Tähtis õiguslik teade

|

52005PC0712

Ettepanek Nõukogu otsus pikendada otsuse 82/530/EMÜ (mille kohaselt Ühendkuningriik võib lubada Mani saare pädevatel asutustel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha puhul eriimpordilitsentside süsteemi) kohaldamise ajavahemikku  /* KOM/2005/0712 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 9.1.2006KOM(2005) 712 lõplikKOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULEnõukogu otsuse (mille kohaselt Ühendkuningriik võib lubada Mani saare pädevatel asutustel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha puhul eriimpordilitsentside süsteemi) kohaldamise kohtaEttepanekNÕUKOGU OTSUSpikendada otsuse 82/530/EMÜ (mille kohaselt Ühendkuningriik võib lubada Mani saare pädevatel asutustel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha puhul eriimpordilitsentside süsteemi) kohaldamise ajavahemikku(komisjoni esitatud)KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULEnõukogu otsuse (mille kohaselt Ühendkuningriik võib lubada Mani saare pädevatel asutustel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha puhul eriimpordilitsentside süsteemi) kohaldamise kohtasissejuhatusKäesolev aruanne on koostatud vastavalt nõukogu otsuse 82/530/EMÜ[1] artiklile 2. Nimetatud otsus annab Ühendkuningriigile õiguse lubada Mani saare valitsusel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha toodete puhul eriimpordilitsentside süsteemi. Seda süsteemi tuleb kohaldada viisil, mis tagab võrdse kohtlemise kõikide toodete suhtes, olenemata nende päritolust, ning kõigi liha importijate ja eksportijate suhtes, säilitades samal ajal niipalju kui võimalik traditsioonilise kaubanduse struktuuri ja võttes arvesse loomade tervishoiu alaseid ühenduse eeskirju.PÕHILINE ÕIGUSLIK RAAMISTIKIiri meres asuv Mani saar ei ole Ühendkuningriigi osa, vaid Briti Kroonist sõltuv omavalitsusüksus. Mani saar ei ole ELi liige, kuid seal kehtib erirežiim, mis on sätestatud ühinemislepingu[2] protokollis nr 3. Selle erirežiimi kohaselt võtab Mani saar osa kaupade vabast liikumisest, kuid ei panusta ühenduse rahalistesse vahenditesse ega saa neid ka kasutada. Saar on rahanduslikult autonoomne ning sealseid põllumajandustoetusi rahastab Mani saare valitsus kohalike maksude baasil.Protokolli nr 3 alusel on nõukogu võtnud vastu 12. märtsi 1973. aasta määruse (EMÜ) nr 706/73 Kanalisaarte ja Mani saare suhtes kohaldatava põllumajandustoodetega kauplemist käsitleva ühenduse korra kohta.[3]Vastavalt protokolli nr 3 artikli 1 lõikele 2 ja määrusele (EMÜ) nr 706/73 on nõukogu oma otsuses 82/530/EMÜ märkinud, et Mani saare valitsus võib kolmandatest riikidest ja ühenduse liikmesriikidest pärit lamba-, veise- ja vasikaliha suhtes kohaldada impordi erirežiimi, et kaitsta tootmist ja saare põllumajandust.Seda eespool nimetatud otsusega sätestatud erandit Mani saare impordi suhtes on mitmel korral ajutiselt pikendatud alates selle jõustumisest 1982. aastal. Viimane pikendamine on sätestatud nõukogu otsuses 2000/665/EÜ.[4] Mani saare valitsus on taotlenud selle erandi edasist pikendamist.Põllumajandusturu oulukord ja korraldusMani saare tööealisest elanikkonnast töötab põllumajanduses umbes 2%. Saare kogu territooriumist on põllumajanduslikus kasutuses ligikaudu 80%. Mullad ei ole eriti head. Kliima on mõõdukas, kuid niiske, kusjuures esineb olulisi piirkondlikke erinevusi, kuna põhjapoolne tasandik on üldjuhul kuivem.Põllumajandus on üldiselt olnud laiapõhjaline segapõllumajandus, kuid kaubandusliku surve tulemusena on aastate jooksul välja kujunenud suurem spetsialiseerumine. Põllumajandustootmine ei ole valdavalt intensiivne. Mani saarel on kolm peamist põllumajandustootmise haru: nuumkarjakasvatus (veised ja lambad), piimakarjakasvatus ja teraviljakasvatus.Mani saare valitsus on seadnud eesmärgiks toetada saare põllumajandustootjaid samal tasemel nagu EL toetab oma põllumajandustootjaid ühtse põllumajanduspoliitika raames. Toetused ei ole tingimata samad nagu Ühendkuningriigis, kuid nende eesmärgiks on tagada tootjatele samal tasemel soodustused. Neid toetusi rahastab täies ulatuses Mani saare valitsus. On välja töötatud ja ellu viidud mitmeid toetusskeeme (vt 2. lisa).Viimase viie aasta jooksul pärast importi käsitleva erandi pikendamist ei ole olukord saare nuumkarjasektoris märkimisväärselt muutunud. Lammaste ja kariloomade arv on olnud stabiilne, millest tulenevalt on jäänud stabiilseks ka lihatootmine. Omavarustatuse määrad on väga kõrged: peaaegu 200% veiseliha ja 400% lambaliha osas. Aastatel 2003–2004 on elusloomade eksport mõlemas sektoris kahekordistunud, kuid kogused on jäänud siiski tagasihoidlikuks. Võrreldes sama perioodiga eelneval kolmel aastal tõusis tootjahind lambaliha osas keskmiselt 15% ja veiseliha osas 10,5% (vt 1. lisa).Põllumehed müüvad oma toodangut ametlikult tunnustatud turustusühingutele. Nuumkarja sektoris on selleks Mani saare nuumkarja turustusühing ( Isle of Man Fatstock Marketing Association (FMA). Tootjatel on selle organisatsiooniga sõlmitud lepingud, mille kohaselt võtab see vastu kogu toodangu, mida lepingulised tootjad pakuvad. FMA rendib valitsuse omandis olevat saare lihakombinaati.Mani saare valitsuse põllumajandusseaduse kohaselt võib põllumajanduslikke tapaloomi müüa üksnes kohalikule tapamajale. Seetõttu on kohalik tapamaja saare ainus lihaga varustaja. Uute lihatöötlemisrajatiste asutamise võimalus tundub olevat piiratud ja seda ei soodustata.Mani saare valitsus taotleb impordi erandi pikendamist peamiselt põhjusel, et saada piisavalt aega tapamaja tootlikkuse suurendamiseks. Faktilise teabe põhjal võib järeldada, et punase liha ümbertöötlemisrajatised on erandi „kaitse” all ja suhteliselt vähem konkurentsivõimelised, võrreldes vähem kaitstud olukorras oleva tööstusega.Jaemüügisektor koosneb praegu viiest selvehallist, millest neli on Ühendkuningriigis asuva keti harud ja üks Mani saare kett. Selle tulemuseks on teatud ületootmine ja konkurents selvehallide vahel. Praeguseks on säilinud ainult 14 sõltumatut väikest lihakauplust kahekümnest, mis eksisteerisid erandi eelmise pikendamise taotlemise ajal.Mani saare valitsus rakendab impordierandit järgmiselt:1. Lambaliha import ei ole lubatud.2. Kehtestatud on impordikvoot veise- ja vasikalihale 20% ulatuses saare hinnangulisest sisetarbimisest.Mani saare valitsuse kehtestatud ekspordireeglid piiravad elusloomade eksporti. Nende piirangute hulka kuuluvad põllumajandustootja otsetoetuste vähendamine või mitte maksmine, kõrged veterinaarkulud, halduslõivud ja ülejõu käivad mereveo kulud (käigus on ainult üks parvlaev).Hinnang praegusele olukorraleSektorites, kus toodang ületab sisetarbimise vajadused kaks (veise- ja vasikaliha puhul) kuni neli (lambaliha puhul) korda, on impordi piiramise soov mõistetav. Siiski on mitmed ettevõtjad (eelkõige väikeste lihakaupluste pidajad ja hulgimüüjad) märkinud ära impordi piirangutest tulenevat jaemüügi tarnete vähesust ja tarbijate valiku piiratust.Asjaolu, et tarbijahinnad on suhteliselt kõrged, kuid samal ajal tootjahinnad on suhteliselt madalad, tundub viitavat töötleva/jaemüügi sektori ebatõhususele, mis on tõenäoliselt tingitud konkurentsi puudumisest.Saare lamba-, veise- ja vasikaliha toodetega omavarustatuse kõrge määr näitab, et põllumajandustegevus saarel on säilinud. Siiski on impordiga seotud erandil mitmeid negatiivseid mõjusid, nagu eespool mainitud.Kaupade liikumine Mani saare ja ühtse turu teiste osade vahel peaks olema kasulik, soodustades eelkõige ettevõtluse arengut ja tarbijate rahulolu; samas võivad kehtivad praktilised kaubanduspiirangud seda oluliselt vähendada. Enamgi veel, nii ELi kui ka rahvusvaheline poliitika on praegu suunatud pigem turukeskse põllumajanduse poole, et paremini rahuldada tarbijate vajadusi ning samal ajal võimaldada vaba valikut põllumajandustootjatele.Praeguse süsteemi puhul on oht, et see ei loo Mani saare põllumajandustootjatele täiendavaid turustusvõimalusi (eksport Euroopa Liitu) ja et kohalikud põllumajandustootjad on süsteemi vangid. Konkurentsi puudumine võib olla takistuseks asjaomaste sektorite vajalikule ümberkorraldamisele. Teisest küljest on kehtiv süsteem võimaldanud Mani saare põllumajandustootjatel säilitada lamba-, veise- ja vasikaliha tootmise ning edendada saare majandust.KOKKUVÕTEPõllumajandus üldiselt ja eriti loomsete saaduste tootmine on Mani saare maapiirkondade elujõulisuse ja säilimise seisukohalt ülioluline.Pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamiseks peab Mani saar kohanema ELi põllumajandussektori arengutega. Hiljutiste reformide väga oluline tunnusjoon on turule orienteeritus.Tundub, et praegused lamba- ja veiseliha impordi piirangud koos monopolistlike suundumustega töötlevas ja transpordisektoris viivad ebatõhususele, mille tulemuseks on suhteliselt kõrged tarbijahinnad ja madalad tootjahinnad. See oleks vastuolus arengutega ELis ja tekitaks ohu kaotada pikemas perspektiivis jätkusuutlikkus.Võttes arvesse aruandes toodud erinevaid asjaolusid on komisjon arvamusel, et erirežiimi ei peaks pikendama määramata ajaks. Nimetatud sektorite sidusrühmad peaksid püüdma oma konkurentsivõimet keskmise ajavahemiku jooksul tõsta.Seega teeb komisjon ettepaneku pikendada kehtivat impordi erirežiimi viimast korda 31. detsembrini 2010, et võimaldada lamba- ja veiseliha tootmise korrapärast ümberkorraldamist.Eeldatavasti aitab erandi pikendamine suurendada Mani saare punase liha sektori konkurentsivõimet, et tulevikus ELi ühtse turu konkurentsikeskkonnas ellu jääda, ilma et tekiks vajadust erandit edaspidi pikendada.Selles kontekstis kutsub komisjon Mani saare valitsust võtma nimetatud sektori ümberkorraldamise toetamiseks vajalikke meetmeid.I LISALAMBA- JA VEISELIHA BILANSS – MANI SAAR(2005. aasta aprilli prognoos)LAMBALIHA | ühik | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 |Lammaste arv juunis | '000 looma | 176 | 169 | 171 | 169 | 171 |Omamaine kogutoodang | tonn | 1 417 | 1 401 | 1 291 | 1 419 | 1 362 |Elusloomade import | tonn | 9 | 9 | 9 | 13 | 14 |Elusloomade eksport | tonn | 119 | 114 | 103 | 267 | 234 |Tapaloomad | tonn | 1 308 | 1 297 | 1 197 | 1 165 | 1 141 |Liha import | tonn | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |Liha eksport | tonn | 962 | 982 | 846 | 832 | 798 |Tarbimine | tonn | 347 | 316 | 353 | 334 | 344 |Tarbimine elaniku kohta | kg | 4,6 | 4,2 | 4,6 | 4,4 | 4,5 |Omavarustatuse määr | % | 409 | 443 | 366 | 425 | 396 |Hind 100 kg rümba massi ekvivalendi kohta | EUR | 283 | 286 | 281 | 334 | 317 |VEISELIHA | ühik | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 |Kariloomade arv juunis | '000 looma | 14 | 14 | 15 | 15 | 16 |Omamaine kogutoodang | tonn | 1 630 | 1 676 | 1 726 | 1 767 | 1 989 |Elusloomade import | tonn | 59 | 78 | 85 | 114 | 124 |Elusloomade eksport | tonn | 86 | 90 | 90 | 180 | 252 |Tapaloomad | tonn | 1 604 | 1 664 | 1 721 | 1 701 | 1 861 |Liha import | tonn | 165 | 204 | 222 | 238 | 196 |Liha eksport | tonn | 792 | 830 | 828 | 1 074 | 995 |Tarbimine | tonn | 977 | 1 038 | 1 115 | 865 | 1 062 |Tarbimine elaniku kohta | kg | 12,9 | 13,7 | 14,7 | 11,4 | 14,0 |Omavarustatuse määr | % | 167 | 161 | 155 | 204 | 187 |Hind 100 kg rümba massi ekvivalendi kohta | EUR | 221 | 225 | 226 | 241 | 254 |Allikad: Põllumajandus-, kalandus- ja metsandusministeerium (DAFF), Nuumkarja Turustamise Liit, iga-aastane loendus |elusloomade import on ümber arvestatud tapakaaluks 45 kg looma kohta euro konverteerimisel kasutatakse fikseeritud vahetuskurssi 70 penni/euro kohta. |II LISAKOKKUVÕTE TOETUSSKEEMIDEST – MANI SAARLambatoetusToetust makstakse abikõlblikele loomadele, kes on tapetud lihakombinaadis (tapamajas). Toetussumma varieerub olenevalt rümba kvaliteedist, et kaasa aidata toodete paremale vastavusele turu vajadustele. Toetus koosneb fikseeritud osast, mida makstakse looma kohta, ja muutuvast lisatasust, mis arvutatakse iganädalase protsendimäärana Ühendkuningriigi keskmisest turuhinnast.Toetus mägises piirkonnas karjatatavatele lammasteleToetust makstakse teatud arvu tõu-uttede pidamise eest looduslikes tingimustes teatud mägistes piirkondades. Selle toetuse eesmärgiks on suurendada karjapidamise mõju haruldastele kanarbikurikastele kõrgustikele kariloomade arvu hoolika reguleerimise teel. Uttede arv 2 aakri (0,8 ha) kohta peab olema alla ühe.Lihaveiste toetusSee toetus on ette nähtud lehmadele, kelle vasikad sobivad veiseliha tootmiseks. Toetuse eesmärk on soodustada lihatootmiseks sobivate vasikate sünnitamist ja kasvatamist ning seda ei rakendata piimatõugude suhtes. Lisatoetust makstakse ääremaadel peetavatele lehmadele.Veiseliha loomühiku toetusToetus abikõlblikele nuumatud tapaloomadele, kes tapetakse lihakombinaadis. Teotuse suurus oleneb rümba kvaliteedist ja hooajast, et soodustada toodangu paremat vastavust turu vajadustele.SELETUSKIRIKomisjoni aruanne nõukogule on koostatud nõukogu otsuse 82/530/EMÜ artikli 2 kohaselt ja pärast Mani saare valitsuse taotlust pikendada impordi suhtes kehtestatud erandit. Aruande eesmärk on hinnata impordi suhtes kohaldatava erandi mõju Mani saare veise-, vasika- ja lambalihasektoritele ja teha ettepanek selle edasise reguleerimise kohta.Aruandes antakse ülevaade õiguslikust taustast ja põllumajandusturu korraldusest ning hinnatakse olukorda. Ühelt poolt on impordi suhtes kehtestatud erandi kehtimise ajal säilinud tegevus lamba- ja karjakasvatussektoris ning see sektor on jäänud saare majanduse oluliseks haruks. Samas võib siiski seada küsimuse alla nende sektorite tootlikkuse ja turule orienteerituse, kuna lihasektoris on levinud monopolistlikud suundumused, mille tulemuseks on suhteliselt kõrged tarbijahinnad ja madalad tootjahinnad. See võib minna vastuollu ühtse põllumajanduspoliitika suundadega ja ei pruugi pikemaajaliselt olla jätkusuutlik.Seepärast on komisjon seisukohal, et erirežiimi ei peaks määramata ajaks pikendama. Seega teeb komisjon ettepaneku pikendada kehtivat ajutist impordi erirežiimi viimast korda kuni 31. detsembrini 2010, et võimaldada Mani saare lamba- ja veiseliha tootmise korrapärast ümberkorraldamist.EttepanekNÕUKOGU OTSUSpikendada otsuse 82/530/EMÜ (mille kohaselt Ühendkuningriik võib lubada Mani saare pädevatel asutustel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha puhul eriimpordilitsentside süsteemi) kohaldamise ajavahemikkuEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse 1972. aasta ühinemisakti protokolli nr 3, eriti selle artiklit 1 ja artikli 5 teist lõiku,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,ning arvestades järgmist:1.  Ühenduse eeskirjadega, mis käsitlevad ühise turukorraldusega hõlmatud põllumajandustoodetega kauplemist kolmandate riikidega, kohaldatakse Mani saare suhtes vastavalt ühinemisakti protokolli 3 artikli 1 lõikele 2 ja nõukogu määrusele (EMÜ) nr 706/73 Kanalisaarte ja Mani saare suhtes kohaldatava põllumajandustoodetega kauplemist käsitleva ühenduse korra kohta.[5]2.  Loomakasvatus on Mani saarel traditsiooniline tegevusala ja etendab keskset osa saare põllumajanduses.3.  Ühenduse õigusaktide kohaste Mani saare suhtes kohaldatavate ühisele turukorraldusele vastavate teatavate kolmandate riikidega sõlmitud kaubanduskokkulepete raames, mis reguleerisid Mani saare ja ühenduse vahelisi suhteid, oli soovitatav lubada saare ametiasutustel võtta teatavaid meetmeid kohaliku toodangu ja oma põllumajandustoetuste süsteemi kaitseks.4.  Seepärast sai Ühendkuningriik nõukogu otsusega 82/530/EMÜ[6] loa võimaldada Mani saare valitsusel kohaldada kolmandatest riikidest ja ühenduse liikmesriikidest pärit lambaliha ning veise- ja vasikaliha importimiseks erilitsentside süsteemi, ilma et see piiraks nõukogu määruses (EÜ) nr 1254/1999 veise- ja vasikalihaturu ühise korralduse kohta[7] ja nõukogu määruses (EÜ) nr 2529/2001 lamba- ja kitselihaturu ühise korralduse kohta[8] sätestatud kolmandate riikidega kauplemist käsitlevate meetmete kohaldamist. See luba oli antud ajavahemikuks, mis lõpeb 31. detsembril 2005.5.  Kõnealuse süsteemi kehtimise ajal on Mani saarel jätkunud tegevus lamba- ja veisekasvatussektoris. Komisjon on nõukogule siiski teatanud, et nimetatud sektori struktuuriprobleemid võivad takistada loomakasvatussaaduste tootmise pikaajalist jätkusuutlikkust saarel. Seepärast pikendatakse kehtivat süsteemi viimast korda, et anda võimalus lamba- ja veiselihatööstuse ümberstruktureerimiseks Mani saarel.6.  Süsteemi jätkuvaks rakendamiseks pärast 31. detsembrit 2005 tuleks käesoleva otsuse kohaldamise algusajaks määrata 1. jaanuar 2006.7.  Seepärast tuleks vastavalt muuta otsust 82/530/EMÜ,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Otsuse 82/530 artikkel 2 asendatakse järgmisega:„Käesolev otsus kehtib kuni 31. detsembrini 2010.“Artikkel 2„Käesolev otsus kehtib alates 1. jaanuarist 2006.“Artikkel 3Käesolev otsus on adresseeritud Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigile.Brüssel,Nõukogu nimeleesistujaFINANTSSELGITUS |1. | EELARVE RUBRIIK: Artikkel 05 02 14 – Lambaliha ja kitseliha 10. peatükk – Põllumajandusmaksud | ASSIGNEERINGUD: p.m. (EEP 2006) 763,5 miljonit eurot |2. | NIMETUS: Ettepanek, mis käsitleb nõukogu otsust pikendada otsuse 82/530/EMÜ (mille kohaselt Ühendkuningriik võib lubada Mani saare pädevatel asutustel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha puhul eriimpordilitsentside süsteemi) kohaldamise ajavahemikku. |3. | ÕIGUSLIK ALUS: 1972. aasta ühinemisakti protokoll nr 3, eriti selle artikkel 1 ja artikli 5 teine lõik Nõukogu määrus (EMÜ) nr 706/73 Kanalisaarte ja Mani saare suhtes kohaldatava põllumajandustoodetega kauplemist käsitleva ühenduse korra kohta |4. | EESMÄRGID: Käesolevas otsuses tehakse ettepanek pikendada (ilma ühegi muudatuseta) Ühendkuningriigile antud luba kohaldada Ühendkuningriigist või kolmandatest riikidest lambaliha ning veise- ja vasikaliha importimisel Mani saarele eriimpordilitsentside süsteemi. Taotletakse loa kohaldamist 31. detsembrini 2010. |5. | FINANTSMÕJU | 12 KUUD (miljonit eurot) | JOOKSEV EELARVE-AASTA 2005 (miljonit eurot) | JÄRGMINE EELARVE-AASTA 2006 (miljonit eurot) |5.0 | KULUD – EÜ EELARVEST (TOETUSED/SEKKUMISED) – RIIGIASUTUSED – MUUD | – | – | – |5.1 | TULUD – EÜ OMAVAHENDID (LÕIVUD/TOLLIMAKSUD) – RIIKLIKUD | – | – | – |2007 | 2008 | 2009 | 2010 |5.0.1 | KULUDE EELARVESTUS | – | – | – | – |5.1.1 | TULUDE EELARVESTUS | – | – | – | – |5.2 | ARVUTAMISMEETOD: |6.0 | KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA JOOKSVA EELARVE ASJAKOHASES PEATÜKIS KAVANDATUD ASSIGNEERINGUTEGA? | ei kohaldata |6.1 | KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA JOOKSVA EELARVE PEATÜKKIDE VAHEL ASSIGNEERINGUTE ÜMBERPAIGUTAMISEGA? | ei kohaldata |6.2 | KAS ON VAJA LISAEELARVET? | JAH EI |6.3 | KAS ASSIGNEERINGUID ON VAJA KAVANDADA TULEVASTES EELARVETES? | JAH EI |MÄRKUSED: Meede ei mõjuta rahaliselt eelarve kulusid ega tulusid. |[1] Nõukogu 19. juuli 1982. aasta otsus 82/530/EMÜ, mille kohaselt Ühendkuningriik võib lubada Mani saare pädevatel asutustel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha puhul eriimpordilitsentside süsteemi (EÜT L 234, 9.8.1982, lk. 7).[2] EÜT L 73, 27.3.1972, lk 1.[3] EÜT L 68, 15.3.1973, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EMÜ) nr 1174/86 (EÜT L 167, 24.4.1986, lk 1).[4] Nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta otsus 2000/665/EÜ, millega pikendatakse otsuse 82/530/EMÜ, mille kohaselt Ühendkuningriik võib lubada Mani saare pädevatel asutustel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha puhul eriimpordilitsentside süsteemi, kohaldamise aega (EÜT L 278, 31.10.2000, lk 25).[5] EÜT L 68, 15.3.1973, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EMÜ) nr 1174/86 (EÜT L 167, 24.4.1986, lk 1).[6] EÜT L 234, 9.8.1982, lk 7. Otsust on viimati muudetud otsusega 2000/665/EÜ (ELT L 278, 31.10.2000, lk 25).[7] EÜT L 160, 26.6.1999, lk 21. Määrust on viimati muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 1782/2003 (ELT L 270, 21.10.2003, lk 1).[8] EÜT L 341, 22.12.2001, lk 3. Määrust on viimati muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 1782/2003 (ELT L 270, 21.10.2003, lk 1).


