				|

		52011PC0416

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS kalandus- ja vesiviljelustoodete turu ühise korralduse kohta /* KOM/2011/0416 lõplik - 2011/0194 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Kalandus- ja
vesiviljelustoodete turu ühine korraldus kehtestati 1970. aastal. See on ühise
kalanduspoliitika üks sammastest. Selle kehtiv õiguslik alus on 1999. aastal
vastuvõetud määrus (EÜ) nr 104/2000. Ühise kalanduspoliitika reform annab
suurepärase võimaluse vaadata läbi kalandus- ja vesiviljelustoodete turu ühise
korralduse eesmärgid ja vahendid ning vajaduse korral neid ka muuta.
Tuvastatud
probleemid ja reformi eesmärgid
Komisjon on 2008.
aastast alates teostanud ulatuslikke hindamisi ja konsultatsioone, et hinnata
kehtiva õigusraamistiku tulemuslikkust, saada ülevaade turuarengutest ja ‑suundumustest
ELis viimase aastakümne jooksul, neid analüüsida ning kuulata ära asjaosaliste
arvamused.
Analüüsi käigus
tuvastati viis peamist probleemvaldkonda, mis kokkuvõtlikult on järgmised.
ELi ühine
turukorraldus ei ole piisaval määral toetanud säästvat tootmist. Kuigi paljusid
ELi kalavarusid ei kasutata säästvalt, oli veel viimase ajani säästva tegevuse
eest antavate turutoetuste arv väga piiratud ja turusanktsioonid võimaliku või
reaalse mittesäästva tegevuse eest puudusid üldse. Praegune poliitika ei ole
andnud piisaval määral õigeid poliitilisi signaale.
ELi toodangu
turupositsioon on halvenenud – ELi tootjate tootmisvõimalused on piiratud või
vähenenud (kalandus ja vesiviljelus). Lisaks on tootmine liikide, lossimis- ja
müügikohtade arvu tõttu killustunud, samas kui nõudlus on tugevalt koondunud.
ELi toodang ei ole üha globaliseeruval turul ka piisavalt konkurentsivõimeline.
Turukõikumisi ei
ole suudetud ette näha ega ohjata. Kalandust iseloomustab muudest
toiduainetööstustest enim tootmistingimuste ja juurdepääsuga seotud ebaselgus.
Lisaks ei ole ELi tarnete puhul võimalik prognoosida nõutavat mahtu ja
kvaliteeti. Seevastu ei suuda enamik ELi tootjad oma tootmise kavandamise
juures prognoosida turunõudlust. See toob kaasa esmamüügi hindade tugeva
kõikuvuse.
ELi
turupotentsiaal on suures osas kasutamata. Kogu ELis kasvav tarbimine pakub ELi
tootjatele käegakatsutavaid majanduslikke võimalusi. Kuid teabe- ja
tehingukulud on turustusahelas kõrged. Tarbija vaatepunktist lähtuvalt ei
võimalda pakutava teabe piiratus teha põhjendatud ja vastutustundlikku valikut.
Ühise
turukorralduse rakendamist raskendab kohmakas ja liialt keerukas raamistik.
Seda arvestades
keskendutakse ühise turukorralduse reformiettepaneku puhul järgmistele
eesmärkidele.
Turustiimulite
parandamine, et toetada säästvaid tootmismeetodeid – tootjaorganisatsioonidesse
kuuluvatel ELi tootjatel (kalandus ja vesiviljelus) on võtmeroll seoses
tootmise, igapäevase varude haldamise ja turuküsimustega. Nende roll,
vastutusala ja volitused tuleks kooskõlas ühise kalanduspoliitika reformi
eesmärkidega läbi vaadata, et seada tootmistegevuse sihiks jätkusuutlikkus.
Selline tegevus peaks olema suunatud ka varustava sektori ettevõtjatele, et nad
pühenduksid rohkem oma tarnete jätkusuutlikkusele ja tunneksid selle eest
vastutust.
ELi toodangu
turupositsiooni parandamine – turupuuduste, kõrgete teabe- ja tehingukulude
ning organisatsiooniliste küsimuste käsitlemine aitab keskenduda
tootmistegevusele (pakkumise rühmitamine ja parem turustamine esmamüügi puhul),
suurendada ELi toodangu konkurentsivõimet (kvaliteet, uuenduslikkus ja
lisandväärtus), suurendada tootjate läbirääkimisjõudu ning tagada kõigile
liidus turustatud toodetele võrdsed konkurentsitingimused.
ELi tootmise ning
ELi struktuursete turumuutuste ja lühiajaliste kõikumiste vahelise seose
parandamine – see peaks paremini kajastuma tootjate strateegiates. Seeläbi
soodustatakse turuteadmiste ja -analüüsi arendamist nii nõudluse kui ka
konkureerivate tarnete kohta. Turgude turustusahelate läbipaistvuse
suurendamine peaks soodustama seda, et pakkumine vastaks nõudlusele ja
tõhustama poliitiliste otsuste langetamist. Esmamüügi hindade kõikuvust saab
vähendada, parandades tootjaorganisatsioonide toodete turuleviimise tingimusi
ning tagades, et tootmise kavandamisel kohandatakse seda vastavalt nõudlusele
nii kvaliteedilt, koguselt kui ka esitusviisilt.
ELi toodete
turupositsiooni edendamine – kalandus- ja vesiviljelustoodete siseturg ei toimi
optimaalselt, eelkõige puuduliku teabe tõttu. ELi toodangu suhtelisi eeliseid
(värskus, kohalik päritolu, mitmekesisus jne) saaks suurema diferentseerimise
ja turundamisega paremini ära kasutada. Lisaks on ELi tarbijatel õigus saada
täpsemat ja usaldusväärsemat teavet, mis tugevdaks nende usaldust kalandus- ja
vesiviljelustoodete vastu.
Parema juhtimise
toetamine, halduskoormuse vähendamine ja õigusraamistiku lihtsustamine –
kehtivad sätted ja vahendid tuleks läbi vaadata, neid lihtsustada ja selgitada.
Ühist turukorraldust tuleks toetada reformitud kalanduspoliitika raames
rakendatava uue rahastuga.
Suhe ühise
kalanduspoliitika reformiga
Ühise
kalanduspoliitika reformi põhieesmärk on edendada kalavarude säästvat haldamist
majanduslikult elujõulise sektori kaudu, millele antakse omakorda suuremad
juhtimisõigused. Ühise kalanduspoliitika mõjuhinnangus järeldati, et ühise
kalanduspoliitika uusi eesmärke ja vahendeid arvesse võttes on ühist turukorraldust
vaja põhjalikult reformida. Turupõhised vahendid peaksid ühise
kalanduspoliitika põhieesmärkide saavutamisele otseselt või kaudselt kaasa
aitama.
Ülepüügi ja
mittesäästva tegevusega seotud probleemide lahendamiseks ning üksnes mahul
põhinevatest tootmisstrateegiatest loobumiseks toetatakse uue ühise
turukorraldusega järgnevat:
tootjaorganisatsioonide
volituste suurendamine ning juurdepääsuõiguste, tootmis- ja turundustegevuse
ühine haldamine;
turumeetmed, mis
suurendavad tootjate (kalandus- ja vesiviljelussektoris) läbirääkimisjõudu,
parandavad turukriiside prognoosimist, ennetamist ja ohjamist ning suurendavad
turu läbipaistvust ja tulemuslikkust;
jätkusuutliku
tegevusega seonduvad turustiimulid ja -toetused; säästva tootmise, tarnimise ja
tarbimise partnerlused; sertifitseerimine (ökomärgised), müügiedendus,
tarbijate teavitamine;
saagi vette tagasi
laskmisega seonduvad täiendavad turumeetmed.
Kõnealuses
valdkonnas kehtivad õigusnormid
Kehtivaks
õigusraamistikuks on määrus (EÜ) nr 104/2000 kalandus- ja akvakultuuritooteturu
ühise korralduse kohta. Käesoleva ettepaneku eesmärk on kõnealuse määruse
asendamine.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA
MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
Sidusrühmadega on
erinevatel tasanditel konsultatsioone peetud alates 2008. aastast.
Turu- ja
kaubandusküsimuste teemaline internetipõhine avalik arutelu toimus 9. aprillist
2009 kuni 31. detsembrini 2009 ühise kalanduspoliitika reformi käsitleva
rohelise raamatu (KOM(2009) 163 (lõplik)) raames. Pea kõik 400
rohelise raamatu kohta laekunud arvamust käsitlesid ühise turukorralduse
reformiga seotud küsimusi. Sellekohane ülevaade on esitatud komisjoni talituste
töödokumendi „Kokkuvõte ühise kalanduspoliitika reformi käsitlevatest
konsultatsioonidest” (SEK(2010) 428 (lõplik), aprill 2010) eripeatükis
(3.4).
Sektoriga
(tootjad, importijad, töötlejad, jaemüüjad) ning valitsusväliste osalejatega
(arengu- ja keskkonnaküsimustega tegelevad valitsusvälised organisatsioonid,
tarbijaorganisatsioonid) peeti laiaulatuslikke konsultatsioone ühise
kalanduspoliitikaga loodud nõuandeorganite raames ning temaatilisi seminare.
Liikmesriikidega peeti ulatuslikke dialooge, sealhulgas kahepoolseid kohtumisi
sektori riiklike esindajate, riiklike ja piirkondlike haldusorganite ning
korralduskomiteega. Euroopa Parlament, eelkõige kalanduskomisjon, on olnud
tihedalt seotud nende arutelude ja sündmustega.
Mõjuhinnang
Komisjoni juurde
loodi talitustevaheline juhtrühm, mis osales mõjuhindamisprotsessis. Esmalt
analüüsiti kehtivat poliitikaraamistikku ning ELi kalandus- ja
vesiviljelustoodete turu arengut, seejärel määratleti reformitud ühise
turukorralduse esmased eesmärgid. Kõnealuste eesmärkide raames on kaalutud
järgmisi erinevaid poliitilisi võimalusi reformiks.
Jätkata kalandus-
ja vesiviljelustoodete turu praeguse ühise korraldusega. See tähendab, et
keskendutakse peamiselt turusekkumisele, et toetada hindade stabiilsust.
Kalandus- ja
vesiviljelustoodete turu praegune ühine korraldus läbi vaadata, vähendades
sekkumismehhanisme ja jättes alles ühe toetuse, mis on suunatud inimtoiduks
kasutatavate kalandustoodete ladustamisele ning muutes muud vahendid
lihtsamaks, asjakohasemaks ja paindlikumaks (turustusnormid, tarbijatele
suunatud teave).
Tõhustada
kalandus- ja vesiviljelustoodete turu ühist korraldust, kehtestades
tootjaorganisatsioonidele ja tootmisharudevahelistele organisatsioonidele uued
eesmärgid ning andes neile rahalist toetust jätkusuutlike tootmis- ja
turustamiskavade koostamiseks ja rakendamiseks. Laiendatakse tarbijale suunatud
kohustusliku teabe sisu ja ulatust. Käsitletakse vabatahtliku märgistamise
täpsuse ja kontrolli küsimust.
