               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,11.10.2019
            COM(2019) 457 final
            2019/0217(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel ühelt poolt Kanada ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahelise laiaulatusliku majandus- ja kaubanduslepingu (CETA) alusel loodud CETA ühiskomitees seoses sellise otsuse vastuvõtmisega, millega määratakse kindlaks apellatsioonikohtu tegevusega seotud halduslikud ja korralduslikud üksikasjad

               SELETUSKIRI

               1.Kavandatav reguleerimisese

               Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust, millega määratakse kindlaks ühelt poolt Kanada ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahelise laiaulatusliku majandus- ja kaubanduslepingu (CETA) alusel loodud CETA ühiskomitees liidu nimel võetav seisukoht seoses sellise otsuse kavandatava vastuvõtmisega, millega määratakse kindlaks apellatsioonikohtu tegevusega seotud halduslikud ja korralduslikud üksikasjad.

               2.Ettepaneku taust

               2.1.Ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Kanada vaheline laiaulatuslik majandus- ja kaubandusleping (CETA)

               Ühelt poolt Kanada ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahelise laiaulatusliku majandus- ja kaubanduslepingu (CETA) (edaspidi „leping“) eesmärk on liberaliseerida ja lihtsustada kaubandust ja investeeringuid ning edendada tihedamaid majandussuhteid Euroopa Liidu ja Kanada (edaspidi „lepinguosalised“) vahel. Lepingule kirjutati alla 30. oktoobril 2016 ning seda on ajutiselt kohaldatud alates 21. septembrist 2017.

               2.2.CETA ühiskomitee

               CETA ühiskomitee on moodustatud lepingu artikli 26.1 alusel, milles on sätestatud, et CETA ühiskomiteesse kuuluvad Euroopa Liidu ja Kanada esindajad ning CETA ühiskomitee kaaseesistujad on Kanada rahvusvahelise kaubanduse minister ja kaubanduse eest vastutav Euroopa Komisjoni liige või nende esindajad. CETA ühiskomitee tuleb kokku kord aastas või lepinguosalise taotluse korral ning lepib kokku oma koosolekute ajakava ja päevakorra. CETA ühiskomitee vastutab kõikide küsimuste eest, mis on seotud kaubanduse ja investeeringutega lepinguosaliste vahel ning käesoleva lepingu rakendamise ja kohaldamisega. Lepinguosaline võib pöörduda CETA ühiskomitee poole igas käesoleva lepingu rakendamise ja tõlgendamisega seotud küsimuses või muus lepinguosaliste vahelises kaubandus- ja investeerimisküsimuses.

               Lepingu artikli 26.3 kohaselt on CETA ühiskomiteel õigus teha vastastikusel nõusolekul otsuseid kõikides küsimustes, kui see on lepinguga ette nähtud. CETA ühiskomitee otsused on lepinguosalistele siduvad, tingimusel et täidetud on kõik vajalikud siseriiklikud nõuded ja menetlused, ning lepinguosalised peavad neid rakendama.

               Lepingu artikli 26.2 lõike 4 kohaselt võivad erikomiteed, sealhulgas teenuste ja investeeringute komitee, esitada CETA ühiskomiteele vastuvõtmiseks otsuse eelnõusid.

               CETA ühiskomitee ja erikomiteede töökorra
                  1
                10. reegli punkti 2 kohaselt võib CETA ühiskomitee koosolekutevahelisel ajal teha lepinguosaliste kokkuleppel otsuseid või anda soovitusi kirjaliku menetluse teel. Selleks saadavad kaaseesistujad ettepaneku teksti kirja teel CETA ühiskomitee liikmetele vastavalt 7. reeglile, määrates kindlaks tähtaja, mille jooksul komitee liikmed teatavad kõikidest probleemidest või muudatustest, mida nad soovivad teha. Kui see tähtaeg on möödunud, teatatakse vastuvõetud ettepanekutest vastavalt 7. reeglile ja kantakse need järgmise koosoleku protokolli.

               2.3.CETA ühiskomitee kavandatav õigusakt

               CETA ühiskomitee kavatseb võtta vastu otsuse, millega määratakse kindlaks apellatsioonikohtu tegevusega seotud halduslikud ja korralduslikud üksikasjad vastavalt lepingu artikli 8.28 lõikele 7 (edaspidi „kavandatav õigusakt“).

               Seega on kavandatava õigusakti eesmärk rakendada lepingu artikli 8.28 lõiget 7.

               Kavandatav õigusakt muutub lepinguosalistele siduvaks. Lepingu artikli 26.3 lõikes 2 on sätestatud: „CETA ühiskomitee otsused on lepinguosalistele siduvad, tingimusel et täidetud on kõik vajalikud siseriiklikud nõuded ja menetlused, ning nende rakendamisega tegelevad lepinguosalised.“.

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               Nagu on sätestatud lepingut käsitleva tõlgendava ühisdokumendi punkti 6 alapunktis f, on Euroopa Liit ja selle liikmesriigid ning Kanada leppinud kokku alustada viivitamata edasist tööd lepingu investeerimisalaste vaidluste lahendamist käsitlevate sätete (nn investeerimiskohtu süsteem) rakendamisega
                  2
               .

               Lepingu artikli 8.28 lõikes 7 on sätestatud, et „CETA ühiskomitee võtab viivitamata vastu otsuse, milles on kindlaks määratud järgmised apellatsioonikohtu tegevusega seotud halduslikud ja korralduslikud üksikasjad: a) haldustoetus; b) edasikaebuste esitamise ja menetlemise kord ning kord juhtumi saatmiseks tagasi kohtusse, et tehtud otsust vajaduse korral kohandada; c) kord apellatsioonikohtus ja juhtumi menetlemiseks moodustatud apellatsioonikohtu koosseisus vabanenud ametikoha täitmiseks; d) apellatsioonikohtu liikmetele makstav tasu; e) edasikaebuste kuludega seotud sätted; f) apellatsioonikohtu liikmete arv ning g) mis tahes muud üksikasjad, mida CETA ühiskomitee peab vajalikuks apellatsioonikohtu tõhusaks toimimiseks“.

               Lepingut käsitleva tõlgendava ühisdokumendi punkti 6 alapunktis g on sätestatud: „CETA on esimene leping, mis sisaldab apellatsioonimehhanismi, mis võimaldab parandada vigu ja tagada esimese astme kohtu otsuste järjepidevuse“. Lisaks sellele on nõukogu protokolli kantud komisjoni ja nõukogu avalduses nr 36, mis käsitleb nõukogu otsuse vastuvõtmist, et anda luba CETA allkirjastamiseks liidu nimel, sätestatud: „Luuakse CETA artiklis 8.28 ette nähtud apellatsioonimehhanism ja parandatakse seda nii, et sellega saaks täielikult tagada esimese astme kohtus tehtud otsuste järjekindluse ja seega suurendada õiguskindlust. See eeldab eelkõige järgmist: apellatsioonikohtu koosseis määratakse kindlaks nii, et tagatakse võimalikult suur järjepidevus; nähakse ette, et igal apellatsioonikohtu liikmel on kohustus hoida ennast kursis nende apellatsioonikohtu koosseisude tehtud otsustega, millesse ta ise ei kuulu; apellatsioonikohtul peab olema võimalus tulla kokku nn suurkojana kohtuasjades, mis tekitavad olulisi põhimõttelisi küsimusi või mille suhtes apellatsioonikohtu eri koosseisud on eriarvamusel“
                  3
               .

               Kavandatava õigusaktiga rakendatakse need kohustused, lisades üksikasjalikud eeskirjad apellatsioonikohtu koosseisu ja halduskorralduse kohta (kavandatava õigusakti artikkel 2) ning edasikaebuste menetlemise korra (artikkel 3). Kavandatav õigusakt jõustub lepingu jõustumise kuupäeval (artikkel 4).

               Käesolev ettepanek on kooskõlas CETA investeerimiskohtu süsteemi rakendamisega seotud muude algatustega. Alates 2018. aasta juunist on komisjon teinud koostööd liikmesriikidega nõukogu kaubanduspoliitika komitees, mis käsitleb teenuseid ja investeeringuid, ning Kanadaga nelja otsuse eelnõu osas, mis käsitlevad:

               –eeskirju, millega määratakse kindlaks apellatsioonikohtu tegevusega seotud halduslikud ja korralduslikud üksikasjad vastavalt lepingu artikli 8.28 lõikele 7;

               –kohtu ja apellatsioonikohtu liikmete ning vahendajate tegevusjuhendit vastavalt lepingu artikli 8.44 lõikele 2;

               –vahendamise eeskirju, mida saavad kasutada vaidluses osalevad pooled, vastavalt lepingu artikli 8.44 lõike 3 punktile c; ning

               –tõlgenduste vastuvõtmise korda reguleerivaid eeskirju vastavalt lepingu artikli 8.31 lõikele 3 ja artikli 8.44 lõike 3 punktile a.

               Jätkub töö investeerimiskohtu süsteemi rakendamise muudes valdkondades, sealhulgas kohtu ja apellatsioonikohtu liikmete valimise, ametisse nimetamise ja tasustamise teemal. Kuigi kohtu ja apellatsioonikohtu liikmete tasu suuruse üle peetakse arutelusid liikmesriikide ja Kanadaga, on komisjon varem hinnanud, et CETA investeerimiskohtu süsteemi iga-aastased püsikulud ulatuvad ligikaudu 800 000 euroni, mis jagatakse võrdselt Kanada ja ELi vahel
                  4
               . Seetõttu oleks nende püsikulude mõju ELi eelarvele ligikaudu 400 000 eurot aastas. Need kulud lisatakse ELi 2021. aasta eelarvesse.

               Seepärast on asjakohane määrata kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel CETA ühiskomitees kavandatava õigusakti kohta, et tagada lepingu tõhus rakendamine.

               4.Õiguslik alus

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1.Põhimõtted

               Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõikes 9 on sätestatud, et „[n]õukogu võtab komisjoni [...] ettepaneku põhjal vastu otsuse, millega […] kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku“.

               Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab õigusakte, millel on õiguslikud tagajärjed asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Siia hulka kuuluvad ka sellised aktid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, kuid mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
                  5
               .

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               CETA ühiskomitee on ühelt poolt Kanada ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahelise laiaulatusliku majandus- ja kaubanduslepingu (CETA) (edaspidi „leping“) alusel loodud organ.

