaliriski, huvide konfliktide ning
kapitali ja vahendite väärpaigutamise vähendamine võib omandisuhete eraldamine
olla struktuuri reformimise vahenditest kõige tulemuslikum. Oma arvel
kauplemise keelamisest saadav võimalik kasu oleks eriti suur riskide
maandamisel ning komplekssuse, seotuse ja huvide konfliktide vähendamisel.
Pidades silmas raskusi, mis tulenevad oma arvel kauplemise ja muude sarnaste
kauplemistegevuste, eelkõige turutegemise eristamise raskusest, toetab meetme
proportsionaalsust keelatavate tegevuste kitsas määratlemine. Keelu
mittekohaldamine väikeste pankade suhtes on põhjendatud, sest selle mõju
nendele pankadele võib olla ebaproportsionaalne, juhul kui nad peaksid osast
portfellidest loobuma.
Kavandatud määruse kohaselt peab pädev asutus
teatavad muud tegevused, nimelt turutegemise, väärtpaberistamisesse
investeerimise ja selle sponsimine ning teatavate tuletisinstrumentidega
kauplemise korrapäraselt läbi vaatama. On leitud, et nende tegevuste puhul on
risk, et rikutakse keeldu ja tegeletakse oma arvel kauplemisega, suurim ning et
nendega võivad kaasneda tuumikkrediidiasutuste ja liidu finantssüsteemi
stabiilsust ohustavad riskid. Pädevale asutusele antakse õigus nõuda
eraldamist. See õigus ei ole n-ö üldine abinõu, vaid pädev asutus võib
ühtlustatud parameetritest lähtudes ise otsuse teha. Pädev asutus peab
eraldamist nõudma ainult teatud olukorras – kui riskid ületavad ühtlustatud
parameetrite abil kindlaks määratud taset. Sellist lähenemist peetakse
proportsionaalseks, sest eraldamist nõutakse ainult teatavate tingimuste korral
ning pärast seda, kui nende tegevuste mõju tuumikkrediidiasutuse
riskiprofiilile ja käitumisele on põhjalikult uuritud.
Kavandatud määrus on suunatud suurtele
krediidiasutustele ja pangagruppidele. Kuna ettepaneku põhieesmärk on tegeleda
süsteemsete jääkriskidega liidu finantssüsteemis, oleks ettepaneku meetmete
laiendamine kõigile krediidiasutustele ebaproportsionaalne ja sellega võiksid
kaasneda põhjendamatud kulud eelkõige väiksemate krediidiasutuste jaoks.
Ette nähtud struktuurimeetmeid ei rakendata
nende krediidiasutuste suhtes, kelle näitajad jäävad kavandatava määrusega ette
nähtud künnistest allapoole. Liikmesriigid või pädevad asutused võivad aga
otsustada rakendada samalaadseid meetmeid ka väiksemate krediidiasutuste
suhtes.
Kavandatud määruses austatakse põhiõigusi ja
järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga tunnustatud põhimõtteid, eelkõige
õigust isikuandmete kaitsele, ettevõtlusvabadust ning õigust omandile, tõhusale
õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele, ja seda tuleb
rakendada kooskõlas kõnealuste õiguste ja põhimõtetega.
3.3.        Ettepaneku üksikasjalik
selgitus
Selles jaotises antakse lühike ülevaade
määruse peamistest osadest.
3.3.1.     Struktuurse eraldamise
eesmärgid ja reguleerimisese
Kavandatud määruse eesmärk on liidus
finantsstabiilsuse tugevdamine suurte pankade struktuuri reformimise kaudu ja
sellega täiendatakse seega liidu tasandil juba elluviidud finantssektori
reguleerimise reforme. Artiklis 1 sätestatakse reformi aluseks olevad sihid ja
eesmärgid.
Artikliga 2 nähakse ette reguleerimisese,
milleks on pankrotti minemiseks liiga suurte pankade struktuuri muutmise
eeskirjade kehtestamine, sätestades oma arvel kauplemise keelu ja teatavate
kauplemistegevuste võimaliku eraldamise.
3.3.2.     Reguleerimisala
Artiklis 3 märgitakse, et kavandatud määrust
kohaldatakse nende pankade suhtes, kes vastavad teatavatele kriteeriumidele ja
ületavad teatavaid künniseid.
(1)
Nõudeid kohaldatakse Euroopa pankade suhtes, kes on
ülemaailmselt süsteemselt olulised.
(2)
Nõudeid kohaldatakse ka nende pankade suhtes,
kellel on kolm aastat järjest a) varade koguväärtus suurem kui 30 miljardit
eurot[15]
ning b) kaubeldavate varade ja kohustuste kogumaht suurem kui 70 miljardit
eurot või moodustab panga varade koguväärtusest 10 %.
Artiklites 22 ja 23 täpsustatakse, kuidas
kauplemistegevusi arvutada (seoses pädeva asutuse analüüsiga, mis võib tuua
kaasa tegevuste eraldamise krediidiasutusest). Kuna pankade struktuuri
reformimine keskendub pangandustegevusele, märgitakse artikli 23 lõikes 2, et
finantskonglomeraatide puhul ei tule võtta arvesse kindlustusandjaid ja
mittefinantsettevõtjaid.
Kavandatavat määrust kohaldatakse liidu
krediidiasutuste ja nende liidus tegutsevate emaettevõtjate, tütarettevõtjate
ja filiaalide (ka kolmandates riikides) suhtes. Seda kohaldatakse ka kolmandates
riikides asutatud pankade liidus tegutsevate filiaalide ja tütarettevõtjate
suhtes. Selline lai territoriaalne kohaldamisala on põhjendatud, et tagada
võrdsed võimalused ja vältida tegevuste üleviimist liidust väljapoole nõuetest
kõrvalehoidmise eesmärgil. Liidu pankade välismaal tegutsevad tütarettevõtjad
ja välismaiste pankade ELis tegutsevad filiaalid võib aga nõuete täitmisest
vabastada, kui nende suhtes kohaldatakse samaväärseid eraldamist käsitlevaid
eeskirju (artiklid 4 ja 27). Artikli 4 lõikes 2 on ette nähtud veel üks
võimalik erand: järelevalveasutustele on antud õigus vabastada eraldamise nõude
täitmisest selliste konsolideerimisgruppide välismaised tütarettevõtjad, kellel
on autonoomne geograafiline detsentraliseeritud struktuur ja kes järgivad
solveerimisel nn MPE-strateegiat (Multiple Point of Entry).
Kui eraldamise nõuet kohaldatakse terves
üleilmses konsolideerimisgrupis, olenemata geograafilisest asukohast,
kõrvaldatakse võimalus, et pangad viivad teatavad tegevused liidust väljapoole
ja hoiduvad niiviisi eraldamise nõude täitmisest kõrvale. Täiendades laia
territoriaalset ulatust kolmandaid riike hõlmava samaväärsuskorraga,
leevendatakse kolmandate riikide jurisdiktsioonide võimalikku muret seoses
eksterritoriaalsusega. Nõudes, et välismaised pangad hoiavad oma tegevused
liidus lahus, tagatakse ka võrdsed tingimused siseturul ja minimeeritakse seega
kõlvatu konkurentsi risk.
3.3.3.     Oma arvel kauplemise
keelustamine (2. peatükk)
Kavandatud määruse artikli 6 lõikes 1
sätestatakse, et krediidiasutus ja sama konsolideerimisgrupi üksused ei tohi
tegeleda oma arvel finantsinstrumentide ja kaupadega kauplemisega. Konkreetse
pangandustegevuse kohta on liidu tasandil vähe järjepidevaid andmeid, kuid
kättesaadavad andmed viitavad sellele, et oma arvel kauplemise osatähtsus
pankade bilansis on piiratud[16].
Samad andmed rõhutavad aga, et selline kauplemine oli oluline enne kriisi ja
reguleeriva sekkumiseta ei saa välistada, et oma arvel kauplemine tulevikus
uuesti suurenema ei hakka.
Oma arvel kauplemist on raske määratleda ja
turutegemisest eristada. Vastavalt artikli 5 lõikele 4, milles esitatakse oma
arvel kauplemise kitsas määratlus, keelataks ära üksuste, osakondade, talituste
või üksikute kauplejate tegevus, mis keskendub konkreetselt positsioonide
võtmisele endale kasumi teenimiseks ja ei ole kuidagi seotud klientidega või
üksuse riskide maandamisega.
Artikli 6 lõikes 2 selgitatakse, et kui
artiklite 3 ja 4 kohaselt kavandatava määruse reguleerimisalasse kuuluvatel
krediidiasutustel on rahavoogude juhtimise eesmärgil rahaturuinstrumentide
müümiseks ja ostmiseks eristruktuurid, keeld nende suhtes ei kehti. Keeld ei
puuduta ka kauplemist liidu riigivõlakirjadega (artikli 6 lõike 2 punkt a),
selleks et vältida võimalikke negatiivseid tagajärgi nendel olulistel turgudel.
See erand peegeldab erandit, mis kehtestati riigivõlakirjadega kauplemisele
seoses tegevuste hindamisega (artikli 8 lõige 2).
Kuigi oma arvel kauplemise keeld võiks
põhimõtteliselt laieneda kõikidele pankadele, tehakse ettepanek kohaldada seda
üksnes artiklis 3 osutatud pankade suhtes. Selleks et vältida pankade keelust
kõrvalehoidmist näiteks riskifondide omamise või neisse investeerimise kaudu,
sätestatakse artikli 6 lõike 1 punktis b, et pangad, kelles suhtes kohaldatakse
oma arvel kauplemise keeldu, ei tohi investeerida riskifondidesse – või oma
arvel kauplemisega tegelevatesse või riskifonde sponsivatesse üksustesse – või
omada riskifondide või kõnealuste üksuste osakuid (või nendega seotud
sertifikaate/tuletisinstrumente). Finantsvõimenduseta ja kinniste fondide –
peamiselt börsivälistesse ettevõtetesse investeerivad fondid,
riskikapitalifondid ja sotsiaalse ettevõtluse fondid – suhtes kõnealust keeldu
ei kohaldata, kuna nad toetavad reaalmajanduse rahastamist (artikli 6 lõige 3).
Need krediidiasutused, keda need keelud puudutavad, saavad
pangandus-/hoidmisteenuseid riskifondidele edasi pakkuda.
3.3.4.     Teatavate kauplemistegevuste
võimalik eraldamine (3. peatükk)
Pangad tegelevad mitmesuguste muude kauplemis-
ja investeerimispangandustegevustega, mis hõlmavad turutegemist,
riskikapitalifondidele ja börsivälistesse ettevõtetesse investeerivatele
fondidele laenude andmist, samuti riskantsesse väärtpaberistamisesse
investeerimist ja selle sponsimist, tuletisinstrumentide müüki ja nendega
kauplemist jms. Pangagruppidel lubatakse pädeva asutuse nõusoleku korral
jätkata kõnealuste muude tegevustega tegelemist, kuid pädevale asutusele jääb
kohustus kauplemistegevused läbi vaadata ja ta võib teatavate parameetrite
ületamise korral mõned tegevuste alaliigid (turutegemine, riskantne
väärtpaberistamine, komplekssed tuletisinstrumendid) eraldada (ja on teatavatel
tingimustel kohustatud seda tegema). Eesmärk on vältida riski, et pangad
hoiavad artiklis 6 sätestatud keelust kõrvale, tegeledes varjatud oma arvel
kauplemisega, ja et lubatud kauplemistegevused muutuvad liiga olulisteks või on
liiga suure finantsvõimendusega. Kavandatud määruse peamine põhimõte on see, et
hoiuseid kaasavad pangagruppide üksused saavad nende tegevustega tegeleda üksnes
seni, kuni pädev asutus ei otsusta, et nendega tuleb tegeleda eraldiseisvas
kauplemisüksuses.
3.3.4.1.  Eraldatavad tegevused
Artiklis 8 esitatakse kauplemistegevuste lai
määratlus – märgitakse, et tegemist on muude tegevustega kui näiteks
hoiusekindlustuseks sobivate hoiuste kaasamine, laenuandmine, jaemakseteenused
ja mitu muud tegevust. Artikli 8 lõikes 2 sätestatakse, et läbivaatamise
kohustus ja eraldamise õigus ei kehti liidu riigivõlakirjade puhul. See erand
on kooskõlas praeguse 0 %-lise riskikaaluga kapitalinõuete määruses ja
direktiivis[17]
(CRR ja CRD IV). Artikli 8 lõikes 3 märgitakse aga, et komisjon võib
delegeeritud õigusaktidega laiendada erandit liiduvälistele riigivõlakirjadele,
kui need vastavad teatavatele tingimustele.
3.3.4.2.  Tegevuste läbivaatamise
kohustus
Kavandatud määrusega kohustatakse pädevat
asutust vaatama kauplemistegevused läbi künniseid ületavate pankade puhul –
eelkõige kolm tegevust, mis on kas oma arvel kauplemisele eriti lähedased ja
mille puhul võib seega esineda varjatut oma arvel kauplemist (turutegemine) või
millel oli finantskriisis tähtis osa (nt riskantsesse väärtpaberistamisesse
investeerimine ja selle sponsimine ning tuletisinstrumentidega (v.a
konkreetselt mõistliku riskijuhtimise eesmärgil lubatud tuletisinstrumendid)
kauplemine). Pädevad asutused hindavad kõnealuseid tegevusi, lähtudes
teatavatest parameetritest, mida kohandatakse järelevalvealaseid andmeid
kasutades. Parameetrid näitavad suhtelist suurust, finantsvõimendust,
komplekssust, kasumlikkust, seonduvat tururiski ja seotust (artikli 9 lõige 2).
Tagamaks, et parameetreid mõõdetakse ja kohaldatakse ühtselt, tehakse artikli 9
lõikes 4 EBA-le ülesandeks komisjoni poolt vastu võetava siduva rakendusliku
tehnilise standardi väljatöötamine.
3.3.4.3.  Eraldamise õigus
Artikli 10 lõikes 1 sätestatakse, et pädev
asutus peab eraldamist nõudma juhul, kui panga kauplemistegevus (turutegemine,
riskantsesse väärtpaberistamisesse investeerimine ja selle sponsimine,
teatavate tuletisinstrumentidega kauplemine) ja seonduvad riskid ületavad
teatavaid piirmääri ja vastavad teatavatele parameetritega seotud tingimustele.
Kui pädev asutus on rahul sellega, kuidas pank tõestab, et kõnealused tegevused
ei sea ohtu liidu finantsstabiilsust, võib ta kavandatud määruse eesmärke arvesse
võttes eraldamist mitte nõuda.
Artikli 10 lõikes 2 sätestatakse, et kui pädev
asutus leiab, et teatav kauplemistegevus ohustab panga või liidu
finantsstabiilsust, võib ta kavandatud määruse eesmärke arvestades nõuda
asjaomase tegevuse eraldamist.
Pädev asutus peaks enne artiklis 10 osutatud
otsuste tegemist konsulteerima EBAga ja teavitama EBAt oma lõplikust otsusest.
Artikli 10 lõikega 5 antakse komisjonile õigus
võtta vastu delegeeritud õigusakt, milles täpsustatakse tase, mida parameetrid
ei tohi ületada, ning eraldamise tingimused, sealhulgas nende parameetrite arv,
mis peavad künnisest suuremad olema selleks, et eraldamist saaks kohaldada.
Lisaks antakse komisjonile õigus kriteeriumide loetelust lähtuvalt täpsustada,
millist liiki väärtpaberistamine ei ohusta finantsstabiilsust ja millega
tuumikkrediidiasutus võib seega tegeleda.
3.3.4.4.  Pankade riskide juhtimine
(rahavoogude juhtimine)
Artikli 11 lõikes 1 selgitatakse, et
eraldamise korral võib hoiuseid kaasav pank endiselt oma riske juhtida. Kuna
rahavoogude juhtimine võib aga tuua kaasa oma arvel kauplemise ja likviidsuse
juhtimine hõlmab teatavate spekulatiivsete positsioonide võtmist, peaks see
olema seotud teatavate kaitsemeetmetega.
3.3.4.5.  Klientidele
riskijuhtimisteenuste pakkumine
Artiklis 12 täpsustatakse, et
tuumikkrediidiasutus võib jätkuvalt müüa finants- ja pangandussektorivälistele
klientidele teatavaid riskijuhtimistooteid (st tuletisinstrumendid).
Tuletisinstrumentide müümine klientidele avab panga aga rohkematele riskidele,
mis võib muuta tema solveerimise keerulisemaks, mistõttu kohaldatakse selle
suhtes erinevas ulatuses kaitsemeetmeid ja kontrolli. Märgitakse, et kõnealuste
riskidega tegelemiseks võib tuumikkrediidiasutus müüa oma
finantssektorivälistele klientidele, kindlustusandjatele ja tööandjapensioni
kogumisasutustele keskse vastaspoolega kliirimiseks kõlblikke intressi-,
valuuta-, krediidi-, saastekvoodi- ja kaubatuletisinstrumente, kuid üksnes
selleks, et maandada intressi-, valuuta-, krediidi-, kauba- ja
saastekvoodiriske, ning juhul kui kaasnev positsioonirisk ei ületa teatavat
taset. Teatavate tuletisinstrumentide tunnustamine julgustab panku veelgi
tuletisinstrumente standardima ja on seega kooskõlas Euroopa turu
infrastruktuuri määruse poliitikaeesmärkidega[18].
3.3.4.6.  Kauplemistegevuste eraldamise
eeskirjad
Kui pädevad asutused nõuavad eespool nimetatud
tegevuste eraldamist ja need tegevused jäävad pangagrupi sisse, tuleks need
viia üle eraldiseisvasse juriidilisse isikusse (kauplemisüksus). Selle
juriidilise isiku õiguslikke, majanduslikke ning juhtimise ja tegevusega seotud
sidemeid ülejäänud konsolideerimisgrupiga tuleks tulemusliku eraldamise
tagamiseks piirata. Artikli 13 lõikes 3 sätestatakse, et eraldamise korral
tuleb konsolideerimisgrupp korraldada ümber ühtlikeks funktsionaalseteks
allkonsolideerimisgruppideks, mis koosnevad ühelt poolt
tuumikkrediidiasutustest ja teiselt poolt kauplemisüksustest. Kavandatud
määruse artikli 13 lõigetes 5–13 sätestatakse tingimused, mida kohaldatakse
selleks, et tagada õiguslike ja majanduslike aspektide ning juhtimise ja
tegevuste kindel eraldamine. Eraldamise järel peaks nimetatud artiklites
kirjeldatud usaldatavusnõudeid kohaldama allkonsolideerimisgruppide suhtes
individuaalselt või allkonsolideeritud alusel.
Artikli 13 lõikes 11 sätestatakse
kapitalinõuete määruse erandid, mis on seotud teatavatest nõuetest loobumisega
eesmärgiga tagada, et usaldatavusnõudeid (omavahendid, likviidsus ja
avalikustamine) kohaldatakse allkonsolideerimisgruppide suhtes
allkonsolideeritud alusel. Konsolideerimisgrupid, keda loetakse vastastikusteks
seltsideks, ühistuteks, hoiuasutusteks või muudeks samalaadseteks asutusteks,
tegelevad riskantse kauplemistegevusega ning seetõttu kohaldatakse käesoleva
määruse nõudeid ka nende suhtes. Nendel asutustel on aga väga eriline omandi-
ja majandusstruktuur ning oluline roll kohaliku ja piirkondliku majanduse
rahastamisel. Eraldamisega seotud teatavate nõuete kehtestamise tõttu võib olla
vaja kõnealuste üksuste struktuuri põhjalikult muuta. Kui üksused peaksid oma
identiteeti täielikult muutma, võib see olla kasuga võrreldes
ebaproportsionaalne. Seega, kui pädev asutus leiab, et kauplemisüksuse
kapitaliinstrumentide või hääleõiguste hoidmine on konsolideerimisgrupi
toimimiseks hädavajalik ja et asjaomaste riskide asjakohaseks maandamiseks on
võetud piisavaid meetmeid, võib ta otsustada, et tuumikkrediidiasutus, kes
täidab määruse (EL) nr 575/2013 artikli 49 lõike 3 punktide a või b nõudeid,
võib selliseid kapitaliinstrumente või hääleõigusi hoida.
Tuumikkrediidiasutuse ja kauplemisüksuse
majandusliku eraldamise oluline osa on ka riskide kontsentreerumise piirangud.
Vastavad eeskirjad sätestatakse artiklites 14–17. Need eeskirjad käsitlevad
suurte grupisiseste ja -väliste, üksikute ja koondunud riskide piirmääri.
3.3.4.7.  Eraldamise kava
Enne tegevuste reaalset eraldamist peavad
asjaomased pangad esitama pädevatele asutustele eraldamiskava. Artikliga 18
nähakse ette, et pädev asutus peaks kava heaks kiitma ja et ta võib vajaduse
korral nõuda kava muutmist või koostada ise eraldamiskava, kui asjaomane pank
ei ole meetmeid võtnud.
3.3.4.8.  Pädevate asutuste ja
solveerimisasutuste vaheline koostöö
BRRDga on ette nähtud, et solveerimisasutused
võivad solveerimise kavandamise käigus nõuda, et pangad muudaksid oma
struktuuri (nt õiguslikku või organisatsioonilist struktuuri), juhul kui
solveerimisasutus usub, et see on tulemusliku solveerimise takistuste
kõrvaldamiseks vajalik. Kuigi kavandatud määrusega täidetakse laiemaid eesmärke
kui ainult solveerimine, on vajalik tagada, et asjaomased ametiasutused teevad
omavahel koostööd. Artiklis 19 märgitakse sellega seoses, et kui pädev asutus
otsustab eraldamist nõuda, peab ta teavitama sellest solveerimisasutusi
(artikli 19 lõige 1) ja võtma arvesse kõiki solveeritavuse hindamisi, mille
teostamine on solveerimisasutustel pooleli või mille nad on juba varem
teostanud vastavalt BRRD artiklitele 13 ja 13a. Solveerimisasutus peab
solveeritavuse hindamisel võtma arvesse aga pädeva asutuse eraldamisotsust
käsitlevat teadet.
3.3.4.9.  Kauplemisüksusele keelatud
tegevused
Artiklis 20 sätestatakse, et kauplemisüksus ei
või teatavate tegevustega tegeleda. Nende tegevuste hulka kuuluvad hoiuste
tagamise skeemide raames kaitstavate hoiuste kaasamine ja jaemakseteenuste
pakkumine, mis on määratletud makseteenuste direktiivis[19].