Kaotada kalandus-
ja vesiviljelustoodete turu praeguse ühise korralduse reguleerimine. Kõnealuse
valikuga kaotatakse kogu rahaline toetus (sekkumine ja toetus ühistegevustele)
ning ka konkreetsed õigusaktid kalandus- ja vesiviljelustoodete
reguleerimiseks.
Praeguse olukorra
säilitamist peeti osaliselt ebatõhusaks ja liiga keerukaks, et saavutada
praegusi eesmärke. 12 aastat pärast praeguse ühine turukorralduse kehtestamist
näib, et see ei suuda lahendada ELi turu ees seisvaid väljakutseid. Seega ei
võimalda see tõhusalt saavutada reformitud ühise kalanduspoliitika eesmärke
ning võib nendega isegi vastuollu sattuda.
Olemasoleva ühise
turukorralduse peamiste puuduste kõrvaldamine, pannes ette kohandusi ja
lihtsustusi, parandaks selle toimivust. Seotus ühise kalanduspoliitika reformi
põhieesmärkidega jääks aga piiratuks.
ELi ühise
turukorralduse kõrvaldamine ei oleks isegi turupõhiste arengute ja säästvusele
suunatud stiimulite suurenemisel lahendus põhiprobleemidele, nimelt keerukale
ja killustunud ELi tarnesektorile ning ohtudele, mis seonduvad tarbijatele
suunatud eksitava või segase teabega.
Seetõttu toetab
komisjon ühise turukorralduse tõhustamist ning kalandus- ja vesiviljelussektori
abistamist üleminekul säästvatele tootmismeetoditele. Korralduse ja turustamise
osas saab palju ära teha, et suurendada tarnete prognoositavust ja vähendada
tehingukulusid. Selle võimalusega rõhutatakse iga peamise sidusrühma rolli, kes
pooldab säästvat tegevust. Ühine turukorraldus peaks aitama suurendada
kalandus- ja vesiviljelustoodete lisandväärtust olukorras, kus laevastiku
toetamise (eelkõige lammutamine vanametalliks ja tegevuse ajutine peatamine)
asemel eelistatakse rahalise toetuse andmist nutikatele, loodussõbralikele,
uuenduslikele ning turupõhistele kalandus- ja vesiviljelussektori lahendustele.

3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Õiguslik alus
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43
lõige 2.
Subsidiaarsuse põhimõte
Ettepanek tehakse jagatud pädevusse kuuluvas
valdkonnas, seetõttu kohaldatakse subsidiaarsuse põhimõtet.
Proportsionaalsuse põhimõte
 Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmisel põhjusel.
 Ühine kalanduspoliitika on ühine kogu liidule, seetõttu tuleks seda rakendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu poolt vastuvõetud määruse abil. Peamise eesmärgi – kalandus- ja vesiviljelustööstus, mis tagab jätkusuutlikud majanduslikud, keskkonna- ja sotsiaalsed tingimused ning toiduga kindlustatuse – saavutamiseks on vajalik ja asjakohane kehtestada eeskirjad mere bioloogiliste ressursside kaitseks ja kasutamiseks. Käesolev määrus ei lähe nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.
2011/0194 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS
kalandus- ja vesiviljelustoodete turu ühise
korralduse kohta
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 42 ja artikli 43 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[1],
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[2],
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)
Ühise kalanduspoliitika reguleerimisala hõlmab
liidu kalandus- ja vesiviljelustoodete turule suunatud meetmeid. Kalandus- ja
vesiviljelustoodete turu ühine korraldus, edaspidi „ühine turukorraldus”, on
ühise kalanduspoliitika oluline osa ning peaks toetama selle eesmärkide saavutamist.
Kuna praegu toimub ühise kalanduspoliitika läbivaatus, tuleks vastavalt
kohandada ka ühist turukorraldust.
(2)
Tuleks läbi vaadata nõukogu
17. detsembri 1999. aasta määrus (EÜ) nr 104/2000 kalandus- ja
akvakultuuritooteturu ühise korralduse kohta,[3] et võtta arvesse
praegu kehtivate eeskirjade rakendamisel avastatud puudusi, hiljutisi arenguid
liidu ja maailma turgudel ning kalapüügi ja vesiviljelusega seotud tegevuse
vallas toimunud muutusi.
(3)
Ühist turukorraldust käsitlevaid sätteid tuleks
rakendada kooskõlas liidu rahvusvaheliste kohustustega, pidades eelkõige silmas
Maailma Kaubandusorganisatsiooni sätteid.
(4)
Ühine turukorraldus peaks ühise kalanduspoliitika
eesmärkide saavutamisele kaasa aitama.
(5)
Kuna neid eesmärke ei suuda liikmesriigid kalandus-
ja vesiviljelustoodete turu ühise iseloomu tõttu täiel määral saavutada ning
seetõttu, et on vaja võtta ühiseid lisameetmeid, on neid parem saavutada liidu
tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5
sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud
proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud
eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(6)
On oluline, et ühisturu juhtimisel juhindutaks
ühise kalanduspoliitika hea valitsemistava põhimõttest.
(7)
Tootjaorganisatsioonid on ühise kalanduspoliitika
ja ühise turukorralduse nõuetekohasel kohaldamisel olulised osalejad. Seetõttu
on tarvis tugevdada tootjaorganisatsioonide eesmärke selle tagamiseks, et nende
liikmed viiksid kalapüügi ja vesiviljelusega seotud tegevust ellu
jätkusuutlikult, parandaksid toodete turuleviimist ning koguksid vesiviljeluse
kohta majanduslikku teavet. Kõnealuste eesmärkide elluviimisel peaksid
tootjaorganisatsioonid võtma arvesse liidus valitsevaid erinevaid tingimusi kalandus-
ja vesiviljelussektoris, eelkõige väikesemahulise kalapüügi eripära.
(8)
Eri kategooria ettevõtjaid koondavad
tootmisharudevahelised organisatsioonid võivad aidata parandada
turundustegevuse koordineerimist väärtusahelas ja välja töötada meetmeid, mis
on tervele sektorile huvipakkuvad.
(9)
On asjakohane kehtestada ühised tingimused
tootjaorganisatsioonide ja tootmisharudevaheliste organisatsioonide
tunnustamiseks liikmesriikide poolt, tootjaorganisatsioonide ja
tootmisharudevaheliste organisatsioonide kehtestatud eeskirjade laiendamiseks
ning sellest laienemisest tulenevate kulude jagamiseks. Eeskirjade laiendamise
menetluse peaks kinnitama komisjon.
(10)
Selleks, et tootjaorganisatsioonid saaksid oma
liikmeid suunata säästva kalapüügi ja vesiviljeluse poole, peaksid nad koostama
ja riikide pädevatele asutustele esitama tootmis- ja turustamiskava, mis hõlmab
eemärkide saavutamiseks vajalikke meetmeid.
(11)
Püügitegevuse prognoosimatuse tõttu on asjakohane
kehtestada mehhanism inimtoiduks kasutatavate kalandustoodete ladustamiseks, et
suurendada turu stabiilsust ja suurendada toodetelt saadavat tulu, luues
eelkõige lisandväärtust. Kõnealune mehhanism peaks aitama kaasa liidu kohalike
turgude stabiliseerimisele ja lähendamisele, et saavutada ühtne turg.
(12)
Tootjaorganisatsioonid võivad tootmis- ja
turustamiskavade ning ladustamismehhanismi rahastamiseks luua ühisfondi.
(13)
Selleks, et võtta arvesse hindade erinevust liidus,
peaks igal tootjaorganisatsioonil olema õigus teha ettepanek
ladustamismehhanismi käivitushinna kohta. Käivitushind ei tohiks kaasa tuua
miinimumhindade kehtestamist, mis võiks takistada konkurentsi.
(14)
Kuna kalavarude puhul on tegemist jagatud
ressursiga, saavad teatavatel juhtudel varude säästva ja tõhusa kasutamise
paremini tagada organisatsioonid, kelle liikmed pärinevad eri liikmesriikidest. Seetõttu on vaja ette näha ka võimalus
riikidevaheliste tootjaorganisatsioonide ja tootjaorganisatsioonide liitude
loomiseks, mille suhtes kohaldatakse käesolevas määruses kehtestatud
konkurentsieeskirju.
(15)
Ühiste turustusnormide kohaldamine peaks võimaldama
säästvate toodete turule tarnimist, kalandus- ja vesiviljelustoodete siseturu
kogu potentsiaali kasutamist ning ausal konkurentsil põhinevate kaubandussuhete
hõlbustamist, parandades seeläbi tootmise tasuvust.
(16)
Kalandus- ja vesiviljelustoodete üha laieneva
valiku tõttu on vaja tarbijatele anda minimaalset kohustuslikku teavet toodete
põhiomaduste kohta. Toodete eristamise edendamiseks on tarvis arvestada ka
lisateabega, mida võib märkida vabatahtlikkuse alusel.
(17)
Aluslepingu artiklis 101 osutatud kokkuleppeid,
otsuseid ja tegevusi käsitlevaid konkurentsieeskirju tuleb kalandus- ja
vesiviljelustoodete tootmise ja turustamise suhtes kohaldada määral, mis ei
takista turgude ühise korralduse toimimist ega ohusta aluslepingu artikli 39
eesmärkide saavutamist.
(18)
On asjakohane kehtestada konkurentsieeskirjad
kalandus- ja vesiviljelustoodete tootmise ja turustamise kohta, võttes arvesse
kalandus- ja vesiviljelussektori eripära, sealhulgas sektori killustatust,
asjaolu, et kalad on jagatud ressurss, ning impordi suurt osatähtust.
Lihtsustamise huvides tuleks 24. juuli 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1184/2006
(millega kohaldatakse teatavaid konkurentsieeskirju põllumajandustoodete ja
saaduste tootmise ja nendega kauplemise suhtes)[4] asjakohased sätted
lisada käesolevasse määrusesse. Määrust (EÜ) nr 1184/2006 ei tuleks seega enam
kohaldada kalandus- ja vesiviljelustoodete suhtes.
(19)
Liidu kalandus- ja vesiviljelustoodete turgu
käsitlevat majanduslikku teavet on vaja parandada.
(20)
Selleks, et saaks täiendada või muuta
tootjaorganisatsioonide tunnustamise tingimusi ja nõudeid, täiendada või muuta
tootmis- ja turustamiskava sisu, määratleda ja muuta ühiseid turustusnorme,
täiendada või muuta kohustuslikku teavet ning kehtestada miinimumnõuded
ettevõtjatelt tarbijatele vabatahtlikult esitatavale teabele, tuleks
komisjonile anda volitused võtta ELi toimimise lepingu artikli 290 kohaselt
vastu õigusakte seoses artiklitega 24, 33, 41 ja 46.