               Õigusakt, mille CETA ühiskomitee peab vastu võtma, on õigusliku toimega akt. Kavandatav õigusakt on rahvusvahelise õiguse alusel lepinguosalistele siduv kooskõlas lepingu artikli 26.3 lõikega 2.

               Kavandatav õigusakt ei täienda ega muuda lepingu institutsioonilist raamistikku.

               Seega on kavandatava otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava õigusakti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava õigusaktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks või ülekaalukaks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Kavandatava õigusakti peamine eesmärk ja sisu on seotud ühise kaubanduspoliitikaga.

               Seetõttu on kavandatava otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 207 lõige 3 ja artikli 207 lõike 4 esimene lõik.

               4.3.Kokkuvõte

               Kavandatava otsuse õiguslik alus peaks olema ELi toimimise lepingu artikli 207 lõige 3 ja artikli 207 lõike 4 esimene lõik koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               5.Autentsed keeled ja kavandatava õigusakti avaldamine

               Kuna CETA ühiskomitee õigusaktiga rakendatakse lepingut investorite ja riikide vaheliste investeeringuvaidluste lahendamise suhtes, on asjakohane võtta see vastu lepingu kõigis autentsetes keeltes
                  6
                ja avaldada see pärast vastuvõtmist Euroopa Liidu Teatajas.

               2019/0217 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel ühelt poolt Kanada ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahelise laiaulatusliku majandus- ja kaubanduslepingu (CETA) alusel loodud CETA ühiskomitees seoses sellise otsuse vastuvõtmisega, millega määratakse kindlaks apellatsioonikohtu tegevusega seotud halduslikud ja korralduslikud üksikasjad

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 207 lõiget 3 ning artikli 207 lõike 4 esimest lõiku koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Nõukogu otsusega (EL) 2017/37
                  7
                nähakse ette ühelt poolt Kanada ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahelise laiaulatusliku majandus- ja kaubanduslepingu (CETA) (edaspidi „leping“) Euroopa Liidu nimel allkirjastamine. Leping allkirjastati 30. oktoobril 2016.

               (2)Nõukogu otsusega (EL) 2017/38
                  8
                nähakse ette lepingu osade ajutine kohaldamine, sealhulgas CETA ühiskomitee moodustamine. Lepingut on ajutiselt kohaldatud alates 21. septembrist 2017.

               (3)Lepingu artikli 26.3 lõike 1 kohaselt on CETA ühiskomiteel õigus teha lepingu eesmärkide saavutamiseks otsuseid kõikides küsimustes, kui see on ette nähtud lepinguga.

               (4)Lepingu artikli 26.3 lõike 2 kohaselt on CETA ühiskomitee otsused lepinguosalistele siduvad, tingimusel et täidetud on kõik vajalikud siseriiklikud nõuded ja menetlused, ning nende rakendamisega tegelevad lepinguosalised.

               (5)Lepingu artikli 8.28 lõike 7 kohaselt võtab CETA ühiskomitee vastu otsuse, milles on kindlaks määratud apellatsioonikohtu tegevusega seotud halduslikud ja korralduslikud üksikasjad.

               (6)Seepärast on asjakohane määrata kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel CETA ühiskomitees lisatud CETA ühiskomitee otsuse eelnõu põhjal seoses apellatsioonikohtuga, et tagada lepingu tõhus rakendamine,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Seisukoht, mis võetakse Euroopa Liidu nimel CETA ühiskomitees seoses sellise otsuse vastuvõtmisega, millega määratakse kindlaks apellatsioonikohtu tegevusega seotud halduslikud ja korralduslikud üksikasjad, põhineb käesolevale nõukogu otsusele lisatud CETA ühiskomitee otsuse eelnõul.

               Artikkel 2

               1.CETA ühiskomitee otsus võetakse vastu kõigis lepingu autentsetes keeltes.

               2.CETA ühiskomitee vastu võetud otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        CETA ühiskomitee 26. septembri 2018. aasta otsus nr 001/2018, millega võetakse vastu ühiskomitee ja erikomiteede töökord (ELT L 190, 27.7.2018, lk 13), kättesaadav kaubanduse peadirektoraadi veebisaidil
                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2019/february/tradoc_157677.pdf
                  .

                     (2)

                        Tõlgendav ühisdokument Kanada ning Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahelise laiaulatusliku majandus- ja kaubanduslepingu (CETA) kohta (ELT L 11, 14.1.2017, lk 3).

                     (3)

                        Nõukogu istungi protokolli kantavad avaldused (ELT L 11, 14.1.2017, lk 9).

                     (4)

                        Need on CETA investeerimiskohtu süsteemi hinnangulised iga-aastased püsikulud (kui vaidlusi ei ole), st kohtu ja apellatsioonikohtu liikmete hinnanguline põhitöötasu.

                     (5)

                        Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 7. oktoober 2014, Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.

                     (6)

                        Kooskõlas lepingu artikliga 30.11 („Autentsed tekstid“) on leping koostatud kahes eksemplaris bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, horvaadi, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi ja ungari keeles, kusjuures kõik versioonid on võrdselt autentsed.

                     (7)

                        Nõukogu 28. oktoobri 2016. aasta otsus (EL) 2017/37 ühelt poolt Kanada ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahelise laiaulatusliku majandus- ja kaubanduslepingu (CETA) Euroopa Liidu nimel allkirjastamise kohta (ELT L 11, 14.1.2017, lk 1).

                     (8)

                        Nõukogu 28. oktoobri 2016. aasta otsus (EL) 2017/38 ühelt poolt Kanada ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahelise laiaulatusliku majandus- ja kaubanduslepingu (CETA) ajutise kohaldamise kohta (ELT L 11, 14.1.2017, lk 1080).

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,11.10.2019
            COM(2019) 457 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel ühelt poolt Kanada ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahelise laiaulatusliku majandus- ja kaubanduslepingu (CETA) alusel loodud CETA ühiskomitees seoses sellise otsuse vastuvõtmisega, millega määratakse kindlaks apellatsioonikohtu tegevusega seotud halduslikud ja korralduslikud üksikasjad

               LIIDE

               EELNÕU

               CETA ÜHISKOMITEE OTSUS nr […/2019],

               [kuupäev],

               millega määratakse kindlaks apellatsioonikohtu tegevusega seotud halduslikud ja korralduslikud üksikasjad

               CETA ÜHISKOMITEE,

               võttes arvesse ühelt poolt Kanada ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahelise laiaulatusliku majandus- ja kaubanduslepingu (edaspidi „leping“) artiklit 26.2,

               arvestades, et lepingu artikli 8.28 lõikes 7 on sätestatud, et CETA ühiskomitee võtab vastu otsuse, milles on kindlaks määratud apellatsioonikohtu tegevusega seotud halduslikud ja korralduslikud üksikasjad,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Mõisted

               Käesolevas otsuses kasutatakse järgmisi mõisteid:

               (a)lepingu esimese peatüki („Üldmõisted ja algsätted“) artiklis 1.1 („Üldkohaldatavad mõisted“) sätestatud mõisted;

               (b)lepingu kaheksanda peatüki („Investeeringud“) artiklis 8.1 („Mõisted“) sätestatud mõisted; ning

               (c)„liige” – lepingu kaheksanda peatüki („Investeeringud“) F jao („Investori ja riigi vaheliste investeeringuvaidluste lahendamine“) kohaselt moodustatud apellatsioonikohtu liige.

               Artikkel 2

               Koosseis ja halduskokkulepe

               1.Apellatsioonikohus koosneb kuuest liikmest, kelle on nimetanud CETA ühiskomitee, pidades silmas mitmekesisuse ja soolise võrdõiguslikkuse põhimõtteid. Kõnealuse nimetamise puhul kohaldatakse järgmist:

               (a)kaks liiget valitakse Kanada esitatud kandidaatide hulgast;

               (b)kaks liiget valitakse Euroopa Liidu esitatud kandidaatide hulgast ning

               (c)kaks liiget valitakse Kanada või Euroopa Liidu esitatud kandidaatide hulgast ning nad ei ole ei Kanada ega ühegi Euroopa Liidu liikmesriigi kodanikud.

               2.CETA ühiskomitee võib otsustada suurendada liikmete arvu kolme kaupa. Lisaliikmed määratakse samadel, lõikes 1 sätestatud alustel.

               3.Liikmed nimetatakse ametisse üheksa-aastaseks ametiajaks, mida ei saa pikendada. Lepingu artikli 8.28 lõike 3 kohaselt ametisse nimetatud esimesest kuuest isikust kolme isiku ametiaeg on siiski piiratud kuue aastaga. Need kolm isikut määratakse kindlaks loosi teel, nii et üks isik on igast liikmete rühmast, kes on nimetatud ametisse vastavalt lõike 1 punktidele a, b ja c. Põhimõtteliselt võib apellatsioonikohtu koosseisu kuuluv liige, kelle ametiaeg lõpeb, jätkata tegevust selles koosseisus kuni asjaomase koosseisu menetluse lõpetamiseni, välja arvatud juhul, kui apellatsioonikohtu eesistuja, olles konsulteerinud teiste koosseisu kuuluvate liikmetega, otsustab teisiti, ning teda käsitatakse üksnes sel eesmärgil jätkuvalt liikmena. Apellatsioonikohtu vabad ametikohad täidetakse nende tekkides.

               4.Apellatsioonikohtul on korralduslike küsimuste eest vastutav eesistuja ja ase-eesistuja, kelle valib CETA ühiskomitee esimees loosi teel kaheks aastaks liikmete hulgast, kes on kolmandate riikide kodanikud. Nad töötavad rotatsiooni korras. Kui eesistuja ei ole kättesaadav, asendab teda ase-eesistuja.

               5.Apellatsioonikohtu koosseis, mis on moodustatud lepingu artikli 8.28 lõike 5 alusel, koosneb kolmest liikmest, kellest üks liige on määratud lõike 1 punkti a, üks liige on lõike 1 punkti b ja üks liige lõike 1 punkti c alusel. Kohtukoosseisu eesistuja ülesandeid täidab liige, kes on ametisse nimetatud vastavalt lõike 1 punktile c.

               6.Rotatsiooni korras kaebusi menetleva apellatsioonikohtu koosseisu moodustab igal juhul apellatsioonikohtu eesistuja, kes kannab hoolt selle eest, et kohtukoosseis on juhuslik ja ettearvamatu ning annab kohtukoosseisus tegutsemiseks võrdsed võimalused kõikidele liikmetele.

