Tähtis õiguslik teade

|

52006PC0796

Ettepanek Nõukogu otsus millega pikendatakse otsuse 2000/91/EÜ (millega lubatakse Taani Kuningriigil ja Rootsi Kuningriigil kohaldada meedet, millega tehakse erand nõukogu kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ (kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) artiklist 17) kohaldamisaega  /* KOM/2006/0796 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 13.12.2006KOM(2006) 796 lõplikEttepanekNÕUKOGU OTSUSmillega pikendatakse otsuse 2000/91/EÜ (millega lubatakse Taani Kuningriigil ja Rootsi Kuningriigil kohaldada meedet, millega tehakse erand nõukogu kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ (kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) artiklist 17) kohaldamisaega(komisjoni esitatud)SELETUSKIRIETTEPANEKU TAUST |110 | Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi (kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas) artikli 27 lõike 1 kohaselt võib nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt anda liikmesriigile loa võtta erimeetmed kõnealusest direktiivist erandite tegemiseks, et lihtsustada maksustamismenetlust või ära hoida teatavat liiki maksust kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist. 22. märtsil 2006 komisjoni peasekretariaati saabunud kirjas taotlesid Taani asutused luba pikendada otsuse 2000/91/EÜ (muudetud otsusega 2003/65/EÜ) alusel lubatud kehtivat erandit direktiivi 77/388/EMÜ artikli 17 lõigetest 2, 3 ja 4. Direktiivi 77/388/EMÜ artikli 27 lõike 2 kohaselt teavitas komisjon 4. oktoobri 2006. aasta kirjas teisi liikmesriike Taani taotlusest. Komisjon teatas 5. oktoobri 2006. aasta kirjas Taanile, et tal on kogu vajalik teave taotluse hindamiseks. 22. märtsil 2006 komisjoni peasekretariaati saabunud kirjas taotlesid Rootsi asutused luba pikendada otsuse 2000/91/EÜ (muudetud otsusega 2003/65/EÜ) alusel lubatud kehtivat erandit direktiivi 77/388/EMÜ artikli 17 lõigetest 2, 3 ja 4. Direktiivi 77/388/EMÜ artikli 27 lõike 2 kohaselt teavitas komisjon 4. oktoobri 2006. aasta kirjas teisi liikmesriike Rootsi taotlusest. Komisjon teatas 5. oktoobri 2006. aasta kirjas Rootsile, et tal on kogu vajalik teave taotluse hindamiseks. |120 | Üldine taust Nii Taani kui ka Rootsi on kehtestanud käibemaksu tagastamise lihtsustatud eeskirjad seoses Taani ja Rootsi vahelise Sundi püsiühenduse teemaksudega. Seda peeti vajalikuks, kuna tavapärased käibemaksueeskirjad põhjustaksid nii maksumaksjatele kui ka ametiasutustele üleliigset paberitööd. Kuuenda direktiivi artiklis 17 määratletud tavapäraste käibemaksueeskirjade kohaselt tuleb käibemaks maha arvata liikmesriigis, kus see kuulus tasumisele või tasuti. Kuna Sundi püsiühendus asub osaliselt Taani ja osaliselt Rootsi territooriumil, tuleks püsiühenduse kasutamise eest nõutavalt teemaksult tasutud käibemaks tagastada selles ulatuses, milles teemaks on seotud kummagi riigi territooriumiga. Nimelt tuleks 50% käibemaksust tagastada Taanis ja 50% Rootsis. Tegelikkuses tähendab see seda, et kas Taanis või Rootsis registreeritud maksukohustuslased saaksid regulaarsete käibemaksudeklaratsioonide alusel registreerimisliikmesriigis tagasi üksnes 50% käibemaksust. Ülejäänud 50% tuleks teiselt liikmesriigilt tagasi taotleda kaheksanda direktiivi tagastamise korra alusel. Ka muudes liikmesriikides kui Taanis ja Rootsis registreeritud maksukohustuslased peaksid käibemaksu tagasi saama kaheksanda direktiivi kohaselt esitatud kahe tagastamistaotluse alusel, neist üks tuleks esitada Taanile ja teine Rootsile. Ka väljaspool ühenduse territooriumi registreeritud maksukohustuslased peaksid esitama kolmeteistkümnenda direktiivi kohased tagastamistaotlused nii Taanile kui ka Rootsile. Taani ja Rootsi suhtes kehtiv erand lihtsustab käibemaksueeskirju, mis käsitlevad käibemaksu tagastamist. Erand võimaldab esitada ühe tagastamistaotluse teemaksult tasutava käibemaksu kohta. Lihtsustatud eeskirjad on järgmised. - Taanis ja Rootsis registreeritud maksukohustuslastel on tavapärases käibemaksudeklaratsioonis õigus maha arvata teemaksudelt tasutava ja mahaarvatava käibemaksu kogusumma, sealhulgas käibemaksu see osa, mis tuleneb püsiühenduse kasutamisest liikmesriigi territooriumil, kus maksukohustuslased ei ole registreeritud. - Muudes liikmesriikides kui Taanis ja Rootsis ning väljaspool liikmesriike registreeritud maksukohustuslased esitavad taotluse mahaarvatava käibemaksu tagastamiseks vastavalt kaheksandas või kolmeteistkümnendas direktiivis sätestatud menetlusele üksnes Rootsi asutustele. Taani ja Rootsi taotlevad kehtivate lihtsustatud eeskirjade pikendamist. Kuna lihtsustatud käibemaksueeskirjad näivad praegu hästi toimivat, peab komisjon erandi kehtivusaja pikendamist asjakohaseks. |130 | Ettepanekus käsitletavas valdkonnas kehtivad õigusnormid Taanile ja Rootsile 24. jaanuaril 2000. aastal tehtud kehtiv erand, mida uuendati 21. jaanuaril 2003. |141 | Kooskõla Euroopa Liidu muude põhimõtete ja eesmärkidega Ei kohaldata. |KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE |Konsulteerimine huvitatud isikutega |219 | Ei kohaldata. |Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine |229 | Välisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada. |230 | Mõju hindamine Kavandatud otsuse eesmärk on lihtsustada Taani ja Rootsi vahelist Sundi püsiühendust kasutavatele maksukohustuslastele teemaksu käibemaksu tagastamise korda ning seega võib sellel olla positiivne majanduslik mõju. Mõju on igal juhul piiratud, tingituna erandi kitsast kohaldamisalast. |ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG |305 | Kavandatud meetmete kokkuvõte Taanile ja Rootsile antakse luba kohaldada meedet, millega tehakse erand nõukogu kuuenda direktiivi artikli 17 lõigetest 2, 3 ja 4 seoses maksukohustuslaste õigusega käibemaks maha arvata. |310 | Õiguslik alus Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ (kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas) artikli 27 lõige 1. |329 | Subsidiaarsuse põhimõte Ettepanek tehakse ühenduse ainupädevusse kuuluvas valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata. |Proportsionaalsuse põhimõte Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel. |331 | Käesolev otsus käsitleb kahele liikmesriigile nende taotlusel antud luba ja sellega ei kaasne mingeid kohustusi. |332 | Erandi piiratud reguleerimisala arvestades on erimeede vastavuses taotletava eesmärgiga. |Õigusakti valik |341 | Kavandatud õigusaktid: muu. |342 | Muud õigusaktid ei oleks asjakohased järgmis(t)el põhjus(t)el. Nõukogu kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ (kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) artikli 27 kohaselt on erandite tegemine ühistest käibemaksueeskirjadest võimalik vaid komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt antud nõukogu loa alusel. Nõukogu otsus on ainus sobiv õigusakt, sest selle saab adresseerida üksikule liikmesriigile. |MÕJU EELARVELE |409 | Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet. |TÄIENDAV TEAVE |Läbivaatamis-/muutmis-/aegumisklausel |533 | Ettepanek sisaldab aegumisklauslit. |1.  EttepanekNÕUKOGU OTSUSmillega pikendatakse otsuse 2000/91/EÜ (millega lubatakse Taani Kuningriigil ja Rootsi Kuningriigil kohaldada meedet, millega tehakse erand nõukogu kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ (kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) artiklist 17) kohaldamisaega(Ainult taani- ja rootsikeelne tekst on autentsed)EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuendat direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas),[1] eriti selle artikli 27 lõiget 1,võttes arvesse komisjoni ettepanekutning arvestades järgmist:(1) 22. märtsil 2006 komisjoni peasekretariaati saabunud kirjades taotlesid Taani ja Rootsi luba pikendada 24. jaanuari 2000. aasta otsusega 2000/91/EÜ (millega lubatakse Taani Kuningriigil ja Rootsi Kuningriigil kohaldada meedet, millega tehakse erand nõukogu kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ (kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) artiklist 17)[2] tehtud erandi kohaldamisaega.(2) Direktiivi 77/388/EMÜ artikli 27 lõike 2 kohaselt teavitas komisjon 4. oktoobri 2006. aasta kirjas teisi liikmesriike Taani ja Rootsi taotlustest. Komisjon teatas 5. oktoobri 2006. aasta kirjas Taanile ja Rootsile, et tal on kogu vajalik teave taotluste hindamiseks.(3) Taotlused on seotud Taani ja Rootsi vahelise Sundi püsiühenduse kasutamise eest nõutavatelt teemaksudelt tasutud käibemaksu tagastamisega. Kinnisvaraga seotud teenuste osutamise kohta käsitlevate käibemaksueeskirjade kohaselt tuleb Sundi püsiühenduse kasutamise eest nõutavatelt teemaksudelt tasutavast käibemaksust osa tasuda Taanile ja osa Rootsile.(4) Erandina direktiivi 77/388/EMÜ artiklist 17, nagu see on sõnastatud kõnealuse direktiivi artiklis 28f, mille kohaselt maksukohustuslased peavad käibemaksu mahaarvamisõigust kasutama ja käibemaksu tagasi saama liikmesriigis, kus see maksti, anti Taanile ja Rootsile luba kehtestada erimeede, mis võimaldab maksumaksjatel saada käibemaks tagasi ühest ametiasutusest.(5) Otsusega 2000/91/EÜ antud luba kaotab kehtivuse 31. detsembril 2006. Kuna direktiivi 77/388/EMÜ artikli 17 lõike 6 esimese lõigu alusel ei ole enne nimetatud kuupäeva võimalik vastu võtta komisjoni ettepaneku (nõukogu direktiivi kohta, millega muudetakse direktiivi 77/388/EMÜ seoses käibemaksu mahaarvamise eeskirjadega)[3] kohaseid eeskirju ning arvestades, et luba õigustavad õiguslik olukord ja faktid ei ole muutunud, tuleks luba pikendada.(6) Erandil ei ole negatiivset mõju käibemaksust tulenevatele Euroopa ühenduste omavahenditele,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Otsuse 2000/91/EÜ artikkel 2 asendatakse järgmisega:„Artikkel 2Käesolev otsus kehtib 31. detsembrini 2013.”Artikkel 2Käesolev otsus on adresseeritud Taani Kuningriigile ja Rootsi Kuningriigile.Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja [1] EÜT L 145, 13.6.1977, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2006/69/EÜ (ELT L 221, 12.8.2006, lk 9.)[2] EÜT L 28, 3.2.2000, lk 38. Otsust on viimati muudetud otsusega 2003/65/EÜ (EÜT L 25, 30.1.2003, lk 40).[3] EÜT C 219, 15.7.1998, lk 16.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,18.2.2016
            COM(2016) 69 final
            2016/0041(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Türkmenistani vahelise partnerlus- ja koostöölepingu protokolli (millega võetakse arvesse Bulgaaria Vabariigi, Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Horvaatia Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Rumeenia, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga) Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide nimel sõlmimise kohta