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,17.6.2016
            COM(2016) 400 final
            2016/0186(COD)
            Ettepanek:
            EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS,
            millega muudetakse otsust nr 445/2014/EL, millega kehtestatakse liidu meede „Euroopa kultuuripealinnad“ aastateks 2020−2033
            (EMPs kohaldatav tekst)

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

                  Meedet „Euroopa kultuuripealinnad“ aastateks 2020–2033 reguleeritakse otsusega nr 445/2014/EL
                     1
                  . Otsuse lisas on ajaliselt järjestatud liikmesriigid, kellel on õigus kultuuripealinna tiitlit saada (kaks liikmesriiki aastas). Euroopa kultuuripealinnaks saamise konkurss algab kuus aastat enne tiitliaastat ning selleks avaldab asjakohane riigi ametiasutus konkursikutse.

                  Erinevalt varasemast otsusest nr 1622/2006/EÜ
                     2
                   rakendatakse vastavalt otsusele nr 445/2014/EL meedet ka ELi kandidaatriikides või potentsiaalsetes kandidaatriikides, tingimusel et nad osalevad konkursikutse avaldamise ajal programmis „Loov Euroopa“ või edaspidistes kultuuri toetavates liidu programmides. Seega võivad igal kolmandal aastal alates 2021. aastast (st aastatel 2021, 2024, 2027, 2030 ja 2033) kanda kultuuripealinna tiitlit ka kandidaatriikides või potentsiaalsetes kandidaatriikides asuvad linnad. Ka nende linnade konkurss algab hiljemalt kuus aastat enne tiitliaastat ning selleks avaldab konkursikutse komisjon.

                  Otsus nr 445/2014/EL ei hõlma aga Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisteks olevaid Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni riike (edaspidi „EFTA/EMP riigid“, st Norra, Island ja Liechtenstein). Seetõttu ei ole nende riikide linnadel võimalik aastatel 2020–2033 Euroopa kultuuripealinna tiitlit kanda.

                  Euroopa Liidu ja EFTA/EMP riikide vaheliste kultuurisidemete tugevdamiseks on tehtud ettepanek muuta otsust nr 445/2014/EL ning võimaldada seega EFTA/EMP riikide linnadel, kes osalevad programmis „Loov Euroopa“ või edaspidistes kultuuri toetavates liidu programmides, kandideerida Euroopa kultuuripealinna tiitlile.

                  See oleks kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 167 lõikega 3, mille kohaselt „liit ja liikmesriigid edendavad kultuuri valdkonnas koostööd kolmandate riikide[ga] [...]“.

                  Samuti oleks EFTA/EMP riikide lisamine kooskõlas Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artikliga 81 ja selle protokolli nr 31 (koostöö kohta teatavates valdkondades väljaspool nelja vabadust) artikliga 13.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               Kuna ettepanekuga muudetakse otsust nr 445/2014/EL, millega kehtestati liidu meede „Euroopa kultuuripealinnad“ aastateks 2020–2033, on sellel sama õiguslik alus ehk Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 167 lõige 5.

               •Subsidiaarsus

               Kuna otsus nr 445/2014/EL on liidu õigusakt, saab seda muuta vaid samaväärse õigusaktiga. Liikmesriigid ei saa eraldi tegutseda.

               •Proportsionaalsus

                  Vt eespool. Muul viisil ei saa võimaldada EFTA/EMP riikidel osaleda meetmes „Euroopa kultuuripealinnad“.

               •Vahendi valik

               Vt eespool. Kavandatud õigusakt: otsus.

               •Avalik konsultatsioon

               Meedet „Euroopa kultuuripealinnad“ aastateks 2020–2033 käsitleva otsuse ettepaneku ettevalmistamise ajal korraldas komisjon 27. oktoobrist 2010 kuni 12. jaanuarini 2011 väldanud avaliku konsultatsiooni, mille käigus laekus 212 vastust. Üks küsimus käsitles võimalust lubada meetmes „Euroopa kultuuripealinnad“ osaleda ka ELi mittekuuluvatel riikidel
                  3
               . Arvamused selle idee kohta olid erinevad ja komisjon otsustas tol ajal teha ettepaneku avada meede ELi mittekuuluvatele riikidele osaliselt, st lubada osaleda vaid riikidel, kes taotlevad liidu täisliikmeks saamist.

               Komisjon on seisukohal, et täiendav konsulteerimine ei ole vajalik, sest uue otsuse ettepaneku eesmärk on (veidi) laiendada meetme „Euroopa kultuuripealinnad“ rakendusala, et selles saaksid osaleda ka EFTA/EMP riigid.