               7.Apellatsioonikohus võib tegutseda kuuest liikmest koosnevas koosseisus, kui koosseisu arutatav juhtum tekitab tõsiseid küsimusi, mis mõjutavad lepingu kaheksanda peatüki tõlgendamist või kohaldamist. Apellatsioonikohus tegutseb kuuest liikmest koosnevas koosseisus, kui mõlemad vaidluses osalevad pooled seda taotlevad või kui enamik liikmeid otsustab, et see on soovitav. Apellatsioonikohtu eesistuja on kuuest liikmest koosneva koosseisu eesistujaks.

               8.Apellatsioonikohus võib töötada välja oma töökorra.

               9.Liikmed tagavad, et nad on kättesaadavad ja suutelised täitma käesolevas otsuses ja lepingu kaheksanda peatüki („Investeeringud“) F jaos („Investori ja riigi vaheliste investeeringuvaidluste lahendamine“) sätestatud ülesandeid.

               10.Selleks et tagada liikmete kättesaadavus, makstakse neile igakuist käsiraha, mille määrab kindlaks CETA ühiskomitee.

               11.Lõikes 10 nimetatud käsiraha maksavad võrdselt mõlemad lepinguosalised ICSIDi sekretariaadi hallatavale kontole. Juhul kui üks lepinguosaline jätab käsiraha maksmata, võib teine lepinguosaline otsustada maksta selle ise. Kõik sellised võlgnevused kuuluvad tasumisele koos asjakohase intressiga.

               12.Sellise kohtukoosseisu liikmete tasud ja kulud, mis on moodustatud nõude menetlemiseks, välja arvatud lõikes 10 nimetatud tasud, määrab kindlaks CETA ühiskomitee ning need jaotatakse vaidluses osalevate poolte vahel samal alusel nagu lepingu artikli 8.39 lõige 5.

               13.CETA ühiskomitee võib oma otsusega muuta käsiraha ning tööpäevade eest makstud tasud korrapäraseks palgaks. Sellisel juhul töötavad liikmed täistööajaga ja CETA ühiskomitee määrab kindlaks nende töötasu ning sellega seotud korralduslikud üksikasjad. Sel juhul ei tohi liikmed töötada ühelgi teisel tasustataval ega mittetasustataval ametikohal, kui apellatsioonikohtu eesistuja ei ole selleks erandkorras eriluba andnud.

               14.ICSIDi sekretariaat tegutseb apellatsioonikohtu sekretariaadina ja pakub kohtule asjakohast tuge. Lepinguosalised kannavad sellise toetuse kulud võrdselt.

               Artikkel 3

               Edasikaebuste menetlemine

               1.Kumbki vaidluses osalev pool võib esitada apellatsioonikohtule edasikaebuse kohtu tehtud otsuse kohta kaheksanda peatüki („Investeeringud“) F jao („Investori ja riigi vaheliste investeeringuvaidluste lahendamine“) alusel lepingu artikli 8.28 lõike 9 punktis a sätestatud tähtaja jooksul ja lepingu artikli 8.28 lõikes 2 sätestatud alustel.

               2.Kui apellatsioonikohus kinnitab edasikaebuse täielikult või osaliselt, muudab või tühistab ta kohtu õiguslikud tulemused ja järeldused tervikuna või osaliselt. Apellatsioonikohtu otsus sisaldab täpseid selgitusi selle kohta, kuidas ta on kohtu asjaomaseid õiguslikke hinnanguid ja järeldusi muutnud või need tühistanud.

               3.Kui kohtu tuvastatud faktilised asjaolud seda võimaldavad, esitab apellatsioonikohus nende asjaolude põhjal oma õiguslikud hinnangud ja järeldused ning teeb lõpliku otsuse. Kui see ei ole võimalik, saadab ta juhtumi tagasi kohtusse, et teha otsus vastavalt apellatsioonikohtu tulemustele ja järeldustele. Kui see on võimalik, siis saadab apellatsioonikohus juhtumi tagasi samale kohtukoosseisule, mis oli varem moodustatud asja otsustamiseks.

               4.Apellatsioonikohus jätab kaebuse rahuldamata, kui ta leiab, et kaebus on alusetu. Samuti võib ta kaebuse kiirendatud korras rahuldamata jätta, kui kaebus on ilmselgelt alusetu. Kui apellatsioonikohus lükkab kaebuse tagasi, muutub kohtu otsus lõplikuks.

               5.Üldjuhul ei või apellatsioonimenetlus ületada 180 päeva alates kuupäevast, millal vaidluses osalev pool teavitas vormikohaselt oma otsusest edasi kaevata, kuni päevani, mil apellatsioonikohus teeb oma otsuse. Kui apellatsioonikohus leiab, et ta ei saa teha otsust 180 päeva jooksul, teatab ta vaidluses osalevatele pooltele kirjalikult edasilükkamise põhjused ja hinnangulise ajavahemiku, mille jooksul ta otsuse teeb. Tuleks teha kõik võimalik, et apellatsioonimenetlus ei ületaks 270 päeva.

               6.Vaidluses osalev pool, kes esitab edasikaebuse, annab edasikaebuse kulude kohta tagatise, mille määrab kindlaks juhtumi arutamiseks moodustatud apellatsioonikohtu koosseis. Vaidluses osalev pool annab ka muud tagatised, mida apellatsioonikohus võib nõuda.

               7.Lepingu artiklit 8.20 („Lepitus“), artiklit 8.24 („Muu rahvusvahelise lepingu kohased menetlused“), artiklit 8.26 („Kolmanda isiku poolne rahastamine“), artiklit 8.31 („Kohaldatav õigus ja tõlgendamine“), artiklit 8.34 („Ajutised kaitsemeetmed“), artiklit 8.35 („Loobumine“), artiklit 8.36 („Menetluse läbipaistvus“)
                  1
               , 8.38 („Lepinguosaline, kes vaidluses ei osale“), artiklit 8.39 („Lõplik otsus“) ja artiklit 8.40 („Kahjutasu või muu hüvitamine“ kohaldatakse apellatsioonimenetluse suhtes mutatis mutandis.

               Artikkel 4

               Jõustumine

               Käesolev otsus avaldatakse ja jõustub lepingu kaheksanda peatüki („Investeeringud“) F jao („Investori ja riigi vaheliste investeeringuvaidluste lahendamine“) jõustumise kuupäeval diplomaatiliste kanalite kaudu lepinguosaliste selliste kirjalike teatiste vahetamisel, mis tõendavad, et nad on täitnud vajalikud sisenõuded ja -menetlused.

               [koht], [kuupäev]

                     (1)

                        Suurema kindluse tagamiseks lisatakse edasikaebuse teade, teade kavatsuse kohta kohtu liige taandada ja otsus kohtu liikme taandamise kohta nende dokumentide nimekirja, mis tehakse üldsusele kättesaadavaks kooskõlas UNCITRALi läbipaistvuseeskirjade artikli 3 lõikega 1.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,26.2.2020
            COM(2020) 71 final
            2020/0031(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel Rahvusvaheliste Raudteevedude Valitsustevahelise Organisatsiooni ohtlike kaupade veo eksperdikomitee 56. istungjärgul võetav seisukoht rahvusvahelise raudteeveo konventsiooni liite C teatavate muudatuste suhtes

               SELETUSKIRI

               1.Kavandatav reguleerimisese

               Käesolev ettepanek käsitleb otsust, millega määratakse kindlaks liidu nimel Rahvusvahelise Raudteeveo Valitsustevahelise Organisatsiooni (OTIF) ohtlike kaupade veo eksperdikomitees (edaspidi „RIDi eksperdikomitee“) võetav seisukoht seoses rahvusvahelise raudteeveo konventsiooni (COTIF) C liite lisas olevate tehniliste eeskirjade ja haldusnormide teatavate selliste muudatuste kavandatud vastuvõtmisega, mille kohta kõnealune komitee peab otsuse langetama.

               2.Ettepaneku taust

               2.1.Rahvusvahelise raudteeveo konventsioon (COTIF)

               9. mai 1980. aasta rahvusvahelise raudteeveo konventsioon, mida on muudetud 3. juuni 1999. aasta Vilniuse protokolliga (edaspidi „COTIF“), on rahvusvaheline leping, mille osalised on nii liit kui ka 26 liikmesriiki (konventsiooniosaliste hulka ei kuulu vaid Küpros ja Malta).

               Euroopa Liit ühines COTIFiga nõukogu 16. juuni 2013. aasta otsuse 2011/103/EL
                  1
                alusel. Kõnealuse otsuse III lisas on kehtestatud sisekord, mida nõukogu, liikmesriigid ja komisjon OTIFi menetluste korral peavad järgima. Nõukogu otsuse 2013/103/EL III lisa punktis 3.1 on sätestatud, et kui päevakorrapunkt käsitleb liidu ainupädevusse kuuluvat valdkonda, siis hääletab liidu nimel komisjon.

               2.2.Ohtlike kaupade rahvusvaheliste raudteevedude eeskiri (RID)

               Vastavalt COTIFi artiklile 7 hõlmab COTIF muu hulgas ka artiklis 6 osutatud liiteid. Nende hulka kuulub ohtlike kaupade rahvusvaheliste raudteevedude eeskiri (RID), mis on esitatud konventsiooni C liites.  RIDi kohaldatakse juhul, kui deklaratsioonid ei ole esitatud kooskõlas COTIFi asjakohaste sätetega
                  2
               .

               RIDi eesmärk on reguleerida ohtlike kaupade rahvusvahelist vedu raudteel selliste OTIFi liikmesriikide vahel, kes kohaldavad RIDi eeskirju (RIDi osalisriigid)
                  3
               .

               2.3.RIDi eksperdikomitee

               RIDi eksperdikomitee on COTIFi artikli 13 lõike 1 punkti d alusel loodud organ. Vastavalt COTIFi artiklile 18 teeb RIDi eksperdikomitee otsuseid konventsiooni muutmise ettepanekute kohta. Eksperdikomitee koosneb OTIFi liikmeks olevate RIDi kohaldavate riikide ja liidu liikmesriikide esindajatest.

               2.4.RIDi eksperdikomitee kavandatav akt

               RIDi eksperdikomitee kavatseb 27. mail 2020 toimuval 56. istungjärgul vastu võtta mitu RIDi muudatust, mis käsitlevad RIDi lisa kohandamist tehnika ja teaduse arenguga (edaspidi „kavandatav akt“).