(21)
On eriti oluline, et komisjon viiks
ettevalmistustöö käigus läbi asjakohased konsultatsioonid, sealhulgas
ekspertide tasandil. Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise
ajal tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase
edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(22)
Käesoleva määruse artiklite 25, 31, 34 ja 37
rakendamise ühetaoliste tingimuste tagamiseks tuleks komisjonile anda
rakendusvolitused. Kõnealuseid volitusi tuleks kasutada vastavalt Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusele (EL) nr
182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad
liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni
rakendamisvolituste teostamise suhtes.
(23)
Nõukogu määrus (EÜ) nr 104/2000 tuleks tunnistada
kehtetuks, kuid artikleid 9, 10, 11, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26,
27, 34, 35, 36, 37, 38 ja 39 tuleks kohaldada kuni Euroopa Kalandus- ja
Merendusfondi määruse jõustumiseni,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I peatükk
Üldsätted
Artikkel 1
Sisu
1.
Käesolevaga luuakse kalandus- ja vesiviljelustoodete
turu ühine korraldus, edaspidi „ühine turukorraldus”.
2.
Ühine turukorraldus hõlmab järgmisi vahendeid:
a)      kutseorganisatsioonid;
b)      turustusnormid;
c)      tarbijate teavitamine;
d)      konkurentsieeskirjad;
e)      turuteave.
Artikkel 2
Reguleerimisala
Ühist turukorraldust kohaldatakse käesoleva
määruse I lisas loetletud kalandus- ja vesiviljelustoodete suhtes, mida
turustatakse liidus.
Artikkel 3
Eesmärgid
Ühine turukorraldus aitab kaasa ühise
kalanduspoliitika määruse artiklites 2 ja 3 sätestatud eesmärkide saavutamisele.
Artikkel 4
Põhimõtted
Ühises turukorralduses juhindutakse ühise
kalanduspoliitika määruse artiklis 4 sätestatud hea valitsemistava
põhimõtetest.
Artikkel 5
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse ühise
kalanduspoliitika määruse artiklis 3 osutatud mõisteid. Lisaks kasutatakse
järgmisi mõisteid:
(a)
„kalandustooted” – mis tahes kalapüügitegevuse abil
saadud veeorganismid või neist valmistatud tooted, mis on loetletud I lisas;
(b)
„vesiviljelustooted” – mis tahes
vesiviljelustegevuse abil saadud veeorganismid oma elutsükli mis tahes etapil
või neist valmistatud tooted, mis on loetletud I lisas;
(c)
„tootja” – füüsiline või juriidiline isik, kes
kasutab tootmisvahendeid kalandus- või vesiviljelustoodete hankimiseks
eesmärgiga need turule viia;
(d)
„kalandus- või vesiviljelussektor” –
majandussektor, mis hõlmab kõiki kalandus- või vesiviljelustoodete tootmis-,
töötlemis- ja turustustegevusi;
(e)
„turul kättesaadavaks tegemine” – kalandus- või
vesiviljelustoote tarnimine liidu turule kaubandustegevuse käigus toote levitamiseks,
tarbimiseks või kasutamiseks, kas tasu eest või tasuta;
(f)
„turuleviimine” – kalandus- või vesiviljelustoote
esmakordselt liidu turul kättesaadavaks tegemine.
II peatükk
Kutseorganisatsioonid
I jagu
Moodustamine, eesmärgid ja meetmed
Artikkel 6
Kalandussektori tootjaorganisatsioonide moodustamine
Ühes või mitmes liikmesriigis tegutsevad
kalandussektori tootjad võivad omal algatusel moodustada kalandussektori
tootjaorganisatsioone, mida tunnustatakse II jao kohaselt.
Artikkel 7
Kalandussektori tootjaorganisatsioonide eesmärgid
Kalandussektori tootjaorganisatsioonidel on
järgmised eesmärgid:
(a)
oma liikmete majanduslikult tasuva püügitegevuse
soodustamine täies kooskõlas ühise kalanduspoliitika määruses ja
keskkonnakaitsealastes õigusaktides sätestatud looduskaitsepoliitikaga;
(b)
kaubanduslike kalavarude soovimatu saagiga
tegelemine;
(c)
oma liikmete kalandustoodete turuleviimise
tingimuste parandamine;
(d)
turgude stabiliseerimine;
(e)
tootjate tulususe parandamine.
Artikkel 8
Kalandussektori tootjaorganisatsioonide rakendatavad meetmed
Artiklis 7 sätestatud eesmärkide saavutamiseks
võivad kalandussektori tootjaorganisatsioonid rakendada järgmisi meetmeid:
(a)
oma liikmete püügitegevuse planeerimine;
(b)
kaubanduslike kalavarude soovimatu püügi
võimalikult otstarbekas kasutamine:
-        kasutades lossitud tooteid, mis ei vasta
artikli 39 lõike 2 punktis a osutatud turustuskõlblikule miinimumsuurusele,
muul otstarbel kui inimtoiduks;
-        viies turule lossitud tooteid, mis
vastavad artikli 39 lõike 2 punktis a osutatud turustuskõlblikule miinimumsuurusele;
-        jagades lossitud tooteid tasuta
heategevuslikul eesmärgil;
(c)
tootmise kohandamine turunõuetele;
(d)
pakkumise suunamine ja liikmete toodete
turustamine;
(e)
kalandustoodete ajutise ladustamise korraldamine
kooskõlas artiklitega 35 ja 36;
(f)
liikmete tegevuse ja tootjaorganisatsiooni
kehtestatud eeskirjade kooskõla kontrollimine ning meetmete võtmine selle
tagamiseks.
Artikkel 9
Vesiviljelussektori tootjaorganisatsioonide moodustamine
Ühes või mitmes liikmesriigis tegutsevad
vesiviljelussektori tootjad võivad omal algatusel moodustada
vesiviljelussektori tootjaorganisatsioone, mida tunnustatakse II jao kohaselt.
Artikkel 10
Vesiviljelussektori tootjaorganisatsioonide eesmärgid
Vesiviljelussektori tootjaorganisatsioonidel
on järgmised eesmärgid:
(a)
oma liikmete vesiviljelusega seotud tegevuse
jätkusuutlikkuse soodustamine, pakkudes neile arenguvõimalusi;
(b)
panustamine toiduainetega varustamisse ning
tööhõivesse rannikuäärsetel aladel ja maapiirkondades;
(c)
selle kindlustamine, et liikmete tegevus vastab
ühise kalanduspoliitika määruse artiklis 51 osutatud riiklikele
strateegiakavadele;
(d)
oma liikmete vesiviljelustoodete turuleviimise
tingimuste parandamine;
(e)
tootjate tulususe parandamine.
Artikkel 11
Vesiviljelussektori tootjaorganisatsioonide rakendatavad meetmed
Artiklis 10 osutatud eesmärkide saavutamiseks
võivad vesiviljelussektori tootjaorganisatsioonid rakendada järgmisi meetmeid:
(a)
vastutustundliku ja säästva vesiviljeluse
edendamine, eelkõige seoses keskkonnakaitse, loomatervise- ja -heaoluga;
(b)
tootmise kohandamine turunõuetele;
(c)
pakkumise suunamine ja liikmete toodete
turustamine;
(d)
liikmete tegevuse ja tootjaorganisatsiooni
kehtestatud eeskirjade kooskõla kontrollimine ning meetmete võtmine selle
tagamiseks.
(e)
teabe kogumine turustatud toodete kohta, sealhulgas
majanduslik teave esmamüügi kohta ja toodanguprognoosid.
Artikkel 12
Tootjaorganisatsioonide liitude moodustamine
1.
Ühes või mitmes liikmesriigis tunnustatud
tootjaorganisatsioonid võivad omal algatusel moodustada kalandus- või
vesiviljelussektori tootjaorganisatsioonide liidu.
2.
Tootjaorganisatsioonide suhtes kohaldatavaid
käesoleva määruse sätteid kohaldatakse tootjaorganisatsioonide liitude suhtes,
kui ei ole sätestatud teisiti.
Artikkel 13
Tootjaorganisatsioonide liitude eesmärgid
Kalandus- või vesiviljelussektori
tootjaorganisatsioonide liidul on järgmised eesmärgid:
(a)
artiklites 7 ja 10 sätestatud liitu kuuluvate
tootjaorganisatsioonide eesmärkide parem saavutamine;
(b)
liitu kuuluvatele tootjaorganisatsioonidele ühist
huvi pakkuvate tegevuste koordineerimine ja arendamine.
Artikkel 14
Tootmisharudevaheliste organisatsioonide moodustamine
Ühes või mitmes liikmesriigis tegutsevad
kalandus- ja vesiviljelussektori ettevõtjad võivad omal algatusel moodustada
tootmisharudevahelise organisatsiooni, mida tunnustatakse II jao kohaselt.
Artikkel 15
Tootmisharudevaheliste organisatsioonide eesmärgid
Tootmisharudevahelistel organisatsioonidel on
järgmised eesmärgid:
(a)
liidu kalandus- ja vesiviljelustoodete turul
kättesaadavaks tegemise tingimuste parandamine;
(b)
liidu kalandus- ja vesiviljelustoodete
turuleviimise ja turul kättesaadavaks tegemise paremale koordineerimisele kaasa
aitamine.
Artikkel 16
Tootmisharudevaheliste organisatsioonide rakendatavad meetmed
Artiklis 15 osutatud eesmärkide saavutamiseks
võivad tootmisharudevahelised organisatsioonid rakendada järgmisi meetmeid:
(a)
liidu õigusaktidega vastavuses olevate
standardlepingute koostamine;
(b)
liidu kalandus- ja vesiviljelustoodete
propageerimine mittediskrimineerival viisil, kasutades selleks
sertifitseerimise pakutavaid võimalusi, eriti päritolunimetuste,
kvaliteedimärkide, geograafiliste tähiste ja jätkusuutlikkuse eeliseid;
(c)
liidu või riigi eeskirjadest karmimate eeskirjade
kehtestamine kalandus- ja vesiviljelustoodete tootmise ja turustamise suhtes;
(d)
tootmise ja turuga seotud kvaliteedi, teadlikkuse
ja läbipaistvuse suurendamine;
(e)
teadus- ja turu-uuringute teostamine ning turu
parima toimimise metoodika arendamine, kaasa arvatud info-ja
kommunikatsioonitehnoloogia valdkonnas;
(f)
teabe jagamine ja uuringute teostamine, mis on vajalikud
jätkusuutliku tarne tagamiseks, mis koguselt, kvaliteedilt ja hinnalt vastab
turunõuetele ja tarbijate ootustele;
(g)
liikmete tegevuse ja tootmisharudevahelise
organisatsiooni kehtestatud eeskirjade kooskõla kontrollimine ning meetmete
võtmine selle tagamiseks.