3.3.4.10.           Erand
Kuigi kavandatud määruses kehtestatakse
siseturul pankade struktuuri reformimise sihtide, eesmärkide ja vahendite
ühtsed eeskirjad, nähakse artikliga 21 ette võimalus teha 3. peatükis
sätestatud eraldamise nõuetest erand selliste krediidiasutuste suhtes, kelle
suhtes kohaldatakse riiklikke õigusakte, mille toime on määruse 3. peatüki
toimega samaväärne. Komisjon teeb erandi asjaomase liikmesriigi taotlusel
pärast seda, kui liikmesriik on saanud positiivse arvamuse sellelt pädevalt
asutuselt, kes vastutab erandi taotlusega hõlmatud pankade järelevalve eest.
Selleks et erandit oleks võimalik teha, peavad riiklikud esmased õigusaktid
olema vastu võetud enne 2014. aasta 29. jaanuari ja vastama artikli 21 lõikes 1
sätestatud kriteeriumidele. See tähendab, et riiklike õigusaktide eesmärk,
reguleerimisala ning hoiuseid kaasava üksuse õiguslikku, majanduslikku ja
juhtimisega seotud eraldamist käsitlevad sätted peavad olemas kavandatud
määruses sätestatuga sarnased.
3.3.5.     Nõuete järgimine: üksused ja
pädevad asutused (5. peatükk)
Suurem osa artikliga 3 hõlmatud pankadest
tegutseb mitmes riigis nii filiaalide kui ka tütarettevõtjate kaudu. Nende üle
teevad järelevalvet mitu erinevat asutust nii koduriigis (emaettevõtja ja
tütarettevõtjad eri liikmesriikides) kui ka asukohariigis (filiaalid). Selleks
et tagada tulemuslik ja tõhus struktuurireformi elluviimine
konsolideerimisgrupi tasandil, antakse artikliga 26 struktuurse eraldamise
kohta lõpliku otsuse tegemise õigus konsolideerimisgrupi eest vastutavale
juhtivale järelevalveasutusele. Selline lähenemisviis valiti ka mõnes riiklikus
reformiettepanekus. Juhtiv järelevalveasutus peaks enne mis tahes otsuse
tegemist konsulteerima konsolideerimisgrupi oluliste tütarettevõtjate asukohariigi
järelevalveasutusega.
3.3.6.     Suhted kolmandate riikidega (6.
peatükk)
Artiklis 27 nähakse ette
selliste delegeeritud õigusaktide vastuvõtmine, millega tunnustatakse teatavate
tingimuste täitmise korral kolmandate riikide struktuurireformide samaväärsust.
3.3.7.     Halduskaristused ja -meetmed (7.
peatükk)
7. peatükk kajastab
finantsteenuste sektori praegust karistuste ja meetmetega seotud horisontaalset
poliitikat. Selles määratakse kindlaks ühine lähenemisviis kavandatava määruse
põhilistele rikkumistele ja sätestatakse halduskaristused ja -meetmed, mida
pädevad asutused peaksid saama põhiliste rikkumiste korral rakendada.
3.3.8.     Aruandlus ja läbivaatamine (8.
peatükk)
Käesoleva ettepaneku vastuvõtmine tooks kaasa
esimese struktuurse eraldamise eeskirjade kogumi, mida kohaldataks liidu
tasandil pankade suhtes. Seetõttu on oluline hinnata, kas eespool kirjeldatud
eeskirjad on osutunud tulemuslikuks ja tõhusaks struktuurireformi sihtide ja
eesmärkide saavutamise viisiks. Viimases peatükis antakse sellel põhjusel
ülevaade mitmest valdkonnast, mille raamistiku kavatseb komisjon läbi vaadata
nii üldisest kui ka kitsamast vaatenurgast (artikkel 34). Läbivaatamistel
keskendutakse näiteks piirmäärade kohaldamisele, artiklis 6 ette nähtud keelu
kohaldamisele ja tulemuslikkusele, läbivaadatavate tegevuste ulatusele ning
parameetrite sobivusele ja kohaldamisele.
3.3.9.     Ajakava
Järgnevalt on esitatud käesoleva ettepaneku
põhisätete vastuvõtmise ja rakendamisega seotud peamised kuupäevad, eeldusel et
Euroopa Parlament ja nõukogu võtavad määruse lõpliku teksti vastu hiljemalt 2015.
aasta juunis:
·
komisjon võtab põhisätete rakendamiseks vajalikud
delegeeritud õigusaktid vastu hiljemalt 1. jaanuaril 2016;
·
määrusega hõlmatud ja nõuete täitmisest vabastatud
pankade loetelu avaldatakse 1. juulil 2016 ja seejärel kord aastas;
·
oma arvel kauplemise keeld jõustub 1. jaanuaril 2017;
·
kauplemistegevuste eraldamist krediidiasutustest
käsitlevad sätted jõustuvad 1. juulil 2018.
4.           Mõju eelarvele
Ettepaneku finantsmõju ja mõju eelarvele on
esitatud ettepanekule lisatud finantsselgituses.
2014/0020 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS
ELi krediidiasutuste vastupanuvõimet
parandavate struktuurimeetmete kohta
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 114,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[20],
võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust[21],
pärast konsulteerimist Euroopa
andmekaitseinspektoriga[22],
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Liidu finantssüsteemi kuulub
rohkem kui 8000 erineva suurusega, organisatsioonistruktuuriga ja ärimudeliga
panka, millest vähesed tegutsevad kõiki tegevusi hõlmavate suurte
pangagruppidena. Kõnealused grupid koosnevad komplekssest juriidiliste isikute
ja grupisiseste suhete võrgustikust. Nad on omavahel väga tihedalt seotud
pankadevahelise laenuvõtmise ja -andmise ning tuletisinstrumentide turgude
kaudu. Kõnealuste suurte pankade võimaliku maksejõuetuse mõju võib olla väga
laialdane ja oluline.
(2)       Finantskriis on toonud esile
liidu pankade omavahelise seotuse ja sellest tuleneva ohu finantssüsteemile.
Selle tulemusel on solveerimine olnud seni keeruline, hõlmanud maksevõimetute
üksuste asemel pangagruppe tervikuna ja tuginenud märkimisväärselt avaliku
sektori toetusele.
(3)       Alates finantskriisi algusest
on liit ja liikmesriigid tegelenud pankade reguleerimise ja järelevalve
põhjaliku läbivaatamisega, sealhulgas astunud esimesi samme pangandusliidu
loomise suunas. Võttes arvesse finantskriisi ulatust ja vajadust tagada kõikide
pankade solveeritavus, oli vaja hinnata, kas kõige suuremate ja komplekssemate
pankade maksejõuetuse tõenäosuse ja mõju vähendamiseks tuleb võtta täiendavaid
meetmeid. Selleks loodi kõrgetasemeline eksperdirühm, mille juhiks sai Erkki
Liikanen. Kõrgetasemeline eksperdirühm soovitas muuta kõige suurematele ja
komplekssematele pankadele kohustuslikuks oma arvel kauplemise ja muu suure
riskiga kauplemistegevuse eraldamise ning nende tegevuste koondamise
eraldiseisvasse pangagrupisisesesse juriidilisse isikusse.
(4)       Käimasolevad pangandussektori
regulatiivsed reformid aitavad märkimisväärselt suurendada nii üksikute pankade
kui ka kogu pangandussektori vastupanuvõimet. Piiratud hulk suurimaid ja
komplekssemaid liidu pangagruppe on jätkuvalt siiski pankrotti minemiseks ja
päästmiseks liiga suured ning juhtimiseks, järelevalve teostamiseks ja
solveerimiseks liiga komplekssed. Seepärast on struktuurireform oluline
täiendus muudele regulatiivsetele algatustele ja meetmetele, kuna see aitab
otseselt piirata grupisisest keerukust, grupisiseseid toetusi ja ülemääraste
riskide võtmise stiimuleid. Mitmed liikmesriigid on võtnud või kavatsevad võtta
meetmeid struktuurireformi läbiviimiseks oma pangandussüsteemis.
(5)       Euroopa Parlament kutsus 3.
juulil 2013 komisjoni üles töötama välja põhimõtetel põhinevat lähenemisviisi
Euroopa pangandussektori struktuurireformiks.
(6)       Käesoleva määruse õiguslik
alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 114 lõige 1, mis võimaldab
võtta riiklike normide ühtlustamise meetmeid, mille eesmärk on siseturu
rajamine ja selle tõhus toimimine.
(7)       Ebaühtsed riiklikud
õigusaktid, mis ei järgi samu poliitikaeesmärke viisil, mis on kooskõlas ja
samaväärne käesolevas määruses kavandatud mehhanismidega, võivad negatiivselt
mõjutada turuosaliste otsuseid kapitali liikumise kohta, kuna erinevad ja
ebaühtsed eeskirjad ja tavad võivad märkimisväärselt suurendada piiriüleselt
tegutsevate krediidiasutuste tegevuskulusid ning seeläbi tuua kaasa ressursside
ja kapitali ebatõhusama paigutamise võrreldes olukorraga, kus kapitali
liikumise suhtes kohaldatakse sarnaseid ja ühtseid eeskirju. Samal põhjusel
mõjutaksid erinevad ja ebaühtsed eeskirjad ka turuosaliste otsuseid seoses
sellega, kus ja kuidas piiriüleseid finantsteenuseid pakkuda. Erinevad ja
ebaühtsed eeskirjad võivad ka tahtmatult soodustada geograafilist arbitraaži.
Kapitali liikumine ja piiriüleste teenuste osutamine on liidu siseturu
nõuetekohase toimimise põhielemendid. Ilma kogu liitu hõlmava lähenemisviisita
on krediidiasutused sunnitud kohandama oma struktuuri ja tegevust lähtuvalt
riigipiiridest, mis muudaks nad veelgi komplekssemaks ja suurendaks siseturu
killustatust.
(8)       Samuti pärsivad ebaühtsed
riiklikud õigusaktid kogu siseturul kohaldatavate ühtsete eeskirjade loomisel
tehtavaid jõupingutusi. Sellised suundumused piiraksid ka ühtse järelevalvemehhanismi[23] tulemuslikkust, kuna
Euroopa Keskpank peaks enda järelevalve all olevate krediidiasutuste suhtes
kohaldama erinevaid ja ebaühtseid õigusakte, mis suurendaks järelevalve kulusid
ja muudaks selle keerulisemaks. Ebaühtsed õigusaktid muudaksid ka keerulisemaks
ja kulukamaks piiriüleste krediidiasutuste juhtimise, eelkõige seoses erinevate
ja ebaühtsete eeskirjade järgimisega. Samuti tuleks ühtse solveerimismehhanismi[24] raames solveerida
krediidiasutusi, kelle suhtes võidakse seoses organisatsiooni- ja
toimimisstruktuuriga kohaldada erinevaid riiklikke nõudeid.
(9)       Ühtlustamine liidu tasandil
saaks tagada, et liidu pangagruppe, millest paljud tegutsevad mitmes
liikmesriigis, reguleerib ühine struktuurinõuete raamistik, ning hoida seeläbi
ära konkurentsimoonutusi, vähendada õiguslikku keerukust, vältida nõuete
täitmisega seotud põhjendamatuid kulusid piiriülese tegevuse puhul, edendada
liidu turu suuremat lõimumist ja aidata kõrvaldada õigusliku arbitraaži
võimalusi.
(10)     Kooskõlas eesmärgiga edendada
siseturu toimimist peaks olema võimalik teha krediidiasutusele erand teatava
kauplemistegevuse eraldamist käsitlevatest sätetest, kui liikmesriik on enne 29.
jaanuari 2014 vastu võtnud riiklikud esmased õigusaktid (sealhulgas seejärel
vastu võetud teisesed õigusaktid), millega keelatakse krediidiasutustel, kes
kaasavad üksikisikutelt ning väikestelt ja keskmise suurusega ettevõtjatelt
(VKEd) hoiuseid, tegeleda investeeringutega osapoolena või hoida kaubeldavaid
varasid. Seepärast peaks liikmesriikidel olema õigus taotleda komisjonilt
erandi tegemist teatava kauplemistegevuse eraldamist käsitlevatest sätetest
krediidiasutuse puhul, kelle suhtes kohaldatakse kõnealuste sätetega kooskõlas
olevaid riiklikke õigusakte. Sellest tulenevalt ei peaks liikmesriigid, kes
juba kohaldavad esmaseid õigusakte, mille mõju on samaväärne ja kooskõlas
käesoleva määrusega, kehtivaid tõhusaid sätteid vastavusse viima. Tagamaks, et
kõnealuste riiklike õigusaktide ja hilisemate rakendusmeetmete mõju ei seaks
ohtu siseturu eesmärki ega toimimist, peab kõnealuste riiklike õigusaktide ning
nendega seotud järelevalve- ja jõustamiskorra eesmärk tagama, et üksikisikutelt
ja VKEdelt kõlblikke hoiuseid kaasavad krediidiasutused täidavad õiguslikult
siduvaid nõudeid, mis on samaväärsed ja kooskõlas käesoleva määruse sätetega.
Sellise krediidiasutuse üle järelevalvet teostav pädev asutus, kelle suhtes
kohaldatakse asjaomaseid riiklikke õigusakte, peaks vastutama eranditaotlusele
lisatava arvamuse esitamise eest.
(11)     Vastavalt nõukogu määruse (EL)
nr 1024/2013[25]
artikli 4 lõike 1 punktile i on EKP-le antud ülesanne teostada järelevalvet
seoses struktuursete muudatustega, mida krediidiasutused peavad tegema, et
vältida finantsstressi või raskustesse sattumist, kui sellise järelevalve
teostamine on liidu õiguses pädevate asutuste jaoks selgesõnaliselt ettenähtud.

(12)      Käesoleva määrusega
kavatsetakse piirata ülemääraste riskide võtmist ja bilansimahu kiiret kasvu,
hõlbustada solveerimist ja seiret, vähendada huvide konflikte ja konkurentsimoonutusi
ning hoida ära kapitali väärpaigutamist. Samuti soovitakse sellega hoida ära,
et avaliku sektori turvaabinõusid väärivate tegevustega tegelevad
krediidiasutused ja investeerimisühingud saaksid muust tegevusest tulenevat
kahju. Seepärast peaksid asjakohased eeskirjad aitama pankadel keskenduda taas
oma põhirollile, milleks on reaalmajanduse suhtepõhine teenindamine, ja hoidma
ära, et panga kapitali kasutatakse ülemääraselt kauplemiseks
mittefinantssektorile laenuandmise arvel.
(13)     Käesolevat määrust
kohaldatakse ainult krediidiasutuste ja konsolideerimisgruppide suhtes, kelle
kauplemistegevus vastab käesolevas määruses sätestatud künnistele. See on
kooskõlas lähenemisviisiga, mille kohaselt keskendutakse konkreetselt vaid
suurimatele ja keerukaima struktuuriga krediidiasutustele ja
konsolideerimisgruppidele, mis hoolimata muudest õigusaktidest on jäänud
pankrotti minemiseks ja päästmiseks liiga suureks ning juhtimiseks, järelevalve
teostamiseks ja solveerimiseks liiga kompleksseks. Käesoleva määruse sätteid
tuleks seega kohaldada üksnes nende liidus tegutsevate krediidiasutuste ja
konsolideerimisgruppide suhtes, keda peetakse globaalselt süsteemselt oluliseks
või kelle kauplemistegevus või absoluutsuurus ületab teatavaid suhtelisi ja
absoluutseid raamatupidamislikke künniseid. Liikmesriigid või pädevad asutused
võivad otsustada kehtestada samalaadsed meetmed ka väiksemate krediidiasutuste
suhtes.
(14)     Konkurentsimoonutuste ja
kõrvalehoidumise vältimiseks peaks käesoleva määruse territoriaalne kohaldamisala
olema lai. Kui käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvate ELis tegutsevate
emaettevõtjate kolmandates riikides asutatud tütarettevõtjate või kolmandates
riikides asutatud krediidiasutuste ELis tegutsevate filiaalide suhtes
kohaldatakse meetmeid, millel on komisjoni arvates käesoleva määruse sätetega
samaväärne mõju, tuleks nende suhtes kohaldada erandit. Samuti peaks pädevatel
asutustel olema võimalus teha erand selliste konsolideerimisgruppide
kolmandates riikides asutatud tütarettevõtjate suhtes, kellel on ELis tegutsev
emaettevõtja, kui kõnealused tütarettevõtjad on autonoomsed ja kui nende
maksejõuetusel oleks konsolideerimisgrupile kui tervikule piiratud mõju.
(15)     Samasse konsolideerimisgruppi
kuuluvatel krediidiasutustel ja üksustel peaks olema keelatud osta ja müüa
finantsinstrumente ja kaupu oma arvel, kuna selle tegevuse lisandväärtus
avalikule hüvele on piiratud või puudub üldse ning see tegevus on olemuslikult
riskantne.
(16)     Keeruline on eristada oma
arvel kauplemist turutegemisest. Selle probleemi lahendamiseks tuleks oma arvel
kauplemise keeldu kohaldada üksnes oma arvel kauplemiseks konkreetselt
ettenähtud osakondade, üksuste, talituste ja üksikkauplejate suhtes. Pankadel
ei tohiks olla võimalust hoiduda kõrvale kõnealusest keelust, kasutades
pangandussektoriväliseid üksusi, kes tegelevad oma arvel kauplemisega, või
investeerides nendesse.
(17)     Tagamaks, et üksused, kelle
suhtes kohaldatakse oma arvel kauplemise keeldu, saaksid jätkuvalt aidata kaasa
majanduse rahastamisele, tuleks neil lubada investeerida teatavasse piiratud
loetellu kuuluvatesse fondidesse. Kõnealune ammendav loetelu peaks hõlmama
kinniseid ja finantsvõimenduseta alternatiivseid investeerimisfonde, Euroopa
riskikapitalifonde, Euroopa sotsiaalettevõtlusfonde ja Euroopa pikaajalisi
investeerimisfonde. Tagamaks, et kõnealused fondid ei ohusta nendesse
investeerinud krediidiasutuste elujõulisust ja rahanduslikku usaldusväärsust,
on esmatähtis, et kinniseid ja finantsvõimenduseta alternatiivseid
investeerimisfonde, millesse krediidiasutused saavad jätkuvalt investeerida,
valitsevad fondivalitsejad, kes on saanud tegevusloa ja kelle üle teostatakse
järelevalvet Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/61/EL[26] asjaomaste sätete
kohaselt, ning et kõnealused alternatiivsed investeerimisfondid on asutatud
liidus või, kui need ei ole asutatud liidus, turustatakse neid liidus vastavalt
kõnealuse direktiivi eeskirjadele.
(18)     Üksustel, kelle suhtes
kohaldatakse oma arvel kauplemise keeldu, peaks olema lubatud kasutada
omakapitali, et teha investeeringuid rahavoogude juhtimise raames. Rahavoogude
juhtimise eesmärk peaks olema omakapitali väärtuse säilitamine, hajutades samas
krediidiriski paljude vastaspoolte vahel ja maksimeerides omakapitali
likviidsust. Rahavoogude juhtimisel ei tohiks üksused, kelle suhtes
kohaldatakse oma arvel kauplemise keeldu, järgida eesmärki saavutada rahaturu
intressimääradest suurem tootlus, kasutades võrdlusalusena kõrgekvaliteediliste
kolmekuuliste riigivõlakirjade tootlust.
(19)     Rahaga samaväärsed varad on
instrumendid, millega tavapäraselt kaubeldakse rahaturul, nt riigivõlakirjad ja
kohalike omavalitsuste võlakirjad, hoiusesertifikaadid, kommertsväärtpaberid,
pangaaktseptid, lühikese tähtajaga võlaväärtpaberid ning reguleeritud
rahaturufondide osakud või aktsiad. Lühikeseks müügi keelamiseks peaks ette
nägema, et enne rahaga samaväärsete varade müüki peaks krediidiasutus
kõnealuseid varasid hoidma.
(20)     Tasustamispoliitika, mis
soodustab ülemääraste riskide võtmist, võib kahjustada pankade usaldusväärset
ja tõhusat riskijuhtimist. Täiendades selles valdkonnas kehtivaid asjaomaseid
liidu õigusakte, peaksid tasustamist käsitlevad sätted aitama hoida ära oma
arvel kauplemise keelust kõrvalehoidumist. Samuti peaks see piirama
tuumikkrediidiasutuste mis tahes järelejäänud või varjatud oma arvel kauplemist
usaldusväärse riskijuhtimise raames.
(21)     Selliste üksuste juhtorgan,
kelle suhtes kohaldatakse oma arvel kauplemise keeldu, peaks tagama kõneluse
keelu järgimise.
(22)     Lisaks oma arvel kauplemisele
tegelevad suured krediidiasutused paljude muude kauplemistegevustega, nt
turutegemine, emiteerimine, riskantsete väärtpaberistamistega seotud
investeerimine ja sponsimine ning keeruliste tuletistehingute struktureerimine,
korraldamine või täitmine. Kõnealused kauplemistegevused on sageli seotud
klientide tegevusega, kuid võivad sellest hoolimata tekitada probleeme. Võttes
arvesse, et need tegevused võivad siiski olla oma olemuselt kasulikud, ei
tohiks neid otseselt keelustada. Selle asemel peaks pädev astutus teostama
nende tegevuste järelhindamist ja vajaduse korral nõudma nende eraldamist
konsolideerimisgrupi muust tegevusest.
(23)     Kui pädev asutus jõuab
kauplemistegevuse hindamisel järeldusele, et see ületab teatavaid suhtelise
suuruse, finantsvõimenduse, keerukuse, kasumlikkuse, asjaomase tururiski ja
omavahelise seotuse parameetreid, peaks ta nõudma selle tegevuse eraldamist
tuumikkrediidiasutusest, välja arvatud juhul, kui tuumikkrediidiasutus suudab
pädevale asutusele teda rahuldavalt tõendada, ei kõnealune kauplemistegevus ei
ohusta tuumikkrediidiasutuse finantsstabiilsust või liidu finantssüsteemi
tervikuna, võttes arvesse käesolevas määruses sätestatud eesmärke.
(24)     Eelkõige on probleeme seoses
turutegemisega. Panga solveeritavust võivad takistada suurte pangagruppide
kauplemistegevus ja olemasolevad riskipositsioonid, kuna üksikuid
kauplemispositsioone käsitletakse solveerimisprotsessis ühte moodi, olenemata
sellest, kas need tulenevad klienditegevusega seotud turutegemisest või
spekuleerimisest. Lisaks on turutegijad seotud muude suurte pangagruppidega.