               Kavandatava akti eesmärk on tagada ohtlike kaupade ohutu ja turvaline vedu raudteel, sealhulgas ajakohastada veoks lubatud ohtlike kaupade loetelu, pakendamisjuhiseid, kohaldatavate standardite loetelu ning muid eri mahutite suhtes kehtivaid tehnilisi nõudeid.

               Ohtlike kaupade vedu käsitlevaid rahvusvahelisi sätteid koostavad eri rahvusvahelised organisatsioonid, näiteks OTIF, aga ka ÜRO Euroopa Majanduskomisjon (UNECE) ja mitmesugused Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni spetsialiseeritud organid, näiteks ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu (ECOSOC) ohtlike kaupade veo alane ekspertide allkomitee. Kuna eeskirjad peavad üksteisega ühilduma, on asjaomase valdkonna organisatsioonide vahel välja töötatud keerukas rahvusvaheline kooskõlastamis- ja ühtlustamissüsteem. Sätteid kohandatakse iga kahe aasta järel.

               Nende muudatuste ettevalmistamisel konsulteeriti paljude avaliku ja erasektori ekspertidega. Muudatuste väljatöötamise jooksul toimusid järgmised tehnilised kohtumised.

               –Ohtlike kaupade veo alases ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu ekspertide allkomitees:

               (1)51. istungjärgul Genfis (3.– 7. juuli 2017);

               (2)52. istungjärgul Genfis (27. november – 6. detsember 2017);

               (3)53. istungjärgul Genfis (25. juuni – 4. juuli 2018);

               (4)54. istungjärgul Genfis (26. november – 4. detsember 2018);

               –RIDi eksperdikomitee ja ohtlike kaupade veo küsimuste töörühma UNECE–OTIFi ühiskoosolekul:

               (1)2018. aasta sügisesel istungjärgul Genfis (17.– 21. september 2018);

               (2)2019. aasta kevadisel istungjärgul Bernis (18.–22. märts 2019);

               (3)2019. aasta sügisesel istungjärgul Genfis (17.– 26. september 2019);

               (4)ühiskoosoleku järgmine istungjärk toimub Bernis 16.–20. märtsil 2020;

               –RIDi eksperdikomitee alalises töörühmas:

               (1)10. istungjärgul Krakówis (21.–23. november 2018);

               (2)11. istungjärgul Viinis (25.–29. november 2019).

               Kõnealustel koosolekutel analüüsisid ja töötlesid eespool nimetatud eksperdikomiteed konkreetseid muudatusettepanekuid. Enamikul juhtudel toetati soovitatud meetmeid ühehäälselt. Teatavaid ettepanekuid soovitati ekspertide enamuse seisukoha põhjal.

               COTIFi artiklis on 38 sätestatud, et artikli 35 paragrahvides 2 ja 4 sätestatud hääleõiguse ja vastuväidete esitamise õiguse kasutamisel on sellistel piirkondlikel majandusintegratsiooniorganisatsioonidel nagu Euroopa Liit nii palju hääli, kui neil on liikmeid, kes on ka organisatsiooni liikmesriigid.

               Niipea kui need muudatused on RIDi eksperdikomitees vastu võetud, jõustuvad need vastavalt COTIFi artiklile 35 kõigi konventsiooniosaliste suhtes esimesel päeval pärast kuue kuu möödumist sellest kuust, mille jooksul peasekretär on teatanud neist konventsiooniosalistele. Konventsiooniosaline võib esitada vastuväite nelja kuu jooksul alates muudatusest teatamise kuupäevast. Kui veerand konventsiooniosalistest on esitanud vastuväiteid, siis muudatus ei jõustu.

               Kui konventsiooniosalised ei ole esitanud piisavalt vastuväiteid, peaksid käesoleva ettepaneku kohased muudatused jõustuma 1. jaanuaril 2021 ning muutuma siduvaks liidus ja selle liikmesriikides, moodustades lahutamatu osa liidu õigustikust.

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               3.1.Liidu ainupädevus

               Nõukogu 16. juuni 2011. aasta otsuse 2013/103/EL I lisa liide sisaldab loetelu liidu õigusaktidest, mille alusel liit on oma pädevust teostanud ning mis kehtisid ELi ja OTIFi vahelise kokkuleppe sõlmimise ajal. Loetellu on kantud ka direktiiv 2008/68/EÜ ohtlike kaupade siseveo kohta
                  4
               .

               Direktiivi 2008/68/EÜ artiklis 1 on sätestatud, et RIDi lisa kohaldatakse sellise ohtlike kaupade rahvusvahelise raudteeveo suhtes, mis toimub liikmesriikides või liikmesriikide vahel, välja arvatud need liikmesriigid, kus puudub raudteevõrk. Direktiivi 2008/68/EÜ artiklis 4, milles käsitletakse kolmandaid riike, on sätestatud, et ohtlike kaupade veoks liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel antakse luba juhul, kui vedu vastab ADRi,
                  5
                RIDi või ADNi
                  6
                tingimustele, kui lisades ei ole sätestatud teisiti.

               Selleks on komisjonil vastavalt direktiivi 2008/68/EÜ artiklile 8 õigus delegeeritud õigusaktiga kohandada direktiivi II lisa jaotist II.1.

               3.2.Võetav seisukoht

                RIDi muudatused kuuluvad täielikult liidu ainupädevusse, mistõttu on vaja esitada liidu seisukoht.

               Nõukogu otsuse eelnõu artiklis 1 on esitatud kavandatavate muudatuste loetelu.

               Nagu eespool märgitud, konsulteeriti kõnealuste muudatuste ettevalmistamisel paljude avaliku ja erasektori ekspertidega. Enamikul juhtudel lepiti soovitatud meetmetes kokku ühehäälselt.

               Vastavalt nõukogu otsuse 2013/103/EL III lisa punktile 2.4 korraldas ohtlike kaupade veo komitee, mis on loodud direktiivi 2008/68/EÜ alusel,  16. detsembri 2019. aasta koosolekul esialgse arutelu kavandatavate muudatuste üle ning kõik osalejad kiitsid ettepaneku heaks.

               Lisaks korraldas komisjon ELi koordineerimiskoosolekuid nende muudatuste üle peetavate läbirääkimiste kõigis etappides.

               Tehnika arengut arvesse võttes peetakse kavandatavaid muudatusi asjakohaseks ohtlike kaupade ohutuks kulutõhusaks veoks ja seetõttu võib neid toetada.

               4.Õiguslik alus

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1.Põhimõtted

               Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõikes 9 on sätestatud, et „[n]õukogu võtab komisjoni [...] ettepaneku põhjal vastu otsuse, millega […] kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku.“

               Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslik toime asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Siia hulka kuuluvad ka sellised vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, kuid mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
                  7
               .

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhtumil

               Akt, mille RIDi eksperdikomitee peab vastu võtma, on õigusliku toimega akt. Kavandatav akt on rahvusvahelise õiguse alusel liidu jaoks siduv vastavalt RIDi artiklile 6, mille kohaselt on muudetav lisa määruse lahutamatu osa.

               Lisaks kohaldatakse RIDi lisa vastavalt direktiivi 2008/68/EÜ artiklile 1 sellise ohtlike kaupade rahvusvahelise raudteeveo suhtes, mis toimub liikmesriikides või liikmesriikide vahel, välja arvatud need liikmesriigid, kus puudub raudteevõrk. Direktiivi 2008/68/EÜ artiklis 4, milles käsitletakse kolmandaid riike, on sätestatud, et ohtlike kaupade veoks liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel antakse luba juhul, kui vedu vastab ADRi, RIDi või ADNi tingimustele, kui lisades ei ole sätestatud teisiti.

               Kavandatava aktiga ei täiendata ega muudeta lepingu institutsioonilist raamistikku.

               Seega on esildatud otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava akti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Otsuse põhieesmärk ja sisu on seotud ohtlike kaupade raudteeveoga.

               Seega on esildatud otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikkel 91.

               4.3.Järeldus

               Esildatud otsuse õiguslik alus peaks seega olema ELi toimimise lepingu artikkel 91 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               5.Kavandatava akti avaldamine

               Kuna RIDi eksperdikomitee otsusega muudetakse RIDi lisa, on asjakohane avaldada kohtumise tulemusi käsitlev teave pärast otsuse vastuvõtmist Euroopa Liidu Teatajas.

               2020/0031 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel Rahvusvaheliste Raudteevedude Valitsustevahelise Organisatsiooni ohtlike kaupade veo eksperdikomitee 56. istungjärgul võetav seisukoht rahvusvahelise raudteeveo konventsiooni liite C teatavate muudatuste suhtes

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 91 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Liit ühines 9. mai 1980. aasta rahvusvahelise raudteeveo konventsiooniga (edaspidi „COTIF“), mida on muudetud 3. juuni 1999. aasta Vilniuse protokolliga, lähtudes nõukogu otsusest 2013/103/EL
                  8
               1.

               (2)COTIFi osalised on kõik liikmesriigid, välja arvatud Küpros ja Malta.

               (3)Vastavalt COTIFi artiklile 6 reguleeritakse rahvusvahelist raudteeliiklust ja raudteematerjalile rahvusvahelises liikluses kasutamiseks loa andmist eeskirjadega, mis on loetletud selles artiklis, eelkõige ohtlike kaupade rahvusvaheliste raudteevedude eeskirjas (RID), mis moodustab konventsiooni C liite.

               (4)Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2008/68/EÜ
                  9
               2 on sätestatud nõuded ohtlike kaupade maantee-, raudtee- ja siseveevedudeks liikmesriikide piires või liikmesriikide vahel, viidates RIDile.

               (5)Vastavalt COTIFi artikli 13 lõike 1 punktile d võib Rahvusvahelise Raudteeveo Organisatsiooni (OTIF) ohtlike kaupade veo eksperdikomitee (RIDi eksperdikomitee) vastu võtta RIDi lisa muudatusi.

               (6)RIDi eksperdikomiteel on kavas 27. mail 2020 toimuval 56. istungjärgul vastu võtta muudatused, et kohandada RIDi teaduse ja tehnika arenguga.

               (7)On asjakohane määrata kindlaks liidu nimel RIDi eksperdikomitees võetav seisukoht, kuna RIDi muudatused on liidu jaoks siduvad.