II jagu
Tunnustamine
Artikkel 17
Tootjaorganisatsioonide tunnustamine
Liikmesriigid võivad kalandus- või
vesiviljelussektori tootjaorganisatsioonidena tunnustada kõiki kalandus- või
vesiviljelussektori tootjarühmi, kes seda tunnustust taotlevad, tingimusel et:
(a)
nende majandustegevus nende territooriumil või
selle osal on piisav, eelkõige seoses liikmete arvu ja turustatava toodangu
mahuga;
(b)
neil on liikmesriigi õiguse kohaselt juriidilise
isiku staatus, nende ametlik peakorter asub kõnealuse liikmesriigi
territooriumil ning nad on seal asutatud;
(c)
nad on suutelised järgima artiklites 7 ja 10
sätestatud eesmärke;
(d)
nad peavad kinni VI peatükis sätestatud
konkurentsieeskirjadest;
(e)
neil ei ole asjaomasel turul valitsevat seisundit,
kui see ei ole vajalik aluslepingu artikli 39 eesmärkide saavutamiseks.
Artikkel 18
Tootmisharudevaheliste organisatsioonide tunnustamine
Liikmesriigid võivad tootmisharudevaheliste
organisatsioonidena tunnustada kõiki nende territooriumil asutatud ja
nõuetekohase taotluse esitanud rühmi, võttes arvesse liidu eeskirju eelkõige
konkurentsi valdkonnas, tingimusel et:
(a)
nad esindavad märkimisväärset osa vastava valdkonna
või vastavate valdkondade vähemalt kahest järgnevast tegevusest: kalandus- ja
vesiviljelustoodete või nende töötlemisel saadud toodete tootmine, turustamine
ja töötlemine;
(b)
nad ei tegele ise kalandus-ja vesiviljelustoodete
ning nende töötlemisel saadud toodete tootmise, töötlemise või turustamisega;
(c)
neil on liikmesriigi õiguse kohaselt juriidilise
isiku staatus, nende ametlik peakorter asub kõnealuse liikmesriigi
territooriumil ning nad on seal asutatud;
(d)
nad suudavad täita artiklis 15 sätestatud eesmärke;
(e)
nad arvestavad tarbijate huvidega;
(f)
nad ei takista ühise turukorralduse ladusat
toimimist.
Artikkel 19
Liikmesriikide teostatavad kontrollid ja tunnustuse tühistamine
Liikmesriigid kontrollivad korrapäraselt, kas
tootjaorganisatsioonid ja tootmisharudevahelised organisatsioonid vastavad
artiklites 17 ja 18 sätestatud tunnustamise tingimustele ning tühistavad
vajaduse korral tootjaorganisatsioonide ja tootmisharudevaheliste
organisatsioonide tunnustuse.
Artikkel 20
 Riikidevahelised tootjaorganisatsioonid, tootjaorganisatsioonide liidud ja
tootmisharudevahelised organisatsioonid
Need liikmesriigid, kelle kodanikud on teise
liikmesriigi territooriumil moodustatud tootjaorganisatsiooni või ja
tootmisharudevahelise organisatsiooni liikmed, ning need liikmesriigid, kus
asub tootjaorganisatsioonide liidu ametlik peakorter, viivad koostöös vastavate
liikmesriikidega sisse halduskoostöö, mis on vajalik asjaomase organisatsiooni
või liidu tegevuse kontrollimiseks.
Artikkel 21
Kalapüügivõimaluste eraldamine

Tootjaorganisatsioon, mille liikmed on eri
liikmesriikide kodanikud, või eri liikmesriikides tunnustatud
tootjaorganisatsioonide liit peab oma ülesandeid täitma nii, et see ei piira
selliste sätete kohaldamist, millega reguleeritakse kalapüügivõimaluste
jaotamist liikmesriikide vahel vastavalt ühise kalanduspoliitika määruse
artiklile 16.
Artikkel 22
Komisjoni teavitamine
Liikmesriigid teatavad komisjonile
elektrooniliselt kõik tunnustuse andmise või tühistamise otsused.
Artikkel 23
Komisjoni teostatavad kontrollid
Selleks, et tagada artiklites 17 ja 18
sätestatud tootjaorganisatsioonide või tootmisharudevaheliste organisatsioonide
tunnustamise tingimuste täitmine, võib komisjon teostada kontrolle ning
vajaduse korral nõuda, et liikmesriigid tühistaksid tootjaorganisatsioonide või
tootmisharudevaheliste organisatsioonide tunnustuse.
Artikkel 24
Delegeeritud õigusaktid
Komisjonil on artikli 50 kohaselt õigus vastu
võtta delegeeritud õigusakte, et:
(a)
muuta või täiendada artiklites 17 ja 18 osutatud
tunnustamise tingimusi. Kõnealused
eeskirjad võivad hõlmata tootjaorganisatsioonide või tootmisharudevaheliste
organisatsioonide sisemist toimimist, nende põhikirja, finants- ja
eelarvesätteid, liikmete kohustusi ning eeskirjade täitmise tagamise meetmeid,
sealhulgas karistusi;
(b)
kehtestada eeskirju nende kontrollide sageduse,
sisu ja praktiliste meetodite kohta, mida liikmesriigid peavad teostama
artiklite 20 ja 21 kohaselt.
Artikkel 25
Rakendusaktid
1.
Komisjon võtab vastu rakendusõigusakte seoses
järgnevaga:
a)      tähtajad ja menetlused, mida
liikmesriigid peavad järgima seoses tootjaorganisatsioonide või
tootmisharudevaheliste organisatsioonide tunnustamisega vastavalt artiklitele
17 ja 18 või sellise tunnustuse tühistamisega vastavalt artiklile 19;
b)      vorm, tähtajad ja menetlused, mida
liikmesriigid peavad järgima, teatades komisjonile artikli 22 kohaselt kõik
tunnustuse andmise või tühistamise otsused.
2.
Käesoleva artikli lõikes 1 osutatud rakendusaktid
võetakse vastu vastavalt artiklis 51 osutatud kontrollimenetlusele.
III jagu
Eeskirjade laiendamine
Artikkel 26
Tootjaorganisatsioonide eeskirjade laiendamine
1.           Liikmesriik võib
tootjaorganisatsiooni siseselt kokkulepitud eeskirjad muuta kohustuslikuks
organisatsiooni mittekuuluvatele tootjatele, kes turustavad üht või mitut
toodet valdkonnas, kus tootjaorganisatsioon on esindav, tingimusel et:
(a)
tootjaorganisatsiooni käsitatakse ühes
liikmesriigis tootmist ja turustamist esindavana ning organisatsioon esitab
riigi pädevatele asutustele vastava taotluse;
(b)
laiendatavad eeskirjad käsitlevad artikli 8
punktides a, b, c, d ja e sätestatud tootjaorganisatsioonide meetmeid.
2.           Lõike 1 punkti a kohaldamisel
käsitatakse kalandussektori tootjaorganisatsiooni esindavana, kui tema osa
asjaomase toote turustatud kogustest eelneval aastal on vähemalt 65 %
valdkonnas, mille suhtes on tehtud ettepanek eeskirju laiendada.
3.           Lõike 1 punkti a kohaldamisel
käsitatakse vesiviljelussektori tootjaorganisatsiooni esindavana, kui tema osa
asjaomase toote turustatud kogustest eelneval aastal on vähemalt 40 %
valdkonnas, mille suhtes on tehtud ettepanek eeskirju laiendada.
4.           Tootjaorganisatsioonidesse
mittekuuluvatele tootjatele laiendatavaid eeskirju kohaldatakse minimaalselt 90
päeva ja maksimaalselt 12 kuud.
Artikkel 27
Tootmisharudevaheliste organisatsioonide eeskirjade laiendamine
1.
Liikmesriik võib mõned tootmisharudevahelise
organisatsiooni kokkulepped, otsused või kooskõlastatud tegevused muuta
teatavas valdkonnas või teatavates valdkondades kohustuslikuks ettevõtjatele,
kes ei kuulu kõnealusesse organisatsiooni, tingimusel et:
(a)
tootmisharudevahelise organisatsiooni poolt on ellu
viidud vähemalt 65 % vähemalt kahest järgnevast tegevusest: asjaomase
toote tootmine, turustamine või töötlemine eelneva aasta jooksul liikmesriigi
vastavas valdkonnas või vastavates valdkondades, ning organisatsioon esitab
riigi pädevatele asutustele vastava taotluse;
(b)
muudele ettevõtjatele laiendatavad eeskirjad
käsitlevad artikli 16 punktides a, b, c, d, e ja f sätestatud
tootmisharudevaheliste organisatsioonide meetmeid ega kahjusta asjaomase
liikmesriigi või liidu teisi ettevõtjaid.
2.
Eeskirjade laiendamise võib muuta siduvaks
maksimaalselt kolmeks aastaks.
Artikkel 28
Kohustus
Eeskirjade laiendamisel organisatsiooni
mitteliikmetele vastavalt artiklitele 26 ja 27 võivad asjaomased liikmesriigid
otsustada, et organisatsiooni mitteliikmed on kohustatud tasuma
tootjaorganisatsioonile või tootmisharudevahelisele organisatsioonile
täielikult või osaliselt summa, mis vastab selle liikmete tehtud ja eeskirjade
laiendamise kohaldamisest tulenevatele kuludele.
Artikkel 29
Komisjoni luba
1.
Liikmesriigid teavitavad komisjoni eeskirjadest,
mille nad kavatsevad teha artiklite 26 ja 27 kohaselt teatava valdkonna või
teatavate valdkondade kõigile tootjatele või ettevõtjatele kohustuslikuks.
2.
Komisjon võtab vastu otsuse, millega kiidetakse
liikmesriigi teavitatud eeskirjade laiendamine heaks, kui:
(a)
järgitakse artiklite 26 ja 27 sätteid;
(b)
peetakse kinni VI peatükis sätestatud
konkurentsieeskirjadest;
(c)
laiendamine ei ohusta vaba kaubandust;
(d)
ei ohustata aluslepingu artiklis 39 sätestatud
eesmärkide saavutamist.
3.
Kahe kuu jooksul pärast teate saamist teeb komisjon
otsuse, kiites laiendamise heaks või sellest keeldudes, ning teatab sellest
liikmesriikidele. Kui komisjon ei ole teinud otsust kahe kuu jooksul, loetakse,
et komisjon on eeskirjade laiendamise heaks kiitnud.
Artikkel 30
Loa tühistamine
Komisjon võib teostada kontrolli ja eeskirjade
laiendamise loa tühistada, leides, et mõni loa andmise tingimustest ei ole
täidetud. Komisjon teatab sellest liikmesriikidele.
Artikkel 31
Rakendusaktid
Komisjon kehtestab artikli 29 lõikes 1
nimetatud teate vormi ja menetlust käsitlevad eeskirjad rakendusaktidega, mis
võetakse vastu vastavalt artiklis 51 osutatud kontrollimenetlusele.
IV jagu
Tootmise ja turustamise planeerimine
Artikkel 32
Tootmis- ja turustamiskava
1.           Artiklis 3 sätestatud eesmärkide saavutamiseks esitab iga
tootjaorganisatsioon oma riigi pädevatele asutustele tootmis- ja
turustamiskava.
2.           Kava kiidab heaks liikmesriik. Pärast kava heakskiitmist
hakkab tootjaorganisatsioon kava viivitamata rakendama.
3.           Tootjaorganisatsioonid võivad tootmis- ja turustamiskava
muuta ning muudatus esitatakse heakskiitmiseks liikmesriigi pädevatele
asutustele.