Turutegijad võivad olla avatud märkimisväärsele vastaspooleriskile ning
konkreetne turutegemine võib erineda sõltuvalt eri finantsinstrumentidest ja
turumudelitest. Seepärast peaks pädev asutus hindamise käigus pöörama sellele
tegevusele erilist tähelepanu.
(25)     Teatavad väärtpaberistamisega
seotud tegevused on võimaldanud krediidiasutustel kiiresti suurendada
riskipositsioone, kontsentreerida riske suure finantsvõimendusega sektoris,
suurendada finantsvahendajate tuginemist omavahelistele lühiajalistele
võlgadele ja märkimisväärselt suurendada finantsvahendajate omavahelist
seotust. Kui väärtpaberistamine ei täida teatavaid miinimumkriteeriume, mille
kohaselt saaks seda pidada kõrgekvaliteediliseks, kaasneb krediidiasutusele
jätkuvalt märkimisväärne likviidsusrisk. Riskantsetesse väärtpaberistatud
toodetesse investeerimine võib ka suurendada finantseerimisasutuste omavahelist
seotust, mis takistab korrapärast ja kiiret solveerimist. Seepärast peaks pädev
asutus pöörama hindamise käigus sellele tegevusele erilist tähelepanu.
(26)     Selleks et tagada tõhus
õiguslik, majanduslik, juhtimisalane ja operatsiooniline eraldamine, peaksid
tuumikkrediidiasutused ja kauplemisüksused täitma kapitali-, likviidsus- ja
riskikontsentratsiooni eeskirju funktsionaalse allgrupi tasandil. Neil peaks
olema tugev sõltumatu juhtimisstruktuur ja eraldi juhtorganid.
(27)     Vastastikuste seltside,
ühistute, hoiuasutuste või samalaadsete krediidiasutuste ja
investeerimisühingutena tegutsevatel konsolideerimisgruppidel on eripärane
omandi- ja majandusstruktuur. Eraldamisega seotud teatavate nõuete kehtestamise
tõttu võib olla vaja kõnealuste üksuste struktuuri põhjalikult muuta, millega
kaasnev kulu ei oleks saadava kasuga proportsionaalne. Sel määral, mil
kõnealused konsolideerimisgrupid kuuluvad käesoleva määruse reguleerimisalasse,
võib pädev asutus otsustada lubada tuumikkrediidiasutusel, kes täidab määruse
(EL) nr 575/2013 artikli 49 lõike 3 punkti a või b nõudeid, hoida
kauplemisüksuse kapitaliinstrumente või hääleõigusi, kui pädev asutus leiab, et
selliste kapitaliinstrumentide või hääleõiguste hoidmine on
konsolideerimisgrupi toimimiseks hädavajalik ja et tuumikkrediidiasutus on
võtnud asjaomaste riskide asjakohaseks maandamiseks piisavaid meetmeid.
(28)     Riskide kontsentreerumise
piirmäärade eesmärk on kaitsta krediidiasutusi kahju eest, mis võib tuleneda
ülemäärasest keskendumisest ühele kliendile või omavahel seotud klientide
rühmale. Kõnealuste piirmäärade kohaldamine krediidiasutuse või
konsolideerimisgrupi eri osade ning tuumikkrediidiasutuse ja
kauplemistegevusega tegelevate väliste üksuste suhtes on käesoleva määruse
lahutamatu osa. Sõltumata individuaalsetest riskipiirmääradest võib üldine
riskide kontsentreerumine olla siiski märkimisväärne. Seepärast tuleks
individuaalseid piirmäärasid täiendada riskide kontsentreerumise
koondpiirmääraga. Selleks et piirata avaliku sektori turvaabinõude kohaldamist
eraldatavatele tegevustele ning selgelt eristada kauplemisüksuse ja
tuumikkrediidiasutuse tegevusi, tuleks kauplemisüksustel keeleta hoiuste
tagamiseks kõlblikke hoiuste kaasamine. Selline keeld ei tohiks takistada
otseselt kauplemistegevusega seotud tagatiste vahetamist. Täiendava
krediidiallika kaotamise vältimiseks peaks kauplemisüksustel olema siiski
lubatud anda laenu kõigile klientidele. Kuigi kauplemisüksusel võib olla vaja
osutada pankadevahelisi makse-, kliirimis- ja arveldusteenuseid, ei tohiks ta
osutada jaemakseteenuseid.
(29)     Eraldamisest sõltumata peaks
tuumikkrediidiasutus jätkuvalt suutma juhtida oma riske. Seepärast peaks teatav
kauplemistegevus olema lubatud sel määral, mil see on vajalik
tuumikkrediidiasutuse kapitali, likviidsuse ja rahastamise usaldusväärseks
juhtimiseks ning ei ohusta tema finantsstabiilsust. Samuti peaks
tuumikkrediidiasutusel olema võimalik osutada oma klientidele teatavaid
vajalikke riskijuhtimisteenuseid. Samas ei tohiks see tekitada
tuumikkrediidiasutusele ülemääraseid riske ega ohustada tema
finantsstabiilsust. Oma riski usaldusväärseks juhtimiseks ja klientidele
riskijuhtimisteenuste osutamiseks aktsepteeritav riskimaandamine võib, kuid ei
pea kvalifitseeruma riskimaandamisinstrumentide arvestusena rahvusvaheliste
finantsaruandlusstandardite kohaselt.
(30)     Selleks et suurendada
käesoleva määruse kohase otsustamismenetluse tulemuslikkust ja tagada
võimalikult suur kooskõla käesoleva määruse, nõukogu määruse (EL) nr 1024/2013,
[BRRD] direktiivi ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2013/36/EL[27] ette nähtud meetmete
vahel, peaksid pädevad asutused ja asjaomased solveerimisasutused tegema
tihedat koostööd kõigil asjaoludel ning neil peaksid asjakohaste liidu
õigusaktidega olema antud kõik õigused. Koostöökohustus peaks hõlmama kõiki
menetluse etappe kuni pädeva asutuse lõpliku otsuseni kehtestada
struktuurimeetmed.
(31)     Eraldamisel on märkimisväärne
mõju pangagruppide õigus-, organisatsiooni- ja toimimisstruktuurile. Selleks et
tagada eraldamise tulemuslik ja tõhus rakendamine ning vältida
konsolideerimisgruppide geograafilist eraldamist, peaks eraldamisotsused grupi
tasandil tegema konsolideeritud järelevalvet teostav asutus, konsulteerides
vajaduse korral pangagrupi oluliste tütarettevõtjate pädevate asutustega.
(32)     Läbipaistvuse ja õiguskindluse
edendamiseks kõigi turuosaliste huvides peaks Euroopa Pangandusjärelevalve
(EBA) avaldama oma veebisaidil loetelu krediidiasutustest ja
konsolideerimisgruppidest, kelle suhtes kohaldatakse nõudeid seoses oma arvel
kauplemise keeluga ja teatava kauplemistegevuse eraldamisega, ning hoidma seda
loetelu ajakohastatuna.
(33)     Sel määral, mil
usaldatavusnõuete täitmise järelevalvega ja käesoleva määruse kohaldamisega
seotud teabe avalikustamine hõlmab isikuandmete töötlemist, peaksid sellised
andmed olema täielikult kaitstud liidu õigusraamistikuga. Eelkõige peaks pädev
asutus säilitama isikuandmeid ainult nii kaua, kui see on kohaldatavate
andmekaitse eeskirjade kohaselt vajalik[28].
(34)     Eraldamine hõlmab asjaomaste
pangagruppide õigus-, organisatsiooni- ja toimimisstruktuuri muudatusi, millega
kaasnevad kulud. Selleks et piirata ohtu, et kulud kantakse üle klientidele, ja
anda krediidiasutustele piisavalt aega eraldamisotsuste nõuetekohaseks
täitmiseks, ei tuleks eraldamist kohaldada viivitamata pärast käesoleva määruse
jõustumist, vaid alates [väljaannete talitus, palun märkida kuupäev: 18
kuud pärast käesoleva määruse avaldamist].
(35)     Tulenevalt suurte,
komplekssete ja omavahel seotud krediidiasutuste suhtes kehtestatud
struktuurimuudatustest peaksid käesolevas määruses kindlaks määratud erinevad
üksused tavalise tegevuse või äritegevuse raames professionaalsetel alustel
kõiki või osa investeerimisteenuseid osutama või investeerimistegevusi teostama
kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/39/EÜ[29] sätetega. Kui
direktiivi 2004/39/EÜ kohaste piirangutega võrreldes nähakse käesoleva
määrusega kõnealustele üksustele investeerimisteenuste osutamiseks ette
täiendavad piirangud, peaksid käesoleva määruse sätted olema ülimuslikud.
Kõnealuste investeerimisteenuste või -tegevuste jaoks tuleb eelnevalt saada
tegevusluba direktiivi 2004/39/EÜ sätete kohaselt, välja arvatud
krediidiasutuste puhul, kellele antakse tegevusluba direktiivi 2013/36/EL
kohaselt.
(36)     Komisjon peaks tegema koostööd
kolmandate riikide ametiasutustega vastastikku toetavate lahenduste väljatöötamiseks,
et tagada kooskõla käesoleva määruse sätete ja kolmandate riikide kehtestatud
nõuete vahel. Selleks peaks komisjonil olema võimalik kindlaks määrata, et
kolmanda riigi õigusraamistik on samaväärne käesoleva määrusega, sealhulgas
seoses kolmanda riigi õigus-, järelevalve- ja jõustamiskorraga.
(37)     Tagamaks, et üksused, kelle
suhtes kohaldatakse käesolevat määrust, vastavad käesoleva määruse nõuetele
ning et neid koheldakse sarnaselt kogu liidus, tuleks ette näha
halduskaristused ja -meetmed, mis on tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
Seepärast peaksid käesoleva määruse kohaselt kehtestatud halduskaristused ja
-meetmed vastama teatavatele olulistele nõuetele seoses adressaatide, karistuse
või meetme kohaldamisel arvessevõetavate kriteeriumide, karistuste ja meetmete
avaldamise, karistuste määramise peamiste volituste ja rahaliste
halduskaristuste tasemetega.
(38)     Käesolevas määruses sätestatud
nõuete täpsustamiseks tuleks komisjonile anda õigus võtta ELi toimimise lepingu
artikli 290 kohaselt vastu õigusakte seoses järgmiste vähemoluliste
elementidega: selliste riigivõlakirjaliikide loetelu laiendamine, mille suhtes
ei peaks kohaldama artikli 6 kohast keeldu ja mille puhul pädevad asutused ei
pea teostama läbivaatamist ega kaaluma eraldamist; selliste asjakohaste
piirmäärade ja tingimuste kehtestamine, mille alusel pädev asutus hindab, kas
teatav kauplemistegevus tuleb eraldada; selliste instrumentide loetelu
laiendamine, mida lubatakse kasutada krediidiasutuse oma riski juhtimiseks;
selliste instrumentide loetelu laiendamine, millega krediidiasutus võib
klientide riskide juhtimiseks tehinguid teha; sellise piirmäära arvutamine,
millest rohkem ei tohi tuletisinstrumente müüa ega tuumikkrediidiasutuse
bilansis kajastada; riskide kontsentreerumine ja krediidiriski maandamise
tehnikate tunnustamise määr; „kauplemistegevuse” määratluse selliste
komponentide muutmine, millega kehtestatakse käesoleva määruse II ja III
peatüki kohaldamise tingimused; selliste väärtpaberistamise liikide kindlaksmääramine,
mis ei ohusta tuumikkrediidiasutuse finantsstabiilsust ega liidu
finantssüsteemi; kriteeriumid kolmanda riigi õigus- ja järelevalveraamistiku
samaväärsuse hindamiseks. Eriti oluline on, et komisjon viib ettevalmistava töö
käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil.
Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama
asjakohaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa
Parlamendile ja nõukogule.
(39)     Selleks et tagada käesoleva
määruse rakendamiseks ühtsed tingimused, eelkõige seoses artiklite 21 ja 27
sätetega, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused.
(40)     Finantsteenuste valdkonna
tehnilised standardid peaksid tagama sidusa ühtlustamise ning hoiustajate,
investorite ja tarbijate piisava kaitse kogu liidus. Kuna EBA-l on põhjalikud
eriteadmised, on tõhus ja asjakohane teha talle ülesandeks töötada välja
regulatiivsete tehniliste ja rakenduslike standardite eelnõud, mille puhul ei
ole vaja teha poliitilisi otsuseid. EBA peaks tagama tehniliste standardite
koostamisel tõhusad haldus- ja aruandlusmenetlused.
(41)     Komisjon peaks ELi toimimise
lepingu artikli 290 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1093/2010[30] artiklite 10–14
kohaselt võtma delegeeritud õigusaktidega vastu EBA välja töötatud
regulatiivsed tehnilised standardid, mis käsitlevad metoodikat selliste
parameetrite ühtseks mõõtmiseks ja kohaldamiseks, mille alusel arvutatakse
künnis, mille ületamise korral tuleks kauplemistegevus eraldada. Komisjon ja
EBA peaksid tagama, et kõnealuseid standardeid saavad kohaldada kõik asjaomased
krediidiasutused ja investeerimisühingud viisil, mis on proportsionaalne
krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning nende tegevuse laadi, suuruse ja
keerukusega.
(42)     Komisjonile tuleks anda õigus
võtta ELi toimimise lepingu artikli 291 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu
määruse (EL) nr 1093/2010 artikli 15 kohaselt rakendusaktidega vastu EBA välja
töötatud rakenduslikud tehnilised standardid, millega määratakse kindlaks metoodika,
mille kohaselt arvutatakse krediidiasutuste ja konsolideerimisgruppide
kauplemistegevuse maht, samuti krediidiasutuste ja emaettevõtjate
kauplemistegevuse kogumahu ja komponentide avalikustamise ühtne vorm ning EBAga
karistusi käsitleva teabe vahetamise kord ja vorm.
(43)     Selleks et saavutada eesmärk
hoida ära süsteemset riski, stressiolukordi ning suurte, keeruliste ja omavahel
seotud krediidiasutuste maksejõuetust, on vajalik ja asjakohane näha kooskõlas
proportsionaalsuse põhimõttega ette eeskirjad oma arvel kauplemise keelamise ja
teatava kauplemistegevuse eraldamise kohta. Käesolevas määruses piirdutakse
sellega, mis on vajalik eesmärkide saavutamiseks kooskõlas Euroopa Liidu
lepingu artikli 5 lõikega 4.
(44)     Euroopa Liidu põhiõiguste
harta (edaspidi „harta”) artikliga 16 tunnustatakse liidu õiguse ning riiklike
õigusaktide ja tavade kohast ettevõtlusvabadust. Igal isikul on liidus õigus
alustada või jätkata äritegevust ilma, et teda diskrimineeritaks või tema
suhtes põhjendamatud piiranguid kohaldataks. Lisaks on harta artikli 17
kohaselt aktsiaosalus kaitstud kui omand. Aktsionäridel on õigus oma vara
omada, kasutada ja võõrandada ning õigus mitte lasta seda vara oma tahte
vastaselt ära võtta. Oma arvel kauplemise keelamine ja teatava kauplemistegevuse
eraldamine käesoleva määruse kohaselt võib mõjutada ettevõtlusvabadust ja
aktsionäride omandiõigust, kes sellises olukorras ei saa oma omandit vabalt
võõrandada.
(45)     Ettevõtlusvabaduse ja
aktsionäride õiguste piirangud peaksid olema kooskõlas harta artikliga 52.
Sekkumine kõnealustesse õigustesse ei tohiks olla ebaproportsionaalne. Seega
tuleks kauplemisetegevuse keelamist või eraldamist nõuda ainult juhul, kui
liidu pangandusturu nõuetekohase toimimise ja finantsstabiilsuse edendamine on
avalikes huvides. Asjaomaseid aktsionäre ei tohiks takistada kasutamast oma
muid õigusi, nt õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule
arutamisele.
(46)     Käesolevas määruses austatakse
põhiõigusi ja järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga tunnustatud
põhimõtteid, eelkõige õigust era- ja perekonnaelu austamisele, õigust
isikuandmete kaitsele, ettevõtlusvabadust ning õigust omandile, tõhusale
õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele, samuti õigust
kaitsele ja ne bis in idem põhimõtet. Käesolevat määrust tuleb kohaldada
kooskõlas kõnealuste õiguste ja põhimõtetega.
(47)     Kuna üksustel, kelle suhtes
kohaldatakse oma arvel kauplemise keeldu, on vaja piisavalt aega keelu
rakendamiseks, nähakse käesoleva määrusega ette, et keeldu hakatakse kohaldama
alates [väljaannete talitus, palun märkida kuupäev: 18 kuud pärast
käesoleva määruse avaldamist]. Samuti on käesoleva määrusega ette nähtud
menetlused seoses sätetega, mille kohaselt teeb pädev asutus otsuse, et teatav
kauplemistegevus tuleb tuumikkrediidiasutusest eraldada, ja menetlused, mida
kohaldatakse konsolideerimisgruppide suhtes pärast sellise otsuse vastuvõtmist,
keerulised ja nõuavad aega mitte ainult kõnealuste meetmete võtmiseks, vaid ka
nende rakendamiseks vastutustundlikul ja jätkusuutlikul viisil. Seepärast on
asjakohane kohaldada selliseid sätteid alates [väljaannete talitus, palun
märkida kuupäev: 36 kuud pärast käesoleva määruse avaldamist],
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I peatükk
Üldsätted
Artikkel 1
Eesmärgid
Käesoleva määruse eesmärk on hoida ära
süsteemset riski, stressiolukordi või finantssüsteemi suurte, keeruliste ja
omavahel seotud üksuste, eelkõige krediidiasutuste maksejõuetust ning saavutada
järgmised eesmärgid:
(a)
piirata krediidiasutuses ülemääraste riskide võtmist;
(b)
kõrvaldada olulised huvide konfliktid
krediidiasutuse eri osade vahel;
(c)
hoida ära vahendite väärpaigutamist ja soodustada
laenuandmist reaalmajandusele;
(d)
aidata tagada siseturul kõigile krediidiasutustele
moonutamata konkurentsitingimused;
(e)
vähendada finantssektoris omavahelist seotust,
millega kaasneb süsteemne risk;
(f)
hõlbustada krediidiasutuse tõhusat juhtimist,
seiret ja järelevalvet;
(g)
hõlbustada konsolideerimisgrupi nõuetekohast
solveerimist ja maksevõime taastamist.
Artikkel 2
Reguleerimisese
Käesoleva määrusega kehtestatakse eeskirjad,
mis käsitlevad järgmist:
(a)
oma arvel kauplemise keelustamine;
(b)
teatavate kauplemistegevuste eraldamine.
Artikkel 3
Reguleerimisala
1.           Käesolevat määrust
kohaldatakse järgnevate üksuste suhtes:
(a)
mis tahes krediidiasutus või ELis tegutsev
emaettevõtja, sealhulgas kõik filiaalid ja tütarettevõtjad, sõltumata nende
asukohast, kui see on direktiivi 2013/36/EL artikli 131 kohaselt määratletud
globaalse süsteemselt olulise ettevõtjana;
(b)
mis tahes järgmine üksus, kelle koguvarade maht on
kolme järjestikuse aasta jooksul vähemalt 30 miljardit eurot ja
kauplemistegevuse maht vähemalt 70 miljardit eurot või 10 % koguvaradest:
i)       liidus asutatud mis tahes
krediidiasutus, mis ei ole emaettevõtja ega tütarettevõtja, sealhulgas kõik selle
filiaalid, sõltumata nende asukohast;
ii)      ELis tegutsev emaettevõtja, sealhulgas
kõik filiaalid ja tütarettevõtjad, sõltumata nende asukohast, kui üks
konsolideerimisgrupi üksustest on liidus asutatud krediidiasutus;
iii)     kolmandates riikides asutatud
krediidiasutuste ELis tegutsevad filiaalid.
Artikkel 4
Reguleerimisala erandid
1.           Käesolevat määrust ei
kohaldata järgmiste suhtes:
(a)
kolmandates riikides asutatud krediidiasutuste ELis
tegutsevad filiaalid, kui nende suhtes kohaldatakse õigusraamistikku, mida
vastavalt artikli 27 lõikele 1 käsitatakse samaväärsena;
(b)
ELis tegutsevate emaettevõtjate kolmandates
riikides asutatud tütarettevõtjad, kui nende suhtes kohaldatakse
õigusraamistikku, mida vastavalt artikli 27 lõikele 1 käsitatakse samaväärsena;
(c)
direktiivi 2013/36/EL artikli 2 lõike 5 punktides 2–23
osutatud üksused.
2.           Lisaks lõike 1 punktile b
võib pädev asutus teha III peatüki nõuetest erandi ELis tegutsevate
emaettevõtjate kolmandates riikides asutatud tütarettevõtjate suhtes, kui
puuduvad eeskirjad, mida käsitatakse samaväärsetena artiklites 10–16 ja 20
sätestatud eeskirjadega, kui kõnealune pädev asutus on veendunud, et:
(a)
liidus asuva grupitasandi solveerimisasutuse ja
kolmanda riigi vastuvõtva asutuse vahel on kokku lepitud solveerimisstrateegia;
(b)
ELis tegutseva emaettevõtja kolmandas riigis
asutatud tütarettevõtja solveerimisstrateegial ei ole negatiivset mõju nende
liikmesriikide finantsstabiilsusele, kus ELis tegutsev emaettevõtja ja muud
konsolideerimisgrupi üksused on asutatud.
Artikkel 5
Mõisted
Käesoleva määruse kohaldamisel kasutatakse
järgmisi mõisteid:
1.           „krediidiasutus” – Euroopa
Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 575/2013[31]
artikli 4 lõike 1 punktis 1 määratletud krediidiasutus;
2.           „konsolideerimisgrupp” –
emaettevõtja koos selle tütarettevõtjatega;
3.           „solveerimine” – [BRRD]
direktiivi artikli 2 punktis 1 määratletud solveerimine.