               SELETUSKIRI

               Lisatud ettepanek kujutab endast õiguslikku vahendit ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Türkmenistani vahelise partnerlus- ja koostöölepingu (millega võetakse arvesse Bulgaaria Vabariigi, Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Horvaatia Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Rumeenia, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga) protokolli (edaspidi „protokoll”) sõlmimiseks.

               Vastavalt Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi, Slovaki Vabariigi, Bulgaaria Vabariigi ja Rumeenia 2003., 2005. ja 2011. aasta ühinemisaktile ühineb Horvaatia Vabariik rahvusvaheliste lepingutega, mille Euroopa Liit ja selle liikmesriigid on alla kirjutanud või sõlminud asjaomastele lepingutele lisatavate protokollide kaudu.

               Ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Türkmenistani vaheline partnerlus- ja koostööleping (edaspidi „leping”) kirjutati alla 25. mail 1998 Brüsselis (lepingu ratifitseerimine on praegu käimas ja see ei ole veel jõustunud).

               Kuna nõukogu võttis [...] vastu otsuse ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Türkmenistani vahelise partnerlus ja koostöölepingu (millega võetakse arvesse Horvaatia Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga) allakirjutamise kohta Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide nimel, kirjutati protokollile alla [koht] [kuupäev].

               Protokolliga inkorporeeritakse Bulgaaria Vabariik, Tšehhi Vabariik, Eesti Vabariik, Horvaatia Vabariik, Küprose Vabariik, Läti Vabariik, Leedu Vabariik, Ungari, Malta Vabariik, Poola Vabariik, Rumeenia, Sloveenia Vabariik ja Slovaki Vabariik lepingu osaliseks ja kohustatakse Euroopa Liitu koostama lepingu autentse versiooni bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, horvaadi, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi ja ungari keeles.

               Komisjon palub nõukogul protokolli Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide nimel sõlmida.

               Euroopa Parlamendil palutakse anda protokollile oma nõusolek.

               2016/0041 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Türkmenistani vahelise partnerlus- ja koostöölepingu protokolli (millega võetakse arvesse Bulgaaria Vabariigi, Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Horvaatia Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Rumeenia, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga) Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide nimel sõlmimise kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 207 ja 209 koostoimes artikli 218 lõike 6 punktiga a,

               võttes arvesse Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovakkia Vabariigi 2003. aasta ühinemisakti, eriti selle artikli 6 lõiget 2,

               võttes arvesse Bulgaaria Vabariigi ja Rumeenia 2005. aasta ühinemisakti, eriti selle artikli 6 lõiget 2,

               võttes arvesse Horvaatia Vabariigi 2011. aasta ühinemisakti, eriti selle artikli 6 lõiget 2,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Bulgaaria Vabariigi, Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Horvaatia Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Rumeenia, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi 2003., 2005. ja 2011. aasta ühinemisakti artikli 6 lõike 2 kohaselt tuleb Bulgaaria Vabariigi, Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Horvaatia Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Rumeenia, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemises ühelt poolt Euroopa ühenduste ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Türkmenistani vahelise partnerlus- ja koostöölepinguga (edaspidi „leping”) leppida kokku lepingule lisatud protokollis. Ühinemisaktide artikli 6 lõike 2 kohaselt kohaldatakse sellise ühinemise suhtes lihtsustatud menetlust, mille alusel protokoll sõlmitakse liikmesriikide nimel ühehäälselt tegutseva nõukogu ja asjaomaste kolmandate riikide vahel.

               (2)8. detsembril 2003 volitas nõukogu komisjoni pidama Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide nimel Türkmenistaniga läbirääkimisi ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Türkmenistani vahelise partnerlus- ja koostöölepingu protokolli (millega võetakse arvesse Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga) sõlmimise üle.

               (3)23. oktoobril 2006 volitas nõukogu komisjoni pidama ühenduse ja liikmesriikide nimel Türkmenistaniga läbirääkimisi ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Türkmenistani vahelise partnerlus- ja koostöölepingu protokolli (millega võetakse arvesse Bulgaaria Vabariigi ja Rumeenia ühinemist Euroopa Liiduga) sõlmimise üle.

               (4)14. septembril 2012 volitas nõukogu komisjoni alustama asjaomaste kolmandate riikidega läbirääkimisi,
                  1
                et teha Euroopa Liidu või Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide alla kirjutatud või sõlmitud lepingutes kohandusi seoses Horvaatia Vabariigi ühinemisega Euroopa Liiduga.

               (5)Läbirääkimised viidi edukalt lõpule ning ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Türkmenistani vahelise partnerlus- ja koostöölepingu protokoll (millega võetakse arvesse Bulgaaria Vabariigi, Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Horvaatia Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Rumeenia, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga) kirjutati Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide nimel alla [koht] [kuupäev].

               (6)Protokoll tuleks heaks kiita,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               1.
                     Käesolevaga kiidetakse heaks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Türkmenistani vahelise partnerlus- ja koostöölepingu protokoll, millega võetakse arvesse Bulgaaria Vabariigi, Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Horvaatia Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Rumeenia, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga.

               2.
                     Protokolli tekst on lisatud käesolevale otsusele.

               Artikkel 2

               Nõukogu eesistuja määrab isiku, kes on volitatud esitama Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide nimel protokolli artikli 4 lõikes 1 sätestatud teate.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  Nõukogu otsus, millega antakse luba alustada läbirääkimisi, et teha lepingutes, mis on allkirjastatud või sõlmitud kas Euroopa Liidu või Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning ühe või mitme kolmanda riigi või rahvusvahelise organisatsiooni vahel, kohandusi seoses Horvaatia Vabariigi ühinemisega Euroopa Liiduga (nõukogu dokument 13351/12 LIMITED).

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,18.2.2016
            COM(2016) 69 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: Nõukogu otsus
            ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Türkmenistani vahelise partnerlus- ja koostöölepingu protokolli (millega võetakse arvesse Bulgaaria Vabariigi, Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Horvaatia Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Rumeenia, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga) Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide nimel sõlmimise kohta

               ÜHELT POOLT EUROOPA ÜHENDUSTE JA NENDE LIIKMESRIIKIDE NING TEISELT POOLT TÜRKMENISTANI VAHELISE PARTNERLUS- JA KOOSTÖÖLEPINGU PROTOKOLL, MILLEGA VÕETAKSE ARVESSE BULGAARIA VABARIIGI, TŠEHHI VABARIIGI, EESTI VABARIIGI, HORVAATIA VABARIIGI, KÜPROSE VABARIIGI, LÄTI VABARIIGI, LEEDU VABARIIGI, UNGARI, MALTA VABARIIGI, POOLA VABARIIGI, RUMEENIA, SLOVEENIA VABARIIGI JA SLOVAKI VABARIIGI ÜHINEMIST EUROOPA LIIDUGA

               BELGIA KUNINGRIIK,

               BULGAARIA VABARIIK,

               TŠEHHI VABARIIK,

               TAANI KUNINGRIIK,

               SAKSAMAA LIITVABARIIK,

               EESTI VABARIIK,

               IIRIMAA,

               KREEKA VABARIIK,

               HISPAANIA KUNINGRIIK,

               PRANTSUSE VABARIIK,

                HORVAATIA VABARIIK,

               ITAALIA VABARIIK,

               KÜPROSE VABARIIK,

               LÄTI VABARIIK,

               LEEDU VABARIIK,

               LUKSEMBURGI SUURHERTSOGIRIIK,

               UNGARI,

               MALTA VABARIIK,

               MADALMAADE KUNINGRIIK,

               AUSTRIA VABARIIK,

               POOLA VABARIIK,

               PORTUGALI VABARIIK,

               RUMEENIA,

               SLOVEENIA VABARIIK,

               SLOVAKI VABARIIK,

               SOOME VABARIIK,

               ROOTSI KUNINGRIIK,

               SUURBRITANNIA JA PÕHJA-IIRI ÜHENDKUNINGRIIK,

               kes on Euroopa Liidu lepingu, Euroopa Liidu toimimise lepingu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingu osalised (edaspidi „liikmesriigid”),

               ja

               EUROOPA LIIT (edaspidi „liit”)

               ja

               EUROOPA AATOMIENERGIAÜHENDUS (edaspidi „Euratom”)