               3.MÕJU EELARVELE

               Nagu otsuse nr 445/2014/EL puhul, puudub komisjoni käesoleval ettepanekul otsemõju eelarvele, sest Melina Mercouri nimeline auhind ning liidu institutsioonide ja organite poolt ametisse nimetatud eksperdikomisjoni liikmetega seotud kulud kaetakse 2014.–2020. aasta finantsraamistikus programmile „Loov Euroopa“ ettenähtud olemasolevatest vahenditest või edaspidistest 2020. aasta järgsetest kultuuri toetavatest liidu programmidest. Ettepaneku tulemusel ei suurene ajavahemikul 2020–2033 Euroopa kultuuripealinnade arv, sest EFTA/EMP riikide linnad konkureerivad linnadega, mis asuvad kandidaatriikides või potentsiaalsetes kandidaatriikides, mis juba niigi konkursil osalevad.

               4.MUU TEAVE

               Komisjoni ettepanek hõlmab järgmist.

               Lubada meetmes „Euroopa kultuuripealinnad“ osaleda EFTA/EMP riikidel, tingimusel et nad osalevad konkursikutse avaldamise ajal programmis „Loov Euroopa“ või edaspidistes kultuuri toetavates liidu programmides.

               Seda silmas pidades laiendada kandidaatriikide või potentsiaalsete kandidaatriikide linnadele mõeldud avalikku konkurssi ka EFTA/EMP riikide linnadele.

               Anda Euroopa kultuuripealinna tiitel kandidaatriigi, potentsiaalse kandidaatriigi või EFTA/EMP riigi linnale 2027. aasta asemel 2028. aastal, et neil riikidel oleks võimalik pidada läbirääkimisi programmile „Loov Euroopa“ järgnevas kultuuri toetavas liidu 2021.–2027. aasta programmis osalemise üle enne, kui komisjon avaldab asjakohase konkursikutse vähemalt kuus aastat enne tiitliaastat.

               Muuta vastavalt otsuse nr 445/2014/EL lisas esitatud ajakava.

               2016/0186 (COD)

               Ettepanek:

               EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS,

               millega muudetakse otsust nr 445/2014/EL, millega kehtestatakse liidu meede „Euroopa kultuuripealinnad“ aastateks 2020−2033

               (EMPs kohaldatav tekst)

               EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 167 lõiget 5,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

               võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust
                  4
               ,

               toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsuse nr 445/2014/EL
                  5
                eesmärk on kaitsta ja edendada kultuuride mitmekesisust Euroopas ning tuua esile nende ühised jooned, suurendades ühtlasi kodanike seas ühtsesse kultuuriruumi kuulumise tunnet. Lisaks on kõnealuse otsuse eesmärk toetada kultuuri rolli linnade pikaajalises arengus kooskõlas nende vastavate strateegiate ja prioriteetidega.

               (2)Otsuse nr 445/2014/EL artikli 3 kohaselt võivad liidu meetmes „Euroopa kultuuripealinnad“ osaleda üksnes liikmesriigi, kandidaatriigi või potentsiaalse kandidaatriigi või liiduga kõnealuse otsuse artikli 3 lõikes 5 kirjeldatud asjaoludel ühineva riigi linnad.

               (3)Kõnealuses meetmes tuleks lubada teatavatel tingimustel osaleda ka Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisteks olevate Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni riikide (edaspidi „EFTA/EMP riigid“) linnadel, et tugevdada nende riikide ja Euroopa Liidu vahelisi kultuurisidemeid kooskõlas Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artikliga 81.

               (4)Kõnealuse otsusega hõlmatud ajavahemikul ehk aastatel 2020–2033 tuleks EFTA/EMP riikide linnadel lubada esitada oma kandidatuur ainult ühel tiitlikonkursil, et tagada liikmesriikide linnadega võrdsed tingimused. Lisaks sellele peaks igal EFTA/EMP riigil olema lubatud kõnealusel ajavahemikul tiitlit kanda vaid ühel korral.

               (5)Euroopa kultuuripealinn peaks olema kandidaatriigis, potentsiaalses kandidaatriigis või EFTA/EMP riigis 2027. aasta asemel 2028. aastal, et neil riikidel oleks võimalik pidada läbirääkimisi programmile „Loov Euroopa“ järgnevas kultuuri toetavas liidu 2021.–2027. aasta programmis osalemise üle enne, kui avaldatakse asjakohane konkursikutse vähemalt kuus aastat enne tiitliaastat.

               (6)Seepärast tuleks otsust nr 445/2014/EL vastavalt muuta,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Otsust nr 445/2014/EL muudetakse järgmiselt.

               1) Artiklit 3 muudetakse järgmiselt:

               a) lõige 2 asendatakse järgmisega:

               „2. Tiitlit kandvate linnade arv ühel aastal (edaspidi „tiitliaasta“) ei ole suurem kui kolm.

               Igal aastal antakse tiitel maksimaalselt ühele linnale kummaski liikmesriigis, mis on loetletud lisas esitatud ajakavas (edaspidi „ajakava“), ning asjakohastel aastatel ühele EFTA/EMP riigi, kandidaatriigi, või potentsiaalse kandidaatriigi või ühele liiduga lõikes 5 kirjeldatud asjaoludel ühineva riigi linnale.“;

               b) lõige 4 asendatakse järgmisega:

               „4. EFTA/EMP riikide, kandidaatriikide ja potentsiaalsete kandidaatriikide linnad, kes osalevad programmis „Loov Euroopa“ või edaspidistes kultuuri toetavates liidu programmides artikli 10 lõikes 2 osutatud konkursikutse avaldamise ajal, võivad taotleda tiitlit üheks aastaks avaliku konkursi käigus, mis korraldatakse igal kolmandal aastal vastavalt ajakavale.

               EFTA/EMP riikide, kandidaatriikide ja potentsiaalsete kandidaatriikide linnadel on aastatel 2020–2033 lubatud osaleda üksnes ühel konkursil.

               Igal EFTA/EMP riigil, kandidaatriigil või potentsiaalsel kandidaatriigil on lubatud aastatel 2020–2033 kanda tiitlit vaid ühel korral.“

               2) Artiklit 10 muudetakse järgmiselt:

               a) pealkiri asendatakse järgmisega:

               „Eelvaliku ja lõppvaliku tegemine EFTA/EMP riikides, kandidaatriikides ja potentsiaalsetes kandidaatriikides“;

               b) lõige 1 asendatakse järgmisega:

               „1. EFTA/EMP riikide, kandidaatriikide ja potentsiaalsete kandidaatriikide linnade vahelise konkursi korraldamise eest vastutab Euroopa Komisjon.“;

               c) lõike 6 esimene lõik asendatakse järgmisega:

               „6. Eksperdikomisjon esitab lõppvalikuaruande esialgu välja valitud kandidaatlinnade taotluste kohta koos soovitusega maksimaalselt ühe EFTA/EMP riigi, kandidaatriigi või potentsiaalse kandidaatriigi linna nimetamiseks.“

               3) Artikli 11 lõige 2 asendatakse järgmisega:

               „2. Kui tegemist on EFTA/EMP riikide, kandidaatriikide ja potentsiaalsete kandidaatriikidega, nimetab Euroopa Komisjon vastavatel aastatel ühe tiitlit kandva linna, võttes aluseks eksperdikomisjoni lõppvalikuaruande soovitused, ning teavitab sellest nimetamisest Euroopa Parlamenti, nõukogu ja Regioonide Komiteed hiljemalt neli aastat enne tiitliaastat.“

               4) Artiklit 13 muudetakse järgmiselt:

               a) lõike 2 teine lõik asendatakse järgmisega:

               „Asjaomane liikmesriik, EFTA/EMP riik, kandidaatriik või potentsiaalne kandidaatriik võib neil kohtumistel osalemiseks nimetada oma vaatleja.“;

               b) lõike 3 teine lõik asendatakse järgmisega:

               „Eksperdikomisjon edastab oma seirearuanded Euroopa Komisjonile, samuti kultuuripealinnaks nimetatud linnadele ja asjaomasele liikmesriigile, EFTA/EMP riigile, kandidaatriigile või potentsiaalsele kandidaatriigile.“

               5) Lisa asendatakse käesoleva otsuse lisa tekstiga.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               Brüssel,

                  Euroopa Parlamendi nimel
                        Nõukogu nimel

                  president
                        eesistuja

                     (1)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. aprilli 2014. aasta otsus nr 445/2014/EL, millega kehtestatakse liidu meede „Euroopa kultuuripealinnad“ aastateks 2020–2033 ja tunnistatakse kehtetuks otsus nr 1622/2006/EÜ (ELT L 132, 3.5.2014, lk 1).

                     (2)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 2006. aasta otsus nr 1622/2006/EÜ, millega kehtestatakse kultuurisündmusega „Euroopa kultuuripealinn“ seotud ühenduse meede aastateks 2007 kuni 2019 (ELT L 304, 3.11.2006, lk 1).

                     (3)
                  Konsultatsiooni tulemuste analüüs on aadressil

                     http://ec.europa.eu/programmes/creative-europe/actions/documents/ecoc/consultation-analysis-results_en.pdf.

                     (4)
                  ELT C ..., ..., lk ….

                     (5)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. aprilli 2014. aasta otsus nr 445/2014/EL, millega kehtestatakse liidu meede „Euroopa kultuuripealinnad“ aastateks 2020–2033 ja tunnistatakse kehtetuks otsus nr 1622/2006/EÜ (ELT L 132, 3.5.2014, lk 1).