4.           „oma arvel kauplemine” – oma
kapitali või laenuks võetud rahalisi vahendeid kasutades positsiooni võtmine
mis tahes liiki tehingus, et osta, müüa või muul viisil omandada või võõrandada
mis tahes finantsinstrumenti või kaupa ainsa eesmärgiga teenida oma arvel
kasumit, ilma et see oleks seotud kliendi tegeliku või eeldatava tegevusega,
või eesmärgiga maandada kliendi tegelikust või eeldatavast tegevusest üksusele
tulenevat riski, kasutades sellise positsiooni võtmiseks ja kasumi teenimiseks
konkreetselt ettenähtud osakondasid, üksusi, talitusi või üksikkauplejaid,
sealhulgas internetipõhiseid oma arvel kauplemise platvorme;
5.           „ELis tegutsev emaettevõtja”
– liikmesriigis tegutsev emaettevõtja, kes ei ole mis tahes liikmesriigis
tegutseva muu ettevõtja tütarettevõtja;
6.           „tütarettevõtja” – Euroopa
Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/34/EL[32]
artikli 2 punktis 10 määratletud tütarettevõtja;
7.           „pädev asutus” – määruse (EL)
nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 40 määratletud pädev asutus, sealhulgas
EKP vastavalt nõukogu määrusele (EL) nr 1024/2013;
8.           „krediidiasutused ja
investeerimisühingud” või „krediidiasutus või investeerimisühing” – määruse
(EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 3 määratletud krediidiasutused ja
investeerimisühingud või krediidiasutus või investeerimisühing;
9.           „emaettevõtja” – direktiivi 2013/34/EL
artikli 2 punktis 9 määratletud emaettevõtja, sealhulgas krediidiasutus või
investeerimisühing, finantsvaldusettevõtja, segafinantsvaldusettevõtja või
segavaldusettevõtja;
10.         „finantsinstrumendid” –
direktiivi 2004/39/EÜ I lisa C jaos määratletud finantsinstrumendid;
11.         „juhtorgan” – direktiivi 2013/36/EL
artikli 3 lõike 1 punktis 7 määratletud juhtorgan või juhul, kui asjaomane
üksus ei ole krediidiasutus või investeerimisühing, samaväärne organ;
12.         „turutegemine” –
finantseerimisasutuse kohustus pakkuda korrapäraselt ja pidevalt
turulikviidsust, esitades teatava finantsinstrumendi suhtes ostu- ja
müügipakkumusi, või tavapärase äritegevuse osana täites klientide antud
korraldusi või kaubeldes klientide antud ostu- ja müügikorralduste kohaselt,
kuid mõlemal juhul olemata avatud olulisele tururiskile;
13.         „sponsor” – määruse (EL) nr 575/2013
artikli 4 lõike 1 punktis 14 määratletud sponsor;
14.         „väärtpaberistamine” – määruse
(EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 61 määratletud väärtpaberistamine;
15.         „kauplemine
tuletisinstrumentidega” – tuletisinstrumentide ostmine või müümine;
16.         „tuumikkrediidiasutus” –
krediidiasutus, kes vähemalt kaasab hoiuseid, mida aktsepteeritakse hoiuste
tagamise skeemi puhul vastavalt direktiivile 94/19/EÜ;[33]
17.         „kaup” − komisjoni
määruse (EL) nr 1287/2006[34]
artikli 2 punktis 1 määratletud kaup;
18.         „konsolideerimisgrupi üksus” –
juriidiline isik, mis kuulub konsolideerimisgruppi;
19.         „finantsüksus” – üksus, mis
kuulub ühte järgmistest kategooriatest:
–
määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 27
määratletud finantssektori ettevõtja;
–
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2011/61/EL
määratletud kinnine ja finantsvõimenduseta alternatiivne investeerimisfond, kui
kõnealune fond on asutatud liidus või kui see ei ole asutatud liidus,
turustatakse seda liidus vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/61/EL[35] artiklile 35 või 40,
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 345/2013[36] artikli 3 punktis b
määratletud kvalifitseeruv riskikapitalifond, määruse (EL) nr 346/2013[37] artikli 3 punktis b
määratletud kvalifitseeruv sotsiaalettevõtlusfond ning määruse (EL) nr
[XXX/XXXX][38]
kohaselt Euroopa pikaajalise investeerimisfondina (ELTIF) tegutsemiseks
tegevusloa saanud alternatiivne investeerimisfond;
–
direktiivi 2009/65/EÜ[39] artikli 1 punktis 2
määratletud eurofond;
–
määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 66
määratletud väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõtja;
20.         „VKE” – ettevõtja, kellel on
vähem kui 250 töötajat ja kelle aastakäive ei ületa 50 miljonit eurot ja/või
aasta bilansimaht ei ületa 43 miljonit eurot;
21.         „tegevus investeeringutega
osapoolena” – väärtpaberite või lepingupõhiste investeeringute ostmine,
müümine, märkimine või nende emissiooni tagamine osapoolena;
22.         „konsolideeritud järelevalvet
teostav asutus” – pädev asutus, kes vastutab ELis tegutseva emaettevõtja ja
selle tütarettevõtjate järelevalve konsolideeritud alusel teostamise eest, nagu
määratletud määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 48.
II peatükk
Keelatud tegevus
Artikkel 6
Teatava kauplemistegevuse keelustamine
1.           Artiklis 3 osutatud üksused
ei tohi:
(a)
tegeleda oma arvel kauplemisega;
(b)
teha oma kapitaliga või laenuks võetud rahaliste
vahenditega järgnevat, ainsa eesmärgiga teenida oma arvel kasumit:
i)       omandada või säilitada direktiivi 2011/61/EL
artikli 4 lõike 1 punktis a määratletud alternatiivsete investeerimisfondide
osakuid või aktsiaid;
ii)      investeerida tuletisinstrumentidesse,
sertifikaatidesse, indeksitesse või mis tahes muudesse finantsinstrumentidesse,
mille tootlus on seotud alternatiivse investeerimisfondi aktsiate või
osakutega;
iii)     hoida sellise üksuse mis tahes osakuid
või aktsiaid, kes tegeleb oma arvel kauplemisega või omandab alternatiivse
investeerimisfondi aktsiaid või osakuid;
2.           Lõike 1 punktis a osutatud
keeldu ei kohaldata:
(a)
liikmesriikide keskvalitsuste või määruse (EL) nr 575/2013
artikli 117 lõikes 2 ja artiklis 118 loetletud üksuste emiteeritud
finantsinstrumentide suhtes;
(b)
olukorras, kus artiklis 3 osutatud üksus täidab kõiki
järgmisi tingimusi:
i)       ta kasutab omakapitali rahavoogude
juhtimise protsessi osana;
ii)      ta üksnes hoiab, ostab, müüb või muul
viisil omandab või võõrandab raha või rahaga samaväärseid varasid. Rahaga
samaväärsed varad peavad olema omakapitali alusvääringus hoitavad väga
likviidsed investeeringud, mis on kergesti vahetatavad teadaoleva suurusega
rahasummaks ning mille väärtuse muutuse risk on väike, lõpptähtaeg ei ületa 397
päeva ja tootlus ei ületa kolmekuulise kõrgekvaliteedilise riigivõlakirja
tootlust.
3.           Lõike 1 punktis b sätestatud
piiranguid ei kohaldata direktiivis 2011/61/EL määratletud kinniste ja
finantsvõimenduseta alternatiivsete investeerimisfondide suhtes, kui kõnealused
fondid on asutatud liidus või kui need ei ole asutatud liidus, turustatakse
neid liidus vastavalt direktiivi 2011/61/EL artiklile 35 või 40, samuti määruse
(EL) nr 345/2013 artikli 3 punktis b määratletud kvalifitseeruvate
riskikapitalifondide, määruse (EL) nr 346/2013 artikli 3 punktis b määratletud
kvalifitseeruvate sotsiaalettevõtlusfondide ning määruse (EL) nr [XXX/XXXX]
kohaselt Euroopa pikaajalise investeerimisfondina (ELTIF) tegutsemiseks
tegevusloa saanud alternatiivsete investeerimisfondide suhtes.
4.           Artiklis 3 osutatud iga
üksuse juhtorgan tagab, et lõikes 1 sätestatud nõudeid täidetakse.
5.           Lõigetes 1–4 sätestatud
nõudeid kohaldatakse alates [väljaannete talitus, palun märkida kuupäev:
18 kuud pärast käesoleva määruse avaldamist].
6.           Komisjonile antakse õigus
võtta artikli 36 kohaselt vastu delegeeritud õigusakte, millega tehakse erand
lõike 1 punktis a osutatud keelust järgmiste suhtes:
(a)
selliste kolmandate riikide valitsuste emiteeritud
muud kui lõike 2 punktis a osutatud finantsinstrumendid, kus kohaldatakse
järelevalve- ja regulatiivset korda, mis on vähemalt samaväärne liidus
kohaldatava korraga, ning kelle vastu olevatele nõuetele on vastavalt määruse
(EL) nr 575/2013 artiklile 115 määratud riskikaal 0 %;
(b)
liikmesriikide selliste piirkondlike valitsuste
emiteeritud finantsinstrumendid, kelle vastu olevatele nõuetele on vastavalt
määruse (EL) nr 575/2013 artiklile 115 määratud riskikaal 0 %.
Artikkel 7
Tasustamiseeskirjad
Ilma et see piiraks direktiivi 2013/36/EL
kohaseid tasustamiseeskirju, töötatakse artiklis 3 osutatud üksuste
tasustamispoliitika välja ja seda rakendatakse nii, et see otse või kaudselt ei
stimuleeriks mis tahes töötajat tegelema artikli 6 lõikes 1 keelatud tegevusega
ja et ta ei saaks selle eest tasu.
III peatükk
Teatava kauplemistegevuse eraldamine
Artikkel 8
Tegevuse ulatus
1.           Käesoleva peatüki
kohaldamisel hõlmavad „kauplemistegevused” muid tegevusi kui:
(a)
selliste hoiuste kaasamine, mida aktsepteeritakse
hoiuste tagamise skeemi puhul vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu
direktiivile 94/19/EÜ;[40]
(b)
laenuandmine, sealhulgas tarbimislaenud, kinnisvaraga
seotud laenutehingud, regressiga või regressita ehk tagasiostukohustuseta
faktooring, äritehingute rahastamine (sealhulgas forfaiting);
(c)
kapitalirent;
(d)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/64/EÜ[41] artikli 4 lõikes 3
määratletud makseteenused;
(e)
muude maksevahendite (nt reisitšekid ja
pangavekslid) väljaandmine ja haldamine, kuivõrd selline tegevus ei ole
hõlmatud punktiga d;
(f)
rahamaakleri tegevus ning väärtpaberite hoidmine ja
haldamine;
(g)
krediidiinfo teenuste osutamine;
(h)
pangahoidla teenuste osutamine;
(i)
e-raha väljaandmine.
2.           Käesoleva peatüki nõudeid ei
kohaldata liikmesriikide keskvalitsuste või määruse (EL) nr 575/2013 artikli 117
lõikes 2 ja artiklis 118 loetletud üksuste emiteeritud finantsinstrumentide
ostmise või müümise suhtes.
3.           Komisjonil on õigus võtta
artikli 35 kohaselt vastu delegeeritud õigusakte, et teha erand järgmiste
finantsinstrumentide suhtes:
(a)
selliste kolmandate riikide valitsuste emiteeritud
muud kui lõikes 2 osutatud finantsinstrumendid, kus kohaldatakse järelevalve-
ja regulatiivset korda, mis on vähemalt samaväärne liidus kohaldatava korraga,
ning kelle vastu olevatele nõuetele on vastavalt määruse (EL) nr 575/2013
artiklile 115 määratud riskikaal 0 %;
(b)
liikmesriikide selliste piirkondlike valitsuste
emiteeritud finantsinstrumendid, kelle vastu olevatele nõuetele on vastavalt
määruse (EL) nr 575/2013 artiklile 115 määratud riskikaal 0 %.
Artikkel 9
Tegevuste läbivaatamise kohustus
1.           Pädev asutus hindab
kauplemistegevusi, sealhulgas eelkõige turutegemist, investeeringuid väärtpaberistamisse
ja väärtpaberistamise sponsimist ning kauplemist muude tuletisinstrumentidega
kui artiklitega 11 ja 12 lubatud tuletisinstrumendid, järgmiste üksuste puhul:
(a)
liidus asutatud tuumikkrediidiasutus, mis ei ole
emaettevõtja ega tütarettevõtja, sealhulgas kõik selle filiaalid, sõltumata
nende asukohast;
(b)
ELis tegutsev emaettevõtja, sealhulgas kõik
filiaalid ja tütarettevõtjad, sõltumata nende asukohast, kui üks
konsolideerimisgrupi üksustest on liidus asutatud tuumikkrediidiasutus;
(c)
kolmandates riikides asutatud krediidiasutuste ELis
tegutsevad filiaalid.
2.           Lõikes 1 osutatud hindamisel
kasutab pädev asutus järgmisi parameetreid:
(a)
kaubeldavate varade suhteline maht, mõõdetuna
kaubeldavad varad jagatud koguvaradega;
(b)
kaubeldavate varade finantsvõimendus, mõõdetuna
kaubeldavad varad jagatud esimese taseme põhiomavahenditena;
(c)
vastaspoole krediidiriski suhteline olulisus,
mõõdetuna tuletisinstrumentide õiglane väärtus jagatud kaubeldavate
koguvaradega;
(d)
kaubeldavate tuletisinstrumentide suhteline
keerulisus, mõõdetuna teise ja kolmanda tasandi kaubeldavate
tuletisinstrumentide varad jagatud kaubeldavate tuletisinstrumentidega ja
kaubeldavate varadega;
(e)
kauplemistulu suhteline kasumlikkus, mõõdetuna
kauplemistulu jagatud kogupuhastuluga;
(f)
tururiski suhteline olulisus, mõõdetuna
kaubeldavate varade ja kohustuste vahe absoluutväärtuses jagatud kaubeldavate
varade ja kohustuste aritmeetilise keskmisega;
(g)
omavaheline seotus, mida mõõdetakse direktiivi 2013/36/EL
artikli 131 lõikes 18 osutatud metoodika kohaselt;
(h)
krediidi- ja likviidsusrisk, mis tuleneb
tuumikkrediidiasutuse võetud kohustustest ja antud garantiidest.
3.           Pädev asutus viib hindamise
lõpule hiljemalt [väljaannete talitus, palun märkida kuupäev: 18 kuud
pärast käesoleva määruse avaldamist] ja seejärel teostab hindamisi
korrapäraselt ja vähemalt kord aastas.
4.           EBA töötab välja
regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, et määrata kindlaks, kuidas
parameetreid mõõta, ning vajaduse korral määrab järelevalveliste andmete põhjal
kindlaks lõikes 2 osutatud parameetrite ja nende mõõtmise üksikasjad.
Regulatiivsete tehniliste standardite eelnõudega nähakse pädevatele asutustele
ette ka metoodika parameetrite ühtseks mõõtmiseks ja kohaldamiseks.
EBA esitab need regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile hiljemalt [väljaannete talitus, palun
märkida kuupäev: 1 kuu pärast käesoleva määruse avaldamist].
Komisjonile antakse õigus võtta määruse (EL) nr 1093/2010
artiklite 10–14 kohaselt vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsete
tehniliste standardite eelnõud.
Artikkel 10
Pädeva asutuse õigus nõuda, et
tuumikkrediidiasutus ei tegeleks teatava tegevusega
1.           Kui pädev asutus jõuab
artikli 9 lõikes 1 osutatud hindamise tulemusel järeldusele, et artikli 9 lõike
2 punktides a–h loetletud ja lõikes 5 osutatud delegeeritud õigusaktides
täpsustatud parameetritega seotud piirmäärad ja tingimused on täidetud ning
seega on tekkinud oht tuumikkrediidiasutuse finantsstabiilsusele või liidu
finantssüsteemile tervikuna, võttes arvesse artiklis 1 sätestatud eesmärke, algatab
ta hiljemalt kaks kuud pärast kõnealuse hindamise lõpuleviimist menetluse, et
võtta vastu lõike 3 teises lõigus osutatud otsus.
2.           Kui lõikes 1 osutatud
piirmäärad ja tingimused ei ole täidetud, võib pädev asutus siiski algatada
menetluse, et võtta vastu lõike 3 kolmandas lõigus osutatud otsus, kui ta jõuab
artikli 9 lõikes 1 osutatud hindamise tulemusel järeldusele, et
tuumikkrediidiasutuse mis tahes kauplemistegevus, välja arvatud kauplemine
muude tuletisinstrumentidega kui artiklitega 11 ja 12 lubatud
tuletisinstrumendid, ohustab tuumikkrediidiasutuse finantsstabiilsust või liidu
finantssüsteemi tervikuna, võttes arvesse artiklis 1 sätestatud eesmärke.
3.           Pädev asutus teatab lõigetes 1
ja 2 osutatud järeldustest tuumikkrediidiasutusele ja annab talle võimaluse
esitada kahe kuu jooksul alates teate esitamise kuupäevast kirjalikud märkused.

Kui
tuumikkrediidiasutus ei tõenda esimeses lõigus osutatud tähtaja jooksul
pädevale asutusele teda rahuldaval viisil, et järeldusteni viinud põhjused ei
ole põhjendatud, võtab pädev asutus vastu tuumikkrediidiasutusele suunatud
otsuse, millega nõutakse, et tuumikkrediidiasutus ei tegeleks kõnealustes
järeldustes osutatud kauplemistegevusega. Pädev asutus märgib otsuse põhjused
ja avalikustab selle.
Kui pädev asutus
otsustab lõike 1 kohaldamisel lubada tuumikkrediidiasutusel tegeleda kõnealuse
kauplemistegevusega, märgib ta ka kõnealuse otsuse põhjused ja avalikustab
selle.
Kui pädev asutus
otsustab lõike 2 kohaldamisel lubada tuumikkrediidiasutusel tegeleda kõnealuse
kauplemistegevusega, võtab ta vastu sellekohase tuumikkrediidiasutusele
suunatud otsuse.
Enne käesolevas
lõikes osutatud mis tahes otsuse vastuvõtmist arutab pädev asutus EBAga
kavandatud otsuse aluseks olevaid põhjusi ning sellise otsuse võimalikku mõju
liidu finantsstabiilsusele ja siseturu toimimisele. Pädev asutus teavitab EBA
ka oma lõplikust otsusest.
Pädev asutus võtab
lõpliku otsuse vastu kahe kuu jooksul alates esimeses lõigus osutatud kirjalike
märkuste saamisest.
4.           Pädev asutus vaatab lõike 3
teises lõigus osutatud otsused läbi iga 5 aasta järel.
5.           Komisjoni võtab artikli 35
kohaselt hiljemalt [väljaannete talitus, palun märkida kuupäev: 6 kuud
pärast käesoleva määruse avaldamist] vastu delegeeritud õigusaktid, et:
(a)
määrata seoses parameetritega kindlaks järgmine:
(a)
artikli 9 lõike 1 punktides a–h osutatud iga
parameetri asjaomane piirmäär, mille ületamise korral peetakse asjaomase
kauplemistegevuse riskitaset eraldivõetuna märkimisväärseks;
(ii)
tingimused, sealhulgas see, kui palju parameetreid
peaks asjaomaseid piirmäärasid ületama ja millises kombinatsioonis peaksid need
parameetrid olema, et pädev asutus algataks artikli 10 lõikes 1 osutatud
menetluse.
(iii)
Alapunkti ii tingimuste kindlaksmääramine hõlmab
asjaomasest kauplemistegevusest tuleneva sellise märkimisväärse koguriski
taseme märkimist, mis on põhjustatud sellest, et mitu parameetrit ületavad
alapunktis i osutatud asjaomaseid piirmäärasid;
(b)
määrata kindalaks, millist liiki väärtpaberistamisi
ei käsitata ohuna tuumikkrediidiasutuse finantsstabiilsusele või liidu
finantssüsteemile tervikuna seoses järgmiste aspektidega:
i)       struktuuriomadused nagu integreeritud
tähtaegade ümberkujundamine ja struktuuri lihtsus;
ii)      alusvara kvaliteet ja seotud tagatise
omadused;
iii)     väärtpaberistamise ja selle alusvara
noteerimis- ja läbipaistvusomadused;
iv)     emissiooni tagamise protsessi stabiilsus
ja kvaliteet.
Artikkel 11
Oma riski usaldusväärne juhtimine
1.           Tuumikkrediidiasutus, kelle
suhtes kohaldatakse artikli 10 lõikes 3 osutatud otsust, võib tegeleda kauplemistegevusega
vaid sel määral, mil ta teeb seda oma kapitali, likviidsuse ja rahastamise
usaldusväärse juhtimise eesmärgil.
Kapitali,
likviidsuse ja rahastamise usaldusväärse juhtimise osana võib
tuumikkrediidiasutus kasutada oma üldise bilansiriski maandamiseks ainult
keskse vastaspoolega kliirimiseks aktsepteeritavaid intressi-, valuuta- ja
krediidituletisinstrumente. Tuumikkrediidiasutus tõendab pädevale
järelevalveasutusele, et riskimaandamise eesmärk on vähendada
tuumikkrediidiasutuse üksikute positsioonide või koondpositsioonide
spetsiifilisi kindlakstehtavaid riske ning et kõnealune tegevus neid ka
tegelikult vähendab või märkimisväärselt maandab.
2.           Ilma et see piiraks
direktiivi 2013/36/EL kohaseid tasustamiseeskirju, vastab tuumikkrediidiasutuse
nende töötajate suhtes kohaldatav tasustamispoliitika, kes tegelevad
riskimaandamisega, järgmistele nõuetele:
(a)
selle eesmärk on hoida ära mis tahes järelejäänud
või varjatud oma arvel kauplemist, olenemata sellest, kas seda üritatakse
näidata riskijuhtimisena või muul viisil;
(b)
see kajastab tuumikkrediidiasutuse kui terviku
õiguspäraseid riskimaandamise eesmärke ja tagab, et makstav tasu ei ole
otseselt sõltuv sellisest tegevusest saadavast kasumist, vaid võtab arvesse
riski vähendamise või maandamise üldist tõhusust.
Juhtorgan tagab, et
tuumikkrediidiasutuse tasustamispoliitika on kooskõlas esimese lõigu sätetega,
võttes arvesse riskikomisjoni nõu, kui selline riskikomisjon on vastavalt
direktiivi 2013/36/EL artikli 76 lõikele 3 loodud.