                  ühelt poolt

               NING

               TÜRKMENISTAN

               teiselt poolt,

               edaspidi koos „lepinguosalised”,

               ARVESTADES, et partnerlus- ja koostööleping, millega luuakse partnerlus ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Türkmenistani vahel, kirjutati alla Brüsselis 25. mail 1998. aastal;

               VÕTTES ARVESSE Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Rumeenia, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga 1. mail 2004, Bulgaaria Vabariigi ja Rumeenia ühinemist Euroopa Liiduga 1. jaanuaril 2007 ning Horvaatia ühinemist Euroopa Liiduga 1. juulil 2013;

               ARVESTADES, et vastavalt Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemistingimusi ja Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavaid muudatusi käsitleva akti (edaspidi „2003. aasta ühinemisakt”) artikli 6 lõikele 2 lepitakse nende riikide lepinguga ühinemine kokku kõnealuse raamlepingu protokolli sõlmimise teel;

               ARVESTADES, et vastavalt Bulgaaria Vabariigi ja Rumeenia ühinemistingimusi ja Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavaid muudatusi käsitleva akti (edaspidi „2005. aasta ühinemisakt”) artikli 6 lõikele 2 lepitakse nende riikide lepinguga ühinemine kokku kõnealuse lepingu protokolli sõlmimise teel;

               ARVESTADES, et vastavalt Horvaatia Vabariigi ühinemistingimusi ja Euroopa Liidu lepingus, Euroopa Liidu toimimise lepingus ja Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingus tehtavaid muudatusi käsitleva akti (edaspidi „2011. aasta ühinemisakt”) artikli 6 lõikele 2 lepitakse Horvaatia Vabariigi lepinguga ühinemine kokku kõnealuse lepingu protokolli sõlmimise teel,

               ON kokku leppinud järgmises:

               ARTIKKEL 1

               Käesolevaga ühinevad Bulgaaria Vabariik, Tšehhi Vabariik, Eesti Vabariik, Horvaatia Vabariik, Küprose Vabariik, Läti Vabariik, Leedu Vabariik, Ungari, Malta Vabariik, Poola Vabariik, Rumeenia, Sloveenia Vabariik ja Slovaki Vabariik ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Türkmenistani vahelise partnerlus- ja koostöölepinguga (edaspidi „leping”) ning võtavad vastu lepingu teksti, samuti lõppaktile lisatud ja samal kuupäeval alla kirjutatud ühisdeklaratsioonide, kirjavahetuse ja Türkmenistani deklaratsiooni tekstid ning võtavad kõnealuseid tekste arvesse sarnaselt teiste Euroopa Liidu liikmesriikidega.

               ARTIKKEL 2

               Pärast käesolevale protokollile allakirjutamist edastab liit liikmesriikidele ja Türkmenistanile lepingu bulgaaria-, eesti-, horvaadi-, leedu-, läti-, malta-, poola-, rumeenia-, slovaki-, sloveeni-, tšehhi- ja ungarikeelse versiooni. Käesoleva artikli esimeses lauses viidatud keeleversioonid on autentsed samadel tingimustel kui lepingu hispaania-, hollandi-, inglis-, itaalia-, kreeka-, portugali-, prantsus-, rootsi-, saksa-, soome-, taani- ja türkmeenikeelne versioon, eeldusel et protokoll jõustub.

               ARTIKKEL 3

               Käesolev protokoll on lepingu lahutamatu osa.

               ARTIKKEL 4

               1.
                     Lepinguosalised kiidavad käesoleva protokolli heaks oma kehtiva korra kohaselt. Lepinguosalised teavitavad üksteist selleks vajalike menetluste lõpuleviimisest. Heakskiitmiskirjad antakse hoiule Euroopa Liidu Nõukogu peasekretariaati.

               2.
                     Käesolev protokoll jõustub viimase heakskiitmiskirja hoiuleandmisele järgneva kuu esimesel päeval, eeldusel et leping jõustub.

               ARTIKKEL 5

               Käesolev protokoll on koostatud kahes eksemplaris bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, horvaadi, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi, türkmeeni ja ungari keeles, kusjuures kõik nimetatud tekstid on võrdselt autentsed.

               SELLE KINNITUSEKS on täievolilised esindajad

               käesolevale protokollile alla kirjutanud.

               [Koht, kuupäev, aasta]