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,17.6.2016
            COM(2016) 400 final
            LISA
            Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS, millega muudetakse otsust nr 445/2014/EL, millega kehtestatakse liidu meede „Euroopa kultuuripealinnad“ aastateks 2020−2033

               LISA

               Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS, millega muudetakse otsust nr 445/2014/EL, millega kehtestatakse liidu meede „Euroopa kultuuripealinnad“ aastateks 2020−2033

               AJAKAVA

                        2020

                        Horvaatia

                        Iirimaa

                        2021

                        Rumeenia

                        Kreeka

                        Kandidaatriik või potentsiaalne kandidaatriik

                        2022

                        Leedu

                        Luksemburg

                        2023

                        Ungari

                        Ühendkuningriik

                        2024

                        Eesti

                        Austria

                        EFTA/EMP riik, kandidaatriik või potentsiaalne kandidaatriik
                           1

                        2025

                        Sloveenia

                        Saksamaa

                        2026

                        Slovakkia

                        Soome

                        2027

                        Läti

                        Portugal

                        2028

                        Tšehhi Vabariik

                        Prantsusmaa

                        EFTA/EMP riik, kandidaatriik või potentsiaalne kandidaatriik

                        2029

                        Poola

                        Rootsi

                        2030

                        Küpros

                        Belgia

                        EFTA/EMP riik, kandidaatriik või potentsiaalne kandidaatriik

                        2031

                        Malta

                        Hispaania

                        2032

                        Bulgaaria

                        Taani

                        2033

                        Madalmaad

                        Itaalia

                        EFTA/EMP riik, kandidaatriik või potentsiaalne kandidaatriik

                     (1)
                  Tingimusel et käesolev otsus jõustub enne 2024. aasta konkurssi käsitleva kutse avaldamise tähtaega ehk kuus aastat enne tiitliaastat.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,19.2.2016
            COM(2016) 77 final
            2016/0048(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni mereliikluse hõlbustamise komitee 40. istungjärgul, merekeskkonna kaitse komitee 69. istungjärgul ja meresõiduohutuse komitee 96. istungjärgul rahvusvahelise mereliikluse hõlbustamise konventsiooni, MARPOLi konventsiooni IV lisa, SOLASi konventsiooni reeglite II-2/13 ja II-2/18, tuleohutussüsteemide koodeksi ja 2011. aasta laiendatud kontrolli programmi koodeksi muudatuste vastuvõtmise suhtes

               SELETUSKIRI

               1.SISSEJUHATUS

               Käesolevas komisjoni ettepanekus käsitletakse liidu seisukohta Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (edaspidi „IMO”) mereliikluse hõlbustamise komitee (edaspidi „FAL komitee”) 40. istungjärgul, IMO merekeskkonna kaitse komitee (edaspidi „MEPC”) 69. istungjärgul ja IMO meresõiduohutuse komitee (edaspidi „MSC”) 96. istungjärgul seoses kuue muudatusettepanekuga, mida kirjeldatakse ükshaaval järgnevates punktides.

               1.1Rahvusvahelise mereliikluse hõlbustamise konventsiooni üldine läbivaatamine

               Mereliikluse hõlbustamise komitee 39. istungjärgul kiideti heaks rahvusvahelise mereliikluse hõlbustamise (edaspidi „FAL”) konventsiooni lisa muudatused, et võtta need vastu FAL komitee 40. istungjärgul, lähtudes FAL komitee 35. istungjärgu kokkuleppest algatada konventsiooni terviklik läbivaatamine eesmärgiga tagada selle vastavus mereveonduse praegustele ja tekkivatele vajadustele ning ajakohastada konventsiooni sätteid, arvestades elektroonilise teabe- ja andmeedastuse arengut ja ühtse liidese põhimõtet.

               ELile pakub eelkõige huvi nõue lisada reisijate nimekirja vajaduse korral viisa number ja teavitusformaalsuste täitmine elektroonilises vormis.

               FAL konventsiooni ja liidu õiguse vahel on endiselt erinevused seoses standarditega 2.6.1 (andmete kohta, mis tuleb ametiasutuste nõudel munsterrollis esitada), 2.23, 3.10, 3.10.2, 3.45 ja soovitusega 3.21. FAL konventsiooni VIII artikli kohaselt peavad osalisriikide valitsused tegema sellised erinevused teatavaks IMO peasekretärile.

               Kõnealused rahvusvahelise mereliikluse hõlbustamise konventsiooni muudatused on esitatud FAL komitee 39. istungjärgu aruande (FAL 39/16) 1. lisas. FAL komitee 39. istungjärgu aruande punktis 4.43 on märgitud, et muudatused võetakse vastu FAL komitee 40. istungjärgul.

               1.2MARPOLi konventsiooni IV lisa reeglite 1 ja 11 muudatused seoses eripiirkondade nõuetega

               Merekeskkonna kaitse komitee 68. istungjärgul arutati, kas kooskõlas MARPOLi konventsiooni IV lisa reegliga 13 on saadud piisaval arvul teavitusi vastuvõtuseadmete olemasolu kohta sadamates, et saaksid jõustuda Läänemere eripiirkonna sätted ning et määrata kindlaks piirkond, kus eripiirkonna sätted saavad jõustuda, arvestades seda, et üheksast Läänemere maast on teavituse esitanud ainult kaheksa.

               Lepiti kokku, et saadud on piisaval arvul teavitusi, mistõttu võib määrata kindlaks dokumendis MEPC 68/10/2 defineeritud eripiirkonna jõustumise kuupäevad. Tehti kindlaks, et piirkonna kavandatud definitsioon erineb MARPOLi konventsiooni IV lisas esitatud definitsioonist ning et MARPOLi konventsiooni IV lisa tuleb muuta, et dokumendi MEPC 68/10/2 kohane uus eripiirkonna definitsioon saaks jõustuda.

               Kõnealused MARPOLi konventsiooni IV lisa reeglite 1 ja 11 muudatused on esitatud dokumendi MEPC 69/3/3 lisas; need on kavas vastu võtta MEPC 69. istungjärgul, nagu on märgitud MEPC 68. istungjärgu aruande (MEPC 68/21) punktis 10.22. Kooskõlas MARPOLi artikliga 16 edastas IMO sekretariaat muudatusettepanekud koos MEPC resolutsiooni ettepanekuga 7. oktoobri 2015. aasta ringkirjaga nr 3591 vastuvõtmiseks.

               1.3SOLASi konventsiooni reegli II-2/13 muudatused

               MSC 95. istungjärgul kiideti heaks SOLASi konventsiooni reegli II-2/13 muudatused, millega kehtestatakse nõuded evakuatsiooniteede hindamiseks evakuatsioonianalüüsiga varases projekteerimisjärgus; nõudeid kohaldatakse uute ro-ro-reisiparvlaevade ja muude rohkem kui 36 reisijat vedavate reisilaevade suhtes. Analüüsiga tehakse kindlaks ja kõrvaldatakse võimaluste piires ummikud, mis võivad tekkida laevalt lahkumise käigus reisijate ja meeskonna tavapärase liikumise tõttu evakuatsiooniteedel, arvestades ka võimalust, et meeskonnal võib olla vaja liikuda nendel teedel reisijate liikumisele vastupidises suunas. Lisaks kasutatakse analüüsi näitamaks, et evakuatsiooni korraldus on piisavalt paindlik, arvestades võimalust, et teatavad evakuatsiooniteed, kogunemispunktid, päästevahenditesse mineku kohad või päästepaadid või -parved ei ole õnnetusjuhtumi tõttu kättesaadavad.

               Kõnealused muudatused on esitatud dokumendi MSC 95/22/Add.2 14. lisas. MSC 95. istungjärgu aruande (MSC 95/22) punktis 10.19 on märgitud, et muudatused võetakse vastu MSC 96. istungjärgul.

               1.4 SOLASi konventsiooni reegli II-2/18 muudatused seoses helikopteri maandumispiirkondadega uutel ro-ro-reisiparvlaevadel koostoimes tuleohutussüsteemide koodeksi uue, 17. peatükiga

               SOLASi reegel II-2/18 sisaldab nõudeid kopterirajatistele. Kõnealuste SOLASi konventsiooni muudatuste eesmärk on kehtestada IMO 22. juuni 2012. aasta ringkiri MSC.1/Circ.1431 – kopterirajatiste vahtkustutusseadmete heakskiitmise suunised –, et muuta selle sätted kohustuslikuks. Vahugeneraatorsüsteem peab seega olema kooskõlas kõnealuste suunistega. Nimetatud muudatused kiideti heaks meresõiduohutuse komitee 92. istungjärgul, et võtta need vastu komitee 93. istungjärgul.

               Seoses muudatuste kavandatud vastuvõtmisega MSC 93. istungjärgul võttis nõukogu vastu 8. mai 2013. aasta otsuse 2014/280/EL,
                  1
                millega määratakse kindlaks ELi seisukoht nõustuda SOLASi reegli II-2/18 muudatuste vastuvõtmisega.

               Vastuvõtmise järgus otsustati aga MSC 93. istungjärgul saata muudatusettepanekud tagasi IMO laevasüsteemide ja -seadmete allkomitee 2. istungjärgule edasiseks aruteluks.

               Lähtudes laevasüsteemide ja -seadmete allkomitee 2. istungjärgu järeldustest seoses SOLASi reegli II-2/18 muudatustega, märgiti MSC 95. istungjärgul, et laevasüsteemide ja -seadmete allkomitee 2. istungjärgul oli heakskiitmiseks ette valmistatud ka tuleohutussüsteemide koodeksi uus, 17. peatükk kopterirajatiste vahtkustutusseadmete kohta, et see võetaks vastu MSC 96. istungjärgul. Tingituna otsusest valmistada ette tuleohutussüsteemide koodeksi uus, 17. peatükk sooviti laevasüsteemide ja -seadmete allkomitee 2. istungjärgul, et MSC kaaluks oma 95. istungjärgul sellest tulenevate kohanduste tegemist SOLASi reegli II-2/18 muudatuses, et võtta need MSC 95. istungjärgu asemel vastu 96. istungjärgul koos tuleohutussüsteemide koodeksi uue, 17. peatükiga.