3.           Komisjonile antakse õigus
võtta käesoleva määruse artikli 35 kohaselt vastu delegeeritud õigusakte, et
täiendada lõikes 1 osutatud finantsinstrumente, lisades muid
finantsinstrumente, sealhulgas muud liiki tuletisinstrumente, eelkõige neid,
mille suhtes kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 648/2012[42] artiklis 11 sätestatud
kohustusi, et võtta arvesse finantsinstrumente, mida kasutatakse kapitali,
likviidsuse ja rahastamise usaldusväärseks juhtimiseks ning millel on sama mõju
finantsstabiilsusele, nagu lõikes 1 osutatud finantsinstrumentidel.
Artikkel 12
Riskijuhtimisteenuste osutamine
klientidele
1.           Tuumikkrediidiasutus, kelle
suhtes kohaldatakse artikli 10 lõikes 3 osutatud otsust, võib müüa oma
finantssektorivälistele klientidele, artikli 5 punkti 19 teises ja kolmandas
taandes osutatud finantsüksustele, kindlustusandjatele ning tööandjapensionit
maksvatele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele intressi-, valuuta-,
krediidi-, saastekvoodi- ja kaubatuletisinstrumente, mida aktsepteeritakse
keskse vastaspoolega kliirimiseks, ja saastekvoote, kui täidetud on järgmised
tingimused:
(a)
müügi ainus eesmärk on maandada intressi-,
valuuta-, krediidi- , kauba- või saastekvoodiriski;
(b)
tuumikkrediidiasutuse omavahendite nõuded, mis on
seotud tuletisinstrumentidest ja saastekvootidest tuleneva positsiooniriskiga,
ei ületa koguriski kapitalinõuete osa, mis määratakse lõike 2 kohaselt kindlaks
komisjoni delegeeritud õigusaktiga.
Kui punktis b
sätestatud nõue ei ole täidetud, ei tohi tuumikkrediidiasutus tuletisinstrumente
ja saastekvoote müüa ega oma bilansis kajastada.
2.           Komisjonile antakse õigus
võtta artikli 35 kohaselt vastu delegeeritud õigusakte, et:
(a)
lubada riskimaandamise eesmärgil müüa käesoleva
artikli lõikes 1 loetletud liiki klientidele muid kui lõikes 1 osutatud
finantsinstrumente, eelkõige neid, mille suhtes kohaldatakse määruse (EL) nr 648/2012
artiklis 11 sätestatud kohustusi;
(b)
määrata kindlaks tuumikkrediidiasutuse omavahendite
nõuete osakaal, millest rohkem ei tohi käesoleva artikli lõikes 1 osutatud tuletisinstrumente
ja saastekvoote müüa ega tuumikkrediidiasutuse bilansis kajastada.
Artikkel 13
Eraldi konsolideerimisgrupi üksusi
käsitlevad eeskirjad
1.           Kui tuumikkrediidiasutus, kes
vastavalt artikli 10 lõike 3 kohasele pädeva asutuse otsusele ei tohi tegeleda
teatava kauplemistegevusega, kuulub konsolideerimisgruppi, võib eraldatava
kauplemistegevusega tegeleda ainult selline konsolideerimisgrupi üksus, mis on
tuumikkrediidiasutusest juriidiliselt, majanduslikult ja operatsiooniliselt
eraldiseisev (edaspidi „kauplemisüksus”).
2.           Kui artikli 9 lõikes 1
osutatud üksus on otsustanud omal algatusel eraldada tuumikkrediidiasutusest
artikliga 9 hõlmatud kauplemistegevuse ja saanud artiklis 18 sätestatud
menetluse kohaselt oma eraldamiskavale heakskiidu, kohaldatakse käesoleva
artikli lõigetes 3–13, artiklites 14–17 ja artiklis 20 sätestatud nõudeid
eraldatud üksuste suhtes.
3.           ELis tegutsev emaettevõtja
tagab, et konsolideerimisgrupp, kuhu kuuluvad tuumikkrediidiasutused ja
kauplemisüksused, struktureeritakse nii, et allkonsolideeritud alusel luuakse
kaks eraldi allgruppi, kellest ainult ühesse kuuluvad tuumikkrediidiasutused.
4.           Tuumikkrediidiasutuse ELis
tegutsev emaettevõtja tagab vajalikul määral, et tuumikkrediidiasutus saab
kauplemisüksuse maksejõuetuse korral oma tegevust jätkata.
5.           Tuumikkrediidiasutus ei hoia
kauplemisüksuse kapitaliinstrumente ega hääleõigusi.
Olenemata esimesest lõigust võib pädev asutus
otsustada lubada tuumikkrediidiasutusel, kes täidab määruse (EL) nr 575/2013
artikli 49 lõike 3 punkti a või b nõudeid, hoida kauplemisüksuse
kapitaliinstrumente või hääleõigusi, kui pädev asutus leiab, et selliste
kapitaliinstrumentide või hääleõiguste hoidmine on konsolideerimisgrupi
toimimiseks hädavajalik ja et tuumikkrediidiasutus on võtnud asjaomaste riskide
asjakohaseks maandamiseks piisavaid meetmeid.
Tuumikkrediidiasutusel, kes ei ole keskne ega
piirkondlik krediidiasutus, ei lubata mingil juhul otseselt hoida mis tahes
kauplemisüksuse kapitaliinstrumente ega hääleõigusi.
Enne käesoleva lõike kohase otsuse vastuvõtmist
konsulteerib pädev asutus EBAga.
Pädev asutus teavitab oma otsusest EBA. EBA
avaldab loetelu krediidiasutustest ja investeerimisühingutest, kelle suhtes on
kohaldatud käesolevat lõiget.
6.           Tuumikkrediidiasutus ja
kauplemisüksus emiteerivad oma võlainstrumente individuaalselt või
allkonsolideeritud alusel, tingimusel, et see ei ole vastuolus
solveerimiskavaga, mille asjaomased solveerimisasutused on [BRRD] direktiivi
kohaselt kokku leppinud.
7.           Kõik tuumikkrediidiasutuse ja
kauplemisüksuse vahelised lepingud ja muud tehingud peavad olema
tuumikkrediidiasutuse jaoks sama soodsad nagu võrreldavad lepingud ja tehingud,
mis tehakse üksustega või mis hõlmavad üksusi, kes ei kuulu samasse allgruppi.
8.           Enamik kummagi üksuse, s.o
vastavalt tuumikkrediidiasutuse ja kauplemisüksuse juhtorgani liikmetest ei
tohi olla isikud, kes kuuluvad teise üksuse juhtorganisse. Kummagi üksuse
juhtorgani ükski liige, välja arvatud emaettevõtja riskijuhtimise funktsiooni
täitev töötaja, ei täida tegevjuhtimise funktsiooni samaaegselt mõlemas
üksuses.
9.           Tuumikkrediidiasutuse,
kauplemisüksuse ja nende emaettevõtjate juhtorganite ülesanne on järgida
eraldamise eesmärki.
10.         Kauplemisüksuse ja
tuumikkrediidiasutuse nimi või tunnus peab olema kooskõlas kohaldatava
siseriikliku õigusega selline, et üldsus suudab hõlpsasti kindlaks teha,
milline üksus on kauplemisüksus ja milline tuumikkrediidiasutus.
11.         Struktuurselt eraldatud
krediidiasutused ja investeerimisühingud täidavad määruse (EL) nr 575/2013 II,
III, IV, VI, VII ja VIII osas ning direktiivi 2013/36/EL VII jaotises
sätestatud kohustusi allkonsolideeritud alusel kooskõlas käesoleva artikli
lõikega 3.
12.         Erandina määruse (EL) nr 575/2013
artikli 6 lõikest 1 ja artiklist 7 kohaldatakse kõnealuse määruse II–IV ja VIII
osas sätestatud kohustusi allkonsolideeritud alusel kooskõlas käesoleva artikli
lõikega 3.
13.         Erandina määruse (EL) nr 575/2013
artikli 6 lõikest 4 ja artiklist 8 kohaldatakse kõnealuse määruse VI osas
sätestatud kohustusi allkonsolideeritud alusel kooskõlas käesoleva artikli
lõikega 3.
Artikkel 14
Grupisiseste riskide kontsentreerumise
piirmäärad
1.           Lõike 2 kohase grupisiseste
riskide kontsentreerumise piirmäära arvutamisel käsitatakse kõiki artikli 13
lõike 3 kohaselt samasse allgruppi kuuluvaid üksusi ühe kliendina või omavahel
seotud klientide rühmana määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punkti 39
tähenduses.
2.           Kui käesoleva peatüki
kohaselt on kehtestatud meetmed, ei tohi tuumikkrediidiasutuse grupisisene
riskipositsioon üksuse suhtes, kes ei kuulu tuumikkrediidiasutusega samasse
allgruppi, ületada 25 % tuumikkrediidiasutuse aktsepteeritud kapitalist. Grupisiseste riskide kontsentreerumise piirmäära
kohaldatakse allkonsolideeritud alusel, võttes arvesse krediidiriski maandamise
mõju ja erandeid vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artiklitele 399–403 ja
käesoleva määruse artiklile 16.
Artikkel 15
Grupiväliste riskide kontsentreerumise
piirmäärad
1.           Lisaks määruse (EL) nr 575/2013
artikli 395 lõike 1 sätetele, kui käesoleva määruse käesoleva peatüki kohaselt
on kehtestatud meetmed, ei tohi tuumikkrediidiasutusel olla järgmisi
riskipositsioone:
(a)
riskide kontsentreerumine finantsüksuse suhtes, mis
ületab 25 % tuumikkrediidiasutuse aktsepteeritud kapitalist. Kõnealust
riskide kontsentreerumise piirmäära kohaldatakse individuaalselt ja
allkonsolideeritud alusel, võttes arvesse krediidiriski maandamise mõju ja
erandeid vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artiklitele 399–403 ja käesoleva
määruse artiklile 16;
(b)
riskide kontsentreerumised finantsüksuste suhtes,
mis kokku ületavad 200 % tuumikkrediidiasutuse aktsepteeritud kapitalist.
Kõnealust riskide kontsentreerumise piirmäära kohaldatakse individuaalselt ja
allkonsolideeritud alusel, võttes arvesse krediidiriski maandamise mõju ja
erandeid vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artiklitele 399–403 ja käesoleva
määruse artiklile 16.
2.           Komisjonile antakse õigus
võtta artikli 35 kohaselt vastu delegeeritud õigusakte, et kohandada lõike 1
punktis b sätestatud grupiväliste riskide kontsentreerumise koondpiirmäära
taset kooskõlas krediidiriski maandamise tunnustamise määraga.
Artikkel 16
Krediidiriski maandamise tehnikad
Kui käesoleva määruse käesoleva peatüki kohaselt
on kehtestatud meetmed, kohaldatakse lisaks määruse (EL) nr 575/2013 artiklite 399–403
sätetele krediidiriski maandamise tehnikate tunnustamisega seotud piiranguid
riskipositsiooni väärtuste arvutamisel, et tagada vastavus käesoleva määruse
artiklite 14 ja 15 kohastele riskide kontsentreerumise piirmääradele.
Komisjonile antakse õigus võtta artikli 35
kohaselt vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks, mil määral
krediidiriski maandamise tehnikaid, sealhulgas aktsepteeritud krediidiriski
kaitset ja selle piirmäärasid, esimese lõigu kohaldamisel tunnustatakse,
tagamaks, et krediidiriski maandamise tehnikad ei vea riskide realiseerumise
korral alt, nii et krediidiriski kaitset saab tõhusalt sisse nõuda.
Artikkel 17
Erand riskide kontsentreerumisega seotud
üleminekusätetest
Erandina määruse (EL) nr 575/2013 artikli 493
lõikest 3 ei kohaldata kõnealuse lõikega ette nähtud erandeid selliste
tuumikkrediidiasutuste riskipositsioonide suhtes, kelle suhtes on käesoleva
määruse kohaselt võetud struktuurimeetmeid.
Artikkel 18
Eraldamiskava
1.           Kui pädev asutus on artikli 10
lõike 3 kohaselt teinud otsuse, et tuumikkrediidiasutus ei tohi tegeleda
teatava kauplemistegevusega, esitab tuumikkrediidiasutus või vajaduse korral
selle ELis tegutsev emaettevõtja kuue kuu jooksul alates artikli 10 lõike 3
teises lõigus osutatud otsuse kuupäevast pädevale asutusele eraldamiskava.
Kui artikli 9 lõikes 1 osutatud üksus on
otsustanud eraldada tuumikkrediidiasutusest kauplemistegevused, mis on hõlmatud
artikli 9 kohase läbivaatamiskohustusega, esitab ta artiklis 9 osutatud
hindamisperioodi alguses eraldamise kohta üksikasjaliku kava. Kõnealune kava
hõlmab vähemalt käesoleva artikli lõike 2 punktidega a ja b ette nähtud teavet.
2.           Eraldamiskavas kirjeldatakse
üksikasjalikult, kuidas eraldamine teostatakse.
Kõnealune kava
sisaldab vähemalt järgmist teavet:
(a)
teave tuumikkrediidiasutusest eraldatavate varade
ja tegevuste kohta;
(b)
üksikasjalik teave artiklis 13 osutatud eeskirjade
kohaldamise kohta;
(c)
eraldamise ajakava.
3.           Pädev asutus hindab lõigetes 1
ja 2 osutatud kavasid ja võtab kuue kuu jooksul alates kava esitamisest vastu otsuse
kava heakskiitmise kohta või nõuab kava muutmist.
4.           Kui pädev asutus nõuab
eraldamiskava muutmist, esitab tuumikkrediidiasutus või vajaduse korral selle
ELis tegutsev emaettevõtja kolme kuu jooksul alates pädeva asutuse nõude
esitamisest uuesti eraldamiskava, mis sisaldab nõutud muudatusi.
5.           Pädev asutus võtab ühe kuu
jooksul alates kava uuestiesitamisest vastu otsuse kava heakskiitmise või
tagasilükkamise kohta. Kui pädev asutus lükkab kava tagasi, võtab ta ühe kuu
jooksul alates selle tagasilükkamisest vastu otsuse, millega nähakse ette
eraldamiskava, mis sisaldab mis tahes vajalikke muudatusi.
6.           Kui tuumikkrediidiasutus või
vajaduse korral selle ELis tegutsev emaettevõtja ei esita eraldamiskava lõike 1
kohaselt, võtab pädev asutus hiljemalt kolm kuud pärast lõikes 1 osutatud
tähtaja möödumist vastu otsuse, millega nähakse ette eraldamiskava.
7.           Kui tuumikkrediidiasutus või
vajaduse korral selle ELis tegutsev emaettevõtja ei esita uuesti eraldamiskava,
mis sisaldab pädeva asutuse nõutud muudatusi, võtab pädev asutus hiljemalt üks
kuu pärast lõike 4 esimeses lõigus osutatud tähtaja möödumist vastu otsuse,
millega nähakse ette eraldamiskava.
8.           Tuumikkrediidiasutus või
vajaduse korral selle ELis tegutsev emaettevõtja tõendab pädevale asutusele, et
ta on heakskiidetud kava rakendanud.
9.           Krediidiasutuse või ELis
tegutseva emaettevõtja juhtorgan tagab, et eraldamiskava on rakendatud
kooskõlas pädeva asutuse heakskiiduga.
Artikkel 19
Pädevate asutuste ja asjaomaste
solveerimisasutuste vaheline koostöö
1.           Enne artikli 10 lõikes 3
osutatud otsuste tegemist teatab pädev asutus sellest [BRRD] direktiivi artikli
3 kohaselt määratud asjaomasele solveerimisasutusele.
2.           Viies läbi hindamist
vastavalt artiklile 9 ja nõudes vastavalt artiklile 10, et tuumikkrediidiasutus
ei tegeleks teatava tegevusega, võtab pädev asutus arvesse mis tahes
solveeritavuse hindamisi, mida on läbi viimas või mille on läbi viinud
asjaomane solveerimisasutus [BRRD] direktiivi artiklite 13 ja 13a kohaselt.
3.           Pädev asutus teeb koostööd asjaomase
solveerimisasutusega ja vahetab teavet, mida ta peab oma ülesannete täitmiseks
vajalikuks.
4.           Pädev asutus tagab, et
käesoleva peatüki kohaselt kehtestatud meetmed on kooskõlas määruse (EL) nr 1024/2013
artikli 13 punkti b, [SRM] määruse artikli 8 lõike 9, [BRRD] direktiivi
artiklite 13, 13a, 14 ja 15 ning direktiivi 2013/36/EL artikli 104 kohaselt
kehtestatud meetmetega.
Artikkel 20
Kauplemisüksusele keelatud tegevused
Kauplemisüksus ei tohi:
(a)
kaasata hoiuseid, mida vastavalt direktiivile 94/19/EÜ
aktsepteeritakse hoiuste tagamise skeemi puhul, välja arvatud juhul, kui
kõnealused hoiused on seotud kauplemistegevusega seotud tagatiste vahetamisega;
(b)
osutada seoses punktis a osutatud tegevusega
direktiivi 2007/64/EÜ artikli 4 punktis 3 määratletud makseteenuseid, välja
arvatud juhul, kui kõnealused makseteenused on kõrvalteenused ja need on
hädavajalikud kauplemistegevusega seotud tagatiste vahetamiseks.
Artikkel 21
Erand III peatüki nõuetest
1.           Liikmesriigi taotlusel võib
komisjon teha käesoleva peatüki nõuetest erandi krediidiasutusele, kes kaasab
üksikisikutelt ja VKEdelt hoiuseid, mille suhtes kohaldatakse enne 29. jaanuari
2014 vastu võetud riiklikke esmaseid õigusakte, kui kõnealused õigusaktid
vastavad järgmistele nõuetele:
(a)
nende eesmärk on hoida ära artiklis 1 osutatud
süsteemset riski, stressiolukordi või maksejõuetust;
(b)
nendega hoitakse ära, et üksikisikutelt ja VKEdelt
kõlblikke hoiuseid kaasavad krediidiasutused tegelevad sellise reguleeritud
tegevusega nagu tegevus investeeringutega osapoolena või kaubeldavate varade
hoidmine; riiklike õigusaktidega võidakse siiski ette näha piiratud erandid,
millega lubatakse üksikisikutelt ja VKEdelt hoiuseid kaasaval krediidiasutusel
tegeleda riskimaandamisega kapitali, likviidsuse ja rahastamise usaldusväärse
juhtimise eesmärgil ning osutada klientidele piiratud riskijuhtimisteenuseid;
(c)
kui üksikisikutelt ja VKEdelt kõlblikke hoiuseid
kaasav krediidiasutus kuulub konsolideerimisgruppi, tagab ta, et krediidiasutus
on juriidiliselt eraldatud konsolideerimisgrupi üksustest, kes tegelevad
sellise reguleeritud tegevusega nagu tegevus investeeringutega osapoolena või
kaubeldavate varade hoidmine, ning riiklike õigusaktidega on kindlaks määratud
järgmine:
i)       üksikisikutelt ja VKEdelt kõlblikke
hoiuseid kaasav krediidiasutus saab teha otsuseid muudest konsolideerimisgrupi
üksustest sõltumatult;
ii)      üksikisikutelt ja VKEdelt kõlblikke
hoiuseid kaasaval krediidiasutusel on juhtorgan, mis on sõltumatu muudest
konsolideerimisgrupi üksustest ja krediidiasutusest endast;
iii)     üksikisikutelt ja VKEdelt kõlblikke
hoiuseid kaasava krediidiasutuse suhtes kohaldatakse kapitali- ja
likviidsusnõudeid iseseisvalt;
iv)     üksikisikutelt ja VKEdelt kõlblikke
hoiuseid kaasav krediidiasutus ei tohi sõlmida lepinguid ega teha tehinguid
muude konsolideerimisgrupi üksustega muudel tingimustel, kui artikli 13 lõikes 7
osutatud tingimustega sarnasted tingimused.
2.           Liikmesriik, kes soovib
taotleda erandit krediidiasutusele, kelle suhtes kohaldatakse kõnealuseid
riiklikke õigusakte, saadab komisjonile eranditaotluse koos sellise pädeva
asutuse positiivse arvamusega, kes teostab järelevalvet asjaomase
krediidiasutuse üle. Kõnealuses taotluses esitatakse kogu teave, mida on vaja
riiklike õigusaktide hindamiseks, ja märgitakse krediidiasutused, kelle jaoks
erandit taotletakse. Kui komisjon leiab, et tal pole kogu vajalikku teavet,
võtab ta kahe kuu jooksul alates taotluse saamisest asjaomase liikmesriigiga
ühendust ning täpsustab, millist täiendavat teavet on vaja.
Kui komisjon on
saanud kogu teabe, mida ta peab vajalikuks eranditaotluse hindamiseks, teatab
ta ühe kuu jooksul taotluse esitanud liikmesriigile, et ta on teabega rahul.
Olles arutanud
EBAga kavandatud otsuse aluseks olevaid põhjusi ning sellise otsuse võimalikku
mõju liidu finantsstabiilsusele ja siseturu toimimisele, võtab komisjon viie
kuu jooksul alates teises lõigus osutatud teate esitamisest vastu
rakendusotsuse, millega tunnistatakse riiklikud õigusaktid käesoleva peatükiga
mitte vastuolus olevaks ja tehakse erand lõikes 1 osutatud taotluses märgitud
krediidiasutuste suhtes. Kui komisjon kavatseb tunnistada riiklikud õigusaktid
vastuolus olevaks ja mitte teha erandit, esitab ta üksikasjalikult oma
vastuväited ja annab taotluse esitanud liikmesriigile võimaluse esitada ühe kuu
jooksul alates komisjoni vastuväidete esitamise kuupäevast kirjalikud märkused.
Komisjon võtab kolme kuu jooksul alates märkuste esitamise lõpptähtajast vastu
rakendusotsuse erandi tegemise või tagasilükkamise kohta.
Riiklike
õigusaktide muutmise korral teatab liikmesriik muudatustest komisjonile.
Komisjon võib kolmandas lõigus osutatud rakendusotsuse läbi vaadata.
Kui käesoleva
peatükiga mitte vastuolus olevaks tunnistatud riiklikke õigusakte enam ei
kohaldata krediidiasutuse suhtes, kellele on tehtud erand käesoleva peatüki
nõuetest, tühistatakse kõnealusele krediidiasutusele tehtud erand.
Komisjon teavitab
oma otsustest EBA. EBA avaldab loetelu krediidiasutustest, kellele on käesoleva
artikli kohaselt tehtud erand. Loetelu ajakohastatakse pidevalt.