               EUROOPA LIIDU, SELLE LIIKMESRIIKIDE NING EUROOPA AATOMIENERGIAÜHENDUSE NIMEL

               TÜRKMENISTANI NIMEL


				|

		52013PC0315

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS koostalitlusvõimelise ELi-ülese eCall-süsteemi kasutuselevõtu kohta /* COM/2013/0315 final - 2013/0166 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Käesolev ettepanek on häirekeskuste taristuga
seotud osa automaatset hädaabikõne süsteemi (eCall) käsitlevast komisjoni
strateegiast, mis põhineb kolmeosalisel reguleerival lähenemisviisil, milles
käsitletakse sõidukisisest süsteemi, telekommunikatsioonivõrke ja häirekeskusi.
1.1.        Üldine taust
Liiklusohutus on Euroopa Liidu
transpordipoliitikas üks tähtsamaid teemasid. 2011. aastal hukkus umbes 1,1
miljonis ELi teedel toimunud liiklusõnnetuses ligikaudu 30 000 inimest ja vigastatuid
oli rohkem kui 1,5 miljonit. Lisaks elukaotusest ja vigastustest tulenevale
tragöödiale hõlmavad nimetatud õnnetused ka majanduslikku koormat, mis kujutab
endast umbes 130 miljardi euro suurust kulu ühiskonnale aastas. EL on võtnud
kohuseks vähendada liiklusõnnetuste arvu (õnnetuste ärahoidmine ehk aktiivne
ohutus), leevendada asetleidnud õnnetuste tagajärgi (passiivne ohutus) ning
suurendada päästeteenistuste ja õnnetusejärgse arstiabi tõhusust (kolmanda
taseme ohutus). Automaatne hädaabikõne eCall aitab oluliselt kaasa
liiklusõnnetustes hukkunute arvu ja liiklusvigastuste raskusastme
vähendamisele.
Kui maanteel toimunud liiklusõnnetusele
kutsutakse päästeteenistused, on iga minut äärmiselt oluline, et päästa elusid
ning leevendada vigastuste raskust. eCall seadmed hoiatavad päästeteenistust
kohe, isegi kui juht või reisija on teadvusetu või muul põhjusel võimetu
helistama, ja kiirendavad päästeteenistuste saabumist ligikaudu 40 % võrra
linnapiirkondades ja 50 % võrra maapiirkondades. Automaatsed hädaabikõned
võivad oluliselt vähendada liiklusõnnetuste põhjustatud ummikuid ja seega ka
üldist ummikute arvu Euroopa teedel.
ELi-ülese koostalitlusvõimelise eCall-teenuse
ühtlustatud rakendamine on Euroopa Komisjoni tegevuskavas olnud alates 2005.
aastast ning saanud nüüd prioriteetseks meetmeks liiklusohutuse suurendamisel
ja intelligentsete transpordisüsteemide rakendamisel Euroopas.
Vabatahtlikku rakendamist käsitleva
lähenemisviisi osana kutsus komisjon oma 2005. aasta teatises „Kodanikele
hädaabikõnede lähemale toomine”[1]
riikide ja piirkondade valitsusi tungivalt üles tegutsema ja investeerima
eCall-süsteemi jaoks vajalikku hädaabitaristusse, eesmärgiga käivitada 2009.
aastal täieulatuslik üleeuroopaline teenus. Ühtlasi palus komisjon Euroopa
standardiorganisatsioonidel (ETSI, CEN) koostada vajalikud ühised Euroopa
standardid ja andis neile ka sellekohast abi.
21. augustil 2009. aasta teatises „Aeg
rakendada automaatse hädaabikõne süsteem eCall”[2]
anti aru automaatse hädaabikõne rakendamise kohta ja jõuti järeldusele, et
vabatahtlikkusel põhinev lähenemisviis ei ole olnud piisav. Komisjon märkis, et
kui 2009. aasta lõpuks märkimisväärseid edusamme ei tehta, siis kaalutakse
regulatiivseid meetmeid tagamaks, et eCalli standardvarustus paigaldatakse kõikidesse
uutesse sõidukitesse Euroopas, alustades teatavatest sõidukikategooriatest
(sõiduautod ja väikesed tarbesõidukid).
2010. aasta augustis jõustus Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 7. juuli 2010. aasta direktiiv 2010/40/EL, mis käsitleb
raamistikku intelligentsete transpordisüsteemide kasutuselevõtmiseks
maanteetranspordis ja liideste jaoks teiste transpordiliikidega,[3] milles on ühena kuuest
spetsifikatsioonide vastuvõtmiseks vajalikust prioriteetsest meetmest välja
toodud „koostalitlusvõimelise automaatse hädaabikõne (eCall) ühtlustatud
pakkumine kogu ELis”.
3. juulil 2012 võttis Euroopa Parlament vastu
muu kui seadusandliku resolutsiooni kodanikele mõeldud uue hädaabikõne teenuse
eCall kohta[4],
milles Euroopa Parlament:
–
„on seisukohal, et eCall peaks olema avalik
ELi-ülene hädaabikõne süsteem, mis on sõidukisse sisse ehitatud ning põhineb
hädaabinumbril 112 ja ühtsetel üleeuroopalistel standarditel”;
–
„tuletab meelde, et komisjoni mõjuhinnangu põhjal
on reguleerivate meetmete vastuvõtmine eCall-süsteemi kohustuslikuks
kasutuselevõtmiseks praegu ainus võimalus saavutada kogu positiivne mõju”;
–
„nõuab tungivalt, et komisjon esitaks direktiivi
2007/46/EÜ raamistikus ettepaneku, et tagada avaliku, hädaabinumbrile 112
tehtavatel kõnedel põhineva eCall-süsteemi kohustuslik kasutuselevõtmine 2015.
aastaks kõikides uutes tüübikinnitusega autodes ja kõikides liikmesriikides”;
–
„tunneb heameelt komisjoni 8. septembri 2011. aasta
soovituse üle ning nõuab tungivalt, et liikmesriigid ja mobiilsideoperaatorid
rakendaksid selles nõutud meetmed ja täiustused hiljemalt 2014. aasta lõpuks;
peab seevastu kahetsusväärseks, et ainult 18 liikmesriiki reageerisid
õigel ajal; kutsub ülejäänud liikmesriike üles reageerima nii kiiresti kui
võimalik”;
–
„nõuab tungivalt, et komisjon võtaks 2012. aasta
lõpuks intelligentsete transpordisüsteemide direktiivi raames vastu
häirekeskuste ühised spetsifikatsioonid ja esitaks eCall-süsteemi rakendamist
käsitleva direktiivi ettepaneku”.
Automaatse hädaabikõne kasutuselevõtmine on ka
seotud CARS 2020 tegevuskava rakendamisega, mis on esitatud 8. november 2012
aasta teatises „CARS 2020 – Euroopa konkurentsivõimelise ja jätkusuutliku
autotööstuse tegevuskava”[5].
26. novembril 2012 võttis komisjon vastu
delegeeritud määruse (EL) nr 305/2013 (millega täiendatakse Euroopa Parlamendi
ja nõukogu direktiivi 2010/40/EL seoses koostalitlusvõimelise automaatse
hädaabikõne (eCall) ühtlustatud kasutuselevõtuga kogu ELis),[6] millega kehtestati
spetsifikatsioonid, et uuendada häirekeskuste taristut, mis on vajalik
eCall-kõnede nõuetekohaseks vastuvõtmiseks ja käsitlemiseks, tagamaks kogu ELi
hõlmava eCall-teenuse ühilduvust, koostalitlusvõimet ja pidevust.
1.2.        Ettepaneku põhjused
Kuna 2009. aasta lõpuks ei olnud
eCall-süsteemi vabatahtlikul kasutuselevõtmisel tehtud märkimisväärseid
edusamme, otsustas komisjon teostada mõju hindamise, et hinnata kõige
asjakohasemat poliitikavalikut kogu ELi hõlmava eCall-teenuse rakendamiseks
Euroopas.
Nagu on selgitatud mõjuhinnangus,[7] vajab eCall-süsteem kolme liiki
meetmeid: spetsiifilise süsteemi paigaldamine sõidukitele,
mobiilsideoperaatorite suutlikkus edastada teatavas vormingus teateid ja
häirekeskuste (tuntud ka kui PSAP – Public Safety Answering Points) suutlikkus
kõnealuseid teateid käsitleda. Süsteem saab toimida üksnes juhul, kui kõiki
kolme osa kasutatakse samaaegselt.
Mõjuhinnangus jõuti järeldusele, et
eCall-süsteemi tõhusaks rakendamiseks on parim valik reguleeriv lähenemisviis.
eCall-süsteem põhineks Euroopa ühtset hädaabinumbrit 112 hõlmaval tehase
standardseadmetel, mis paigaldatakse teatavate sõidukikategooriatega alustades
kõikidele sõidukitele Euroopas, ning ühtlasi loodaks raamistik eCall-kõnede
käsitlemiseks telekommunikatsioonivõrkudes ja häirekeskustes. Kõnealune
lähenemisviis teeks eCall-süsteemi kõikidele Euroopa kodanikele kättesaadavaks
kogu ELi hõlmava teenusena, kiirendaks kasutuselevõttu ja realiseeriks
eCall-süsteemi kogu potentsiaali päästa elusid ning leevendada vigastuste
tõsidust. Hädaabikõne tehase standardseadmele tuginedes või sellega koos
toimides võib lõpptarbijale pakkuda täiendavaid sõidukisiseseid hädaabi- ja/või
lisaväärtusega teenuseid, mis tagavad veelgi suurema ohutuse ja majandusliku
kasu.
Sellest tulenevalt tegi komisjon 8. septembril
2011 teatavaks oma eCall-süsteemiga seotud reguleerivaid meetmeid hõlmava
strateegia ja võttis vastu selle esimese osa, mis koosnes komisjoni
soovitusest,[8]
mis käsitleb ELi-ülese eCall-teenuse toetamist sõidukist numbrile 112 valitud
hädaabikõnede (eCall-kõned) edastamiseks elektroonilistes sidevõrkudes.
Selleks et viia lõpule eCall-strateegia
rakendamine ja tagada hädaabinumbril 112 põhineva eCall-teenuse õige- ja
samaaegne rakendamine asjaomase kolme sidusrühmade grupi
(mobiilsideoperaatorid, avalikud päästeteenistused ja autotööstus) poolt
aastaks 2015, kavatseb komisjon võtta järgmised meetmed.
–
Sõidukisisene süsteem: ettepanek direktiivi
2007/46/EÜ raames, millega nähakse ette kohustus paigaldada eCall-süsteemi
seadmed kõikidele uutele kategooriate M1 ja N1 sõidukitele (sõiduautod ja
kergeveokid).
–
Mobiilsidevõrgud: eespool osutatud komisjoni
soovitus eCall-süsteemi kohta.
–
Häirekeskused: võetakse vastu eespool nimetatud
delegeeritud määrus kui direktiivi 2010/40/EL kohane delegeeritud õigusakt, et
käsitleda häirekeskuste spetsifikatsioone.
Direktiivi 2010/40/EL artikli 6 lõikes 2 on
sätestatud, et hiljemalt 12 kuud pärast prioriteetse meetme vajalike
spetsifikatsioonide vastuvõtmist esitab komisjon vajaduse korral, pärast kulude
ja tulude analüüsi hõlmava mõjuhinnangu läbiviimist, Euroopa Parlamendile ja
nõukogule Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 294 kohaselt ettepaneku
kõnealuse prioriteetse meetme kasutuselevõtmiseks.
See on käesoleva ettepaneku reguleerimisese, mis
täiendab eCall-süsteemi käsitleva komisjoni strateegia häirekeskusi hõlmavat
osa.
Need eri tekstid täiendavad üksteist ning
võimaldavad hädaabinumbril 112 põhinevat eCall-teenusel olla täielikult
toimimisvalmis 1. oktoobriks 2015.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA
MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
2.1.        Konsulteerimine huvitatud
isikutega
Käesolev ettepanek põhineb peamiste
sidusrühmadega peetud ulatuslikel konsultatsioonidel.
Selles võetakse arvesse kõiki konsultatsioone,
mis toimusid eCall-süsteemi mõju hindamise jooksul. Nimetatud konsultatsioonid
hõlmavad eelkõige selliste sidusrühmade ulatuslikku panust, kes tegutsevad
paljudel foorumitel, nagu Euroopa eCall-süsteemi rakendamise platvorm,
eCall-süsteemi häirekeskuste eksperdirühm ja eCall-teenuse juhtrühm
eSafety/i-Mobility foorumi raames, ning avalikku konsultatsiooni eCall-süsteemi
rakendamise kohta ajavahemikus 19. juuli – 19. september 2010.
Ettepanekus võetakse arvesse arutelusid
liikmesriikide, EMP riikide ja Šveitsi ekspertidega, mis toimusid 13. oktoobril
2011 ning 29. mail, 19. juunil ja 3. juulil 2012 toimunud kohtumiste raames, et
valmistada ette häirekeskuste spetsifikatsioonid. Kohtumistel osalesid ka
Euroopa Parlamendi esindajad ja Euroopa andmekaitseinspektor[9].
Käesolevas ettepanekus võetakse arvesse ka
Euroopa intelligentsete transpordisüsteemide nõuanderühma arvamust. Kõnealune
nõuanderühm koosneb intelligentsete transpordisüsteemide teenuste osutajate,
kasutajate ühenduste, transpordiettevõtjate ja rajatiste käitajate, tootjate,
sotsiaalpartnerite, kutseliitude, kohalike ametiasutuste ning muude asjaomaste
foorumite 25 kõrgetasemelisest esindajast[10].
2.2.        Mõju hindamine ning kulude ja
tulude analüüs
eCall-süsteemi mõjuhinnangu osana tehti kolme
väljapakutud poliitikavaliku, sealhulgas reguleerivaid meetmeid käsitleva
eelistatud valiku kohta põhjalik kulude-tulude analüüs.
Valituks osutunud poliitikavaliku (valik 3)
tulude-kulude analüüsist nähtub, et kõik kolm eCall-süsteemi reguleerivat
meedet (sõidukisisesed seadmed, telekommunikatsioon, häirekeskused) on
üksteisest lahutamatud. Kuigi häirekeskuste kulusid saab hinnata eCall-süsteemi
sõidukisiseste seadmete ja telekommunikatsiooniosast eraldi, on tulusid
võimalik hinnata üksnes kogu eCall-algatuse puhul tervikuna.
2.2.1.     Häirekeskuste peamiste kulude
analüüs
Iga häirekeskus on
asjakohaselt varustatud hädaabinumbrilt 112 saabunud asukoha tuvastamise
funktsiooniga (E112) täiendatud kõnede käsitlemiseks (universaalteenuse
direktiivi kohane kohustus)[11] ning
selle piirkulud hõlmavad hädaabinumbri 112 eCall-kõnede puhul järgmist:
–
ribasisene modemiserver (3 000–20 000
eurot, olenevalt eCall-kõnede arvust);
–
tarkvara miinimumteabe dekodeerimiseks ja selle
integreerimine häirekeskuse tarkvarasse;
–
koolitus.
Kõnealustele kuludele tuleks lisada
iga-aastased tegevuskulud. Juhul kui eCall-kõned võetakse vastu samas
häirekeskuses, kus vastatakse ka muudele hädaabikõnedele, liigitatakse suurem
osa nimetatud kuludest tavapäraste tegevuskulude alla. Muul juhul sõltuvad
kulud hinnangulise arvu eCall-kõnede käsitlemiseks vajalike operaatorite arvust[12].
Häirekeskuste ajakohastamise hinnangulised
kulud ulatuvad keskmiselt 1,1 miljoni euroni liikmesriigi kohta[13]. Kõnealune hinnang tuleneb
klasteranalüüsist, mis põhineb riigi rahvastikutihedusel, õnnetuseliikidel,
teede- ja päästetaristutel ning muul üldstatistikal. Kulud varieeruvad riigiti
märkimisväärselt, sõltudes häirekeskuste arvust, aga ka häirekeskuste
ajakohastamiseks valitud tehnilisest lahendusest.
Lisateavet kulude kohta on saadud ka
kasutuselevõtule eelneva katseprojektiga HeERO[14]
(jaanuar 2011–jaanuar 2013), mis hõlmas üheksa liikmesriigi ja assotsieerunud
riigi ametiasutusi ning 40 partnerit. Projekti eesmärk oli teha ettevalmistusi
vajaliku taristu kasutuselevõtuks, sealhulgas koostalitlusvõimelise ja
ühtlustatud, hädaabinumbril 112 põhineva sõidukisisese hädaabikõne süsteemi
käivitamine. Projekti järelmeetmeks on 2013. aasta alguses käivitatud
katseprojekt HeERO2, mis kestab 24 kuud ning kaasab veel üheksa liikmesriiki ja
assotsieerunud riiki.
Katseprojekt HeERO on näidanud, et eelkõige