               (8)Kavandatavad muudatused on seotud tehniliste standarditega ja nende eesmärk on tagada ohtlike kaupade ohutu ja tõhus vedu, võttes samal ajal arvesse teaduse ja tehnika arengut selles sektoris ning selliste uute ainete ja toodete väljatöötamist, mis võivad vedamise ajal endast ohtu kujutada.

               (9)Tehnika arengut silmas pidades peetakse kavandatavaid muudatusi asjakohaseks, et tagada ohtlike kaupade ohutu kulutõhus vedu, ja seetõttu võib neid toetada,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liidu nimel 9. mai 1980. aasta rahvusvahelise raudteeveo konventsiooni (muudetud 3. juuni 1999. aasta Vilniuse protokolliga) raames Rahvusvaheliste Raudteevedude Valitsustevahelise Organisatsiooni (OTIF) ohtlike kaupade veo eksperdikomitee (RIDi eksperdikomitee) 56. istungjärgul võetav seisukoht on esitatud käesoleva otsuse lisas.

               Lisas osutatud dokumentidesse tehtavates väiksemates muudatustes võivad liidu esindajad RIDi eksperdikomitees kokku leppida ilma nõukogu täiendava otsuseta.

               Artikkel 2

               RIDi eksperdikomisjoni otsused avaldatakse pärast vastuvõtmist Euroopa Liidu Teatajas, märkides ära nende jõustumise kuupäeva.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Nõukogu 16. juuni 2011. aasta otsus 2013/103/EL Euroopa Liidu ja Rahvusvaheliste Raudteevedude Valitsustevahelise Organisatsiooni vahelise lepingu (Euroopa Liidu ühinemise kohta 9. mai 1980. aasta rahvusvahelise raudteeveo konventsiooniga (COTIF), mida on muudetud 3. juuni 1999. aasta Vilniuse protokolliga) allakirjutamise ja sõlmimise kohta, ELT L 51, 23.2.2013, lk 1.

                     (2)

                        COTIFi artikli 42 lõige 1.

                     (3)

                        OTIFi liikmesriike on praegu 50 ja RIDi osalisriike 45.

                     (4)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta direktiiv 2008/68/EÜ ohtlike kaupade siseveo kohta, ELT L 260, 30.9.2008, lk 13.

                     (5)

                        Ohtlike kaupade rahvusvahelise autoveo Euroopa kokkulepe, sõlmitud 30. septembril 1957 Genfis.

                     (6)

                        Ohtlike kaupade rahvusvahelise siseveetranspordi Euroopa kokkulepe, sõlmitud 26. mail 2000 Genfis.

                     (7)

                        Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.

                     (8)
                  1
                        Nõukogu 16. juuni 2011. aasta otsus 2013/103/EL Euroopa Liidu ja Rahvusvaheliste Raudteevedude Valitsustevahelise Organisatsiooni vahelise lepingu (Euroopa Liidu ühinemise kohta 9. mai 1980. aasta rahvusvahelise raudteeveo konventsiooniga (COTIF), mida on muudetud 3. juuni 1999. aasta Vilniuse protokolliga) allakirjutamise ja sõlmimise kohta, ELT L 51, 23.2.2013, lk 1.

                     (9)
                  2
                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta direktiiv 2008/68/EÜ ohtlike kaupade siseveo kohta, ELT L 260, 30.9.2008, lk 13.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,26.2.2020
            COM(2020) 71 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Nõukogu otsus,
            millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel Rahvusvaheliste Raudteevedude Valitsustevahelise Organisatsiooni ohtlike kaupade veo eksperdikomitee 56. istungjärgul võetav seisukoht rahvusvahelise raudteeveo konventsiooni liite C teatavate muudatuste suhtes

               LISA

                        Ettepanek

                        Viitedokument

                        Teema

                        Märkused

                        ELi seisukoht

                        1.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/6

                        2018. ja 2019. aasta ühiskoosolekul ning RIDi eksperdikomitee alalises töörühmas 2018. aasta novembris vastu võetud konsolideeritud tekstid

                        Tehniline konsensus OTIFi alalises töörühmas võtta muudetud tekst vastu

                        Nõustuda alalises töörühmas läbi vaadatud muudatustega

                        2.

                        Sama

                        Muudatused on jäetud täiendavaks läbivaatamiseks alalisele töörühmale

                        –

                        –

                        3.

                        Sama

                        Muudatused, mille tegemiseks on vaja UNECE–OTIFi ühiskoosoleku ühisseisukohta

                        Tuleb hõlbustada tõhusat mitmeliigilist transporti

                        Nõustuda ühiskoosoleku soovitatud muudatustega

                        4.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/8

                        Üleminekusätete ajakohastamine

                        Tehniline konsensus OTIFi alalises töörühmas võtta muudetud tekst vastu

                        Nõustuda alalises töörühmas läbi vaadatud muudatustega.

                        5.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/10

                        Töörühma (WP.15) 107. istungjärk (Genf, 11.–15. november 2019)

                        Tehniline konsensus OTIFi alalises töörühmas võtta muudetud tekst vastu

                        Nõustuda alalises töörühmas läbi vaadatud muudatustega.

                        6.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/ INF.4 + INF.10 + INF.12

                        Paakkonteinerite pingekindlus vastavalt RIDi jaotisele 6.8.2.1.2.

                        Tehniline konsensus OTIFi alalises töörühmas võtta muudetud tekst vastu

                        Nõustuda alalises töörühmas läbi vaadatud muudatustega.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,11.3.2019
            COM(2019) 131 final
            2019/0073(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel TIR-konventsiooni halduskomitees seoses TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni muutmise ettepanekuga

               SELETUSKIRI

               1.Kavandatav reguleerimisese

               Käesolev ettepanek käsitleb otsust, millega määratakse kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni
                  1
                (edaspidi „TIR-konventsioon“) halduskomitees seoses selliste muudatuste kavandatava vastuvõtmisega, mis puudutavad TIR-toiminguid tegevaid TIR-ühinguid ja tolliasutusi.

               2.Ettepaneku taust

               2.1.TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsioon

               14. novembril 1975 vastu võetud TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooniga (edaspidi „TIR-konventsioon“) püütakse hõlbustada kaupade rahvusvahelist vedu lähtetolliasutusest sihttolliasutusse, läbides nii palju riike, kui vaja. TIR-konventsioon jõustus 1978. aastal. Alates 2019. aasta jaanuarist on konventsioonil 76 osalist, nende hulgas 75 riiki ja Euroopa Liit. Euroopa Liit on TIR-konventsiooni osaline alates 20. juunist 1983
                  2
               . Kõik liikmesriigid on TIR-konventsiooni osalised.

               2.2.Halduskomitee

               Halduskomitee tegutseb TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni raames. Halduskomitee ülesanne on kaaluda ja võtta vastu TIR-konventsiooni muudatusi. Ettepanekud pannakse hääletusele ning igal osalisriigil, kes on halduskomitee istungil esindatud, on üks hääl. Liidul on ainupädevus TIR-konventsiooniga reguleeritud tollivaldkonnas. Liidul kui rahvusvahelisel organisatsioonil ei ole siiski hääleõigust. Kõik liikmesriigid on hääleõiguslikud TIR-konventsiooni osalised.

               TIR-konventsiooni muudatused võetakse vastu kohalolnud ja hääletanud osaliste kahe kolmandiku häälteenamusega. Otsuse tegemiseks on vajalik vähemalt kolmandiku osalisriikide kohalolek.

               2.3.Halduskomitee kavandatav akt

               Halduskomitee koosolekud toimuvad 2019. aastal 7. veebruaril ja 17. oktoobril. Ühel koosolekul või erakorralise istungi ajal peaks halduskomitee võtma vastu otsuse TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni muutmise kohta (edaspidi „kavandatav õigusakt“).

               Kavandatava õigusakti eesmärk on: i) selgitada, millised asutused võivad lubada ühingutel tegutseda käendajatena; ii) suurendada lähte- ja/või sihttolliasutuste arvu, kes võivad olla seotud TIR-veo tolliprotseduuridega; ning iii) nõuda teabe avaldamist, mis käsitleb TIR-protseduure võimaldavate lähte- ja/või sihttolliasutuste arvu piiramist.

               Vastavalt TIR-konventsiooni artiklitele 59 ja 60 muutub kavandatav õigusakt lepinguosaliste jaoks siduvaks. Artiklis 59 käsitletakse TIR-konventsiooni põhiosas tehtavaid muudatusi ja selles on sätestatud järgmine: „Kõik muudatusettepanekud, välja arvatud artiklis 60 ettenähtud ettepanekud, millest on teatatud vastavalt eelmisele lõikele, jõustuvad kõikide konventsiooniosaliste suhtes kolm kuud pärast muudatusettepanekust teatamisele järgnenud 12-kuulise tähtaja lõppu, kui selle aja jooksul ei ole ükski konventsiooniosaline riik edastanud ÜRO peasekretärile muudatusettepaneku suhtes vastuväiteid. Kui muudatusettepaneku suhtes on edastatud vastuväide vastavalt lõikele 3, siis ei loeta muudatusettepanekut vastuvõetuks ja sellel ei ole õiguslikku jõudu.“

               Artiklis 60 käsitletakse TIR-konventsiooni lisades tehtavaid muudatusi ja selles on sätestatud järgmine: „Mis tahes vastavalt artikli 59 lõigetele 1 ja 2 läbivaadatud lisade 1–10 muudatusettepanek jõustub kuupäeval, mille määrab halduskomitee selle vastuvõtmise kuupäeval, kui kõnealuse halduskomitee poolt samal päeval määratud varasemaks kuupäevaks ei ole üks viiendik või viis konventsiooniosalist riiki, sõltuvalt sellest, kumb arv on väiksem, esitanud ÜRO peasekretärile muudatusettepaneku suhtes oma vastuväidet. Halduskomitee määrab käesolevas lõikes osutatud kuupäevad kohal olnud ja hääletanud liikmete kahe kolmandiku häälteenamusega.“

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               Liit jagab TIR-konventsiooni ja selle selgitavate märkuste kavandatavate muudatuste eesmärke. Eelkõige toetab liit selgitusi selle kohta, millised asutused on pädevad garantiiühingute volitamiseks; selliste tolliasutuste arvu suurendamist, kes võivad olla seotud TIR-veo tolliprotseduuridega; ning iii) nõuet teabe avaldamiseks, mis käsitleb TIR-protseduure võimaldavate lähte- ja/või sihttolliasutuste arvu piiramist.