               Seetõttu esitatakse SOLASi reegli II-2/18 kohandatud muudatused käesolevas nõukogu otsuse ettepanekus uuesti, sest neid arutatakse MSC 96. istungjärgul edasi, et võtta need vastu koos tuleohutussüsteemide koodeksi uue, 17. peatükiga.

               Kõnealused SOLASi reegli II-2/18 muudatuste kohandused on esitatud laevasüsteemide ja -seadmete allkomitee 2. istungjärgu aruande (SSE 2/20) 2. lisas. MSC 95. istungjärgu aruande (MSC 95/22) punktis 12.16 on märgitud, et need muudatused võetakse vastu MSC 96. istungjärgul. Tuleohutussüsteemide koodeksi uus, 17. peatükk on esitatud MSC 95. istungjärgu aruande (MSC 95/22/Add. 2) 18. lisa punktis 2. MSC 95. istungjärgu aruande (MSC 95/22) punktis 12.15 on märgitud, et uus peatükk võetakse vastu MSC 96. istungjärgul.

               1.5 Tuleohutussüsteemide koodeksi muudetud 8. peatükk automaatsete sprinkler-, tulekahju avastamis- ja häiresüsteemide kohta

               Mineraalsete setete kogunemisest või nendega ummistumisest tingitud tõrgete tõttu automaatsetes sprinklersüsteemides kiideti MSC 95. istungjärgul heaks tuleohutussüsteemide koodeksi 8. peatüki muudatused, mille kohaselt tuleb erilist tähelepanu pöörata süsteemi tootja määratud veekvaliteedinõuetele, et hoida ära sprinklerite sisemine korrosioon ja ummistumine.

               Tootjate kasutuselevõtu-, kontrollimis- ja hooldusjuhendid peavad sisaldama nõudeid süsteemi kogu eluea vältel kasutatava vee kvaliteedi kohta ning vee kvaliteeti tuleb laeval aktiivselt jälgida.

               Kõnealused muudatused on esitatud MSC 95. istungjärgu aruande (MSC 95/22/Add.2) 18. lisa punktis 1. MSC 95. istungjärgu aruande (MSC 95/22) punktis 12.11 on märgitud, et muudatused võetakse vastu MSC 96. istungjärgul.

               1.62011. aasta laiendatud kontrolli programmi koodeksi muudatused

               IMO kehtestatud seisukorra hindamise kavaga on ette nähtud üle 15 aasta vanuste laevade üksikasjalikuma kontrollimise raamistik. Puistlastilaevade ja naftatankerite ülevaatuste käigus tehtavate kontrollide tõhustatud programmis ehk laiendatud kontrolli programmis sätestatakse sellise üksikasjalikuma kontrollimise viis. Kuna seisukorra hindamise kava eesmärgi saavutamiseks kasutatakse laiendatud kontrolli programmi, viidatakse kava eesmärgi saavutamise vahendina programmile. Kõnealused laiendatud kontrolli programmi koodeksi muudatused käsitlevad tunnustatud organisatsioonidega seotud terminite kasutamise läbivat ühtlustamist koodeksis. Kavandatud muudatused on toimetuslikku laadi. MSC 95. istungjärgul lepiti seetõttu kokku, et valmistatakse ette MSC 94. istungjärgu aruande (MSC 94/21) 2. lisa parandus eesmärgiga lisada eespool nimetatud kohandused resolutsiooni MSC 381(94) – puistlastilaevade ja naftatankerite ülevaatuste käigus tehtavate kontrollide tõhustatud programmi käsitleva rahvusvahelise koodeksi (2011) ehk 2011. aasta laiendatud kontrolli programmi koodeksi muudatuste kohta – autentsesse teksti.

               Kõnealused muudatused on esitatud dokumendi MSC 95/22/Add.2 15. lisas. MSC 95. istungjärgu aruande (MSC 95/22) punktis 10.26 on märgitud, et need muudatused võetakse vastu MSC 96. istungjärgul.

               2.IMO MUUDATUSTE VASTUVÕTMINE

               2.1Muudatuste vastuvõtmine

               Eespool punktides 1.1–1.6 kirjeldatud muudatused kiideti heaks mereliikluse hõlbustamise komitee 39. istungjärgul 22.–26. septembril 2014, merekeskkonna kaitse komitee 68 . istungjärgul 11.–15. mail 2015 ja meresõiduohutuse komitee 95. istungjärgul 3.–12. juunil 2015 ning need esitatakse vastuvõtmiseks mereliikluse hõlbustamise komitee 40. istungjärgule 4.–8. aprillil 2016, merekeskkonna kaitse komitee 69. istungjärgule 18.–22. aprillil 2016 ja meresõiduohutuse komitee 96. istungjärgule 11.–20. mail 2016.

               2.2Nõustumine

               Pärast seda, kui kolm komiteed on eespool punktides 1.1–1.6 kirjeldatud muudatused heaks kiitnud ja vastu võtnud, edastatakse need nõustumiseks vastavatele lepinguosalistele.

               3.ASJAKOHASED ELi ÕIGUSAKTID JA ELi PÄDEVUS

               3.1Mereliikluse hõlbustamise konventsiooni üldine läbivaatamine

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2010/65/EL (milles käsitletakse liikmesriikide sadamatesse sisenevate ja neist väljuvate laevade teavitusformaalsusi ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2002/6/EÜ) lihtsustatakse ja ühtlustakse meretranspordile kohaldatavat haldusmenetlust, muutes elektroonilise teabeedastuse kohustuslikuks ja teavitusformaalsused selgemaks. Direktiivi lisas kindlaks määratud teavitusformaalsused on jagatud kolme kategooriasse: A) liidu õigusaktid, B) FAL konventsiooni kohased FAL vormid ja formaalsused ning C) muud formaalsused, mis on ette nähtud riikide õigusaktidega. Hinnatakse FAL vormide kasutamist ELis ning viiakse omavahel vastavusse liidu õigusaktides ja FAL vormides nõutav teave, et tagada vajaduse korral elektroonilise FAL vormi nõuete kasutamine. Direktiivi artikliga 7 nähakse ette, et liikmesriigid peavad tunnustama teavitusformaalsuste täitmiseks FAL vorme ning alates 1. juunist 2015 ainult elektroonilises vormis.

               Nõue lisada munsterrolli ja reisijate nimekirja vajaduse korral viisa number tuleneb Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 562/2006 (millega kehtestatakse isikute üle piiri liikumist reguleerivad ühenduse eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad)) VI lisa punktist 3.1.2 (mis sisaldub ka direktiivi 2010/65/EL lisa punktis A.2).

               FAL konventsiooni üldine läbivaatamine mõjutaks seega direktiivi 2010/65/EL ja määrust (EÜ) nr 562/2006.

               3.2 MARPOLi konventsiooni IV lisa reeglite 1 ja 11 muudatused seoses eripiirkondade nõuetega

               Nõuetekohaste sadamarajatiste olemasolu küsimus kuulub Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/59/EÜ (laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise seadmete kohta sadamates) artikli 4 alusel ELi ainupädevusse. Kohustus tagada vastuvõtuseadmete olemasolu sadamates kooskõlas resolutsiooni MEPC.200(62) reegliga 12bis mõjutab kõnealuse direktiivi käsitlusvaldkonda. Kui IMO võtab vastu MARPOLi IV lisa muudatused, mille kohaselt määratakse kindlaks Läänemere teatava osa eripiirkonnaks nimetamise jõustumise kuupäevad, on need liidu jaoks siduvad.

               3.3 SOLASi konventsiooni reegli II-2/13 muudatused seoses reisilaevade evakuatsioonianalüüsiga

               SOLASi konventsiooni reeglis II-2/13 käsitletakse evakuatsiooniteid. MSC 96. istungjärgul vastu võetavad muudatused, mis toovad kaasa muudatused SOLASi konventsiooni reeglis II-2/13, mõjutavad liidu õigust Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/45/EÜ (reisilaevade ohutuseeskirjade ja -nõuete kohta) kohaldamise kaudu. Artikli 6 lõike 2 punkti a alapunktis i on sätestatud, et uued A-klassi reisilaevad peavad täielikult vastama 1974. aasta SOLASi konventsiooni (muudetud kujul) nõuetele. Lisaks sisaldab direktiiv 2009/45/EÜ üksikasjalikke eeskirju evakuatsiooniteede kohta B-, C- ja D-klassi ro-ro-reisiparvlaevadel, nagu on sätestatud I lisa II peatüki B osa punktis 6-1.

               3.4SOLASi konventsiooni reegli II-2/18 muudatused seoses helikopteri maandumispiirkondadega uutel ro-ro-reisiparvlaevadel koostoimes tuleohutussüsteemide koodeksi uue, 17. peatükiga

               Liit kehtestas direktiivi 2009/45/EÜ I lisa II-2 peatükiga helikopteri maandumispiirkonna nõuded. Täpsemalt on kõnealuse peatüki B osa 18. reeglis sätestatud, et „helikopteritekkidega varustatud laevad peavad vastama SOLASe konventsiooni (muudetud kujul) peatüki II-2 G osa 18. reegli nõuetele 1. jaanuari 2003. aasta seisuga”. Artikli 6 lõike 2 punkti a alapunktis i on sätestatud, et uued A-klassi reisilaevad peavad täielikult vastama 1974. aasta SOLASi konventsiooni (muudetud kujul) nõuetele. Kui SOLASi konventsiooni reegli II-2/18 muudatused vastu võetakse, tuleb seega muuta direktiivis 2009/45/EÜ sätestatud nõudeid helikopteri maandumispiirkondade kohta uutel ro-ro-reisiparvlaevadel.