IV peatükk
Üksused, kelle suhtes kohaldatakse II ja
III peatüki nõudeid
Artikkel 22
Künniste arvutamist käsitlevad eeskirjad
1.           Artikli 3 punkti b alapunkti
ii kohaldamisel arvutatakse künnised ELis tegutseva emaettevõtja
konsolideeritud raamatupidamise aastaaruannete alusel.
2.           Artikli 3 punkti b alapunkti
iii kohaldamisel arvutatakse künnised liidus tehtava tegevuse alusel.
3.           Arvutamisel ei võeta arvesse
kindlustus- ja edasikindlustusandjate ning muude finantssektoriväliste
ettevõtjate varasid ja kohustusi.
4.           Pädev asutus teeb hiljemalt [väljaannete
talitus, palun märkida kuupäev: 12 kuud pärast käesoleva määruse
avaldamist] kindlaks krediidiasutused ja konsolideerimisgrupid, kelle suhtes
käesolevat määrust artikli 3 kohaselt kohaldatakse, ja teavitab sellest viivitamata
EBA.
Pärast pädevalt
asutuselt teate saamist avaldab EBA viivitamata esimeses lõigus osutatud
loetelu. Loetelu ajakohastatakse pidevalt.
Artikkel 23
Kauplemistegevuse arvutamine
1.           Artikli 3 kohaldamisel
arvutatakse kauplemistegevus kooskõlas kohaldatava raamatupidamiskorraga
järgmiselt:
Kauplemistegevus =
(TSA + TSL + DA + DL)/2, kus:
(a)
kaubeldavate väärtpaberite varad (Trading
Securities Assets – TSA) on varad, mis on osa tervikuna valitsetavast
väärtpaberiportfellist ja mille puhul on tõendeid hiljutise tegeliku
lühiajalise kasumivõtmise mustri kohta, välja arvatud tuletisinstrumentide
varad;
(b)
kaubeldavate väärtpaberite kohustused (Trading
Securities Liabilities – TSL) on kohustused, mis on võetud lühiajalise
tagasiostukavatsusega ja mis on osa tervikuna valitsetavast
väärtpaberiportfellist ning mille puhul on tõendeid hiljutise tegeliku
lühiajalise kasumivõtmise mustri kohta, välja arvatud tuletisinstrumentide
kohustused;
(c)
tuletisinstrumentide varad (Derivative Assets
– DA) on positiivse asendusväärtusega tuletisinstrumendid, mida ei käsitata
riskimaanduse tuletisinstrumentidena ega tuletisinstrumendi tunnustega
väärtpaberitena;
(d)
tuletisinstrumentide kohustused (Derivative
Liabilities – DL) on negatiivse asendusväärtusega tuletisinstrumendid, mida
ei käsitata riskimaandusinstrumentidena.
2.           Kauplemistegevuse arvutamisel
ei võeta arvesse kindlustus- ja edasikindlustusandjate ning muude
finantssektoriväliste ettevõtjate varasid ja kohustusi.
3.           EBA koostab rakenduslike
tehniliste standardite eelnõud, et näha ette metoodika lõikes 1 osutatud
kauplemistegevuse arvutamiseks, võttes arvesse kohaldatavate
raamatupidamiskordade erinevusi.
EBA esitab
kõnealused rakenduslike tehniliste standardite eelnõud komisjonile hiljemalt [väljaannete
talitus, palun märkida kuupäev: 1 kuu pärast käesoleva määruse avaldamist].
Komisjonile antakse
õigus võtta määruse (EL) nr 1093/2010 artikli 15 kohaselt vastu esimeses lõigus
osutatud rakenduslikud tehnilised standardid.
4.           Komisjonile antakse õigus
võtta artikli 35 kohaselt vastu delegeeritud õigusakte, et muuta käesoleva
artikli lõike 1 punktide a–d kohaseid kauplemistegevuse komponente, et võtta
arvesse muudatusi kohaldatavates raamatupidamiskordades.
Artikkel 24
Kauplemistegevust käsitleva teabe
esitamine pädevale asutusele
1.           Artiklis 3 osutatud üksused
esitavad pädevale asutusele artikli 23 lõike 1 kohase asjaomase teabe
kauplemistegevuse kogumahu ja komponentide kohta esimest korda [väljaannete
talitus, palun märkida kuupäev: üheksa kuud pärast käesoleva määruse
avaldamist] ja seejärel kord aastas.
2.           EBA töötab välja rakenduslike
tehniliste standardite eelnõud, et määrata kindlaks lõikes 1 osutatud teabe
esitamise ühtne vorm ning juhised kõnealuse vormi kasutamiseks.
EBA esitab
kõnealused rakenduslike tehniliste standardite eelnõud komisjonile hiljemalt [väljaannete
talitus, palun märkida kuupäev: 1 kuu pärast käesoleva määruse avaldamist].
Komisjonile antakse
õigus võtta määruse (EL) nr 1093/2010 artikli 15 kohaselt vastu esimeses lõigus
osutatud rakenduslikud tehnilised standardid.
V peatükk
Nõuetele vastavus
Esimene jagu
Üksused
Artikkel 25
Selliste üksuste kohustused, kelle
suhtes kohaldatakse käesolevat määrust
1.           Üksused, kelle suhtes
kohaldatakse käesolevat määrust, peavad olema võtnud asjakohased meetmed, mis
võimaldavad pädevatel asutustel saada teavet, mida on vaja, et hinnata
vastavust käesoleva määruse nõuetele.
2.           Üksused, kelle suhtes
kohaldatakse käesolevat määrust, esitavad pädevale asutusele kogu teabe, mida
on vaja, et hinnata nende vastavust käesoleva määruse nõuetele, sealhulgas
artikli 9 lõikes 2 osutatud parameetritepõhiseks hindamiseks vajaliku teabe.
Samuti tagavad kõnealused üksused, et nende sisekontrolli mehhanismid ning
juhtimis- ja raamatupidamistava võimaldaksid igal ajal jälgida nende vastavust
käesoleva määruse nõuetele.
3.           Üksused, kelle suhtes
kohaldatakse käesolevat määrust, registreerivad kõik oma tehingud ning
dokumenteerivad süsteemid ja protsessid, mida kasutatakse käesoleva määruse
kohaldamisel, nii et pädev asutus saab igal ajal jälgida vastavust käesoleva
määruse nõuetele.
Teine jagu
Pädevad asutused
Artikkel 26
Pädevate
asutuste õigused ja kohustused
1.           Käesoleva määrusega määratud
kohustuste täitmiseks kasutavad pädevad asutused asjaomaste liidu õigusaktidega
neile antud õigusi.
2.           Pädev asutus jälgib selliste
üksuste tegevust, kelle suhtes kohaldatakse käesolevat määrust, hindab pidevalt
vastavust käesoleva määruse nõuetele ja tagab sellise vastavuse.
3.           Pädevatel asutustel on õigus
nõuda, et ELis tegutsev emaettevõtja, kes ei ole reguleeritud üksus, kuid
kellel on vähemalt üks tütarettevõtja, kes on reguleeritud üksus, tagab, et
tema reguleeritud tütarettevõtjad järgivad käesolevat määrust.
4.           Käesoleva määruse
kohaldamisel käsitatakse konsolideeritud järelevalvet teostavat asutust pädeva
asutusena kõigi konsolideerimisgrupi üksuste suhtes, kes kuuluvad ELis
tegutseva emaettevõtjaga samasse konsolideerimisgruppi ja kelle suhtes
kohaldatakse käesolevat määrust.
Kui ELis tegutseva
emaettevõtja tütarettevõtja, kes on asutatud teises liikmesriigis ja kelle üle
teostab järelevalvet muu järelevalveasutus kui ELis tegutseva emaettevõtja üle
järelevalvet teostav asutus, on vastavalt määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 6
lõikele 4 oluline, konsulteerib konsolideeritud järelevalvet teostav asutus
olulise tütarettevõtja päritoluliikmesriigi pädeva asutusega seoses mis tahes
otsusega, mida konsolideeritud järelevalvet teostav asutus käesoleva määruse
kohaselt teeb.
VI peatükk
Suhted kolmandate riikidega
Artikkel 27
Kolmanda riigi õigusraamistiku
samaväärsus
1.           Liikmesriigi või kolmanda
riigi pädeva asutuse taotlusel või omal algatusel võib komisjon võtta vastu
rakendusakte, millega määratakse kindlaks, et:
(a)
kolmanda riigi õigus-, järelevalve- ja
jõustamiskorraga tagatakse, et kõnealuses kolmandas riigis tegutsevad
krediidiasutused ja emaettevõtjad täidavad siduvaid nõudeid, mis on samaväärsed
artiklites 6, 10–16 ja 20 sätestatud nõuetega;
(b)
kõnealuse kolmanda riigi õigusraamistikuga on ette
nähtud tõhus samaväärne süsteem kolmanda riigi siseriikliku õiguskorraga
kehtestatud struktuurimeetmete tunnustamiseks.
2.           Komisjon võib oma otsust
muuta või selle tühistada, kui otsuse aluseks olevad tingimused ei ole enam
täidetud.
3.           Komisjonile antakse õigus
võtta käesoleva määruse artikli 35 kohaselt vastu delegeeritud õigusakte, et
määrata kindlaks kriteeriumid, mille alusel hinnatakse, kas kolmanda riigi
õigus- ja järelevalveraamistik on käesoleva määrusega samaväärne.
Komisjon võtab
delegeeritud õigusaktid vastu hiljemalt [väljaannete talitus, palun märkida
kuupäev: 24 kuud pärast käesoleva määruse jõustumist].
4.           EBA kehtestab koostöökorra
selliste kolmandate riikide asjaomaste pädevate asutustega, mille õigus- ja
järelevalveraamistik on tunnistatud lõigete 1–3 kohaselt käesoleva määrusega
samaväärseks. Sellise korraga määratakse kindlaks vähemalt kord miinimumteabe
vahetamiseks mõlema jurisdiktsiooni asjaomaste pädevate asutuste vahel.
VII peatükk
Halduskaristused ja -meetmed
Artikkel 28
Halduskaristused ja -meetmed
1.           Ilma et see piiraks artikli 26
kohaseid pädevate asutuste järelevalvealaseid õiguseid ning liikmesriikide
õigust näha ette ja kohaldada kriminaalkaristusi, annavad liikmesriigid
pädevatele asutustele siseriikliku õiguse kohaselt õiguse kohaldada
halduskaristusi ja muid haldusmeetmeid vähemalt järgmiste rikkumiste korral:
(a)
artiklis 6 sätestatud keelu rikkumine;
(b)
artikli 24 lõike 1 kohaselt esitatava teabe mis
tahes moonutamine.
Liikmesriigid
annavad pädevatele asutustele õiguse kohaldada halduskaristusi ja -meetmeid
krediidiasutuse suhtes ja konsolideerimisgrupi mis tahes üksuse suhtes,
sealhulgas segavaldusettevõtja, kindlustusandja või edasikindlustusandja
suhtes.
Kui esimeses lõigus
osutatud sätteid kohaldatakse juriidiliste isikute suhtes, näevad liikmesriigid
ette, et pädevatel asutustel on rikkumiste korral õigus määrata siseriiklikus
õiguses sätestatud tingimustel karistusi juhtorgani liikmetele ning muudele
üksikisikutele, kes siseriikliku õiguse kohaselt vastutavad rikkumise eest.
2.           Lõike 1 kohaldamise eesmärgil
kohaldatavad halduskaristused ja -meetmed peavad olema tõhusad,
proportsionaalsed ja hoiatavad.
3.           Kui liikmesriik on otsustanud
näha lõikes 1 osutatud sätete rikkumise eest ette kriminaalkaristused, tagab
ta, et võetud on asjakohased meetmed, nii et pädeval asutusel on kõik vajalikud
õigused teha oma jurisdiktsioonis koostööd õigusasutustega, et saada
konkreetset teavet kriminaaluurimiste või -menetluste kohta, mis on algatatud
seoses artikli 6 võimaliku rikkumisega ja artikli 24 lõike 1 kohaselt esitatava
teabe moonutamisega, ja edastada seda teavet teistele pädevatele asutustele ja
EBA-le, et täita kohustust teha lõike 1 kohaldamisel koostööd üksteisega ning
vajaduse korral EBAga.
Pädevad asutused
võivad teha teiste liikmesriikide pädevate asutustega koostööd ka seoses oma
karistuste kohaldamise õiguse kasutamise hõlbustamisega.
4.           Liikmesriigid annavad
pädevatele asutustele siseriikliku õiguse kohaselt õiguse kohaldada lõikes 1
osutatud rikkumiste korral vähemalt järgmiseid halduskaristusi ja muid
meetmeid:
(a)
korraldus, millega nõutakse, et rikkumise eest
vastutav isik lõpetaks õigusvastase tegevuse ja hoiduks selle tegevuse
kordamisest;
(b)
rikkumise tulemusel teenitud kasumi või välditud
kahjumi loovutamine, kui sellist kasumit või kahjumit on võimalik kindlaks
määrata;
(c)
avalik hoiatus, milles märgitakse vastutav isik ja
rikkumise laad;
(d)
tegevusloa tühistamine või peatamine;
(e)
vastutava füüsilise isiku suhtes kehtestatud
ajutine keeld täita artiklis 3 osutatud üksuses juhtimisfunktsioone;
(f)
korduvate rikkumiste korral vastutava füüsilise isiku
suhtes kehtestatud alaline keeld täita artiklis 3 osutatud üksuses
juhtimisfunktsioone;
(g)
maksimaalne rahaline halduskaristus, mis vastab
vähemalt kolmekordsele rikkumise tulemusel teenitud kasumile või välditud
kahjumile, kui sellist kasumit või kahjumit on võimalik kindlaks määrata;
(h)
füüsilise isiku puhul maksimaalne rahaline
halduskaristus vähemalt 5 000 000 eurot või liikmesriigis, kus euro
ei ole ametlik vääring, vastav summa omavääringus käesoleva määruse jõustumise
kuupäeva seisuga;
(i)
juriidilise isiku puhul maksimaalne rahaline
halduskaristus, mis vastab vähemalt 10 %-le juriidilise isiku aastasest
kogukäibest viimase kättesaadava raamatupidamise aastaaruande järgi, mille on
heaks kiitnud juhtorgan; kui juriidiline isik on emaettevõtja või sellise emaettevõtja
tütarettevõtja, kes peab koostama direktiivi 2013/34/EL kohaselt
konsolideeritud finantsaruandeid, vastab asjaomane aastane kogukäive asjaomase
raamatupidamiskorra kohasele aastasele kogukäibele või sellele vastavale
tululiigile viimase kättesaadava konsolideeritud raamatupidamise aastaaruande
järgi, mille on heaks kiitnud kõrgeima taseme emaettevõtja juhtorgan.
Liikmesriigid võivad lisaks käesolevas lõikes
osutatud õigustele anda pädevatele asutustele täiendavaid õigusi ja näha ette,
et nad võivad kohaldada muud laadi ja rangemaid karistusi, kui on sätestatud
käesolevas lõikes.
5.           Liikmesriigid teavitavad
lõikes 1 osutatud eeskirjadest komisjoni ning EBA hiljemalt [väljaannete
talitus, palun märkida kuupäev: 12 kuud pärast käesoleva määruse jõustumist].
Nad teavitavad komisjoni ja EBA viivitamata eeskirjade mis tahes hilisematest
muudatustest.
Artikkel 29
Järelevalvevolituste kasutamine ja
karistuste kohaldamine
1.           Liikmesriigid tagavad, et
pädevad asutused võtavad halduskaristuse või muu meetme liigi ja ulatuse
kindlaksmääramisel arvesse kõiki asjakohaseid asjaolusid, sealhulgas vajaduse
korral järgmist:
(a)
rikkumise raskus ja kestus;
(b)
rikkumise eest vastutava isiku vastutuse ulatus;
(c)
rikkumise eest vastutava isiku finantsseisund,
võttes arvesse selliseid tegureid nagu juriidilise isiku kogukäive või
füüsilise isiku aastane sissetulek;
(d)
rikkumise eest vastutava isiku teenitud kasumi või
välditud kahjumi suurus, kui sellist kasumit või kahjumit on võimalik kindlaks
määrata;
(e)
rikkumise eest vastutava isiku valmidus teha pädeva
asutusega koostööd, ilma et see piiraks vajadust tagada selle isiku teenitud
kasumi või välditud kahjumi loovutamine;
(f)
rikkumise eest vastutava isiku toimepandud
varasemad rikkumised;
(g)
meetmed, mida rikkumise eest vastutav isik on võtnud,
et vältida rikkumise kordumist;
(h)
rikkumise mis tahes võimalikud süsteemsed
tagajärjed.
Artikkel 30
Rikkumistest teatamine
1.           Pädev asutus kehtestab
tõhusad mehhanismid, mis võimaldavad teatada artikli 28 lõikes 1 osutatud
tegelikest või võimalikest rikkumistest.
2.           Lõikes 1 osutatud mehhanismid
hõlmavad vähemalt järgmist:
(a)
rikkumisteadete vastuvõtmise erimenetlused ja nende
järelmeetmed, sh turvaliste sidekanalite loomine kõneluste teadete esitamiseks;
(b)
asjakohase kaitse tagamine kättemaksu,
diskrimineerimise ja muud laadi ebaõiglase kohtlemise eest töölepingu alusel
töötavatele isikutele, kes teatavad rikkumisest või keda süüdistatakse
rikkumises;
(c)
nii rikkumisest teatava isiku kui ka rikkumise
väidetavalt toime pannud füüsilise isiku isikuandmete kaitse, sh kaitse, mis
seondub nende isiku konfidentsiaalsuse säilitamisega menetluse kõikidel
etappidel, ilma et see piiraks sellist teabe avalikustamist, mida nõutakse
siseriikliku õigusega uurimise või sellele järgneva kohtumenetluse raames.
3.           Liikmesriigid nõuavad, et
tööandjatel on asjakohane sisekord, mille kohaselt nende töötajad saavad
artikli 28 lõikes 1 osutatud rikkumistest teatada.
4.           Liikmesriigid võivad
käesoleva määruse võimalike rikkumiste kohta asjakohast teavet esitavatele
isikutele ette näha kooskõlas siseriikliku õigusega pakutavad rahalised
stiimulid, kui sellistel isikutel ei ole eelnevat õiguslikku ega lepingulist
kohustust sellist teavet esitada, tingimusel et teave on uus ja selle tulemusel
kohaldatakse halduskaristust või muud meedet käesoleva määruse rikkumise eest
või kriminaalkaristust.
Artikkel 31
Teabevahetus EBAga
1.           Pädevad asutused esitavad
EBA-le igal aastal koondteabe kõigi haldusmeetmete ja -karistuste kohta, mida
nad on kohaldanud artikli 28 kohaselt. EBA avaldab selle teabe aastaaruandes.
2.           Kui liikmesriik on otsustanud
näha artikli 28 lõikes 1 osutatud sätete rikkumise eest ette
kriminaalkaristused, esitavad nende pädevad asutused EBA-le igal aastal
anonüümsed koondandmed kõigi korraldatud kriminaaluurimiste ja kohaldatud karistuste
kohta. EBA avaldab selle teabe aastaaruandes.
3.           Kui pädev asutus on
avalikustanud halduskaristused, trahvid, muud meetmed ja kriminaalkaristused
üldsusele, teatab ta neist samal ajal ka EBA-le.
4.           EBA töötab välja rakenduslike
tehniliste standardite eelnõud, et määrata kindlaks lõigetes 1 ja 2
osutatud teabevahetuse kord ja vormid.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile hiljemalt [väljaannete talitus, palun
märkida kuupäev: 12 kuud pärast käesoleva määruse avaldamist].
Komisjonile antakse õigus võtta vastu esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid kooskõlas määruse (EL) nr 1095/2010
artikliga 15.
Artikkel 32
Otsuste avaldamine
1.           Ilma et see piiraks kolmanda
lõigu kohaldamist, avaldab pädev asutus mis tahes otsuse artikli 6 rikkumise
või artikli 28 lõike 1 kohaselt esitatava finantsteabe moonutamise eest
halduskaristuse või muu meetme kohaldamise kohta oma veebisaidil viivitamata
pärast seda, kui isikule, kelle kohta otsus on tehtud, on otsusest teada antud.

Esimese lõigu
kohaselt avaldatavas teabes täpsustatakse vähemalt rikkumise liik ja laad ning
see, kes on isik, kelle kohta otsus on tehtud.
Esimest ja teist
lõiku ei kohaldata otsuste puhul, millega kohaldatakse uurimislikku laadi meetmeid.

Kui pädev asutus
leiab pärast iga üksikjuhtumi eraldi hindamist, et sellise juriidilise isiku
identiteeti, kelle kohta otsus on tehtud, või füüsilise isiku isikuandmeid
avaldada oleks ebaproportsionaalne, või kui selline avaldamine seaks ohtu
käimasoleva uurimise või finantsturgude stabiilsuse, teeb ta üht järgnevast:
(a)
lükkab otsuse avaldamise edasi kuni edasilükkamise
põhjused on lakanud olemast;
(b)
avaldab otsuse kooskõlas siseriikliku õigusega
anonüümsetel alustel, kui selline avaldamine tagab asjaomaste isikuandmete
tõhusa kaitse, ning vajaduse korral lükkab asjaomaste andmete avaldamise
mõistliku aja võrra edasi, kui on ette näha, et anonüümse avaldamise põhjused
lakkavad selle aja jooksul olemast;
(c)
ei avalda otsust, kui ta on arvamusel, et punktide
a või b kohane avaldamine on ebapiisav, et tagada:
i)       finantsturgude stabiilsuse mitte ohtu
sattumine;
ii)      sellise otsuse avaldamise
proportsionaalsus vähemoluliseks peetava meetme puhul.
2.           Juhul kui otsuse saab riigi
kohtu-, haldus- või muule asutusele edasi kaevata, avaldab pädev asutus oma
veebisaidil viivitamata ka selle teabe ja hilisema teabe edasikaebuse tulemuste
kohta. Samuti avaldatakse teave mis tahes otsuse kohta, millega tühistatakse
otsus, mille saab edasi kaevata.
3.           Pädev asutus tagab, et käesoleva
artikli kohaselt avaldatud mis tahes otsus jääb tema veebisaidil kättesaadavaks
vähemalt viieks aastaks pärast selle avaldamist. Kõnealustes otsustes
sisalduvaid isikuandmeid hoitakse pädeva asutuse veebisaidil aja jooksul, mis
on vajalik kohaldatavate andmekaitse-eeskirjade kohaselt.