               Täpsemalt öeldes põhineb TIR-konventsiooni artikli 6 lõike 1 muudatus, millega asendatakse väljend „Iga konventsiooniosaline“ sõnadega „Konventsiooniosalise tolliasutus või muu pädev asutus“, Venemaa Föderatsiooni taotlusel, et võttes arvesse erinevate lepinguosaliste erinevaid haldusnorme, ei pruugi garantiiühingule volituste andmiseks pädev asutus alati olla tolliasutus. Kavandatud sõnastus on kompromisslahendus, kuna mitmed konventsiooniosalised, sealhulgas Euroopa Liit, väljendasid riiklike või rahvusvaheliste õigusaktide nõudeid silmas pidades muret esialgse ettepaneku üle kustutada mõiste „tolliasutused“ täielikult. Muudatusettepanekuga laiendatakse selle sätte kohaldamisala, et tagada vajalik paindlikkus.

               Oluline muudatus on ettepanek muuta TIR-konventsiooni artikli 18 kolmandat rida, et asendada sõna „neli“ sõnaga „kaheksa“ ja lisada uus lõik „Toll võib piirata oma territooriumil lähte- (või siht-) tolliasutuste maksimaalset arvu, et see oleks väiksem kui seitse, kuid mitte väiksem kui kolm“. Kahekordistades tolliasutuste arvu, mis võivad olla seotud TIR-protseduuriga, tugevdaks kavandatav muudatus TIR-süsteemi konkurentsivõimet ja soodustaks märkimisväärselt transporditööstust. Samal ajal antakse Venemaa Föderatsiooni ettepanekul konventsiooniosalistele võimalus piirata oma territooriumil tegutsevate asjaomaste tolliasutuste arvu, et vältida võimalikku ohtu riigieelarvele. Kõnealust muudatusettepanekut tuleks käsitleda koos artikli 18 kavandatava uue selgitava märkusega.

               TIR-konventsiooni artikli 18 uue selgitava märkuse ettepaneku töötas välja TIR-juhatus, kellele on selleks volitused andnud halduskomitee. Selgitava märkuse eesmärk on täiendada artikli 18 kavandatavat muudatust, mis võimaldab konventsiooniosalistel omada väiksemat arvu lähte- ja/või sihttolliasutusi oma territooriumil. Uue kavandatava selgitava märkuse kohaselt peab toll juhul, kui piiratakse oma territooriumil asuvate lähte- (või siht-) tolliasutuste maksimaalset arvu, tegema teabe avalikult kättesaadavaks ning edastama selle ka TIR-juhatusele. Kõnealune mehhanism aitaks vältida õiguslikke ja logistilisi raskusi transporditööstuses selliste piirangute korral.

               Ettepanek muuta selgitavat märkust TIR-konventsiooni artikli 6 lõike 2 kohta, et asendada sõnad „võib riigi toll tunnustada“ sõnadega „võib konventsiooniosalise toll tunnustada“, on teksti sidususe suurendamiseks ning on tehnilist laadi.

               TIR-konventsiooni 9. lisa I osa punkti 1 muutmise ettepanekuga, millega asendatakse sõna „konventsiooniosalistelt“ sõnadega „konventsiooniosalise tolliasutuselt või muult pädevalt asutuselt“, soovitakse laiendada sätte kohaldamisala, et pakkuda suuremat paindlikkust, võttes arvesse eri lepinguosaliste erinevaid haldusnorme. Sarnaselt eespool kirjeldatud artikli 6 lõike 1 muudatusettepanekuga, põhineb kavandatav muudatusettepanek Venemaa Föderatsiooni ettepanekul. Ettepanekuga laiendatakse sätte kohaldamisala, et tagada vajalik paindlikkus.

               Konsultatsioonid kavandatavate muudatuste üle toimusid liikmesriikidega TIRi tolliekspertide grupis (Genfi kooskõlastamine). ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (UNECE) veondusalaste tolliküsimuste töörühma istungjärkude ajal toimusid täiendavad konsultatsioonid.

               Sisemine kooskõlastamine ja TIRi tolliekspertide rühma raames liikmesriikidega peetud ühised arutelud näitasid selgelt, et kavandatavatele muudatusettepanekutele vastuseisu ei ole.

               4.Õiguslik alus

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikes 9 on sätestatud: „Nõukogu võtab komisjoni [...] ettepaneku põhjal vastu otsuse, millega […] kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku.“

               Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslik toime asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Siia hulka kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, aga mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
                  3
               .

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Halduskomitee on organ, mis on loodud TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooniga.

               Akt, mille halduskomitee peab vastu võtma, on õigusliku toimega akt. Kavandatav õigusakt on rahvusvahelise õiguse alusel siduv vastavalt TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni artiklitele 59 ja 60.

               Kavandatava õigusaktiga ei täiendata ega muudeta TIR-konventsiooni institutsioonilist raamistikku.

               Seega on kavandatava otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava akti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks või ülekaalukaks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Kavandatava õigusakti peamine eesmärk ja sisu on seotud ühise kaubanduspoliitikaga.

               Kavandatava otsuse materiaalõiguslik alus on seega ELi toimimise lepingu artikkel 207.

               4.3.Järeldus

               Ettepanekus esitatud otsuse õiguslik alus peaks seega olema ELi toimimise lepingu artikkel 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               5.Kavandatava õigusakti avaldamine

               Kuna halduskomitee õigusaktiga muudetakse TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni ja selle lisasid, on asjakohane see pärast vastuvõtmist avaldada Euroopa Liidu Teatajas.

               2019/0073 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel TIR-konventsiooni halduskomitees seoses TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni muutmise ettepanekuga

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsioon (TIR-konventsioon) sõlmiti 14. novembril 1975. aastal ja kiideti Euroopa Majandusühenduse nimel heaks nõukogu määrusega (EMÜ) nr 2112/78
                  4
                ning see jõustus ühenduses 20. juunil 1983
                  5
               .

               (2)TIR-konventsiooni artiklite 59 ja 60 kohaselt võib halduskomitee teha muudatusi kohalolnud ja hääletanud konventsiooniosaliste kahekolmandikulise häälteenamusega.

               (3)Halduskomitee kavatseb 2019. aasta juunis toimuval erakorralisel istungil vastu võtta mitu TIR-konventsiooni ja selle lisade muudatust.

               (4)On asjakohane kehtestada halduskomitees liidu nimel võetav seisukoht, sest muudatused on liidu jaoks siduvad.

               (5)Selleks et võtta arvesse eri lepinguosaliste erinevaid haldusnorme, on vaja laiendada TIR-konventsiooni artiklis 6, vastavas selgitavas märkuses ja 9. lisas sätestatud osalejate ringi, et muud ametiasutused kui tolliasutused saaksid volitada ühingut tegutsema TIR-protseduuri kasutavate isikute käendajana.

               (6)Selleks et hõlbustada TIR-konventsiooni kohaldamist logistikaahela kaudu ja parandada TIR-konventsiooniga hõlmatud rahvusvahelise transpordi konkurentsivõimet, on vaja muuta artiklit 18, et suurendada TIR-protseduuriga seotud tolliasutuste arvu. Samal ajal on konventsiooniosalise tolli jaoks ette nähtud võimalus piirata nende tolliasutuste arvu, kes võivad olla seotud TIR-protseduuriga tema territooriumil, tingimusel et ta teavitab sellistest piirangutest avalikkust ja TIR-juhatust,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liidu nimel halduskomitee 69. või 70. istungjärgul võetav seisukoht põhineb käesolevale otsusele lisatud muudatusettepanekutel.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        TIR tähistab „Transports Internationaux Routiers“ ehk rahvusvaheline maanteetransport.

                     (2)

                        Nõukogu 25. juuli 1978. aasta määrus (EMÜ) nr 2112/78, millega kiidetakse heaks 14. novembri 1975. aasta Genfi tollikonventsioon TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo kohta (TIR-konventsioon) (EÜT L 252/1).

                     (3)

                        Euroopa Kohtu otsus, 7.10.2014, Saksamaa vs. komisjon, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.

                     (4)

                        Nõukogu 25. juuli 1978. aasta määrus (EMÜ) nr 2112/78, millega kiidetakse heaks 14. novembri 1975. aasta Genfi tollikonventsioon TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo kohta (TIR-konventsioon) (EÜT L 252, 14.9.1978, lk 1).

                     (5)

                        EÜT L 31, 2.2.1983, lk 13.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,11.3.2019
            COM(2019) 131 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: Nõukogu otsus
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel TIR-konventsiooni halduskomitees seoses TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni muutmise ettepanekuga

               1. LISA

               TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni (TIR-konventsioon, 1975) muudatused

               I Artiklis 59 sätestatud muutmismenetlusest tulenevad TIR-konventsiooni põhiteksti muudatused:

               Artikli 6 lõige 1

               Sõnad „Iga konventsiooniosaline“ asendatakse sõnadega „Konventsiooniosalise tolliasutus või muu pädev asutus“,

               Artikli 18 rida 3

               Sõna „neli“ asendatakse sõnaga „kaheksa“

               Lisatakse uus lõik „Toll võib piirata oma territooriumil lähte- (või siht-) tolliasutuste maksimaalset arvu, et see oleks väiksem kui seitse, kuid mitte väiksem kui kolm“.

               II Artiklis 60 sätestatud muutmismenetlusest tulenevad TIR-konventsiooni lisade muudatused:

               6. lisa, selgitav märkus artikli 6 lõike 2 kohta

               Asendatakse väljend „võib riigi toll tunnustada“ väljendiga „võib konventsiooniosalise toll tunnustada“

               6. lisa, uus selgitav märkus artikli 18 kohta

               0.18.3 Konventsiooniosalised teevad teabe selliste piirangute kohta avalikult kättesaadavaks ning teavitavad TIR-juhatust, sealhulgas TIR-sekretariaadi poolt TIR-juhatuse järelevalve all selleks välja töötatud elektrooniliste rakenduste nõuetekohase kasutamise teel.

               9. lisa I osa punkt 1

               Sõna „konventsiooniosalistelt“ asendatakse sõnadega „konventsiooniosalise tolliasutuselt või muult pädevalt asutuselt“.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,18.3.2019
            COM(2019) 139 final
            2019/0080(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            milles käsitletakse 10. Euroopa Arengufondi projektidest vabanevate rahaliste vahendite eraldamist Aafrika rahutagamisrahastu vahendite täiendamiseks

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

               Aafrika rahutagamisrahastu loodi 2003. aastal Cotonou lepingu raames
                  1
                ning seda rahastatakse Euroopa Arengufondist (EAF), st liidu üldeelarve väliselt. Aafrika rahutagamisrahastu on üks peamisi vahendeid, millega rakendatakse Aafrika ja ELi koostööd rahu ja julgeoleku valdkonnas.