suure häirekeskuste arvuga liikmesriikides on innovaatiliste lahendustega
võimalik kulusid vähendada, võrrelduna eCall-süsteemi mõjuhinnangus järgitud
suhteliselt konservatiivse lähenemisviisiga. Samuti kinnitas see, et
rakendamisega seotud hinnangulised ja tegelikud kulud olid eeldatavates
piirides.
2.2.2.     Peamise kasu analüüs
Mõjuhinnangus ja paljudes, sealhulgas
riiklikes uuringutes kindlaksmääratud kasu hõlmab järgmist:
–
surmaga lõppenud liiklusõnnetuste vähendamine (kui
kõik sõidukid on varustatud eCall-seadmetega, siis vahemikus 1–10 %,
sõltuvalt riigi rahvastikutihedusest ning teede- ja päästetaristutest)[15];
–
vigastuste raskusastme vähendamine (vahemikus
2–15 %)[16];
–
liiklusõnnetustest tulenevate ummikutega seotud
kulude vähendamine. See tuleneb tõhusamast tegutsemisest õnnetuste korral, kuna
õnnetusest teatatakse viivitamata häirekeskustele, kust teave edastatakse
asjaomasele liiklusjuhtimiskeskusele, millel on võimalik kohe teavitada teisi
liiklejaid ja aidata vähendada järgnevaid õnnetusi;
–
päästeteenistuste töö hõlbustamine ja
päästemeeskonna (nt tuletõrjujad) turvalisuse suurendamine lõksujäänud inimeste
väljaaitamisel, kuna miinimumteabes sisalduvad muu hulgas andmed ka kasutatud
kütuseliigi kohta;
–
teeäärsete hädaabikõneseadmete vähendamine, kuna
kõikidel liiklejatel on võimalik teha hädaabikõne oma sõidukist.
2.2.3.     Tulude-kulude suhe
Kasu on hinnatud ka rahaliselt[17] ning eri poliitikavalikute ja
asjaomaste kategooriate liikide jaoks on koostatud tulude-kulude analüüs.
Hinnanguline suhe on arvutatud kuni aastani 2033, mis on eelistatud
poliitikavalikus eeldatav aasta eCall-teenuse täielikuks kasutuselevõtuks.
   || Poliitikavalik 1 ELi meetmed puuduvad || Poliitikavalik 2 Vabatahtlikkusel põhinev lähenemisviis || Poliitikavalik 3 Reguleerivad meetmed
 Tulude-kulude suhe || 0,29 || 0,68 || 1,74
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
3.1.        Õiguslik alus
Direktiivi 2010/40/EL artikli 6 lõikes 2 on
sätestatud, et hiljemalt 12 kuud pärast prioriteetse meetme vajalike
spetsifikatsioonide vastuvõtmist esitab komisjon vajaduse korral, pärast kulude
ja tulude analüüsi hõlmava mõjuhinnangu läbiviimist, Euroopa Parlamendile ja
nõukogule ELi toimimise lepingu artikli 294 kohaselt ettepaneku kõnealuse
prioriteetse meetme kasutuselevõtmiseks.
3.2.        Subsidiaarsus ja
proportsionaalsus
Vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele (Euroopa
Liidu lepingu artikli 5 lõige 3) tuleb ELi tasandil võtta meetmeid ainult
juhul, kui liikmesriigid ei suuda ettepaneku eesmärke täielikult saavutada ning
seepärast saab kõnealuseid eesmärke kavandatud meetmete ulatuse või mõju tõttu
paremini saavutada ELi tasandil.
Liiklusohutus on suur probleem kõikide
inimeste jaoks kogu Euroopa Liidus: 500 miljonit kodanikku 27 liikmesriigis
kasutab rohkem kui 230 miljonit sõidukit enam kui viiel miljonil kilomeetril
teedel. Koostalitlusvõimelist eCall-süsteemi käsitleva ELi-ülese algatuse
lõppeesmärk on võtta kõikides autodes Euroopas kasutusele miinimumfunktsioonid,
mis on vajalikud tagamaks, et päästeteenistused saaksid hädaabikõnesid
adekvaatselt käsitleda. Praegu tehakse eri liikmesriikides aastas enam kui 100
miljonit maanteereisi ja Euroopa Liidu jätkuva konsolideerumise tulemusena
(kaupade, inimeste ja teenuste vaba liikumise kaudu) nende arv üha kasvab.
Teenuse koostalitlusvõimelisuse ja pidevuse tagamiseks kogu Euroopas on vaja
ELi tasandi meetmeid, kuna iga liikmesriik eraldi ei suuda nimetatud eesmärki
rahuldaval tasemel saavutada. ELi tasandi meetmete võtmine, kasutades Euroopa
standardiorganisatsioonide (CEN ja ETSI) poolt heakskiidetud Euroopa ühiseid
eCall-süsteemi standardeid, tagab hädaabiteenuse tõhusa osutamise kogu
Euroopas, näiteks välismaal reisivate sõidukite puhul, ja aitab vältida turu
killustumist (mis võib juhtuda siis, kui levivad riiklikud ja/või autotootjate
väljatöötatud eralahendused, mida rakendatakse eri viisil).
Kogu ELi hõlmav eCall-süsteem, mis põhineb
hädaabinumbri 112 ja positsioneerimissüsteemi E112 kasutamisel, on kavandatud
viisil, millega minimeeritakse mõju kõikidele väärtusahela sidusrühmadele
(autotööstus, mobiilsideoperaatorid, liikmesriigid/häirekeskused) ja jaotatakse
nimetatud mõju ühtlaselt.
Käesoleva ettepanekuga kutsutakse liikmesriike
üles võtma kasutusele eCall-häirekeskuste taristu, mis on vajalik eCall-kõnede
nõuetekohaseks vastuvõtmiseks ja käsitlemiseks nende territooriumil, vastavalt
spetsifikatsioonidele, mis on sätestatud komisjoni 26. novembri 2012. aasta
delegeeritud määruses (EL) nr 305/2013 (millega täiendatakse Euroopa Parlamendi
ja nõukogu direktiivi 2010/40/EL seoses koostalitlusvõimelise automaatse
hädaabikõne (eCall) ühtlustatud kasutuselevõtuga kogu ELis), et tagada kogu ELi
hõlmava eCall-teenuse ühilduvus, koostalitlusvõime ja pidevus. Kava kohaselt
hoitakse riiklike/piirkondlike ametiasutuste finants- ja halduskulud võimalikud
väikesed ning proportsionaalsed saavutatavate eesmärkidega. Märkimisväärne osa
rakendamisest (häirekeskuste töö korraldamine) on jäetud riiklikele otsuseid
tegevatele asutustele. Liikmesriigid uuendavad häirekeskuste taristut viisil,
mis vastab kõige paremini nende riiklikule/kohalikule struktuurile, võttes
seega arvesse iga liikmesriigi spetsiifilisi asjaolusid ja tingimusi. Iga
liikmesriik võib korraldada oma päästeteenuseid majanduslikult kõige tõhusamal
ja riigi jaoks asjakohasel viisil, sealhulgas võimalus filtreerida kõnesid, mis
ei ole hädaabikõned ning mida ei käsitleta eCall-häirekeskustes, eelkõige
käsitsi valitud eCall-kõnede puhul.
3.3.        Ettepaneku üksikasjalik
selgitus
Artiklis 1 on sätestatud, et liikmesriigid
peavad kasutusele võtma eCall-häirekeskuste taristu, mis on vajalik
eCall-kõnede nõuetekohaseks vastuvõtmiseks ja käsitlemiseks nende territooriumil,
hiljemalt 1. oktoobril 2015.
Artikliga 2 nõutakse, et liikmesriigid
esitaksid komisjonile aruande käesoleva otsuse rakendamise kohta hiljemalt 18
kuud pärast käesoleva otsuse jõustumist.
Artikliga 3 nähakse ette, et otsus jõustub
kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
4.           MÕJU EELARVELE
Mõju ELi eelarvele puudub.
5.           MUU TEAVE
·
Euroopa Majanduspiirkond
Kavandatavas õigusaktis käsitletakse Euroopa
Majanduspiirkonnaga seotud küsimust, mistõttu tuleks seda kohaldada ka Euroopa
Majanduspiirkonnas.
2013/0166 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS
koostalitlusvõimelise ELi-ülese
eCall-süsteemi kasutuselevõtu kohta
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
eelkõige selle artiklit 91,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
pärast õigusakti eelnõu esitamist riikide
parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[18],
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[19],
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Parlamendi ja nõukogu
7. juuli 2010. aasta direktiivi 2010/40/EL(mis käsitleb raamistikku
intelligentsete transpordisüsteemide kasutuselevõtmiseks maanteetranspordis ja
liideste jaoks teiste transpordiliikidega)[20]
artikli 3 punktis d on koostalitlusvõimelise automaatse hädaabikõne (eCall)
ühtlustatud pakkumist kogu ELis nimetatud prioriteetseks meetmeks
spetsifikatsioonide ja standardite väljatöötamise ja kasutamise valdkonnas.
(2)       Direktiivi 2010/40/EL
artiklis 6 on nõutud, et komisjon peab vastu võtma spetsifikatsioonid, et
tagada ühilduvus, koostalitlusvõime ja pidevus intelligentsete
transpordisüsteemide kasutuselevõtmiseks ja tööks kasutamiseks prioriteetsete
meetmete puhul.
(3)       Komisjoni 26. novembri 2012.
aasta delegeeritud määruses (EL) nr 305/2013 (millega täiendatakse Euroopa
Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/40/EL seoses koostalitlusvõimelise
automaatse hädaabikõne (eCall) ühtlustatud kasutuselevõtuga kogu ELis)[21] kehtestati spetsifikatsioonid,
et uuendada häirekeskuste taristut, mis on vajalik eCall-kõnede nõuetekohaseks
vastuvõtmiseks ja käsitlemiseks, tagamaks kogu ELi hõlmava eCall-teenuse
ühilduvust, koostalitlusvõimet ja pidevust.
(4)       Direktiivi 2010/40/EL artikli
6 lõikes 2 on sätestatud, et hiljemalt 12 kuud pärast eespool nimetatud
delegeeritud määruse vastuvõtmist esitab komisjon vajaduse korral, pärast
kulude ja tulude analüüsi hõlmava mõjuhinnangu läbiviimist, Euroopa
Parlamendile ja nõukogule Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 294 kohaselt
ettepaneku kõnealuste spetsifikatsioonide kasutuselevõtmiseks.
(5)       Eeldatakse, et vähendades
hädaabiteenistuste reageerimisaega, vähendatakse ELi-ülese eCall-teenusega nii
surmaga lõppevate liiklusõnnetuste arvu liidus kui ka liiklusõnnetuste
põhjustatud vigastuste raskusastet. Koostalitlusvõimeline
ELi-ülene eCall-teenus peaks eeldatavasti tooma ühiskonnale kaasa kulude
kokkuhoiu, parandades tegutsemist õnnetusjuhtumite korral ning vähendades
liiklusummikuid ja järgnevaid õnnetusi.
(6)       Selleks et tagada teenuse
koostalitlusvõime ja pidevus kogu ELis ning vähendada rakenduskulusid Euroopa
Liidu jaoks tervikuna, on vaja, et kõik liikmesriigid võtavad eCalli
prioriteetse meetme kasutusele kooskõlas delegeeritud määruses (EL) nr 305/2013
sätestatud ühiste spetsifikatsioonidega. See ei tohiks piirata liikmesriikide
õigust võtta kasutusele täiendavad tehnilised vahendid teiste hädaabikõnede
käsitlemiseks.
(7)       Kogemused teiste
hädaabikõnede süsteemidega on näidanud, et käsitsi valitud eCall-kõnede hulgas
on ka muid abikõnesid. Vajaduse korral võivad liikmesriigid rakendada kõiki
asjakohaseid tehnilisi ja korralduslikke meetmeid selliste abikõnede
filtreerimiseks, et tagada üksnes reaalsete hädaabikõnede jõudmine
eCall-häirekeskustesse.
(8)       Kuna käesoleva otsuse
eesmärki – tagada koostalitlusvõimelise ELi-ülese eCall-süsteemi koordineeritud
ja ühtlane kasutuselevõtt ning teenuse koostalitlusvõime ja pidevus kogu
Euroopas – ei suuda liikmesriigid ja/või erasektor piisavalt saavutada ning
meetmete ulatuse ja toime tõttu on seda parem saavutada liidu tasandil, võib
liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud
subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse
põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev otsus nimetatud eesmärgi saavutamiseks
vajalikust kaugemale,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Liikmesriigid võtavad hiljemalt 1. oktoobriks
2015 kasutusele eCall-häirekeskuste taristu, mis on vajalik eCall-kõnede
nõuetekohaseks vastuvõtmiseks ja käsitlemiseks, eristades vajaduse korral muud
abikõned, vastavalt spetsifikatsioonidele, mis on sätestatud delegeeritud
määruses (EL) nr 305/2013, et tagada kogu ELi hõlmava eCall-teenuse ühilduvus,
koostalitlusvõime ja pidevus. See ei piira liikmesriikide õigust korraldada oma
päästeteenuseid majanduslikult kõige tõhusamal ja riigi jaoks asjakohasel
viisil, sealhulgas võimalus filtreerida kõnesid, mis ei ole hädaabikõned ning
mida ei käsitleta eCall-häirekeskustes, eelkõige käsitsi valitud eCall-kõnede
puhul.
Artikkel 2
Hiljemalt 18 kuud pärast käesoleva otsuse
jõustumist esitavad liikmesriigid komisjonile aruande käesoleva otsuse
rakendamise kohta. Kõnealune aruanne peab
hõlmama vähemalt nende pädevate asutuste loetelu, kes hindavad eCall-häirekeskuste
toimingute vastavust delegeeritud määruse (EL) nr 305/2013 artiklis 3
sätestatud nõuetele, eCall-häirekeskuste loetelu ja nende tegevuse
geograafilist ulatust, vastavuskatsete kirjeldusi ning eraelu puutumatuse ja
andmekaitse eeskirjade kirjeldust.
Artikkel 3
Käesolev otsus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 4
Käesolev otsus on adresseeritud
liikmesriikidele.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu nimel
president                                                        eesistuja
[1]               KOM(2005) 431 (lõplik)
[2]               KOM(2009) 434
[3]               ELT L 207, 6.8.2010, lk 1.
[4]               P7_TA(2012)0274
[5]               COM(2012) 636 (final).
[6]               ELT L 91, 3.4.2013, lk 1.
[7]               SEK(2011) 1019 (lõplik)
[8]               2011/750/EL
[9]               Vt päevakava ja protokolli kokkuvõte
http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetail&groupID=1941
[10]             Http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupdetail.groupdetail&groupid=2736
[11]             Direktiiv 2002/22/EÜ, artikkel 26
[12]             SEK(2011) 1019 (lõplik), III lisa
[13]             SEK(2011) 1019 (lõplik), XIV lisa
[14]             Http://ec.europa.eu/information_society/apps/projects/factsheet/index.cfm?project_ref=270906
[15]             SEiSS, E-MERGE, eIMPACT, AINO uuringud. Kalkulatsioonide
üksikasjalikumat analüüsi vt eCall-süsteemi mõjuhinnangu IV lisast.
[16]             SEiSS, E-MERGE, eIMPACT, AINO uuringud. Kalkulatsioonide
üksikasjalikumat analüüsi vt eCall-süsteemi mõjuhinnangu IV lisast.
[17]             SEK(2011) 1019 (lõplik), IV ja XIV lisa
[18]             ELT C […], lk […].
[19]             ELT C […], lk […].
[20]             ELT L 207, 6.8.2010, lk 1.
[21]             ELT L 91, 3.4.2013, lk 1.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,2.3.2016
            COM(2016) 62 final
            2016/0036(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni alusel vastu võetud Pariisi kokkuleppe Euroopa Liidu nimel allakirjutamise kohta