VIII peatükk
Aruandlus ja läbivaatamine
Artikkel 33
EBA esitatavad aruanded
EBA
koostab koostöös ESMAga järgmised aruanded ja esitab need komisjonile hiljemalt
[väljaannete talitus, palun märkida kuupäev: 12 kuud pärast käesoleva
määruse avaldamist]:
(a)
aruanne artikli 9 lõike 2 punktide a–h kohaste
parameetrite võimalike piirmäärade ning selliste väärtpaberistamise liikide
kohta, mis EBA arvates ei ohusta tuumikkrediidiasutuse finantsstabiilsust ega
liidu finantssüsteemi;
(b)
aruanne selle kohta, kas tuumikkrediidiasutuse oma
riski usaldusväärseks juhtimiseks tuleks hõlmata muid kui artikli 11 lõikes 1
loetletud tuletisinstrumentide ja finantsinstrumentide liike;
(c)
aruanne selle kohta, kas võib lubada müüa
klientidele riskimaandamiseks muid kui artikli 12 lõikes 1 loetletud
finantsinstrumente ning kui suur on artikli 12 lõike 2 punktis b osutatud
omavahendite nõuete osakaal, millest rohkem ei tohi tuletisinstrumente müüa.
Artikkel 34
Läbivaatamine
Komisjon
jälgib korrapäraselt käesolevas määruses sätestatud eeskirjade mõju artiklis 1
osutatud eesmärkide saavutamisele ja liidu finantssüsteemi stabiilsusele
tervikuna, võttes arvesse turu struktuuri suundumusi ning käesoleva määrusega
reguleeritud üksuste suundumusi ja tegevust, ja esitab mis tahes asjakohased
ettepanekud. Läbivaatamisel keskendutakse eelkõige artiklis 3 osutatud künniste
kohaldamisele, artikliga 6 ette nähtud keelu kohaldamisele ja tõhususele,
artiklis 8 osutatud tegevuse ulatusele ja artiklis 9 sätestatud parameetrite
sobivusele. Võttes arvesse pädevate asutuste seisukohti, esitab komisjon 1. jaanuariks
2020 ja seejärel korrapäraselt Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande, mis
käsitleb eespool nimetatud küsimusi, vajaduse korral koos õigusakti
ettepanekuga.
IX peatükk
Lõppsätted
Artikkel 35
Delegeeritud volituste rakendamine
1.           Komisjonile antakse õigus
võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2.           Artikli 6 lõikes 6, artikli 8
lõikes 3, artikli 10 lõikes 5, artikli 11 lõikes 3, artikli 12 lõikes 2,
artikli 15 lõikes 2, artikli 16 teises lõigus, artikli 23 lõikes 4 ja artikli 27
lõikes 3 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile
määramata ajaks alates artiklis 38 osutatud kuupäevast.
3.           Euroopa Parlament või nõukogu
võib artikli 6 lõikes 6, artikli 8 lõikes 3, artikli 10 lõikes 5, artikli 11
lõikes 3, artikli 12 lõikes 2, artikli 15 lõikes 2, artikli 16 teises lõigus,
artikli 23 lõikes 4 ja artikli 27 lõikes 3 osutatud volituste delegeerimise igal
ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud
volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist
Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei
mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.           Niipea kui komisjon on
delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa
Parlamendile ja nõukogule.
5.           Artikli 6 lõike 6, artikli 8
lõike 3, artikli 10 lõike 5, artikli 11 lõike 3, artikli 12 lõike 2, artikli 15
lõike 2, artikli 16 teise lõigu, artikli 23 lõike 4 ja artikli 27 lõike 3
alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa
Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti
teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes
vastuväiteid või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja
möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväiteid. Euroopa
Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel 36
Jõustumine ja kohaldamine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolevat määrust kohaldatakse alates selle
jõustumisest, välja arvatud artikkel 6, mida kohaldatakse alates [väljaannete
talitus, palun märkida kuupäev: 18 kuud pärast käesoleva määruse
avaldamist], ja artiklid 13–18 ja 20, mida kohaldatakse alates [väljaannete
talitus, palun märkida kuupäev: 36 kuud pärast käesoleva määruse
avaldamist].
Käesolev määrus on
tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
FINANTSSELGITUS
1.           ETTEPANEKU/ALGATUSE
RAAMISTIK
              1.1.    Ettepaneku/algatuse nimetus
              1.2.    Asjaomased poliitikavaldkonnad vastavalt
tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise (ABM/ABB) struktuurile
              1.3.    Ettepaneku/algatuse liik
              1.4.    Eesmärgid
              1.5.    Ettepaneku/algatuse põhjendus
              1.6.    Meetme kestus ja finantsmõju
              1.7.    Ettenähtud eelarve täitmise viisid
2.           HALDUSMEETMED
              2.1.    Järelevalve ja aruandluse eeskirjad
              2.2.    Haldus- ja kontrollisüsteemid
              2.3.    Pettuse ja eeskirjade eiramise ärahoidmise meetmed
3.           ETTEPANEKU/ALGATUSE
HINNANGULINE FINANTSMÕJU
              3.1.    Mitmeaastase finantsraamistiku rubriigid ja kulude
eelarveread, millele mõju avaldub
              3.2.    Hinnanguline mõju kuludele
              3.2.1. Üldine hinnanguline
mõju kuludele
              3.2.2. Hinnanguline mõju
tegevusassigneeringutele
              3.2.3. Hinnanguline mõju
haldusassigneeringutele
              3.2.4. Kooskõla kehtiva
mitmeaastase finantsraamistikuga
              3.2.5. Kolmandate isikute
rahaline osalus
              3.3.    Hinnanguline mõju tuludele
FINANTSSELGITUS
1.           ETTEPANEKU/ALGATUSE
RAAMISTIK
1.1.        Ettepaneku/algatuse nimetus
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus ELi
pankade vastupanuvõimet parandavate struktuurimeetmete kohta
1.2.        Asjaomased
poliitikavaldkonnad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise
(ABM/ABB)[43]
struktuurile
Siseturg – finantsturud
1.3.        Ettepaneku/algatuse liik
ý Ettepanek/algatus käsitleb uut meedet
1.4.        Eesmärgid
1.4.1.     Komisjoni mitmeaastased
strateegilised eesmärgid, mida ettepaneku/algatuse kaudu täidetakse
Panustada finantsstabiilsust ohustavate
riskide vähendamisse ning taastada investorite ja teiste turuosaliste usaldus
finantsturgude vastu.
1.4.2.     Erieesmärgid ning asjaomased
tegevusalad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise struktuurile
Eespool nimetatud üldisi eesmärke silmas
pidades on käesoleva määruse eesmärk hoida ära süsteemset riski,
stressiolukordi ja suurte, komplekssete ja omavahel seotud pankade
maksejõuetust ning saavutada järgmised eesmärgid:
·
vähendada krediidiasutuses ülemääraste riskide
võtmist;
·
kõrvaldada olulised huvide konfliktid
krediidiasutuse eri osade vahel;
·
hoida ära vahendite väärpaigutamist ja soodustada
laenude andmist reaalmajandusele;
·
tagada siseturul kõigile krediidiasutustele ja
investeerimisühingutele moonutamata konkurentsitingimused;
·
vähendada finantssektoris omavahelist seotust,
millega kaasneb süsteemne risk;
·
hõlbustada krediidiasutuse tõhusat juhtimist,
seiret ja järelevalvet ning
·
hõlbustada konsolideerimisgrupi nõuetekohast
solveerimist ja maksevõime taastamist.
1.4.3.     Oodatavad tulemused ja mõju
Täpsustage, milline
peaks olema ettepaneku/algatuse oodatav mõju abisaajatele/sihtrühmale.
Krediidiasutuses riskide võtmise vähendamine;
krediidiasutuse eri osade vaheliste huvide
konfliktide vähendamine;
vahendite väärpaigutamise vähendamine ja
reaalmajandusele suuremas mahus laenude andmine;
konkurentsimoonutuste vähendamine siseturul;
omavahelise seotuse vähendamine
finantssektoris;
krediidiasutuste juhtimise, seire ja
järelevalve tõhustamine;
kõige suuremate ja komplekssemate
pangagruppide nõuetekohasem solveerimine ja maksevõime taastamine.
1.4.4.     Tulemus- ja mõjunäitajad
Täpsustage, milliste
näitajate alusel hinnatakse ettepaneku/algatuse elluviimist.
Asjaomased näitajad, mille alusel ettepanekut
hinnata, võiksid hõlmata järgmist:
·
nende pankade arv ja suurus, kelle suhtes
struktuurse eraldamise nõuet kohaldatakse;
·
tegevuste viimine hoiuseid kaasavasse üksusesse või
kauplemisüksusesse;
·
tehingute maht, hinnavahed või likviidsus
asjaomastel turgudel;
·
nende pankade turuosa areng, kelle suhtes
struktuurset eraldamist kohaldatakse;
·
turu kontsentratsioon tegevuste puhul, mille suhtes
struktuurset eraldamist kohaldatakse;
·
uued turuletulijad tegevuste puhul, mille suhtes
struktuurset eraldamist kohaldatakse;
·
nende pankade kasumlikkuse areng, kelle suhtes
struktuurset eraldamist kohaldatakse;
·
kaudsete riiklike toetuste suuruse näitajad;
·
pankrotti minemiseks liiga suurte pankade
rahastamiskulu eelise näitajad;
·
pankrotti minemiseks liiga suurte pankade
kauplemis- ja laenutegevuse näitajad.
1.5.        Ettepaneku/algatuse põhjendus

1.5.1.     Lühi- või pikaajalises
perspektiivis täidetavad vajadused
Alates finantskriisi algusest on Euroopa Liit
(edaspidi „EL”) ja selle liikmesriigid tegelenud pankade reguleerimise ja
järelevalve põhjaliku läbivaatamisega.
EL on käivitanud panganduses mitu reformi,
selleks et suurendada pankade vastupanuvõimet ja vähendada nende võimaliku
maksejõuetuse mõju eesmärgiga luua turvalisem, usaldusväärsem, läbipaistvam ja
vastutustundlikum finantssüsteem, mis toimib majanduse ja ühiskonna kui terviku
hüvanguks (vt eelkõige uus kapitalinõuete määrus ja direktiiv (CRR ja CRD IV)
ning ettepanek pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiivi (BRRD)
kohta).
ELi pangandussektor ja üksikud pangad püsivad
siiski suured nii absoluut- kui ka suhtelistes näitajates. Suurimad pangad on
aktiivsemad nii keerulisemas kauplemistegevuses kui ka piiriüleses tegevuses ja
seda väga suure arvu juriidiliste isikute kaudu.
Seetõttu on mitu ELi liikmesriiki ja kolmandat
riiki teinud veelgi rohkem ja viinud kõige suuremate ja komplekssemate
finantseerimisasutustega seotud probleemide lahendamiseks ellu pangandussektori
struktuurireformid või on seda tegemas. Ka sellised rahvusvahelised
institutsioonid nagu G20, finantsstabiilsuse nõukogu, Rahvusvaheliste
Arvelduste Pank, Rahvusvaheline Valuutafond ning Majanduskoostöö ja Arengu
Organisatsioon on rõhutanud niisuguste reformide tähtsust näiteks
solveeritavuse puhul ja kutsunud üles pidama laiaulatuslikku ja üleilmset
arutelu pankade ärimudelite üle.
1.5.2.     Euroopa Liidu meetme
lisandväärtus
Sellise arengu valguses on ELi tasandil meetme
võtmine väga põhjendatud. Kuigi riiklikel reformidel on üldjoontes sama
eesmärk, on nende üksikasjad erinevad. See moonutab otsuseid tegevuskoha kohta,
sest pankrotti minemiseks liiga suured pangad võivad viia tegevusi üle või
asuda ise ümber teise liikmesriiki. ELi ühine meede oleks seega tulemuslikum.
Ühtsete eeskirjade vajadus on eriti suur pangandusliidus, selleks et
lihtsustada ühtse järelevalvemehhanismi järelevalvealast tööd ja ühtse
solveerimismehhanismi solveerimismeetmete võtmist.
1.5.3.     Samalaadsetest kogemustest
saadud õppetunnid
Andmed puuduvad.
1.5.4.     Kooskõla ja võimalik koostoime
muude asjaomaste meetmetega
EL on juba käivitanud mitu reformi, mille
eesmärk on suurendada pankade vastupanuvõimet ning vähendada pankade maksejõuetuse
tõenäosust ja mõju. Reformid hõlmavad pankade maksevõime suurendamise meetmeid
(CRR/CRDIV paketi kapitali- ja likviidsusnõudeid käsitlev osa); pankade
solveeritavuse suurendamise meetmeid (kavandatud BRRD); hoiuste tagamise
parandamise meetmeid (hoiuste tagamise skeemi direktiivi läbivaatamine);
läbipaistvuse suurendamise, tuletisinstrumentidega seotud riskide vähendamise
ning turu infrastruktuuri parandamise meetmeid (Euroopa turu infrastruktuuri
määrus (EMIR) ja sellega seonduvad finantsinstrumentide turgude direktiivi
(MiFID) muudatused). Lisaks sellele on Euroopa Komisjon selleks, et peatada
riigi rahandusega seotud riskide ja panganduse riskide negatiivsete mõjude
vastastikuse ülekandumise tsükkel ning taastada usaldus euro ja
pangandussüsteemi vastu, kutsunud üles arendama edasi pangandusliitu, mis
tugineb ELi kõigi pankade suhtes kohaldatavate ühtsete eeskirjade kogumile. See
hõlmab ühtset järelevalvemehhanismi ja ühtset solveerimismehhanismi, mis on
euroala liikmesriikidele kohustuslikud ja milles kõik ülejäänud liikmesriigid
võivad vabatahtlikult osaleda.
Vaatamata sellele laiaulatuslikule
reformikavale on pankrotti minemiseks liiga suurte pankade maksejõuetuse
tõenäosuse ja mõju vähendamiseks vaja lisameetmeid. Nendel meetmetel on
üleilmne toetus, nagu võib näha G20 juhtide ja ministrite hiljutistest
avaldustest.
Maksejõuetuse mõjuga seoses võib öelda, et
BRRD rakendamine hõlbustab ELi tavaliste pankade nõuetekohast solveerimist ja
vähendab seega märkimisväärselt selliste pankade maksejõuetuse mõju riigi
rahandusele. Pankrotti minemiseks liiga suurte pankade puhul hakkab
solveerimisvolituste kasutamine olema keeruline, arvestades et nende bilansi-
ja organisatsioonistruktuur on eriti laiaulatuslik, keerukas ja lõimunud.
Sellest tulenevalt võib öelda, et kuigi riikliku toetuse vajaduse tõenäosus on
kindlasti väiksem, ei saa seda välistada, kui volitusi ei kasutata kõigil
juhtudel täiel määral. Suure ja kompleksse panga maksejõuetuse mõju võib
seetõttu olla ikkagi märkimisväärne. Kõik see võib seletada, miks turud
tajuvad, et kaudsed toetused on endiselt olemas, ning näidata, et vaja oleks
suuremat selgust seoses võimalike täiendavate struktuurimeetmetega.
Struktuurireform suurendab ametiasutuste valikuvõimalusi maksejõuetuks
muutuvate pangagruppidega tegelemisel. Suurendades nõuetekohase solveerimise
usaldusväärsust, parandab see ennetavalt ka turudistsipliini ja pankade bilansi
dünaamikat. Struktuurireformid võiksid pankrotti minemiseks liiga suurte
pankade puhul tõhustada BRRDga antud uusi volitusi, arvestades et
solveerimisasutused peaksid tegelema erinevate, üksteisest eraldatud ja
lihtsamate bilanssidega. See hõlbustaks pangagrupi eri üksuste jälgimist ja
hindamist ning laiendab solveerimisasutuse käsutuses olevate võimaluste
valikut. Pankrotti minemiseks liiga suurte pankadega seotud lisameetmed oleksid
kooskõlas BRRD proportsionaalsuse põhimõttega.
1.6.        Meetme kestus ja finantsmõju
ý Piiramatu kestusega ettepanek/algatus
On ette nähtud, et meede jõustub ja seda
hakatakse kohaldama 2015.–2017. aastal, oma arvel kauplemise keeldu järgitakse
alates 2017. aasta jaanuarist ja võimalikke eraldamisnõudeid alates 2018. aasta
juulist.
1.7.        Kavandatud eelarve täitmise
viisid[44]
Alates 2014. aasta eelarvest
¨ Otsene eelarve täitmine komisjoni poolt
–
¨ oma talituste kaudu, sealhulgas kasutades liidu delegatsioonides
töötavat komisjoni personali
–
¨  rakendusametite kaudu
¨ Eelarve täitmine koostöös
liikmesriikidega
ý Kaudne eelarve täitmine, mille puhul eelarve täitmise ülesanded on delegeeritud
–
¨ kolmandatele riikidele või nende määratud asutustele
–
¨ rahvusvahelistele organisatsioonidele ja nende esindajatele
(täpsustada)
–
¨Euroopa Investeerimispangale ja Euroopa Investeerimisfondile
–
¨ finantsmääruse artiklites 208 ja 209 nimetatud asutustele
–
¨ avalik-õiguslikele asutustele
–
¨ avalikke teenuseid osutavatele eraõiguslikele asutustele, kuivõrd nad
esitavad piisavad finantstagatised
–
¨ liikmesriigi eraõigusega reguleeritud asutustele, kellele on
delegeeritud avaliku ja erasektori partnerluse rakendamine ja kes esitavad
piisavad finantstagatised
–
¨ isikutele, kellele on delegeeritud ELi lepingu V jaotise kohaste ÜVJP
erimeetmete rakendamine ja kes on kindlaks määratud asjaomases alusaktis
–       Mitme eelarve täitmise viisi valimise korral
esitage üksikasjad rubriigis „Märkused”.
Märkused:
EBA on komisjoni järelevalve all tegutsev
reguleeriv amet.
2.           HALDUSMEETMED
2.1.        Järelevalve ja aruandluse
eeskirjad
Ettepanekuga nähakse ette, et komisjon peaks
kavandatud meetmete tõhususe regulaarselt läbi vaatama.
2.2.        Haldus- ja kontrollisüsteemid

2.2.1.     Välja selgitatud ohud
Seoses käesolevast ettepanekust tulenevate
assigneeringute õigusliku, säästliku, tõhusa ja tulemusliku kasutamisega
eeldatakse, et ettepanekuga ei kaasneks uusi ohtusid, mida praegu ei ole kaetud
EBA olemasoleva sisekontrolli raamistikuga.
2.2.2.     Teave loodud
sisekontrollisüsteemi kohta
Andmed puuduvad.
2.2.3.     Kontrolliga kaasnevate kulude
ja sellest saadava kasu hinnang ning veariski taseme prognoos
Andmed puuduvad.
2.3.        Pettuse ja eeskirjade
eiramise ärahoidmise meetmed
Pettuse, korruptsiooni ja muu ebaseadusliku
tegevuse vastu võitlemiseks kohaldatakse EBA suhtes piiranguteta Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 25. mai 1999. aasta määrust (EÜ) nr 1073/1999 Euroopa
Pettustevastase Ameti (OLAF) juurdluste kohta.
EBA ühineb Euroopa Parlamendi, Euroopa Liidu
Nõukogu ja Euroopa Ühenduste Komisjoni 25. mai 1999. aasta kokkuleppega
Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) sisejuurdluste kohta ning võtab
viivitamata vastu asjakohased sätted, mida kohaldatakse EBA kõigi töötajate
suhtes.
Rahastamisotsustes ning nendest tulenevates
lepingutes ja rakendusaktides sätestatakse selgesõnaliselt, et kontrollikoda ja
OLAF võivad vajaduse korral teha EBA-poolsest rahastamisest kasu saajate ning
raha jaotamise eest vastutavate töötajate juures kohapealseid kontrolle.
EBA asutamist käsitleva määruse artiklites 64
ja 65 on esitatud sätted EBA eelarve täitmise ja kontrolli ning kohaldatavate
finantseeskirjade kohta.
3.           ETTEPANEKU/ALGATUSE
HINNANGULINE FINANTSMÕJU
3.1.        Mitmeaastase
finantsraamistiku rubriigid ja kulude eelarveread, millele mõju avaldub
·      Olemasolevad eelarveread
Järjestage
mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide kaupa ja iga rubriigi sees
eelarveridade kaupa.
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || Eelarverida || Assigneeringute liik || Rahaline osalus
   || Liigendatud/liigendamata ([45])   || EFTA riigid[46]   || Kandidaatriigid[47]   || Kolmandad riigid || Rahaline osalus finantsmääruse artikli 21 lõike 2 punkti b tähenduses
 1.a || 12.0302 Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA)   || Liigendatud || JAH || JAH || EI || EI
·      Uued eelarveread, mille loomist taotletakse
3.2.        Hinnanguline mõju kuludele
Käesoleva seadusandliku algatuse mõju kuludele
on järgmine.
·
Kahe uue ajutise teenistuja töölevõtmine EBAs
(alates 2016. aasta jaanuarist) – täpsem teave nende rolli ja nendega
seonduvate kulude (millest 40 % rahastab EL ja 60 % liikmesriigid) arvutamise
meetodi kohta on esitatud lisas.
·
Uute ülesannete täitmiseks kasutatakse
inimressursse, mis tehakse kättesaadavaks iga-aastase vahendite eraldamise
menetluse alusel, võttes arvesse eelarvepiiranguid, mida kohaldatakse kõigi ELi
asutuste suhtes ja kooskõlas ametite finantsprogrammiga. Ressursid, mida EBA
vajab uute ülesannete täitmiseks, on kooskõlas EBA inim- ja rahaliste
ressursside kavaga, mis esitati komisjoni hiljutises teatises Euroopa
Parlamendile ja nõukogule „Detsentraliseeritud asutuste inim- ja rahaliste
ressursside kavandamine aastatel 2014–2020” (COM(2013) 519).