               Praeguse 11. EAFi raames eraldati Aafrika rahutagamisrahastule ajavahemikuks 2014–2020 esialgu 750 miljoni euro suurune summa. Selle summa puhul, mis põhines 10. Euroopa Arengufondi raames Aafrika rahutagamisrahastule ette nähtud kulukohustustel, ei võetud piisavalt arvesse Aafrika rahutagamisrahastu rahastamismahu järsku suurenemist pärast 2012. aastat, mis jätkus kuni 2015. aastani, mil komisjon piiras oma toetuse rahutagamisoperatsioonidele 80 %ga ÜRO toetusmäärast, mida maksti tol ajal sõjaväelastele ja politseinikele, kes olid lähetatud Aafrika riikide juhitavate rahutagamisoperatsioonide raames. Selle ülemmäära kehtestamine tõi kaasa Aafrika rahutagamisrahastu väljamaksete stabiliseerumise, kuid mitte vähenemise, kuna Aafrika rahutagamisrahastu toetuste ülemmäära kehtestamise kaudu saavutatud säästule vastukaaluks suurenes rahastatud rahutagamisoperatsioonide üldarv. Selle tulemusena ületasid Aafrika rahutagamisrahastule esitatud rahastamistaotlused peagi kasutadaoleva summa. Aafrika rahutagamisrahastut on seetõttu seni täiendatud kolm korda kokku 835 miljoni euroga: kaks täiendust kumbki summas 150 miljonit eurot (otsustatud vastavalt 24. septembril 2015
                  2
                ja 2. augustil 2016
                  3
               ) 2014.–2016. aasta tegevusprogrammi jaoks ja kolmas täiendus summas 535 miljonit eurot (samuti otsustatud 2. augustil 2016
                  4
               ) 2017.–2018. aasta tegevusprogrammi rahastamiseks. Suurenenud taotluste arv on tingitud eelkõige käimasolevate operatsioonide rahastamise jätkumisest (Aafrika Liidu missioon Somaalias ehk AMISOM) ning uute rahutagamisoperatsioonide loomisest (Lääne-Aafrika riikide majandusühenduse missioon Guinea-Bissaus ehk EUCOMIB, Boko Harami vastane rahvusvaheline rakkerühm, G5 Saheli ühendvägi). 11. EAFi raames on Aafrika rahutagamisrahastust praeguseks võetud kokku 1627,3 miljonit eurot
                  5
                kulukohustusi. See summa on oluliselt suurem kui varasemate EAFide raames võetud kulukohustused, mis näitab EAFi suurenenud kaasatust rahu ja julgeoleku rahastamisel.

               COREPERi 10. mai 2016. aasta otsuses Aafrika rahutagamisrahastu täiendamise kohta määrati rahutagamisrahastu vahendid kindlaks kuni 2018. aasta lõpuni, kuid see ei hõlmanud 11. EAFi kahe viimase aasta rahalisi vajadusi, mis vastavad Aafrika rahutagamisrahastu 2019.–2020. aasta tegevusprogrammile. Aastateks 2019-2020 ette nähtud vahenditest peaks olema võimalik reageerida Aafrika Liidu ja Aafrika piirkondlike organisatsioonide jätkuvatele vajadustele seoses praeguste ja uute julgeolekukriisidega Aafrikas. Aafrika rahutagamisrahastu rahastamise prognoositavus ja jätkusuutlikkus peab olema tagatud. Aafrika rahutagamisrahastu rahastamisvajadused kuni 2020. aasta lõpuni on hinnanguliselt 814 860 000 eurot.

               Käesoleva nõukogu otsuse ettepaneku eelnõu eesmärk on saada nõukogult volitus kasutada vabanevaid vahendeid 10. EAFist, et täiendada Aafrika rahutagamisrahastu vahendeid kuni 445 860 000 euro suuruse lisasummaga, millest 431 000 000 euroga rahastatakse Aafrika rahutagamisrahastu vajadusi kuni 2020. aasta lõpuni ning 14 860 000 miljoni euroga komisjoni toetuskulusid. Neid vahendeid kasutatakse vastavalt 10. EAFi liikmesriikide vahelisele osamaksude jaotusele
                  6
               . Selleks et täiendada kõnealuseid vahendeid tulemusreservist („mittekasutatav reserv“), eraldatakse Aafrika rahutagamisrahastu jaoks 11. EAFi siseriiklike sihtprogrammide / piirkondlike sihtprogrammide reservist täiendavaid vahendeid (369 000 000 eurot).

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

                  ELi üldises strateegias
                     7
                   määratletakse rahu ja julgeolekut kui ELi peamisi huve, lisaks märgitakse, et julgeolek Euroopas on tihedalt seotud rahuga naaberriikides ja neid ümbritsevates piirkondades. 2017. aastal vastu võetud uuendatud Euroopa arengukonsensuses
                     8
                   seatakse üheks viiest sihtvaldkonnast „rahu” ja kinnitatakse ELi pühendumist reeglitele põhinevale maailmakorrale, mille keskmes on mitmepoolsus.

                  Aafrika rahutagamisrahastu on üks peamisi vahendeid, millega 2007. aastal Lissabonis vastu võetud Aafrika ja ELi ühisstrateegia raames rakendatakse ELi ja Aafrika koostööd rahu ja julgeoleku valdkonnas. ELi ja Aafrika neljandal tippkohtumisel 2014. aastal kinnitati, et rahu ja julgeolek on ühisstrateegia rakendamise üks viiest prioriteetsest valdkonnast. Aafrika Liidu ja Euroopa Liidu viiendal tippkohtumisel 2017. aasta novembris leppisid juhid kuni järgmise tippkohtumiseni kokku neljas ühises strateegilises prioriteedis, millest üks on „vastupanuvõime, rahu, julgeoleku ja juhtimise tugevdamine“. Tuginedes uuele Euroopa arengukonsensusele, milles tuletatakse meelde julgeoleku ja arengu vahelist seost, ning ELi üldisele strateegiale, milles rõhutatakse vajadust võtta kasutusele integreeritud lähenemisviis konfliktidele, on koostöö rahu ja julgeoleku valdkonnas jätkuvalt Aafrika ja ELi partnerluse keskmes. Sellest lähtuvalt kirjutasid Euroopa Komisjon ja Aafrika Liidu Komisjon 23. mail 2018 alla vastastikuse mõistmise memorandumile rahu, julgeoleku ja valitsemistava küsimustes, millega luuakse raamistik ELi ja ALi tõhustatud koostööks rahu ja julgeolekuga seotud probleemide lahendamisel.

                  Käesoleva ettepanekuga, mis võimaldab Aafrika rahutagamisrahastu tegevusel jätkuda kuni 2020. aastani, toetatakse ka jätkusuutliku arengu eesmärkide täitmist, eelkõige jätkusuutliku arengu eesmärki nr 16 „Edendada rahumeelseid ja kaasavaid ühiskondi säästva arengu jaoks, tagada üldine juurdepääs õigusemõistmisele ning luua tõhusad, usaldusväärsed ja kaasavad institutsioonid kõigil tasanditel“.

                  Aafrika rahutagamisrahastut rahastatakse tavaliselt Euroopa Arengufondi AKV-sisese koostöö assigneeringutest. Tulemusreservist (mittekasutatav) Aafrika rahutagamisrahastule eraldatud täiendavatest vahenditest rahastatavad tegevused on kooskõlas AKV riikide vahelises strateegias kehtestatud üldiste ja konkreetsete eesmärkidega
                     9
                  .

                  Kõnealuseid täiendavaid rahalisi vahendeid kasutatakse kooskõlas 11. EAFi suhtes kohaldatavate eeskirjade ja menetlustega. Nende vahendite kasutamine kavandatakse tulevases Aafrika rahutagamisrahastu 2019.–2020. aasta tegevusprogrammis, mille vastuvõtmiseks komisjoni poolt on vaja eelnevalt COREPERi heakskiitu, nagu on ette nähtud 11. EAFi rakendusmääruse artikli 15 punktis b
                     10
                  .

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

                  Ei kohaldata.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

                  11. EAFi sisekokkuleppe artikli 1 lõige 4
                     11
                  .

                  11. EAFi sisekokkuleppe artikli 1 lõikes 4 on nõutud, et nõukogu võtaks otsuse vastu ühehäälselt.

               •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

                  Ei kohaldata.

                     EAF on moodustatud liikmesriikide esindajate vahelise sisekokkuleppe alusel ning sellega nähakse ette võimalus kasutada vabanevaid vahendeid, kui nii on kokku lepitud nõukoguga
                     12
                  .

               •Proportsionaalsus

                  Ettepanek ja eelkõige kavandatavad summad põhinevad Euroopa välisteenistuse ja komisjoni talituste tehtud põhjalikul analüüsil. Ettepanek põhineb eeldusel, et teised partnerid toetavad rahastamist, sealhulgas et Aafrika Liidu liikmesriigid täidavad järk-järgult Aafrika Liidu tippkohtumisel Johannesburgis (Lõuna-Aafrika) 2015. aasta juunis võetud kohustuse saavutada rahutagamisoperatsioonide rahastamisel 2020. aastaks 25 % osalus ning et aitavad ka teised rahastajad, sealhulgas ÜRO. Lisaks sellele on ELi liikmesriikidel võimalus tasuda Aafrika rahutagamisrahastu kaudu oma vabatahtlik rahaline osalus.

               Juulis 2016 võttis Aafrika Liit vastu otsuse kehtestada 0,2 % maksu vastavate kaupade impordile, et rahastada Aafrika Liitu. Otsuse eesmärk on tagada Aafrika Liidu rahufondi kaudu rahu ja julgeoleku jaoks usaldusväärne ja prognoositav rahastamine. Vajalike õigusaktide ja praktiliste meetmete rakendamine edeneb, ehkki igas Aafrika Liidu liikmesriigis eri kiirusega.