               Lisaks kohaldatakse direktiivi 2009/45/EÜ I lisa II-2 peatüki A osa 2. reegli kohaselt 1. jaanuaril 2003 või hiljem ehitatud B-, C- ja D-klassi laevade suhtes tuleohutussüsteemide koodeksit, mis on vastu võetud resolutsiooniga MSC 98(73).

               Seetõttu mõjutavad MSC 96. istungjärgul vastu võetavad SOLASi konventsiooni muudatused ja tuleohutussüsteemide koodeksi uus, 17. peatükk direktiivis 2009/45/EÜ sätestatud nõudeid helikopteri maandumispiirkondadele, moodustades kõnealuste eeskirjade muutmise raamistiku.

               3.5 Tuleohutussüsteemide koodeksi muudetud 8. peatükk automaatsete sprinkler-, tulekahju avastamis- ja häiresüsteemide kohta

               Direktiivi 2009/45/EÜ I lisa II-2 peatüki A osa 8. reeglis automaatsete sprinkler-, tulekahju avastamis- ja häiresüsteemide kohta nõutakse, et sellised süsteemid oleksid igal ajal koheselt töövalmis, ilma et nende käivitamine nõuaks ühtki meeskonna tegevust. Artikli 6 lõike 2 punkti a alapunktis i on sätestatud, et uued A-klassi reisilaevad peavad täielikult vastama 1974. aasta SOLASi konventsiooni (muudetud kujul) nõuetele.

               Lisaks kohaldatakse direktiivi 2009/45/EÜ I lisa II-2 peatüki A osa 8. reegli kohaselt 1. jaanuaril 2003 või hiljem ehitatud B-, C- ja D-klassi laevade suhtes tuleohutussüsteemide koodeksit, mis on vastu võetud resolutsiooniga MSC 98(73) (muudetud kujul).

               Seetõttu mõjutaksid tuleohutussüsteemide koodeksi 8. peatüki muudatused liidu õigust direktiivi 2009/45/EÜ kohaldamise kaudu.

               3.6 2011. aasta laiendatud kontrolli programmi koodeksi muudatused

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 530/2012 (topeltpõhja ja parraste või samaväärsete konstruktsiooninõuete kiirendatud järkjärgulise kasutuselevõtu kohta ühekordse põhja ja parrastega naftatankerite puhul) nähakse ette kiirendatud järkjärguline juurutamiskava kõnealuse määruse artiklis 3 defineeritud MARPOL 73/78 konventsiooni topeltpõhja ja -parraste või samaväärsete konstruktsiooninõuete kohaldamiseks ühekordse põhja ja parrastega naftatankerite suhtes ning keelatakse raske nafta transportimine liikmesriikide sadamatesse või sadamatest ühekordse põhja ja parrastega naftatankeritega.

               Kõnealuse määrusega muudetakse kohustuslikuks IMO kehtestatud seisukorra hindamise kava kohaldamine üle 15 aasta vanuste ühekordse põhja ja parrastega naftatankerite suhtes. Artikli 5 kohaselt peavad sellised tankerid vastama seisukorra hindamise kavale, mis on defineeritud artiklis 6 kui 27. aprilli 2001. aasta resolutsiooniga MEPC 94(46) (muudetud 11. oktoobri 2002. aasta resolutsiooniga MEPC 99(48) ja 4. detsembri 2003. aasta resolutsiooniga MEPC 112(50)) kehtestatud seisukorra hindamise kava. Puistlastilaevade ja naftatankerite ülevaatuste käigus tehtavate kontrollide tõhustatud programmis ehk laiendatud kontrolli programmis sätestatakse sellise üksikasjalikuma kontrollimise viis. Kuna seisukorra hindamise kava eesmärgi saavutamiseks kasutatakse laiendatud kontrolli programmi, on kõik laiendatud kontrolli programmi kohaste kontrollide muudatused määruse (EL) nr 530/2012 kaudu vahetult ja automaatselt kohaldatavad. Laiendatud kontrolli programmi koodeksi muudatused, mis on kavas vastu võtta MSC 96. istungjärgul, mõjutaksid seega liidu õigust määruse (EL) nr 530/2012 kohaldamise kaudu.

               3.7Kokkuvõte

               Võttes arvesse eespool kirjeldatud seoseid muudatuste ja asjakohaste ELi õigusaktide vahel, leiab komisjon, et kõnealuste muudatuste eeldatav vastuvõtmine FAL komitee 40. istungjärgul, MEPC 69. istungjärgul ja MSC 96. istungjärgul kuulub ELi toimimise lepingu artikli 3 lõike 2 kohaselt ELi ainuvälispädevusse, kuivõrd arutluse all olevate rahvusvaheliste õigusaktide vastuvõtmine mõjutab ühiseeskirju või muudab nende kohaldamisala.

               Vaatamata sellele, et liit ei ole IMO liige ega asjaomaste rahvusvaheliste õigusaktide osaline, ei ole väljakujunenud kohtupraktika kohaselt liikmesriikidel õigust võtta kohustusi, mis tõenäoliselt mõjutavad aluslepingute eesmärkide saavutamiseks kehtestatud ELi eeskirju, välja arvatud juhul, kui neid volitatakse selleks nõukogu otsusega, mis on vastu võetud komisjoni ettepaneku põhjal.

               4.Järeldus

               Komisjon teeb seega ettepaneku võtta vastu nõukogu otsus Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta seoses eespool punktides 1.1–1.6 nimetatud muudatustega, mis on kavas vastu võtta vastavalt mereliikluse hõlbustamise komitee 40. istungjärgul, merekeskkonna kaitse komitee 69. istungjärgul ja meresõiduohutuse komitee 96. istungjärgul.

               2016/0048 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni mereliikluse hõlbustamise komitee 40. istungjärgul, merekeskkonna kaitse komitee 69. istungjärgul ja meresõiduohutuse komitee 96. istungjärgul rahvusvahelise mereliikluse hõlbustamise konventsiooni, MARPOLi konventsiooni IV lisa, SOLASi konventsiooni reeglite II-2/13 ja II-2/18, tuleohutussüsteemide koodeksi ja 2011. aasta laiendatud kontrolli programmi koodeksi muudatuste vastuvõtmise suhtes

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 100 lõiget 2 ja artikli 218 lõiget 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa Liidu tegevuse eesmärk meretranspordisektoris peaks olema suurendada meresõiduohutust ja kaitsta merekeskkonda.

               (2)Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (edaspidi „IMO”) mereliikluse hõlbustamise komitee (edaspidi „FAL komitee”) 39. istungjärgul kiideti heaks rahvusvahelise mereliikluse hõlbustamise konventsiooni muudatused. Need muudatused on kavas vastu võtta FAL komitee 40. istungjärgul 2016. aasta aprillis.

               (3)IMO merekeskkonna kaitse komitee (edaspidi „MEPC”) 68. istungjärgul lepiti kokku, et saadud on piisaval arvul MARPOLi IV lisa reegli 12bis kohaseid teavitusi Läänemere teatava osa nimetamiseks eripiirkonnaks, mistõttu võib määrata kindlaks kuupäeva IV lisa reegliga 11.3 ette nähtud nimetamise jõustumiseks kõnealuse eripiirkonna puhul. MEPC 68. istungjärgul jõuti järeldusele, et selleks, et kõnealune osa eripiirkonnast saaks jõustuda, tuleb muuta MARPOLi IV lisa reegleid 1 ja 11 ning et selleks tuleb teha ettepanekud MARPOLi IV lisa muutmiseks. Kõnealused muudatused on kavas vastu võtta MEPC 69. istungjärgul 2016. aasta aprillis.

               (4)IMO meresõiduohutuse komitee (edaspidi „MSC”) 95. istungjärgul kiideti heaks SOLASi konventsiooni reeglite II-2/13 ja II-2/18, rahvusvahelise tuleohutussüsteemide koodeksi ja 2011. aasta laiendatud kontrolli programmi koodeksi muudatused. Need muudatused on kavas vastu võtta MSC 96. istungjärgul 2016. aasta mais.

               (5)Mereliikluse hõlbustamise konventsiooni üldise läbivaatamise eesmärk on ajakohastada selle sätteid, võttes arvesse elektroonilise teabe- ja andmeedastuse arengut ja ühtse liidese põhimõtet. Sellega kehtestatakse eelkõige Euroopa Liidu jaoks olulised meetmed seoses viisa numbri lisamisega reisijate nimekirja, kuid mitte munsterrolli, ning ametiasutuste õigusega teha kohustuslikuks vormide elektrooniline esitamine. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/65/EL
                  2
                artiklites 5 ja 7 sätestatakse, et liikmesriikide sadamatesse sisenevate ja neist väljuvate laevade teavitusformaalsusi aktsepteeritakse alates 1. juunist 2015 ainult elektroonilises vormis ja ühtse liidese kaudu ning et liikmesriigid aktsepteerivad paberkandjal FAL vorme teavitusformaalsuste täitmiseks kuni selle kuupäevani. Alates 1. juunist 2015 tuleb liidu õigusaktis nõutud teave esitada elektroonilises vormis. Nõue lisada munsterrolli ja reisijate nimekirja vajaduse korral viisa number tuleneb Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 562/2006 VI lisa punktist 3.1.2
                  3
               . Kõnealustest nõuetest tulenevad rangemad kohustused, kui on ette nähtud rahvusvahelise mereliikluse hõlbustamise konventsiooni asjakohaste eeskirjadega, ning need kujutavad endast erinevust kõnealuse konventsiooni VIII artikli tähenduses. Liikmesriigid kui mereliikluse hõlbustamise konventsiooni osalised peavad seega IMO-le sellest erinevusest teatama.