3.2.1.     Üldine hinnanguline mõju
kuludele
miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || Nr || 1a Arukas ja kaasav majanduskasv – majanduslik, sotsiaalne ja territoriaalne ühtekuuluvus
 Siseturu ja teenuste peadirektoraat ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOKKU
  Tegevusassigneeringud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 12.0302 Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA) || Kulukohustused || (1) || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Maksed || (2) || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Eriprogrammide vahenditest rahastatavad haldusassigneeringud[48]   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Eelarverida nr ||   || (3) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Siseturu ja teenuste peadirektoraadi assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || =1+1a+3 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Maksed || =2+2a +3 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
  Tegevusassigneeringud KOKKU || Kulukohustused || (4) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Maksed || (5) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Eriprogrammide vahenditest rahastatavad haldusassigneeringud KOKKU || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGI 1.a assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || =4+6 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Maksed || =5+6 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Maksed || =5+6 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || 5 || „Halduskulud”
miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
   ||   ||   || Aasta N || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6) || KOKKU
 peadirektoraat ||
  Personalikulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Muud halduskulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 <….> peadirektoraat KOKKU || Assigneeringud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGI 5 assigneeringud KOKKU || (Kulukohustuste kogusumma = maksete kogusumma) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
   ||   ||   || Aasta N[49]   || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6) || KOKKU
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIKIDE 1–5 assigneeringud KOKKU || Kulukohustused ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Maksed ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
3.2.2.     Hinnanguline mõju
tegevusassigneeringutele
–
¨  Ettepanek/algatus ei hõlma tegevusassigneeringute kasutamist
–
ý  Ettepanek/algatus hõlmab tegevusassigneeringute kasutamist, mis
toimub järgmiselt:
Kulukohustuste assigneeringud miljonites eurodes (kolm
kohta pärast koma)
 Täpsustage eesmärgid ja väljundid   ò ||   ||   || Aasta N || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6) || KOKKU
 VÄLJUNDID
 Väljundi liik[50]   || Väljundi keskmine kulu || Arv || Kulu || Arv || Kulu || Arv || Kulu || Arv || Kulu || Arv || Kulu || Arv || Kulu || Arv || Kulu || Väljundite arv kokku || Kulud kokku
 ERIEESMÄRK nr 1[51] ...   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Väljund ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Väljund ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Väljund ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Erieesmärk nr 1 kokku ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 ERIEESMÄRK nr 2 ... ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Väljund ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Erieesmärk nr 2 kokku ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KULUD KOKKU ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
3.2.3.     Hinnanguline mõju haldusassigneeringutele
3.2.3.1.  Ülevaade
–
ý  Ettepanek/algatus ei hõlma haldusassigneeringute kasutamist
–
¨  Ettepanek/algatus hõlmab haldusassigneeringute kasutamist, mis toimub
järgmiselt:
miljonites eurodes
(kolm kohta pärast koma)
   || Aasta N[52]   || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6) || KOKKU
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIK 5 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Personalikulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Muud halduskulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIK 5 kokku ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGIST 5[53] välja jäävad kulud   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Personalikulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Muud halduskulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGIST 5 välja jäävad kulud kokku ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOKKU ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Personaliga seotud
assigneeringute vajadused kaetakse asjaomase peadirektoraadi poolt kõnealuse
meetme haldamiseks juba antud ja/või ümberpaigutatud assigneeringute raames,
täiendades neid vajaduse korral täiendavate assigneeringutega, mida võidakse
anda haldavale peadirektoraadile iga-aastase vahendite eraldamise menetluse
käigus, arvestades eelarvepiirangutega.
3.2.3.2.   Hinnanguline
personalivajadus
–
ý  Ettepanek/algatus ei hõlma personali kasutamist
–
¨  Ettepanek/algatus hõlmab personali kasutamist, mis toimub järgmiselt:
Hinnanguline väärtus täistööaja ekvivalendina
 ||   || Aasta N || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6)
 ||  Ametikohtade loeteluga ette nähtud ametikohad (ametnikud ja ajutised töötajad) ||   ||
 || XX 01 01 01 (komisjoni peakorteris ja esindustes) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 01 02 (delegatsioonides) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 05 01 (kaudne teadustegevus) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 01 (otsene teadustegevus) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Koosseisuväline personal (täistööajale taandatud töötajad)[54]   ||
 || XX 01 02 01 (üldvahenditest rahastatavad lepingulised töötajad, riikide lähetatud eksperdid ja renditud tööjõud) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 02 02 (lepingulised töötajad, kohalikud töötajad, riikide lähetatud eksperdid, renditud tööjõud ja noored eksperdid delegatsioonides) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 04 aa[55]   || - peakorteris   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || - delegatsioonides ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 05 02 (lepingulised töötajad, renditud tööjõud ja riikide lähetatud eksperdid kaudse teadustegevuse valdkonnas) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 02 (lepingulised töötajad, renditud tööjõud ja riikide lähetatud eksperdid otsese teadustegevuse valdkonnas) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || Muud eelarveread (täpsustage) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || KOKKU ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
XX osutab asjaomasele
poliitikavaldkonnale või eelarvejaotisele.
Personalivajadused
kaetakse juba meedet haldavate peadirektoraadi töötajatega ja/või töötajate
ümberpaigutamise teel peadirektoraadisiseselt. Vajaduse korral võidakse
personali täiendada meedet haldavale peadirektoraadile iga-aastase vahendite
eraldamise menetluse käigus, arvestades olemasolevate eelarvepiirangutega.
Ülesannete kirjeldus:
 Ametnikud ja ajutised töötajad ||
 Koosseisuvälised töötajad ||
3.2.4.     Kooskõla kehtiva mitmeaastase
finantsraamistikuga
–
ý  Ettepanek/algatus on kooskõlas kehtiva mitmeaastase
finantsraamistikuga
–
Ressursid, mida EBA vajab uute ülesannete
täitmiseks, on kooskõlas mitmeaastase finantsraamistikuga (2014–2020) ning EBA
inim- ja rahaliste ressursside kavaga, mis esitati komisjoni hiljutises
teatises Euroopa Parlamendile ja nõukogule „Detsentraliseeritud asutuste inim-
ja rahaliste ressursside kavandamine aastatel 2014–2020” (COM(2013) 519)
–
¨  Ettepanekuga/algatusega kaasneb mitmeaastase finantsraamistiku
asjaomase rubriigi ümberplaneerimine
Selgitage ümberplaneerimist, osutades asjaomastele
eelarveridadele ja summadele.
–
¨  Ettepanek/algatus eeldab paindlikkusinstrumendi kohaldamist või
mitmeaastase finantsraamistiku läbivaatamist[56]
Selgitage vajalikku toimingut, osutades asjaomastele
rubriikidele, eelarveridadele ja summadele.
3.2.5.     Kolmandate isikute rahaline
osalus
–
Ettepanek/algatus hõlmab kaasrahastamist, mille
hinnanguline summa on järgmine:
assigneeringud miljonites eurodes (kolm kohta pärast
koma)
   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Kokku
 Liikmesriigid || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00
 Kaasrahastatavad assigneeringud KOKKU || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00
3.3.        Hinnanguline mõju tuludele
–
¨  Ettepanekul/algatusel puudub finantsmõju tuludele
–
¨  Ettepanekul/algatusel on järgmine finantsmõju:
¨         omavahenditele
¨         mitmesugustele tuludele
miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
 Tulude eelarverida || Jooksva aasta eelarves kättesaadavad assigneeringud || Ettepaneku/algatuse mõju[57]
 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020
 Artikkel …………. ||   || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00
Mitmesuguste
sihtotstarbeliste tulude puhul täpsustage, milliseid kulude eelarveridasid
ettepanek mõjutab.
Täpsustage tuludele
avaldatava mõju arvutamise meetod.
Lisa ELi krediidiasutuste vastupanuvõimet
parandavate struktuurimeetmete kohta
Hinnang EBA jaoks
Komisjoni
ettepanek sisaldab sätteid, mille kohaselt peab EBA välja töötama neli
delegeeritud õigusakti ja kuus tehnilist standardit, millega peaks tagatama
äärmiselt tehniliste sätete ühtne kohaldamine kogu ELis.
Komisjon
peaks vastu võtma EBA välja töötatud regulatiivsed tehnilised standardid, mis
käsitlevad selliste parameetrite ühtse mõõtmise ja kohaldamise metoodikat,
mille alusel arvutatakse piirmäär, mille ületamise korral tuleks
kauplemistegevus eraldada. Komisjon ja EBA peaksid tagama, et kõnealuseid
standardeid saavad kohaldada kõik asjaomased krediidiasutused ja
investeerimisühingud viisil, mis on proportsionaalne sellega, millist laadi
ning kui suur ja kompleksne on asjaomane krediidiasutus või investeerimisühing
ja tema tegevus. Lisaks peaks komisjon võtma rakendusaktidega vastu EBA välja
töötatud rakenduslikud tehnilised standardid, mis käsitletavad krediidiasutuste
ja emaettevõtjate kauplemistegevuse mahu arvutamise metoodikat ning krediidiasutuste
ja emaettevõtjate kauplemistegevuse kogumahu ja komponentide avalikustamise
ühtset vormi. Ettenähtud tööks on vajalikud kahe- ja mitmepoolsed kohtumised
sidusrühmadega, valikute analüüs ja hindamine ning konsultatsioonidokumentide
koostamine, avalik konsultatsioon sidusrühmadega, liikmesriikide
järelevalveasutuste esindajatest koosnevate alaliste eksperdirühmade
moodustamine ja juhtimine, ajutiste eksperdirühmade moodustamine ja juhtimine,
konsultatsioonide käigus saadud vastuste analüüs, tasuvusanalüüside tegemine ja
õigusakti teksti koostamine.
Eeldatakse,
et määrus jõustub 2015. aasta lõpus. Seetõttu on EBA-l täiendavaid vahendeid
vaja alles alates 2016. aastast. Nõutud ülesannete täitmiseks on pikas
perspektiivis vaja kahte ajutist ametikohta.
Komisjoni delegeeritud õigusaktid:
·
parameetrid: ümberlükatavate eelduste tase, arv;
·
riskijuhtimistoodete pakkumine: ülempiir, mille
ületamise korral peab kauplemisüksus riskijuhtimistooteid pakkuma;
·
eraldamise eeskirjad – riskide kontsentreerumine:
aktsepteeritavad krediidiriski maandamise meetodid;
·
territoriaalne kohaldamisala: samaväärsuse
kriteeriumid.
Komisjoni tehnilised standardid:
·
oma arvel kauplemise keeld – üldise piirmäära
leidmise eesmärgil kauplemistegevuse arvutamise metoodika;
·
oma arvel kauplemise keeld – ühtne vorm
kauplemistegevuse avalikustamiseks;
·
eraldamine – parameetrid: ühtne mõõtmine ja
kohaldamine;
·
aruandekohustuse üksikasjad ja jõustumine;
·
kauplemisteabehoidlate registreerimine;
·
ametiasutuste juurdepääs kauplemisteabehoidlate
andmetele.
Eeldused lisaressursside kohta:
·
eeldatakse, et kaks täiendavat ametikohta
täidetakse ajutiste teenistujatega, kelle tegevusüksus ja palgaaste on AD7;
·
eri kategooria töötajate keskmised palgakulud
põhinevad eelarve peadirektoraadi suunistel;
·
palga paranduskoefitsient on Londoni puhul 1,344;
·
lähetuskulud on hinnanguliselt 10 000 eurot;
·
värbamiskulud (sõidu-, hotelli-, arstliku
läbivaatuse, sisseseadmis- ja muud hüvitised, kolimiskulud jne) on
hinnanguliselt 12 700 eurot.
Järgmisel kolmel aastal vajaliku eelarve
suurendamise arvutamise meetodist annab üksikasjalikuma ülevaate järgmine
tabel. Arvutused kajastavad asjaolu, et 40 % kuludest rahastatakse liidu
eelarvest.
 Kulu liik || Arvutus || Summa (tuhandetes)
 2016 || 2017 || 2018 || Kokku
 Personalikulud ||   ||   ||   ||   ||
 11 Palgad ja hüvitised || = 2 x 132 x 1,344 || 355 || 355 || 355 || 1,064
 12 Värbamiskulud || = 2 x 13 || 25 ||   ||   || 25
 13 Lähetuskulud || = 2 x 10 || 20 || 20 || 20 || 60
 Personalikulud kokku ||   || 400 || 375 || 375 || 1,150
   ||   ||   ||   ||   ||
 millest liidu panus (40 %) ||   || 160 || 150 || 150 || 460
 millest liikmesriikide panus (60 %) ||   || 240 || 225 || 225 || 690
[1]               Volitused ja liikmete loetelu leiab järgmiselt
aadressilt: http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/high-level_expert_group/mandate_en.pdf.
[2]               Lisaks märgiti kõrgetasemelise eksperdirühma
soovitustes, et (2) maksevõime taastamise ja solveerimise kavast sõltuvalt võib
olla vajalik ka muude tegevuste eraldamine, ja soovitati muu hulgas (3)
kasutada kohustuste ja nõudeõiguste teisendamist solveerimisvahendina; (4)
vaadata läbi kaubeldavaid varasid ja kinnisvaraga seotud laene puudutavad
kapitalinõuded ning (5) võtta meetmeid, mis tugevdavad pankade juhtimist ja
kontrolli nende üle, selleks et suurendada pankade järelevalvet ja turudistsipliini.

[3]               Euroopa Parlament (McCarthy 2013), „ELi pangandussektori
struktuuri reformimine”, 2013/2021 (INI).
[4]               Termin „pankrotti minemiseks liiga suur” hõlmab
pankrotti minemiseks liiga olulisi, liiga tihedalt seotud ja liiga kompleksseid
asutusi. Vt ka Euroopa Komisjon (2013b).
[5]               Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv xx/xxxx/EL,
millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute maksevõime taastamise
ja solveerimise raamistik ning muudetakse nõukogu direktiive 77/91/EMÜ ja 82/891/EÜ,
direktiive 2001/27/EÜ, 2002/47/EÜ, 2004/25/EÜ, 2005/56/EÜ, 2007/36/EÜ ja 2011/35/EÜ
ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1093/2010 (ELT L--xxx
[6]               COM(2012) 102 final,
http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/shadow/green-paper_en.pdf.
[7]           See määratlus
töötati välja finantsstabiilsuse nõukogu 27. oktoobri 2011. aasta aruandes
varipanganduse järelevalve ja reguleerimise tugevdamise kohta,
http://www.financialstabilityboard.org/publications/r_111027a.pdf.
[8]               P7_TA(2012)0427, http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&reference=P7-TA-2012-0427&language=EN.
[9]               Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile, „Varipangandus – finantssektori uute riskiallikate
käsitlemine”, COM(2013), 614 final.
[10]             Kõrgetasemelise eksperdirühma konsultatsioon seoses ELi
pangandussektori struktuuri reformimisega, mai/juuni 2012; http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2012/banking_sector_en.htm. Kõrgetasemeline eksperdirühm sai 83 vastust, millest suurema osa
esitasid pangad ja muud finantseerimisasutused; neile järgnesid jaekliendid ja
nende ühendused ning lõpuks ärikliendid.
[11]             Konsultatsioon seoses kõrgetasemelise eksperdirühma
esitatud ELi pangandussektori struktuuri käsitlevate soovitustega; http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2012/hleg-banking_en.htm. Peaaegu pool 89st saadud vastusest laekus pangandussektorilt.
[12]             Komisjoni konsultatsioon seoses pangandussektori
struktuuri reformimisega; http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2013/banking-structural-reform/index_en.htm. Komisjoni talitustele laekus üle 500 vastuse. Need tulid pankadelt ja
muudelt finantseerimisasutustelt, äriklientidelt, investoritelt, avaliku
sektori asutustelt, tarbijate ühendustelt ja üksikisikutelt, kusjuures
üksikisikud saatsid 439 vastust ja tarbijate ühendused 11 vastust.
[13]             Asutatud nõukogu 15. oktoobri 2013. aasta määruse (EL) nr 1024/2013
(millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses krediidiasutuste
usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga) vastuvõtmisega (ELT L 287, 29.10.2013,
lk 63).
[14]             Asutatud [ühtne solveerimismehhanism] vastuvõtmisega.
[15]             See on künnis oluliste krediidiasutuste puhul, millest on
juttu määruses (EL) nr 1024/2013.
[16]             Vt mõjuhinnangu lisa 6.
[17]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 575/2013/EL
krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate
usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta, ELT L 176, 27.6.2013,
lk 1; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/36/EL, mis käsitleb
krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja
investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega
muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks
direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ, ELT L 176, 27.6.2013, lk 338.
[18]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 648/2012,
4. juuli 2012 (ELT L 201, 27.7.2012, lk 1).
[19]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta
direktiiv makseteenuste kohta siseturul (ELT L 319, 5.12.2007, lk 1–36).
[20]             ELT C , , lk .
[21]             ELT C […], […], lk […].
[22]             ELT C […], […], lk […].
[23]             Kehtestatud nõukogu 15. oktoobri 2013. aasta määrusega
(EL) nr 1024/2013, millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses
krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga, ELT L 287,
29.10.2013, lk 63.
[24]             Kehtestatud [SRM] määrusega.
[25]             Nõukogu määrus (EL) nr 1024/2013, 15. oktoober 2013,
millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses krediidiasutuste
usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga, ELT L 287, 29.10.2013, lk 63.
[26]             Euroopa
Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/61/EL, 8. juuni 2011,
                alternatiivsete
investeerimisfondide valitsejate kohta, millega muudetakse direktiive 2003/41/EÜ
ja 2009/65/EÜ ning määruseid (EÜ) nr 1060/2009 ja (EL) nr 1095/2010.
[27]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/36/EL, 26.
juuni 2013, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning
krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise
järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega
tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ, ELT L 176, 27.6.2013,
lk 338.
[28]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 45/2001, 18.
detsember 2000, üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides
ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta, EÜT L 8, 12.1.2001, lk
1.
[29]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/39/EÜ, 21.
aprill 2004, finantsinstrumentide turgude kohta, millega muudetakse nõukogu
direktiive 85/611/EMÜ ja 93/6/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi
2000/12/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 93/22/EMÜ, ELT L 145, 30.4.2004,
lk 1.
[30]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1093/2010, 24.
november 2010, millega asutatakse Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa
Pangandusjärelevalve), muudetakse otsust nr 716/2009/EÜ ning tunnistatakse
kehtetuks komisjoni otsus 2009/78/EÜ, ELT L 331, 15.12.2010, lk 12.
[31]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 575/2013,
26. juuni 2013,
krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate
usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta, ELT L 176,
27.6.2013, lk 1.
[32]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/34/EL, 26. juuni
2013, teatavat liiki ettevõtjate aruandeaasta finantsaruannete, konsolideeritud
finantsaruannete ja nendega seotud aruannete kohta ja millega muudetakse
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/43/EÜ ning tunnistatakse
kehtetuks nõukogu direktiivid 78/660/EMÜ ja 83/349/EMÜ, ELT L 182, 29.6.2013,
lk 19.
[33]          Euroopa
Parlamendi ja nõukogu direktiiv 94/19/EÜ, 30. mai 1994, hoiuste tagamise
skeemide kohta, EÜT L 135, 31.5.1994, lk 5–14.
[34]             Komisjoni määrus (EÜ) nr 1287/2006, 10. august 2006,
millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/39/EÜ seoses
investeerimisühingute registripidamise kohustuse, tehinguaruandluse, turu
läbipaistvuse, finantsinstrumentide kauplemisele lubamise ning nimetatud
direktiivi jaoks määratletud mõistetega, ELT L 241, 2.9.2006, lk 1.
[35]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/61/EL, 8.
juuni 2011, alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta, millega
muudetakse direktiive 2003/41/EÜ ja 2009/65/EÜ ning määruseid
(EÜ) nr 1060/2009 ja (EL) nr 1095/2010, ELT L 174, 1.7.2011, lk 1.
[36]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 345/2013,
17. aprill 2013, Euroopa riskikapitalifondide kohta, ELT L 115,
25.4.2013, lk 1.
[37]          Euroopa
Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 346/2013, 17. aprill 2013,
Euroopa sotsiaalettevõtlusfondide kohta, ELT L 115, 25.4.2013,
lk 18.
[38]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus
(EL) nr xx/xxxx Euroopa pikaajaliste investeerimisfondide kohta,
ELT L xx/xx.
[39]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/65/EÜ, 13.
juuli 2009, vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks
loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide
kooskõlastamise kohta, ELT L 302, 17.11.2009, lk 32.
[40]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 94/19/EÜ, 30. mai 1994,
hoiuste tagamise skeemide kohta, EÜT L 135, 31.5.1994, lk 5–14.
[41]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2007/64/EÜ, 13.
november 2007, makseteenuste kohta siseturul, ELT L 319, 5.12.2007, lk 1–36.
[42]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 648/2012,
4. juuli 2012,
börsiväliste
tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta.
[43]             ABM – tegevuspõhine juhtimine; ABB – tegevuspõhine
eelarvestamine.
[44]             Eelarve täitmise viise selgitatakse koos viidetega
finantsmäärusele veebisaidil BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html.
[45]             Liigendatud assigneeringud / liigendamata assigneeringud.
[46]             EFTA – Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsioon.
[47]             Kandidaatriigid ja vajaduse korral Lääne-Balkani
potentsiaalsed kandidaatriigid.
[48]             Tehniline ja/või haldusabi ning ELi programmide ja/või
meetmete rakendamiseks antava toetusega seotud kulud (endised B..A read),
otsene teadustegevus, kaudne teadustegevus.
[49]             Aasta, mil alustatakse ettepaneku/algatuse rakendamist.
[50]             Väljunditena käsitatakse tarnitud tooteid ja osutatud
teenuseid (rahastatud üliõpilasvahetuste arv, ehitatud teede pikkus
kilomeetrites jms).
[51]             Vastavalt punktis 1.4.2 nimetatud erieesmärkidele.
[52]             Aasta, mil alustatakse ettepaneku/algatuse rakendamist.
[53]             Tehniline ja/või haldusabi ning ELi programmide ja/või
meetmete rakendamiseks antava toetusega seotud kulud (endised B..A read),
otsene teadustegevus, kaudne teadustegevus.
[54]             Lepingulised töötajad, kohalikud töötajad, riikide
lähetatud eksperdid, renditud tööjõud, noored eksperdid delegatsioonides.
[55]             Tegevusassigneeringutest rahastatavate koosseisuväliste
töötajate ülempiiri arvestades (endised B..A read).
[56]             Vt institutsioonidevahelise kokkuleppe punktid 19
ja 24 (ajavahemiku 2007–2013 kohta).
[57]             Traditsiooniliste omavahendite (tollimaksud ja
suhkrumaksud) korral peab märgitud olema netosumma, st brutosumma pärast 25 %
sissenõudmiskulude mahaarvamist.