               •Vahendi valik

               EAF on ELi tasandil Aafrika rahutagamisrahastu ainus rahastamisallikas. Õiguslike piirangute tõttu ei saa olemasolevaid, liidu üldeelarvest rahastatavaid ELi vahendeid kasutada sõjalise või kaitsepoliitilise tähendusega operatsioonide jaoks või toetada sõjalisi toetuse saajaid muul eesmärgil kui selleks, et suurendada nende suutlikkust arengu või arenguks vajaliku julgeoleku toetamiseks.

               Kooskõlas nõukogus kokku tulnud Euroopa Liidu liikmesriikide valitsuste esindajate sisukokkuleppe (Euroopa Liidu abi rahastamise kohta mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) alusel vastavalt AKV-ELi partnerluslepingule ning finantsabi eraldamise kohta nendele ülemeremaadele ja -territooriumidele, mille suhtes kohaldatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu neljandat osa) artikli 1 lõikega 4 otsustab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

                  Ei kohaldata.

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

                  Ei kohaldata.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

                  Ei kohaldata.

               •Mõjuhinnang

                  Ei kohaldata.

               •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine

                  Ei kohaldata.

               •Põhiõigused

               Konfliktide ennetamise, kriisiohjamise ja konfliktijärgsete protsesside inimõiguste mõõtme tugevdamine on üks peamisi koostöövaldkondi, mis kuulub Aafrika ja ELi ühisstrateegia prioriteetse valdkonna „Rahu ja julgeolek“ alla. 2018. aasta mais allkirjastatud Euroopa Liidu ja Aafrika Liidu vahelise vastastikuse mõistmise memorandumiga, mis käsitleb rahu, julgeolekut ja valitsemist, rõhutatakse veelgi enam inimõiguste kesksust, sealhulgas võitlust konfliktidega seotud soolise vägivalla vastu, rahu ja julgeoleku saavutamiseks Aafrika mandril.

               Aafrika rahutagamisrahastu 2019.–2020. aasta tegevusprogrammi raames pööratakse erilist tähelepanu kõigi asjakohaste meetmete soolisele ja inimõiguste mõõtmele. Aafrika Liit ja teised asjaomased osalejad saavad toetust, et luua kogu mandrit hõlmav inimõiguste ja rahvusvahelise humanitaarõiguse vastavuse raamistik, mida saab kohaldada kõigile Aafrika riikide juhitavatele rahutagamisoperatsioonidele.

               4.MÕJU EELARVELE

                  Ei kohaldata.

                  EAF ei moodusta osa ELi eelarvest.

               5.MUU TEAVE

               •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord

                  Kehtib 11. EAFi suhtes kohaldatav ja asjakohastes mitmeaastastes tegevusprogrammides ette nähtud järelevalve, hindamise ja aruandluse kord. Täiendavad asjakohased meetmed on nimetatud ka Aafrika Liidu Komisjoni tugevdamist käsitlevate meetmete meelespeas, millele Euroopa Komisjon ja Aafrika Liidu Komisjon kirjutasid alla 15. aprillil 2016 ja mida on muudetud 24. mail 2017 ning mida Aafrika Liidu komisjon peab järgima Euroopa Arengufondi rakendamisel kaudse eelarve täitmise raames.

               •Selgitavad dokumendid (direktiivide puhul)

                  Ei kohaldata.

               •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus

                  Ettepaneku artikli 1 lõikes 1 on sätestatud, et 10. EAFi rahastatavatest projektidest vabanevatest rahalistest vahenditest eraldatakse kuni 445 860 000 eurot Aafrika rahutagamisrahastu vahendite täiendamiseks, et tegeleda Aafrika rahutagamisrahastu aastateks 2017–2018 ette nähtud tegevusprogrammi hinnanguliste rahastamisvajadustega.

                  Artikli 1 lõikes 2 on sätestatud, et kuni 14 860 000 eurot lõike 1 kohasest summast eraldatakse komisjoni toetuskulude katteks. Kõnealune summa arvutatakse sama protsenti (3,45 %) kasutades, nagu on ette nähtud 11. EAFi sisekokkuleppe EAFi vahendite haldamist käsitleva artikli 1 lõike 2 punktis a.

                  Artikli 1 lõikes 3 on sätestatud, et kohaldatakse 11. EAFi eeskirju (rakendus- ja finantsmäärused
                     13
                  ).

                  Artikliga 2 on ette nähtud otsuse jõustumise kuupäev.

               2019/0080 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               milles käsitletakse 10. Euroopa Arengufondi projektidest vabanevate rahaliste vahendite eraldamist Aafrika rahutagamisrahastu vahendite täiendamiseks

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

               võttes arvesse sisekokkulepet nõukogus kokku tulnud Euroopa Liidu liikmesriikide valitsuste esindajate vahel Euroopa Liidu abi rahastamise kohta mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) alusel vastavalt AKV-ELi partnerluslepingule ning finantsabi eraldamise kohta nendele ülemeremaadele ja -territooriumidele, mille suhtes kohaldatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu neljandat osa
                  14
               , eriti selle artikli 1 lõiget 4,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)11. EAFi raames on EL seni eraldanud kokku 1627,3 miljonit eurot Aafrika rahutagamisrahastule, et toetada Aafrika Liidu reageerimist Aafrika praegustele ja uutele julgeolekukriisidele. Sellist tegevust rahu ja julgeoleku tagamiseks Aafrika mandril tuleks jätkata aastatel 2019–2020.

               (2)Aafrika rahutagamisrahastu rahalised vajadused aastateks 2019–2020 on hinnanguliselt 814 860 000 eurot.

               (3)On asjakohane kasutada 10. EAFi projektidest vabanevaid vahendeid, et tagada Aafrika rahutagamisrahastu rahastamine kuni 2020. aasta lõpuni.

               (4)Aafrika rahutagamisrahastu täiendavatest vahenditest tuleks rahastada Aafrika rahutagamisrahastu meetmeid, sealhulgas toetada Aafrika rahu ja julgeoleku struktuuri, toetada algatusi, mille eesmärk on vägivaldsete konfliktide ennetamine ja juhtimine kriisiolukordades (varajase reageerimise mehhanism), toetada Aafrika juhitud rahutagamisoperatsioone ning toetada komisjoni kantud toetuskulude katmist.

               (5)Kõnealuseid vahendeid tuleks kasutada kooskõlas Aafrika rahutagamisrahastu asjaomaste mitmeaastaste tegevusprogrammidega ning 11. EAFi suhtes kohaldatavate eeskirjade ja menetlustega, nagu on sätestatud nõukogu 2. märtsi 2015. aasta määruses (EL) 2015/322 11. Euroopa Arengufondi rakendamise kohta
                  15
                ja nõukogu 26. novembri 2018. aasta määruses (EL) 2015/323, mis käsitleb 11. Euroopa Arengufondi suhtes kohaldatavat finantsmäärust
                  16
               ,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               10. Euroopa Arengufondist rahastatavatest projektidest vabanevatest rahalistest vahenditest täiendatakse Aafrika rahutagamisrahastu vahendeid aastateks 2019–2020 kuni 445 860 000 euro suuruse summaga.

               Sellest summast kuni 14 860 000 eurot eraldatakse komisjoni toetuskulude katteks.

               Kõnealuseid rahalisi vahendeid kasutatakse kooskõlas 11. Euroopa Arengufondi suhtes kohaldatavate eeskirjade ja menetlustega.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päevale järgneval päeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Koostööleping ühelt poolt Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühma ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel, mis allkirjastati Cotonous 23. juunil 2000. aastal.

                     (2)

                        Komisjoni 7. detsembri 2015. aasta otsus C(2015) 8627.

                     (3)

                        Komisjoni 17. novembri 2016. aasta otsus C(2016) 7258.

                     (4)

                        Komisjoni 27. aprilli 2017. aasta otsus C(2017) 2579, muudetud komisjoni 23. veebruari 2018. aasta otsusega C(2018) 1258.

                     (5)

                        See summa sisaldab 16,5 miljonit eurot liikmesriikide vabatahtlikku rahalist osalust.

                     (6)

                        See ei loo pretsedenti varasematest EAFidest vabanevate vahendite võimaliku tulevase kasutamise suhtes, mis jääb liikmesriikide otsustada iga juhtumi puhul eraldi kooskõlas 26. novembri 2018. aasta nõukogu määruse (EL) 2018/1877 (mis käsitleb 11. Euroopa Arengufondi suhtes kohaldatavat finantsmäärust) artikliga 55.

                     (7)

                        „Ühtne visioon, ühine tegevus: tugevam Euroopa. Euroopa Liidu üldine välis- ja julgeolekupoliitika strateegia“, juuni 2016.

                     (8)

                        Nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate, Euroopa Parlamendi ja komisjoni ühisavaldus (2017/C 210/01): Euroopa uus arengukonsensus „Meie maailm, meie väärikus, meie tulevik“, 8. juuni 2017.

                     (9)

                        Komisjoni 13. novembri 2015. aasta otsus C(2015) 7766, milles käsitletakse aastateks 2014–2020 strateegiadokumendi ning Euroopa Liidu ja AKV-rühma riikide vahelise AKV-sisese koostöö sihtprogrammi vastuvõtmist.

                     (10)

                        Nõukogu 2. märtsi 2015. aasta määrus (EL) 2015/322.

                     (11)

                        Sisekokkulepe nõukogus kokku tulnud Euroopa Liidu liikmesriikide valitsuste esindajate vahel Euroopa Liidu abi rahastamise kohta mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) alusel vastavalt AKV-ELi partnerluslepingule ning finantsabi eraldamise kohta nendele ülemeremaadele ja -territooriumidele, mille suhtes kohaldatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu neljandat osa (ELT L 210, 6.8.2013, lk 1).

                     (12)

                        11. EAFi sisekokkuleppe artikli 1 lõige 4 ja nõukogu 26. novembri 2018. aasta määruse (EL) 2015/1877 artikkel 55, mis käsitleb 11. Euroopa Arengufondi suhtes kohaldatavat finantsmäärust.

                     (13)

                        Nõukogu 2. märtsi 2015. aasta määrus (EL) 2015/322 11. Euroopa Arengufondi rakendamise kohta ja nõukogu 6. novembri 2018. aasta määrus (EL) nr 2015/1877, mis käsitleb 11. Euroopa Arengufondi suhtes kohaldatavat finantsmäärust.

                     (14)

                        ELT L 210, 6.8.2013, lk 1.

                     (15)

                        ELT L 58, 3.3.2015, lk 1–16.

                     (16)

                        ELT L 307, 3.12.2018, lk 1–21.