               (6)MARPOLi konventsiooni IV lisa muudatuste eesmärk on luua õigusraamistik, et rakendada MEPC 68. istungjärgu kokkulepet, mille kohaselt on saadud piisaval arvul teavitusi vastuvõtuseadmete olemasolu kohta sadamates, et saaksid jõustuda Läänemere eripiirkonna sätted, ning et seetõttu võib kooskõlas kõnealuste teavitustega määrata kindlaks Läänemere osa eripiirkonnaks nimetamise jõustumise kuupäevad. Vastuvõtuseadmete olemasolu sadamates käsitletakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/59/EÜ
                  4
                artiklis 4 ning samuti resolutsiooni MEPC.200(62) reeglis 12bis eesmärgiga vähendada laevaheitmete ja lastijäätmete merrejuhtimist – eelkõige ebaseaduslikku merrejuhtimist – liidu sadamaid külastavatelt laevadelt.

               (7)SOLASi konventsiooni reegli II-2/13 muudatustega kehtestatakse nõuded evakuatsiooniteede hindamiseks evakuatsioonianalüüsiga varases projekteerimisjärgus; nõudeid kohaldatakse uute ro-ro-reisiparvlaevade ja muude rohkem kui 36 reisijat vedavate reisilaevade suhtes. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/45/EÜ
                  5
                artikli 6 lõike 2 punkti a alapunktis i on sätestatud, et uued A-klassi reisilaevad peavad täielikult vastama 1974. aasta SOLASi konventsiooni (muudetud kujul) nõuetele. Lisaks sisaldab direktiiv 2009/45/EÜ üksikasjalikke eeskirju evakuatsiooniteede kohta B-, C- ja D-klassi ro-ro-reisiparvlaevadel, nagu on sätestatud I lisa II peatüki B osa punktis 6-1.

               (8)SOLASi konventsiooni reegli II-2/18 muudatustega seoses helikopteri maandumispiirkondadega uutel ro-ro-reisiparvlaevadel tehakse kohustuslikuks IMO 31. mai 2012. aasta ringkiri MSC.1/Circ.1431 helikopterirajatiste vahtkustutusseadmete heakskiitmise suuniste kohta. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/45/EÜ I lisa II-2 peatüki B osa 18. reeglis on sätestatud, et helikopteritekkidega varustatud laevad peavad 1. jaanuari 2003. aasta seisuga vastama SOLASi konventsiooni (muudetud kujul) nõuetele, mida nüüd on kavas muuta.

               (9)Tuleohutussüsteemide koodeksi muudetud 8. peatükis sätestatakse, et erilist tähelepanu tuleb pöörata süsteemi tootja määratud veekvaliteedinõuetele, et hoida ära sprinklerite sisemine korrosioon ja ummistumine. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/45/EÜ artikli 6 lõike 2 punkti a alapunktis i on sätestatud, et uued A-klassi reisilaevad peavad täielikult vastama 1974. aasta SOLASi konventsioonile (muudetud kujul), mis hõlmab tuleohutussüsteemide koodeksit, kuivõrd see on tehtud SOLASi konventsiooni raames kohustuslikuks IMO resolutsiooniga MSC 99(73). Lisaks sisaldab Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/45/EÜ üksikasjalikke tulekustutuseeskirju B-, C- ja D-klassi laevadele, nagu on sätestatud I lisa II-2 peatüki A osa punktides 4.5 ja 4.8.

               (10)Tuleohutussüsteemide koodeksi uues, 17. peatükis täpsustatakse helikopterirajatiste vahtkustutusseadmete nõudeid, nagu on ette nähtud SOLASi konventsiooni II-2 peatükis. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/45/EÜ artikli 6 lõike 2 punkti a alapunktis i on sätestatud, et uued A-klassi reisilaevad peavad täielikult vastama 1974. aasta SOLASi konventsioonile (muudetud kujul), mis hõlmab tuleohutussüsteemide koodeksit, kuivõrd see on tehtud SOLASi konventsiooni raames kohustuslikuks IMO resolutsiooniga MSC 99(73). Lisaks sisaldab direktiiv 2009/45/EÜ üksikasjalikke eeskirju helikopterirajatiste erinõuete kohta B-, C- ja D-klassi laevade puhul, nagu on sätestatud I lisa II peatüki B osa punktis 18.

               (11)2011. aasta laiendatud kontrolli programmi koodeksi muudatuste eesmärk on ühtlustada tunnustatud organisatsioonidega seotud terminite kasutamist. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 530/2012
                  6
                artiklitega 5 ja 6 muudetakse kohustuslikuks IMO kehtestatud seisukorra hindamise kava kohaldamine üle 15 aasta vanuste ühekordse põhja ja parrastega naftatankerite suhtes. Puistlastilaevade ja naftatankerite ülevaatuste käigus tehtavate kontrollide tõhustatud programmis ehk laiendatud kontrolli programmis sätestatakse sellise üksikasjalikuma kontrollimise viis. Kuna seisukorra hindamise kava eesmärgi saavutamiseks kasutatakse laiendatud kontrolli programmi, on kõik laiendatud kontrolli programmi kohaste kontrollide muudatused määruse (EL) nr 530/2012 kaudu automaatselt kohaldatavad.

               (12)Euroopa Liit ei ole IMO liige ega asjaomaste konventsioonide või koodeksite osaline. Seepärast on vaja, et nõukogu volitaks liikmesriike väljendama Euroopa Liidu seisukohta ja esitama oma nõusoleku kõnealustest muudatustest tulenevate kohustustega,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSTE:

               Artikkel 1

               1.Euroopa Liidu seisukoht IMO mereliikluse hõlbustamise komitee 40. istungjärgul on järgmine: nõustuda vastu võtma rahvusvahelise mereliikluse hõlbustamise konventsiooni muudatused, mis on esitatud IMO dokumendi FAL 39/16 1. lisas.

               2.Vajaduse korral esitavad liikmesriigid IMO peasekretärile rahvusvahelise mereliikluse hõlbustamise konventsiooni VIII artikli kohase teavituse seoses lõikes 1 osutatud muudatustega, tehes seda võimalikult kiiresti pärast nende muudatuste jõustumist.

               Artikkel 2

               Euroopa Liidu seisukoht IMO merekeskkonna kaitse komitee 69. istungjärgul on järgmine: nõustuda vastu võtma MARPOLi konventsiooni IV lisa reeglite 1 ja 11 muudatused, mis on esitatud IMO dokumendi MEPC 69/3/3 lisas.

               Artikkel 3

               Euroopa Liidu seisukoht IMO meresõiduohutuse komitee 96. istungjärgul on järgmine: nõustuda vastu võtma järgmised muudatused;

               –SOLASi konventsiooni reegli II-2/13 muudatused, mis on esitatud IMO dokumendi MSC 95/22/Add.2 14. lisas;

               –SOLASi konventsiooni reegli II-2/18 muudatused, mis on esitatud IMO dokumendi SSE 2/20 2. lisas;

               –tuleohutussüsteemide koodeksi 8. peatüki muudatused, mis on esitatud IMO dokumendi 95/22/Add.2 18. lisa punktis 1;

               –tuleohutussüsteemide koodeksi 17. peatüki muudatused, mis on esitatud IMO dokumendi 95/22/Add.2 18. lisa punktis 2;

               –2011. aasta laiendatud kontrolli programmi koodeksi muudatused, mis on esitatud IMO dokumendi 95/22/Add.2 15. lisas.

               Artikkel 4

               1.Artikli 1 lõikes 1 ning artiklites 2 ja 3 sätestatud liidu seisukohta väljendavad IMOsse kuuluvad liikmesriigid, tegutsedes ühiselt liidu huvides.

               2.Artiklites 1, 2 ja 3 osutatud seisukohtade vormilistes ja väikestes muudatustes võidakse kokku leppida ilma kõnealuse seisukoha muutmiseta.

               Artikkel 5

               Liikmesriike volitatakse andma liidu huvides oma nõusolek, et artiklites 1, 2 ja 3 osutatud muudatused on nende jaoks siduvad.

               Artikkel 6

               Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.

               Brüssel,

                     eesistuja

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  Nõukogu otsus 2014/280/EL, millega määratakse kindlaks Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni meresõiduohutuse komitee 93. istungjärgul Euroopa Liidu nimel võetav seisukoht seoses SOLASe konventsiooni reeglite II-1/29, II-2/3, 2/9.7, 2/13.4, 2/18, III/20, päästevahendite koodeksi ja 2011. aasta laiendatud kontrolli programmi koodeksi muudatuste vastuvõtmisega (ELT L 145, 16.5.2014, lk 40).

                     (2)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. oktoobri 2010. aasta direktiiv 2010/65/EL, milles käsitletakse liikmesriikide sadamatesse sisenevate ja neist väljuvate laevade teavitusformaalsusi ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2002/6/EÜ (ELT L 283, 29.10.2010, lk 1).

                     (3)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määrus (EÜ) nr 562/2006, millega kehtestatakse isikute üle piiri liikumist reguleerivad ühenduse eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad) (ELT L 105, 13.4.2006, lk 1).

                     (4)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiiv 2000/59/EÜ laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise seadmete kohta sadamates (ELT L 332, 28.12.2000, lk 81).

                     (5)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. mai 2009. aasta direktiiv 2009/45/EÜ reisilaevade ohutuseeskirjade ja -nõuete kohta (ELT L 163, 25.6.2009, lk 1).

                     (6)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuni 2012. aasta määrus (EL) nr 530/2012 topeltpõhja ja -parraste või samaväärsete konstruktsiooninõuete kiirendatud järkjärgulise kasutuselevõtu kohta ühekordse põhja ja parrastega naftatankerite puhul (ELT L 172, 30.6.2012, lk 3).