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

                  Käesoleva ettepaneku eesmärk on võtta Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) artikli 218 lõike 5 kohaselt vastu nõukogu otsus Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (ÜRO) kliimamuutuste raamkonventsioonil põhineva Pariisi kokkuleppe Euroopa Liidu nimel allakirjutamise kohta.

                  Konventsiooniosaliste 21. konverentsil (tuntud kui COP 21), mis toimus 30. novembrist 2015 kuni 12. detsembrini 2015 Pariisis, sõlmiti kokkulepe kasvuhoonegaaside heite üleilmse vähendamise kohta. Kokkulepe jõustub 30. päeval pärast kuupäeva, millal vähemalt 55 konventsiooniosalist, kelle kasvuhoonegaaside heide kokku moodustab hinnanguliselt vähemalt 55 % kasvuhoonegaaside koguheitest, on andnud hoiule oma ratifitseerimis-, vastuvõtmis-, heakskiitmis- või ühinemiskirja.

                  Kokkulepe on ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osalistele allakirjutamiseks avatud 22. aprillist 2016 kuni 21. aprillini 2017. Ka Euroopa Liit ja selle liikmesriigid on ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osalised. Kõrgetasemeline allakirjutamise tseremoonia toimub 22. aprillil 2016 New Yorgis.

                  Pariisi kokkulepe on globaalne verstapost üleilmse ühistegevuse tõhustamiseks ja kiirendab kogu maailmas üleminekut vähese CO2-heitega ja kliimamuutustele vastupanuvõimelisele ühiskonnale. Kokkulepe läheb kaugemale kui 1997. aasta Kyoto protokoll, mis oli kuni Pariisi kliimakokkuleppeni ainus õiguslikult siduv leping kasvuhoonegaaside heite vähendamiseks, sisaldades kohustusi kuni 2020. aasta lõpuni. Pariisi kokkuleppes on püstitatud pikaajaline kvalitatiivne heite vähendamise eesmärk, mis on kooskõlas eesmärgiga hoida üleilmne temperatuuri tõus alla 2 C ning jätkata jõupingutusi temperatuuri tõusu hoidmiseks alla 1,5 °C. Selle eesmärgi saavutamiseks peavad kokkuleppe osalised kehtestama heite vähendamise sihttasemed või neid ajakohastama. Alates 2023. aastast teevad osalised iga 5 aasta tagant üleilmse ülevaate, mis põhineb uusimatel teadusandmetel ja kokkuleppe rakendamise kogemusel. Selles hinnatakse edusamme, võttes arvesse heite vähenemist, kohanemist ja toetusmeetmeid.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate sätetega

                  Enne COP 21 esitasid ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osalised konverentsile oma kavatsetavad riiklikult kindlaks määratud panused. Euroopa Liit ja selle liikmesriigid oli esimene suur majandusjõud, kes edastas 6. märtsil 2015 oma kavatsetava riiklikult kindlaks määratud panuse, mis näeb ette, et 2030. aastaks vähendatakse liidus kasvuhoonegaaside heidet vähemalt 40 % võrreldes 1990. aasta tasemega, nagu on sätestatud Euroopa Ülemkogu 23. oktoobri 2014. aasta järeldustes 2030. aasta kliima- ja energiapoliitika raamistiku kohta.