4.           Tootjaorganisatsioon koostab lõikes 1 osutatud tootmis-ja
turustamiskava alusel oma tegevuse kohta aastaaruande ja esitab selle
liikmesriigi pädevatele asutustele.
5.           Liikmesriigid teostavad kontrolle selle tagamiseks, et
tootjaorganisatsioonid täidavad käesolevas artiklis sätestatud kohustusi.
Artikkel 33
Delegeeritud õigusaktid
Komisjonil on artikli 50 kohaselt õigus vastu
võtta delegeeritud õigusakte, et kehtestada eeskirjad artikli 32 lõikes 1
osutatud tootmis- ja turustamiskava sisu kohta.
Artikkel 34
Rakendusaktid
Komisjon kehtestab korra ja tähtajad, mida
tootjaorganisatsioonid peavad järgima artiklis 32 osutatud tootmis- ja
turustamiskava esitamisel ning mida liikmesriigid peavad järgima kõnealuse kava
heakskiitmisel, rakendusaktidega, mis võetakse vastu vastavalt artiklis 51
osutatud kontrollimenetlusele.
V jagu
Turgude stabiliseerimine
Artikkel 35
Ladustamismehhanism
Tootjaorganisatsioonid võivad rahastada
käesoleva määruse II lisas loetletud kalandustoodete ladustamist, tingimusel
et:
(a)
tooted on pandud müüki tootjaorganisatsioonide
poolt, kuid artiklis 36 osutatud käivitushinnaga ei ole neile leitud ostjat;
(b)
tooted vastavad artikli 39 kohaselt vastuvõetud
turustusnormidele ja on inimtoiduks piisavalt kvaliteetsed;
(c)
tooteid stabiliseeritakse või töödeldakse
külmutamise (laeva pardal või maismaal asuvates rajatistes), soolamise,
kuivatamise, marineerimise ning vajaduse korral keetmise ja pastöriseerimise
teel, ning ladustatakse. Eespool loetletud toiminguga võivad kaasneda
fileerimine või tükeldamine ja vajaduse korral pea eemaldamine;
(d)
ladustatud tooted viiakse hiljem uuesti turule
inimtoiduks.
Artikkel 36
Ladustamismehhanismi käivitushinnad
1.           Enne iga aasta algust võib
iga tootjaorganisatsioon II lisas loetletud kalandustoodete puhul teha
ettepaneku artiklis 35 osutatud ladustamismehhanismi käivitushinna kohta.
2.           Käivitushind ei või ületada
80 % kõnealuse toote kaalutud keskmisest hinnast, mis on registreeritud
asjaomase tootjaorganisatsiooni tegevusvaldkonnas käivitushinna kehtestamise
aastale vahetult eelnenud kolme aasta jooksul.
3.           Käivitushinna
kindlaksmääramisel tuleb arvesse võtta järgmist:
(a)
tootmise ja nõudluse suundumused;
(b)
turuhindade stabiliseerimine;
(c)
turgude lähendamine;
(d)
tootjate sissetulekud;
(e)
tarbijate huvid.
4.           Oma territooriumil tunnustatud tootjaorganisatsioonide
ettepanekute analüüsi järel määravad liikmesriigid kindlaks
tootjaorganisatsioonide kohaldatavad käivitushinnad. Kõnealused hinnad
kehtestatakse lõigetes 2 ja 3 osutatud tingimuste kohaselt. Hinnad tehakse
avalikult kättesaadavaks.
Artikkel 37
Rakendusaktid
Vastavalt artiklis 51 osutatud
kontrollimenetlusele vastuvõetud rakendusaktidega kehtestab komisjon eeskirjad,
milles käsitletakse vormi, mida järgides peavad liikmesriigid käivitushinnad
artikli 36 lõike 4 kohaselt avaldama.
VI jagu
Ühisfond
Artikkel 38
Ühisfond
Iga tootjaorganisatsioon võib luua ühisfondi,
mida kasutatakse üksnes järgmiste meetmete rahastamiseks:
(a)
liikmesriikide poolt artikli 32 kohaselt heakskiidetud
tootmis- ja turustamiskavad;
(b)
artiklite 35 ja 36 kohaselt kehtestatud
ladustamismehhanism.
III peatükk
Turustusnormid
Artikkel 39
Turustusnormide kehtestamine
1.
I lisas loetletud inimtoiduks mõeldud toodete
suhtes võib kehtestada ühised turustusnormid.
2.
Lõikes 1 osutatud normid võivad eelkõige olla
seotud järgnevaga:
(a)
turustuskõlblik miinimumsuurus, mis kehtestatakse
parimaid olemasolevaid teaduslikke nõuandeid arvestades kooskõlas ühise
kalanduspoliitika määruse artikli 15 lõikes 3 osutatud kalavarude kaitseks
kehtestatud alammõõtudega.
(b)
konservide spetsifikaadid, kooskõlas
säilitamistingimuste ja rahvusvaheliste kohustustega.
3.
Lõigete 1 ja 2 kohaldamine ei piira järgmist:
a)      Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ)
nr 853/2004, millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erieeskirjad;[5]
b)      nõukogu määrus (EÜ) nr 1005/2008, millega
luuakse ühenduse süsteem ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi
vältimiseks, ärahoidmiseks ja lõpetamiseks[6] ning
c)      nõukogu määrus (EÜ) nr 1224/2009, millega
luuakse ühenduse kontrollisüsteem ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimise
tagamiseks[7].
Artikkel 40
Turustusnormide täitmine
1.           Tooteid, mille suhtes on
kehtestatud turustusnormid, võib liidus inimtoiduks turustada üksnes kõnealuste
normide kohaselt.
2.           Liikmesriigid kontrollivad,
kas tooted, mille suhtes kohaldatakse ühiseid turustusnorme, vastavad
kõnealustele normidele. Kontrolle võib teostada kõikidel turustusetappidel ja
vedamise ajal.
3.           Kõiki lossitud
kalandustooteid, sealhulgas turustusnormidele mittevastavaid tooteid, võib
liikmesriikide vastutusel jagada tasuta liidus asutatud heategevusühingutele
või isikutele, kellel on vastavalt liikmesriigi õigusaktidele õigus saada
sotsiaalabi.
Artikkel 41
Delegeeritud õigusaktid
Komisjonil on artikli 50 kohaselt õigus vastu
võtta delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks artikli 39 lõikes 1 osutatud
ühised turustusnormid seoses kvaliteedi, suuruse või kaalu, pakendamise,
esitusviisi ja märgistamisega ning, kui normide rakendamisest saadud kogemused
nõuavad, norme muuta, tagades samas, et nõuded määratakse kindlaks õiglasel ja
läbipaistval viisil.
IV peatükk
Tarbijate teavitamine
Artikkel 42
Kohustuslik teave
1.
I lisa punktides a, b, c ja e osutatud ning liidus
turustatavaid kalandus- ja vesiviljelustooteid võib päritolust olenemata
lõpptarbijale jaemüügiks pakkuda ainult siis, kui asjaomasel märgistusel või
etiketil esitatakse:
(a)
liigi tootenimetus;
(b)
tootmismeetod, eelkõige järgmiste sõnadega:
„...püütud...” või „...püütud mageveekogust...” või „...kasvatatud...”;
(c)
piirkond, kust toode on püütud või kus see on
kasvatatud.
(d)
kalandus- või vesiviljelustoodete püügikuupäev;
(e)
teave selle kohta, kas toode on värske või
sulatatud;
2.
I lisa punktides h ja i osutatud ning liidus
turustatavaid kalandus- ja vesiviljelustooteid võib päritolust olenemata
lõpptarbijale jaemüügiks pakkuda ainult siis, kui asjaomasel märgistusel või
etiketil esitatakse:
(a)
liigi tootenimetus;
(b)
tootmismeetod, eelkõige järgmiste sõnadega:
„...püütud...” või „...püütud mageveekogust...” või „...kasvatatud...”;
(c)
piirkond, kust toode on püütud või kus see on
kasvatatud.
3.
Lõigetes 1 ja 2 osutatud teave peab olema selge ja
eristatav.
4.
Lõigete 1, 2 ja 3 kohaldamine ei piira järgmist:
a)      direktiiv 2000/13/EÜ, 20. märts 2000,
toidu märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide
õigusaktide ühtlustamise kohta;[8]
b)      nõukogu määrus (EMÜ) nr 2136/89,
21. juuni 1989, millega sätestatakse sardiinikonservide ühised
turustusnormid;[9]
c)      nõukogu määrus (EMÜ) nr 1536/92,
9. juuni 1992, millega sätestatakse tuuni- ja pelamiidikonservide
ühised turustusnormid[10].
Artikkel 43
Tootenimetus
Artikli 42 lõike 1 punkti a ja lõike 2 punkti
a kohaldamisel koostavad ja avaldavad liikmesriigid oma territooriumil
heakskiidetud tootenimetuste loetelu. Loetelus esitatakse:
a)      iga liigi teaduslik nimi vastavalt
FishBase teabesüsteemile;
b)      liigi nimi liikmesriigi ametlikus keeles
või ametlikes keeltes;
c)      vajaduse korral mõni muu kohalikult või
piirkondlikult heakskiidetud või lubatud nimi.
Artikkel 44
Märge püügi- või tootmispiirkonna kohta
1.           Artikli 42 lõike 1 punkti c
ja lõike 2 punkti c kohane märge püügi- või tootmispiirkonna kohta hõlmab
järgmist teavet:
(a)
merest püütud kalandustoodete puhul FAO
püügipiirkondade loetellu kuuluva püügipiirkonna, alapiirkonna või rajooni
nimi;
(b)
mageveekogust püütud kalandustoodete puhul viide
liikmesriigile või kolmandale riigile, kust kõnealune toode pärineb;
(c)
vesiviljelustoodete puhul viide liikmesriigile või
kolmandale riigile, kus kõnealune toode läbib viimase ja vähemalt kolmekuulise
kasvatus- või viljelusetapi.
2.           Lisaks lõikes 1 osutatud
teabele võivad ettevõtjad märkida täpsema püügi- või tootmispiirkonna.
Artikkel 45
Vabatahtlik lisateave
1.
Lisaks artikli 42 kohaselt nõutud kohustuslikule
teabele võib vabatahtlikult esitada järgmist teavet:
a)      keskkonnateave;
b)      eetiline või sotsiaalne teave;
c)      andmed tootmismeetodite kohta;
d)      andmed tootmistavade kohta;
e)      andmed toote toiteväärtuse kohta.
2.
Vabatahtlikku teavet ei esitata nii, et see piiraks
märgistusel või etiketil kohustusliku teabe jaoks olemasolevat pinda.
3.
Lõike 1 kohaldamine ei piira järgmist:
a)      direktiiv 2000/13/EÜ;
b)      24. septembri 1990. aasta direktiiv
90/496/EMÜ toidu toitumisalase teabega märgistuse kohta[11];
c)      20. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr
1924/2006 toidu kohta esitatavate toitumis- ja tervisealaste väidete kohta[12];
d)      määrus (EÜ) nr 510/2006
põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste
kaitse kohta[13];
e)      määrus (EÜ) nr 509/2006,
põllumajandustoodete ja toidu garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kohta[14]
ning
f)       määrus (EÜ) nr 834/2007
mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise
kohta.