                  EL on juba alustanud kasvuhoonegaaside heite 40 %-se vähendamise eesmärgi rakendamist. ELi heitkogustega kauplemise süsteemis (edaspidi „ELi HKS”) osalevate sektorite kohta võttis komisjon 15. juulil 2015 vastu ettepaneku võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega muudetakse direktiivi 2003/87/EÜ eesmärgiga hoogustada heitkoguste kulutõhusat vähendamist ja investeeringuid, mis toetavad süsinikdioksiidiheite vähendamist. Ettepaneku eesmärk on saavutada eespool nimetatud sihttase ELi HKSiga hõlmatud sektorites. 2016. aastal kavatseb komisjon teha ettepanekud, milles sätestatakse liikmesriikidele sihttasemed heitkogustega kauplemise süsteemi mittekuuluvate sektorite jaoks, ning selle kohta, kuidas kajastada maakasutusest, maakasutuse muutumisest ja metsandusest tulenevat heidet ja selle sidumist.

               •Kooskõla liidu muude poliitikavaldkondadega

                  Euroopa Ülemkogu 23. oktoobri 2014. aasta järeldustes on ette nähtud, et 2030. aastaks peaks taastuvenergia osakaal ELis tarbitavas energias olema vähemalt 27 %. ELi tasandil soovituslik sihttase (27 %) on kehtestatud ka energiatõhususe parandamiseks 2030. aastaks. Seepärast viib komisjon 2016. aastal oma läbivaatuse lõpule ja esitab meetmed taastuvenergia ja energiatõhususe, sealhulgas hoonete energiatõhususe kohta.

               2.ÕIGUSLIK ALUS

                  Ettepanek on esitatud vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 192 lõikele 1 koos artikli 218 lõikega 5. ELi toimimise lepingu artiklis 218 on sätestatud menetlus läbirääkimiste pidamiseks ja lepingute sõlmimiseks Euroopa Liidu ja kolmandate riikide või rahvusvaheliste organisatsioonide vahel. Selle artikli lõike 5 kohaselt võtab nõukogu komisjoni kui läbirääkija ettepaneku põhjal vastu otsuse, millega antakse luba lepingule Euroopa Liidu nimel alla kirjutada.

                  Vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 192 lõikele 1 ja artiklile 191 peab Euroopa Liit aitama saavutada muuhulgas järgmisi eesmärke: keskkonna säilitamine, kaitsmine ja selle kvaliteedi parandamine; meetmete edendamine rahvusvahelisel tasandil, selleks et tegelda piirkondlike ja ülemaailmsete keskkonnaprobleemidega ja eelkõige võidelda kliimamuutuste vastu.

                  Liidus on olemas suur hulk õigusakte, millega neid eesmärke rakendatakse ja mis tuleb Pariisi kokkuleppe rakendamiseks läbi vaadata; seda on võimalik teha üksnes ELi õigusaktidega.

               2016/0036 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni alusel vastu võetud Pariisi kokkuleppe Euroopa Liidu nimel allakirjutamise kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 192 lõiget 1 koostoimes artikli 218 lõikega 5,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (ÜRO) kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste 21. konverentsil (COP 21), mis toimus 30. novembrist 2015 kuni 12. detsembrini 2015 Pariisis, võeti vastu kasvuhoonegaaside heite üleilmset vähendamist käsitleva kokkuleppe tekst. Kokkulepe jõustub 30. päeval pärast kuupäeva, millal vähemalt 55 konventsiooniosalist, kelle kasvuhoonegaaside heide kokku moodustab hinnanguliselt vähemalt 55 % kasvuhoonegaaside koguheitest, on andnud hoiule oma ratifitseerimis-, vastuvõtmis-, heakskiitmis- või ühinemiskirja. Ka Euroopa Liit ja selle liikmesriigid on kõnealuse konventsiooni osalised.

               (2)Kokkuleppes on püstitatud pikaajaline kvalitatiivne heite vähendamise eesmärk, mis on kooskõlas eesmärgiga hoida üleilmne temperatuuri tõus alla 2 °C ning jätkata jõupingutusi temperatuuri tõusu hoidmiseks alla 1,5 °C. Selle eesmärgi saavutamiseks peavad kokkuleppe osalised kehtestama heite vähendamise sihttasemed või neid ajakohastama. Alates 2023. aastast teevad osalised iga 5 aasta tagant üleilmse ülevaate, mis põhineb uusimatel teadusandmetel ja kokkuleppe rakendamise kogemusel. Selles hinnatakse edusamme, võttes arvesse heite vähenemist, kohanemist ja toetusmeetmeid.

               (3)Euroopa Liit ja selle liikmesriigid edastasid 6. märtsil 2015 oma kavatsetava riiklikult kindlaks määratud panuse, mis näeb ette siduva kohustuse, et 2030. aastaks vähendatakse liidus kasvuhoonegaaside heidet vähemalt 40 % võrreldes 1990. aasta tasemega, nagu on sätestatud Euroopa Ülemkogu 23. oktoobri 2014. aasta järeldustes 2030. aasta kliima- ja energiapoliitika raamistiku kohta.

               (4)Kokkulepe on ÜRO peakorteris New Yorgis allakirjutamiseks avatud 22. aprillist 2016 kuni 21. aprillini 2017.

               (5)Kokkulepe on kooskõlas järgmiste Euroopa Liidu keskkonnaeesmärkidega, millele on osutatud Euroopa Liidu lepingu artiklis 191: säilitada, kaitsta ja parandada keskkonna kvaliteeti; edendada meetmeid rahvusvahelisel tasandil, selleks et tegelda piirkondlike ja ülemaailmsete keskkonnaprobleemidega ja eelkõige võidelda kliimamuutuste vastu.

               (6)Liidus on olemas suur hulk õigusakte, millega neid eesmärke rakendatakse ja mis tuleb Pariisi kokkuleppe rakendamiseks läbi vaadata; seda on võimalik teha üksnes ELi õigusaktidega.

               (7)Seetõttu tuleks kokkulepe Euroopa Liidu nimel allkirjastada tingimusel, et see sõlmitakse hilisemal kuupäeval,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (ÜRO) kliimamuutuste raamkonventsiooni Pariisi kokkuleppele alla kirjutamine kiidetakse Euroopa Liidu nimel heaks.

               Kokkuleppe tekstile kirjutatakse alla 22. aprillil 2016 New Yorgis
                  1
               .

               Artikkel 2

               Nõukogu eesistujal on õigus määrata isik(ud), kes on volitatud kokkuleppele liidu nimel alla kirjutama.

               Nõukogu peasekretariaat annab kokkuleppele allakirjutamise täielikud volitused isiku(te)le, kelle on määranud Euroopa Komisjon, tingimusel et kokkulepe sõlmitakse.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise kuupäeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja
                     […]

                     (1)


title: Proposal for a COUNCIL DECISION on extension of the advantages conferred on the  Joint Undertaking Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG)