Artikkel 46
Delegeeritud õigusaktid
Komisjonil on artikli 50 kohaselt õigus vastu
võtta delegeeritud õigusakte, et:
a)      täiendada või muuta artikli 42 lõikes 1,
artikli 42 lõikes 2 ning artiklites 43 ja 44 osutatud kohustuslikke
teavitamisnõudeid, tagades samas, et kohustuslik teave esitatakse õiglasel ja
läbipaistval viisil;
b)      kehtestada miinimumnõuded artikli 45
lõikes 1 osutatud ja ettevõtjate poolt vabatahtlikult esitatavale teabele,
tagades samas, et vabatahtlike andmete esitamise tingimused on täpsed,
läbipaistvad ja mittediskrimineerivad.
V peatükk
Konkurentsieeskirjad
Artikkel 47
Konkurentsieeskirjade kohaldamine
Aluslepingu artikli 101 lõikes 1 ja artiklis
102 osutatud kokkulepete, otsuste ja tegevuste suhtes, mis seonduvad kalandus-
ja vesiviljelustoodete tootmise või turustamisega, kohaldatakse aluslepingu
artikleid 101–106 ja nende rakendussätted.
Artikkel 48
Konkurentsieeskirjade kohaldamise erandid
1.           Olenemata käesoleva määruse
artiklist 47 ei kohaldata aluslepingu artikli 101 lõiget 1
tootjaorganisatsioonide selliste kokkulepete, otsuste ja tegevuste suhtes, mis
seonduvad kalandus- ja vesiviljelustoodete tootmise või müügi või ühiste
seadmete kasutamisega kõnealuste toodete ladustamiseks, käitlemiseks või
töötlemiseks, ja mis:
(a)
on vajalikud aluslepingu artiklis 39 sätestatud
eesmärkide saavutamiseks ning
b)      ei kohusta kehtestama ühesuguseid hindu;
c)      ei põhjusta liidu turgude mis tahes
vormis jaotamist;
d)      ei välista konkurentsi;
e)      ei ohusta aluslepingu artikli 39
eesmärkide saavutamist.
2.           Olenemata käesoleva määruse
artiklist 47 ei kohaldata aluslepingu artikli 101 lõiget 1
tootmisharudevaheliste organisatsioonide selliste kokkulepete, otsuste ja
tegevuste suhtes, mis:
(a)
on vajalikud aluslepingu artiklis 39 sätestatud
eesmärkide saavutamiseks ning
(b)
ei kohusta kohaldama kindlaksmääratud hinda;
(c)
ei põhjusta liidu turgude mis tahes vormis
jaotamist;
(d)
ei kohalda teiste kaubanduspartneritega tehtavate
võrdväärsete tehingute suhtes teistsuguseid tingimusi, pannes neid sellega
ebasoodsasse konkurentsiolukorda;
(e)
ei kõrvalda konkurentsi kõnealuste toodete olulise
osa suhtes;
(f)
ei loo konkurentsipiiranguid, mis ei ole
hädavajalikud ühise kalanduspoliitika eesmärkide saavutamiseks.
VI peatükk
Turuteave
Artikkel 49
Turuteave
1.
Komisjon:
(a)
kogub, analüüsib ja levitab tarneahelas
majandusalast teavet ja teadmisi liidu kalandus- ja vesiviljelustoodete turu
kohta, arvestades rahvusvahelist konteksti;
(b)
jälgib regulaarselt hindu liidu kalandus- ja
vesiviljelustoodete tarneahelas ning analüüsib turusuundumusi;
(c)
korraldab sihtotstarbelisi turu-uuringuid ning
kehtestab hinnakujundust käsitlevate uuringute metoodika.
2.
Lõikes 1 osutatud eesmärkide saavutamiseks
rakendab komisjon järgmisi meetmeid:
(a)
liidu õigusaktide kohaselt kogutud ning kalandus-
ja vesiviljelustooteid käsitleva olemasoleva teabe kättesaadavuse hõlbustamine;
(b)
turuteabe asjakohasel tasandil sidusrühmadele
kättesaadavaks tegemine.
3.
Liikmesriigid toetavad lõikes 1 osutatud eesmärkide
saavutamist.
VII peatükk
Menetlussätted
Artikkel 50
Delegeerimine
1.
Delegeeritud õigusaktide vastuvõtmise volitused
antakse komisjonile käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2.
Artiklites 24, 33, 41 ja 46 osutatud volitused
antakse kindlaksmääramata ajaks alates […].
3.
Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklites 24,
33, 41 ja 46 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta.
Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine.
Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu
Teatajas või otsuses kindlaksmääratud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta
juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.
Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu
võtnud, teeb ta selle üheaegselt teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
5.
Delegeeritud õigusakt, mis on vastu võetud
kooskõlas artiklitega 24, 33, 41 ja 46, jõustub ainult juhul, kui Euroopa
Parlament ega nõukogu ei ole esitanud vastuväiteid kahe kuu jooksul pärast
kõnealusest õigusaktist teatamist Euroopa Parlamendile ja nõukogule või kui
Euroopa Parlament ja nõukogu on mõlemad enne nimetatud ajavahemiku lõppemist
komisjonile teatanud, et nad ei kavatse vastuväiteid esitada. Kõnealust ajavahemikku
võib Euroopa Parlamendi või nõukogu taotluse korral kahe kuu võrra pikendada.
Artikkel 51
Rakendamine
1.
Komisjoni abistab komitee. Kõnealune komitee on
komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2.
Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse
(EL) nr 182/2011 artiklit 5.
VIII peatükk
Lõppsätted
Artikkel 52
Määruse (EÜ) nr 1184/2006 muutmine
Määruse (EÜ) nr 1184/2006 artiklile 1
lisatakse järgmised sõnad:
„ning
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr … (kalandus- ja
vesiviljelustoodete turu ühise korralduse kohta).(*)
(*) ELT …”
Artikkel 53
Kehtetuks tunnistamine
Määrus (EÜ) nr 104/2000 tunnistatakse
kehtetuks. Artikleid 9, 10, 11, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 34,
35, 36, 37, 38 ning 39 kohaldatakse siiski kuni 31. detsembrini 2013.
Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele
käsitatakse viidetena käesolevale määrusele kooskõlas III lisas esitatud
vastavustabeliga.
Artikkel 54
Läbivaatamine
Komisjon esitab enne 2022. aasta lõppu Euroopa
Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva määruse kohaldamise kohta.
Artikkel 55
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub
kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu
Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2013,
välja arvatud artiklid 32, 35 ja 36, mida kohaldatakse alates 1. jaanuarist
2014.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
aluslepingute kohaselt liikmesriikides vahetult kohaldatav.
Brüssel, [...]
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president […]                                                eesistuja
[…]
I LISA
 CN-kood || Kauba kirjeldus
 a)             0301                 0302                 0303                 0304 || Eluskala Värske või jahutatud kala (v.a rubriigis 0304 esitatud kalafilee ja muu kalaliha) Külmutatud kala, v.a kalafileed ja muu rubriigi 0304 kalaliha Kalafileed ja muu kalaliha (k.a kalahakkliha), värske, jahutatud või külmutatud
 b)            0305 || Kuivatatud, soolatud või soolvees kala; külm- või kuumsuitsukala; inimtoiduks kõlblik kalajahu, -pulber ja -graanulid
 c)             0306                       0307   || Vähid, puhastatud või puhastamata, elusad, värsked, jahutatud, külmutatud, kuivatatud, soolvees või soolatud; vees või aurus keedetud vähid (puhastamata), olenemata sellest, kas jahutatud või jahutamata, külmutatud, kuivatatud või soolatud või mitte; inimtoiduks kõlblik jahu ja graanulid vähkidest Limused, karbis või karbita, elusad, värsked, jahutatud, külmutatud, kuivatatud, soolvees või soolatud; muud veeselgrootud (v.a vähid ja limused), elusad, värsked, jahutatud, külmutatud, kuivatatud, soolatud või soolvees; inimtoiduks kõlblik jahu ja graanulid muudest veeselgrootutest peale vähkide
 d)                 0511 91 10       0511 91 90   || Mujal nimetamata loomsed tooted; inimtoiduks kõlbmatud surnud loomad grupist 1 või 3: – muud – – tooted kaladest, vähkidest, limustest või muudest vees elavatest selgrootutest; surnud loomad grupist 3: – – – kalajäätmed – – – muud
 e)   1212 20 00 || – mere- ja muud vetikad
 f)                     1504 10       1504 20 || Kalade või mereimetajate rasvad, õlid ja nende fraktsioonid (rafineeritud või rafineerimata, kuid keemiliselt modifitseerimata): – kalamaksaõli ja selle fraktsioonid – kalarasvad ja -õlid ning nende fraktsioonid (v.a kalamaksaõli)
 g)      1603 00 || Ekstraktid ja mahlad lihast, kalast, vähkidest, limustest või muudest veeselgrootutest
 h)            1604 || Kalatooted ja -konservid; kaaviar ja kalamarjast valmistatud kaaviariasendajad
 i)              1605 || Tooted ja konservid vähkidest, limustest või muudest veeselgrootutest
 j)           1902 20       1902 20 10 || Pastatooted, kuumtöödeldud või kuumtöötlemata, täidisega (näiteks liha- või muu täidisega) või täidiseta, muul viisil toiduks valmistatud või mitte: spagetid, makaronid, nuudlid, lasanje, gnocchi, ravioolid, canneloni jms; kuskuss, valmistoiduna või mitte – täidisega pastatooted, kuumtöödeldud või muul viisil toiduks valmistatud või mitte: – – mis sisaldavad üle 20 % massist kala, vähke, limuseid või teisi veeselgrootuid
 k)         2301 20 00 || Inimtoiduks kõlbmatu jahu ja graanulid lihast või rupsist, kalast, vähkidest, molluskitest või muudest veeselgrootutest; rasvakõrned: – inimtoiduks kõlbmatu jahu ja graanulid kalast, vähkidest, limustest või muudest veeselgrootutest
 l)                    2309 90       ex 2309 90 10 || Loomasöödana kasutatavad tooted – muud: – – kalamahl
II LISA
 CN-kood || Kauba kirjeldus
 0302 22 00 || atlandi merilest (Pleuronectes platessa)
 ex 0302 29 90 || harilik soomuslest (Limanda limanda)
 0302 29 10 || kammellased (Lepidorhombus spp.)
 ex 0302 29 90 || lest (Platichthys flesus)
 0302 31 10 ja 0302 31 90 || albakor e pikkuim-tuun (Thunnus alalunga)
 ex 0302 40 || heeringas liigist Clupea harengus
 0302 50 10 || tursk liigist Gadus morhua
 0302 61 10 || sardiinid liigist Sardina pilchardus
 0302 62 00 || kilttursk e pikša (Melanogrammus aeglefinus)
 0302 63 00 || põhjaatlandi süsikas e saida (Pollachius virens)
 ex 0302 64 || makrell liikidest Scomber scombrus ja Scomber japonicus
 0302 65 20 ja 0302 65 50 || harilik ogahai (Squalus acantihias) ja koerhaid (Scyliorhinus spp.)
 0302 69 31 ja 0302 69 33 || meriahvenad (Sebastes spp.)
 0302 69 41 || merlang (Merlangius merlangus)
 0302 69 45 || molvad (Molva spp.)
 0302 69 55 || anšoovised (Engraulis spp.)
 ex 0302 69 68 || merluus liigist Merluccius merluccius
 0302 69 81 || merikuradid e õngitsejad (Lophius spp.)
 ex 0307 41 10 || Seepiad (Sepia officinalis ja Rossia macrosoma)
 ex 0306 23 10 ex 0306 23 31 ex 0306 23 39 || garneel liigist Crangon crangon ja harilik süvameregarneel (Pandalus borealis)
 0302 23 00 || merikeeled (Solea spp.)
 0306 24 30 || harilik taskukrabi (Cancer pagurus)
 0306 29 30 || norra salehomaarid (Nephorops norvegicus)
 0303 31 10 || süvalest (Reinhardtius hipoglossoides)
 0303 78 11 0303 78 12 0303 78 13 0303 78 19 ja 0303 29 55 0304 29 56 0304 29 58 || merluusid perekonnast Merluccius spp.
 0303 79 71 || hammasahven (Dentex dentex) ja besuugod (Pagellus spp.)
 0303 61 00 0304 21 00 0304 91 00 || mõõkkala (Xiphias gladius)
 0306 13 40 0306 13 50 ex 0306 13 80 || krevetid sugukonnast Penaeidae
 0307 49 18 0307 49 01 || seepia liigist Sepia officinalis, Rossia macrosoma ja Sepiola rondeletti
 0307 49 31 0307 49 33 0307 49 35 ja 0307 49 38 || ebakalmaarid (Loligo spp.)
 0307 49 51 || nooljas kalmaar (Ommastrephes sagittatus)
 0307 59 10 || kaheksajalad (Octopus spp.)
 0307 99 11 || lühiuimkalmaarid (Illex spp.)
 0303 41 10 || pikkuim-tuun (Thunnus alalunga)
 0302 32 10 0303 42 12 0303 42 18 0303 42 42 0303 42 48 || kulduim-tuun (Thunnus albacares)
 0302 33 10 0303 43 10 || vööttuun (Katsuwomus pelamis)
 0303 45 10 || harilik tuun (Thunnus thynnus)
 0302 39 10 0302 69 21 0303 49 30 0303 79 20 || muud Thunnus ja Euthynnus perekonna liigid
 ex 0302 29 90 || väikesuulest (Microstomus kitt)
 0302 35 10 ja 0302 35 90 || harilik tuun (Thunnus thynnus)
 ex 0302 69 51 || euroopa süsikas e pollak (Pollachius pollachius)
 0302 69 75 || merilatikad (Brama spp.)
 ex 0302 69 82 || putassuud (Micromesistius poutassou või Gadus poutassou)
 ex 0302 69 99 || tursik (Trisopterus luscus) ja väike tursik (Trisopterus minutus)
 ex 0302 69 99 ||  suursilm-kuldvöötahven (Boops boops)
 ex 0302 69 99 || ahvenaline (Spicara smaris)
 ex 0302 69 99 || harilik meriangerjas (Conger conger)
 ex 0302 69 99 || merikuked (Trigla spp.)
 ex 0302 69 91 ex 0302 69 99 || stauriidid (Trachurus spp.)
 ex 0302 69 99 || kefaallased (Mugil spp.)
 ex 0302 69 99 ja ex 0304 19 99 || raid (Raja spp.)
 ex 0302 69 99 || lintuim (Lepidopus caudatus) ja süsisaba (Aphanopus carbo)
 ex 0307 21 00 || suur kammkarp (Pecten maximus)
 ex 0307 91 00 || tavaline tõrikodalane (Buccinum undatum)
 ex 0302 69 99 || vahemere meripoisur või harilik meripoisur (Mullus surmuletus, Mullus barbatus)
 ex 0302 69 99 || merikogerlane (Spondyliosoma cantharus)
III LISA
VASTAVUSTABEL
 Määrus (EÜ) nr 104/2000 || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || Artiklid 1, 2, 3, 4, 5
 Artiklid 2, 3 || Artiklid 39, 40, 41
 Artikkel 4 || Artiklid 42, 43, 44, 45, 46
 Artikli 5 lõige 1 || Artiklid 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13
 Artikli 5 lõiked 2, 3 ja 4, artikkel 6 || Artiklid 17, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25
 Artikkel 7 || Artiklid 26, 28, 29, 30, 31
 Artikkel 8 || -
 Artiklid 9, 10, 11, 12 || Artiklid 32, 33, 34, 38
 Artikkel 13 || Artiklid 14, 15, 16, 18, 19, 20, 22, 23, 24, 25
 Artikkel 14 || Artikli 48 lõige 2
 Artikkel 15 || Artikkel 27
 Artikkel 16 || Artiklid 28, 29, 30, 31
 Artiklid 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27 || Artiklid 35, 36, 37, 38
 Artiklid 28, 29, 30, 31, 32, 33 || -
 Artikkel 34 || Artiklid 22, 25, 37
 Artikkel 35 || -
 Artikkel 36 || -
 Artikkel 37 || Artiklid 50, 51
 Artiklid 38, 39 || Artikkel 51
 Artikkel 40 || -
 Artikkel 41 || Artikkel 54
 Artikkel 42 || Artiklid 52, 53
 Artikkel 43 || Artikkel 55
 - || Artikkel 47
 - || Artikli 48 lõige 1
 - || Artikkel 49
[1]               ELT C , , lk .
[2]               ELT C , , lk .
[3]               EÜT L 17, 21.1.2000, lk 22.
[4]               ELT L 214, 4.8.2006, lk 7.
[5]               ELT L 139, 30.4.2004, lk 55.
[6]               ELT L 286, 29.10.2008, lk 1.
[7]               ELT L 343, 22.12.2009, lk 1.
[8]               EÜT L 109, 6.5.2000, lk 29.
[9]               EÜT L 212, 22.7.1989, lk 79.
[10]             EÜT L 163, 17.6.1992, lk 1.
[11]             EÜT L 276, 6.10.1990, lk 40.
[12]             ELT L 404, 30.12.2006, lk 9.
[13]             ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.
[14]             ELT L 93, 31.3.2006, lk 1.


				|

		52015PC0045

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1007/2009 hülgetoodetega kauplemise kohta /* COM/2015/045 final - 2015/0028 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta
määrusega (EÜ) nr 1007/2009 hülgetoodetega kauplemise kohta (edaspidi
„algmäärus”) nähakse ette üldine keeld kõnealuste toodete turule laskmisele
liidus. Algmääruses on sätestatud üldisest keelust erand sellistele
hülgetoodetele, mis on saadud inuittide ja muude põlisrahvaste kogukondade
traditsioonilisel hülgejahil elatise saamiseks kütitud hüljestest (edaspidi
„põlisrahvaste erand”). Selles on erandid ka selliste hülgetoodete impordi
suhtes, mis on saadud üksnes mere elusressursside säästva majandamise eesmärgil
peetud jahil mittetulunduslikul eesmärgil kütitud hüljestest (edaspidi
„mereressursse säästev erand”), ning impordi suhtes, mis on juhuslikku laadi ja
hõlmab eranditult tooteid, mis on ette nähtud reisijate või nende
perekonnaliikmete isiklikuks kasutuseks. Komisjoni 10. augusti 2010. aasta
rakendusmääruses (EL) nr 737/2010 on sätestatud algmääruse üksikasjalikud
rakenduseeskirjad (edaspidi „rakendusmäärus”).
Kanada ja Norra vaidlustasid mõlemad õigusaktid („ELi
hülgetoodetega kauplemise kord”) Maailma Kaubandusorganisatsioonis (WTO)
vaidluses „Euroopa ühendused – hülgetoodete importi ja turustamist keelustavad
meetmed” (DS400 ja DS401). 18. juunil 2014 võttis WTO vaidluste lahendamise
organ vastu vaekogu ja apellatsioonikogu aruande. Kuigi WTO aruannetes nenditi,
et hülgetoodete keelustamist võib põhimõtteliselt õigustada murega loomade
heaolu pärast, vaidlustati kaks erandit, põlisrahvaste erand ja mereressursse
säästev erand. Leiti, et mereressursse säästev erand ei ole põhjendatud, sest
kaubandusliku hülgejahi ja mereressursse säästva erandi kohase hülgejahi
(väikese ulatusega, mittetulunduslik) kaubandusliku mõõtme võimalik erinevus ei
olnud erandi põhjendamiseks piisav. Põlisrahvaste erandi suhtes otsustas
apellatsioonikogu, et kuigi erand on põhimõtteliselt õiguspärane, kujutab mõni
element selle ülesehituses ja kohaldamises endast „meelevaldset ja õigustamatut
diskrimineerimist”.
10. juulil 2014 teavitas Euroopa Liit vaidluste lahendamise
organit oma kavatsusest rakendada kõnealuse vaidluse puhul kõnealuse organi
soovitusi ja otsuseid viisil, mille puhul võetakse arvesse WTO raames võetud
kohustusi.
5. septembril 2014 leppisid Euroopa Liit, Kanada ja Norra
kokku, et mõistlik ajavahemik vaidluste lahendamise organi soovituste ja
otsuste rakendamiseks oleks 16 kuud. Seega lõpeb asjaomane mõistlik ajavahemik
18. oktoobril 2015.
Käesoleva seadusandliku ettepaneku eesmärk on rakendada
vaidluste lahendamise organi soovitusi ja otsuseid, võttes arvesse algmäärust.
Samuti luuakse sellega õiguslik alus määruse (EL) nr 737/2010 kooskõlla
viimiseks nimetatud otsustega. Mereressursse säästva erandi suhtes väljendatud
mure lahendamiseks jäeti nimetatud erand määrusest välja. Põlisrahvaste erandi
ülesehituse ja rakendamisega seotud probleemide lahendamiseks muudeti erandit,
eelkõige sidudes selle kasutamise loomade heaolu nõuete järgimisega ja
kehtestades hülgetoodete turulelaskmise piirmäära, kui jahi ulatus või muud asjaolud
annavad alust arvata, et jaht on läbi viidud peamiselt kaubanduslikel
eesmärkidel. Lisaks teevad komisjoni eksperdid koostööd Kanada ekspertidega, et
luua vajalik atesteerimissüsteem, et võimaldada Kanada inuittidel kasutada
põlisrahvaste erandit ELi hülgetoodetega kauplemise korra raames.
Käesolevat algatust on vaja kasutada ka
selleks, et viia määruse (EÜ) nr 1007/2009 kohane viide kontrolliga
regulatiivmenetlusele kooskõlla Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi
toimimise leping”) artikliga 290. Arvestades WTO otsuste järgimiseks ette
nähtud tihedat ajakava ning selleks, et võimaldada seadusandjal ettepanek
kiiresti vastu võtta, esitas komisjon käesolevas ettepanekus delegeeritud
volituste kestusega seoses parlamendi muudatusettepaneku, mis on esitatud
seoses ettepanekuga COM (2013)451 (see ettepanek hõlmas ka määruse 1007/2009
vastavusseviimise).
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJUHINNANGU TULEMUSED
Mõju hinnangut ei tehtud, kuna kõnealune meede
ei kujuta endast uue põhimõttega seotud algatust, vaid on vajalik selleks, et
viia ELi õigusaktid vastavusse WTO eeskirjadega, tagades seeläbi liidu
rahvusvaheliste kohustuste täitmise. Käesolevas ettepanekus esitatud piiratud
muudatused ei nõudnud uut mõjuhinnangut võrreldes selle mõjuhinnanguga, mis
tehti enne algmääruse vastuvõtmist 2009. aastal.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
·
Õiguslik alus
Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on ELi toimimise lepingu
artikkel 114, mis oli ka selle määruse õiguslik alus, mida muudetakse
käesoleva ettepanekuga. Kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 114 võtavad
Euroopa Parlament ja nõukogu seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning pärast
konsulteerimist majandus- ja sotsiaalkomiteega liikmesriikides nii õigus- kui
ka haldusnormide ühtlustamiseks meetmed, mille eesmärk on siseturu rajamine ja
selle toimimine. Algmäärus võeti vastu eesmärgiga kõrvaldada siseturu
toimimiselt takistused, mille põhjustasid erinevused riiklikes meetmetes,
millega reguleeriti hülgetoodetega kauplemist.
·
Subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõte
Algmääruse vastavusse viimine WTO vaidluste lahendamise
organi poolt vastu võetud soovituste ja otsustega on võimalik ainult algmäärust
muutes, võttes arvesse vaidlustatud asjaolusid. Käesolev ettepanek ei lähe
kaugemale sellest, mis on vajalik, et saavutada vaidlustatud meetme vastavus
WTO nõuetele.
·
Õigusakti valik
Kavandatud õigusakt: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus.
Muud õigusaktid ei oleks asjakohased, kuna määrust saab
muuta üksnes sama õigusaktiga, st määrusega.
4.           MÕJU EELARVELE
Ettepanek ei mõjuta Euroopa Liidu eelarvet.
5.           TÄIENDAV TEAVE
Ei kohaldata
2015/0028 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega muudetakse määrust (EÜ)
nr 1007/2009 hülgetoodetega kauplemise kohta
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA
PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse
Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114,
võttes arvesse
Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud
seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse
Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[1],

toimides
seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades
järgmist:
(1)       Euroopa Parlamendi ja nõukogu
määrus (EÜ) nr 1007/2009[2]
võeti vastu eesmärgiga kõrvaldada siseturu toimimiselt takistused, mille
põhjustasid erinevused riiklikes meetmetes, millega reguleeriti hülgetoodetega
kauplemist. Need meetmed võeti vastusena üldsuse murele, et hüljeste tapmisel
ei võeta arvesse loomade heaolu aspekti ning et turul olevad tooted võivad olla
valmistatud loomadest, kelle tapmisega kaasnesid ülemäärane valu, stress, hirm
ja muud kannatused. Seda, et mure on põhjendatud, kinnitasid ka teaduslikud
tõendid, mis näitasid, et tõeliselt humaanse surmamise meetodit ei saa
järjepidevalt ja tõhusalt kohaldada ja rakendada konkreetsetes tingimustes, kus
hülgejaht toimub. Probleemi leevendamiseks kehtestati määrusega (EÜ)
nr 1007/2009 üldine keeld hülgetoodete turulelaskmise suhtes.
(2)       Samas on hülgejaht lahutamatu
osa inuittide ja muude põlisrahvaste kogukondade kultuurist ja identiteedist
ning annab olulise panuse nende elatise teenimisse. Seepärast ei põhjusta
inuittide ja muude põlisrahvaste kogukondade hülgejaht avalikkusele samasugust
muret kui jaht, mida peetakse peamiselt kaubanduslikel eesmärkidel. Lisaks on
üldiselt tunnustatud, et inuittide ja muude põlisrahvaste kogukondade põhi- ja
sotsiaalseid huve ei tohiks kahjustada, nagu on sätestatud ÜRO põlisrahvaste
õiguste deklaratsioonis ja muudes rahvusvahelistes õigusaktides. Seepärast
võimaldab määrus (EÜ) nr 1007/2009 erandina inuittide ja muude
põlisrahvaste kogukondade traditsioonilisel hülgejahil elatise saamiseks
kütitud hüljestest valmistatud hülgetooteid turule lasta.
(3)       Tõeliselt humaanse surmamise
meetodit ei ole võimalik inuittide ja muude põlisrahvaste kogukondade peetaval
jahil tõhusalt ja järjekindlalt kasutada, nagu ei ole see võimalik ka muul
hülgejahil. Siiski on määruse (EÜ) nr 1007/2009 eesmärki arvestades
asjakohane muuta tingimuslikuks selliste hülgetoodete liidu turule laskmine,
mis on saadud inuittide ja muude põlisrahvaste kogukondade traditsioonilisel
hülgejahil kütitud hüljestest, seades tingimuseks, et jahti peetakse viisil,
mis vähendab kütitavate loomade valu, stressi, hirmu või muid kannatusi
võimalikult suures ulatuses, võttes samal ajal arvesse inuittide ja muude
põlisrahvaste kogukondade traditsioonilist eluviisi ja elatise teenimise
vajadusi. Erandi andmisel hülgetoodetele, mis on saadud inuittide ja muude
põlisrahvaste kogukondade traditsioonilisel hülgejahil kütitud hüljestest,
tuleks piirduda sellise jahiga, mida peetakse neile kogukondadele elatise
saamiseks, mitte peamiselt kaubanduslikel eesmärkidel. Seega peaks komisjonil
olema võimalik piirata kõnealuse erandi alusel turule lastavate hülgetoodete
kogust, kui see on vajalik, et vältida erandi kasutamist selliste toodete
puhul, mis on saadud peamiselt kaubanduslikel eesmärkidel peetaval jahil
kütitud hüljestest.
(4)       Määruse (EÜ)
nr 1007/2009 alusel lubatakse turule lasta ka selliseid hülgetooteid, mis
on saadud jahil, mille ainus eesmärk on mereressursside säästev majandamine.
Tunnustades mereressursside säästva majandamise eesmärgil peetava jahi
tähtsust, võib praktikas siiski olla raske eristada sellist jahti
suuremahulisest, peamiselt kaubanduslikel eesmärkidel peetavast hülgejahist.
See võib kaasa tuua põhjendamatut diskrimineerimist asjaomaste hülgetoodete
vahel. Seetõttu ei tuleks seda erandit enam ette näha. See ei piira
liikmesriikide õigust jätkuvalt reguleerida mere elusressursside majandamise
eesmärgil peetavat jahti.
(5)       Selleks, et näha ette
hülgetoodete turulelaskmise üksikasjalikud eeskirjad, tuleks komisjonile anda
õigus võtta vastu õigusakte vastavalt aluslepingu artiklile 290. On eriti
oluline, et komisjon viiks läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas
ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide
ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide
sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja
nõukogule.
(6)       Seetõttu tuleks määrust (EÜ)
nr 1007/2009 vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määrust (EÜ) nr 1007/2009 muudetakse
järgmiselt.
(1)
Artikkel 3 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 3
Turulelaskmise
tingimused
1.         Hülgetoodete
turulelaskmine on lubatud üksnes juhul, kui need tooted on saadud inuittide ja
muude põlisrahvaste kogukondade jahil kütitud hüljestest, eeldusel et täidetud
on kõik järgmised tingimused:
(a)
jahti peab traditsiooniliselt kogukond;
(b)
jaht aitab kogukondadel saada elatist ning seda ei
peeta peamiselt kaubanduslikul eesmärgil;
(c)
jaht on korraldatud viisil, mis vähendab kütitavate
loomade valu, stressi, hirmu või muid kannatusi võimalikult suures ulatuses,
võttes arvesse kogukondade traditsioonilist eluviisi ja elatise teenimise
vajadust.
Importtoodete jaoks
kehtivad eespool sätestatud tingimused importimise ajal või kohas.
2.       Hülgetoodete importi lubatakse ka siis,
kui see on juhuslikku laadi ja hõlmab eranditult kaupu, mis on ette nähtud
reisijate või nende perekonnaliikmete isiklikuks kasutamiseks. Selliste kaupade
laad ega kogus ei tohi olla selline, mis osutab impordi kaubanduslikule
otstarbele.
3.       Lõigete 1 ja 2 kohaldamine ei või
kahjustada käesoleva määruse eesmärgi saavutamist.
4.       Komisjonile antakse õigus võtta kooskõlas
artikliga 4a vastu delegeeritud õigusakte, et kehtestada üksikasjalikud
eeskirjad hülgetoodete turulelaskmiseks vastavalt lõigetele 1 ja 2.
5.       Kui jahitud hüljeste arv, vastavalt
lõikele 1 turule lastud hülgetoodete kogus või muud asjaolud viitavad, et
jahipidamine toimub peamiselt kaubanduslikel eesmärkidel, on komisjonil õigus
võtta kooskõlas artikliga 4 vastu delegeeritud õigusakte, et piirata
sellise jahi tulemusena saadud toodete kogust, mida võib turule lasta.
6.       Komisjon annab välja tehnilised
juhendmaterjalid soovitustega, milliseid koondnomenklatuuri koode võib kasutada
käesolevas artiklis käsitletud hülgetoodete tähistamiseks.”
(2)
Lisatakse artikkel 4a:
„Artikkel 4a
Delegeerimine
1.           Komisjonile antakse õigus
võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2.           Artiklis 3 osutatud õigus
võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile viieks aastaks alates [lisada
kuupäev – käesoleva määruse jõustumise kuupäev]. Komisjon esitab
delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt üheksa kuud enne viieaastase
tähtaja möödumist. Volituste delegeerimist pikendatakse automaatselt samaks
ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab
selle suhtes vastuväite, tehes seda hiljemalt kolm kuud enne iga ajavahemiku
lõppemist.
3.           Euroopa Parlament ja nõukogu
võivad artiklis 3 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta.
Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine.
Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu
Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba
jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.           Niipea kui komisjon on
delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle üheaegselt teatavaks Euroopa
Parlamendile ja nõukogule.
5.           Artikli 3 alusel vastu võetud
delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu
ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile
ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja
nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita
vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda
tähtaega kahe kuu võrra.”
(3)
Artikkel 5 jäetakse välja.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
[1]               ELT C […], […], lk […].
[2]               Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1007/2009,
16. september 2009, hülgetoodetega kauplemise kohta (ELT L 286, 31.10.2009, lk
36).