text:
|

52011PC0147

	[pic] | EUROOPA KOMISJON |Brüssel 24.3.2011KOM(2011) 147 lõplik2011/0064 (NLE)Ettepanek:NÕUKOGU OTSUSühisettevõttele Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) antud eeliste pikendamise kohtaSELETUSKIRIEURATOMI ASUTAMISLEPINGU SÄTTED ÜHISETTEVÕTTE STAATUSE KOHTA1.  Euratomi asutamislepingu artiklis 45 on sätestatud, et asutatakse ühisettevõtted, mis on määratletud kui ühenduse tuumatööstuse arengu seisukohast eriti tähtsad ettevõtjad.Euratomi asutamislepingu artikli 46 kohaselt peab komisjon läbi vaatama kõik ühisettevõtte asutamise projektid.Komisjon peab kõik ühisettevõtte asutamise projektid koos oma põhjendatud arvamusega edastama nõukogule.2.  Euratomi asutamislepingu artiklite 47–49 kohaselt asutatakse ühisettevõtted nõukogu otsusega komisjoni ettepaneku põhjal.HKG ÜHISETTEVÕTTEKS SAAMISE JA PROJEKTI THTR 300 AJALOOLINE TAUSTTaotlemise põhjused3.  Ettevõtte Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) eesmärk oli ehitada Saksamaa Liitvabariiki Uentropi (Unna ringkond) tuumaelektrijaam, see seadistada ja seda käitada. Tegemist oli kõrgtemperatuurse tooriumreaktori prototüübiga, mille võimsus oli ligikaudu 300 MWe (THTR 300). Kõnealuse eesmärgi saavutamiseks taotles HKG endale ühisettevõtte staatust.4.  Nõukogu leidis, et HKG põhikiri oli kooskõlas Euratomi asutamislepingu ühisettevõtteid käsitlevate sätetega ja et sel ajal oli HKG projekt ühenduse tuumatööstuse arengu seisukohast eriti tähtis, ning andis seepärast HKG-le ühisettevõtte staatuse 25 aastaks alates 1. jaanuarist 1974.5.  HKG taotles ka teatavaid Euratomi asutamislepingu III lisas loetletud eeliseid.Võttes arvesse, et:6.  tuumaelektrijaama pidi ehitama ühenduse ettevõtjate konsortsium peaaegu täielikult ühendusest pärinevate komponentidega;7.  tuumaelektrijaama ehitamine lubas märkimisväärselt parandada elektri tööstusliku tootmise tehnilisi protsesse;8.  asutamislepingu III lisas loetletud eeliste andmine HKG-le võis kergendada finantskohustusi ja piirata sellisele ettevõttele omaseid majanduslikke riske;9.  HKG pidi tegema ühendusele kättesaadavaks patentidega mitteseotud teabe, mida ta kogub tuumaelektrijaama projekti rakendamise käigus,otsustas nõukogu anda mõned Euratomi asutamislepingu III lisas loetletud eelised, seda eelkõige mõnedest maksudest vabastamise näol. Need eelised anti ajavahemikuks, mis lõpeb kolm aastat pärast seda, kui ettevõte on elektrijaama lõplikult vastu võtnud.Algsed otsused10.  1974. aasta juunis võttis nõukogu komisjoni ettepanekute põhjal vastu kaks otsust:11.  nõukogu 4. juuni 1974. aasta otsus 74/295/Euratom[1] ühisettevõtte Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) asutamise kohta;12.  nõukogu 4. juuni 1974. aasta otsus 74/296/Euratom[2] ühisettevõttele Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) eeliste andmise kohta.Algsete otsuste muudatused13.  11. juulil 1983 otsustati ühisettevõtte üldkoosolekul suurendada äriühingu märgitud kapitali. Kõnealuse suurendamise tõttu tuli muuta ühisettevõtte põhikirja.Samuti taotles ühisettevõte 1974. aastal kapitalitehingute maksust (Kapitalverkehrsteuer) saadud vabastuse laiendamist ühisettevõtte märgitud kapitali paigutatud varadele kooskõlas eespool nimetatud suurendamisega.14.  Võttes arvesse, et:15.  põhikirja muutmine ei mõjutanud ühisettevõtet reguleerivaid sätteid ja oli kooskõlas projekti arenguga;16.  vabastuse laiendamine võis vähendada finantseerimiskulusid ja seega piirata sellisele ettevõttele omaseid majanduslikke riske,võttis nõukogu 1984. aasta veebruaris vastu kaks otsust, millega kohandatakse 1974. aasta otsuseid HKG kapitali suurendamise kohta:17.  nõukogu 21. veebruari 1984. aasta otsus 84/104/Euratom, millega kiidetakse heaks ühisettevõtte HKG põhikirja muutmine[3];18.  nõukogu 21. veebruari 1984. aasta otsus 84/105/Euratom, millega muudetakse otsust 74/296/Euratom ühisettevõttele HKG eeliste andmise kohta[4].Elektrijaama tegevus ja eesmärkide muutmise põhjused19.  1. juunil 1987 käivitas HKG projekti THTR 300. Elektrijaama käitati kuni 29. septembrini 1988, mil see seisati. Selle ajavahemiku jooksul esines elektrijaama töös rikete tõttu mitmeid katkestusi.20.  Majanduslikud, tehnilised ja kütuseelemendi tarnetega seotud raskused ning rahastamisprobleemid tuumajaama taaskäivitamiseks vajaliku loa saamisel on põhjused, miks1. septembril 1989 tehti otsus, et tuumajaam seisatakse kohe ja lõplikult.21.  Sellest ajast alates on ühisettevõttel järgmised eesmärgid: tuumareaktori seiskamine, reaktorisüdamiku tühjendamine, ohutu kaitsekesta sulgemine ning järelevalve korraldamine. 13. detsembril 1989 sõlmisid Saksamaa Liitvabariik, Nordrhein-Westfaleni liidumaa, HKG ja selle liikmed lepingu projekti THTR 300 kavandatud lõpetamiseks. Leping sisaldas finantsaspekte käsitlevaid sätteid.HKG edasised taotlused22.  HKG-le otsusega 74/296/Euratom antud maksusoodustused lõppesid 31. mail 1990 ehk kolm aastat pärast seda, kui ettevõte 1. juunil 1987 elektrijaama lõplikult vastu võttis.23.  1990. aasta 9. veebruari ja 6. märtsi kirjadega esitasid HKG liikmed taotluse, et antud eeliseid pikendataks ajani, mil HKG ühisettevõtte staatus lõpeb, ja et eeliseid kohandataks vastavalt ettevõtte hetkeolukorrale, mis eeldas lisarahastamist, mida maksustamise eesmärgil loetakse varaliseks sissemakseks.24.  HKG rakendas tuumaelektrijaama dekomisjoneerimise programmi kuni ohutu kaitsekesta sulgemise etapini ja tegi seejärel ettepaneku viia ellu asjaomaste tuumarajatiste järelevalve programm.25.  Nõukogu leidis, et ühenduses ei ole samaväärseid programme ning et nende rakendamine annaks kasulikke kogemusi tuumatööstuse ja ühenduse tuumaenergeetika edasise arengu jaoks.26.  Samuti leidis nõukogu, et on soovitatav aidata HKG-d programmide rakendamisel, kergendades tema finantskohustusi, ja pikendada antud eeliseid.27.  Nõukogu pikendas oma 16. novembri 1992. aasta otsusega[5] HKG-le antud eeliseid otsuse 74/295/Euratom kehtivusaja lõpuni.28.  30. märtsil 1998 taotles HKG komisjonilt oma ühisettevõtte staatuse pikendamist 25 aasta võrra.29.  Kõnealust taotlust põhjendati oluliste kogemustega, mida Saksamaa, Euroopa ja maailma tuumatööstus saaks tuumajaama lõplikust seiskamisest ja dekomisjoneerimisest. See seisukoht põhines asjaolul, et THTR 300 on suurim seda tüüpi reaktor maailmas ja et tuumajaama ainulaadne konfiguratsioon (eelkõige sulgemist arvestades) annab enneolematu võimaluse saada kogemusi sulgemise tulemustest ja kuludest.30.  HKG lisas, et 13. novembril 1989 sõlmisid Saksamaa Liitvabariik, Nordrhein-Westfaleni liidumaa, HKG ja selle liikmed raamlepingu, mille eesmärk oli viia lõpule projekti THTR 300 lõppetapp. Kõnealuse raamlepingu ja sellele 18. detsembril 1996 lisatud muudatusega reguleeritakse kuni 2009. aastani kavandatud etappe, sealhulgas HKG tegevuse rahastamise kokkuleppeid.31.  Saksamaa toetas HKG taotlust ja märkis, et Saksamaa Liitvabariigi valitsus pooldab ettevõttele antud maksusoodustuste säilitamist.32.  Saadud teabe alusel leidis komisjon, et väited, millega nõukogu 1992. aastal nõustus, kehtivad jätkuvalt ja eelkõige on ettevõtte tegevus ja tegevuskeskkond samad. Seepärast tegi komisjon nõukogule ettepaneku pikendada 1992. aasta otsust.33.  Kuna aga Saksamaa Liitvabariigi, Nordrhein-Westfaleni liidumaa, HKG ja selle liikmete vahel HKG tegevuse rahastamiseks sõlmitud kokkulepped kehtivad üksnes 31. detsembrini 2009, tegi komisjon ettepaneku, et nõukogu kiidaks vastavalt Saksamaa ametiasutuste ja HKG vahel kokku lepitud ajavahemikule heaks ühisettevõtte staatuse ja HKG-le antud eeliste pikendamise sama pikaks ajaks, st 31. detsembrini 2009.34.  Komisjoni ettepaneku põhjal pikendas nõukogu 7. mail 2002. aastal HKG ühisettevõtte staatust ja sellele antud eeliseid 31. detsembrini 2009.[6]HILJUTISED ARENGUSUUNAD35.  26. aprilli 2010. aasta kirjaga palus Hammis asuv Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) veelgi pikendada ühisettevõtte staatust, mis kehtestati esimest korda otsusega 74/295/Euratom ja mida on juba üks kord pikendatud nõukogu 7. mai 2002. aasta otsusega 11 aastaks alates 1. jaanuarist 1999. See pikendamine peaks hõlmama ka kinnisvaratehingute maksust, maamaksust ja pikaajalise laenu intressiga seotud ettevõtlustulult tasumisele kuuluvast maksust vabastamisi, mis anti samal ajal.36.  HKG taotles kehtiva staatuse pikendamist järgmiseks 25 aastaks alates 31. detsembrist 2009. Põhjenduses esitas HKG järgmised väited.37.  Hamm-Uentropis asuva kõrgtemperatuurse tooriumreaktoriga (THTR) tuumaelektrijaama prototüübi projektiga kohustus HKG katsetama tööstuslikult ja majanduslikult kõrgtemperatuurse reaktori tehnoloogiat eesmärgiga tagada Saksamaa edasine ja pikaajaline energiavarustuse kindlus.38.  Teadmised, mis on saadud tuumaenergiast elektri tootmise kohta, ei saa piirduda üksnes ehitamise ja käitamisega. Täielikkuse huvides tuleks hõlmata teadmised, mis on saadud tuumajaama seiskamise kavandamisest, seiskamisest, ohutust kaitsekesta sulgemisest ja dekomisjoneerimisest (käesoleval juhul kõrgtemperatuurse reaktori tehnoloogia).39.  HKG arvates on ohutu kaitsekesta sulgemise (kaitsekesta sulgemise aeg) ja sellele järgneva dekomisjoneerimise ajal saadud teadmised väga olulised Euroopa ja maailma tuumatööstusele, eriti ajal, mil kõrgtemperatuurse reaktori tehnoloogiat kasutatakse jälle IV põlvkonna reaktorites, ning üldise ettekujutuse (olelusringi kulu) saamiseks tuleb kaasata ka seiskamise eri etapid.40.  THTR 300 tuumajaam on maailma suurim veeriskihtreaktor, millel on reaktori raudbetoonist surveanum (RCRPV) ning sisseehitatud keraamiline peegeldi ja vooderdis ning kuumgaasitorustiku isolatsioon.41.  Ohutult kaitsekesta suletud tuumajaama eripära pakub seniajani ainulaadset võimalust analüüsida andmeid ja kulusid, mis on seotud RCRPV-ga tuumajaama „kvaasi-passiivse” ohutu kaitsekesta sulgemisega, eelkõige energiakulude (ventilatsioon, õhukuivatus jne), tegevuskulude, perioodiliste katsete ja remonditööde puhul.42.  HKG loodab tuumajaama lõplikust dekomisjoneerimisest ning südamikusisesest kaugjuhitud ja manuaalsest dekomisjoneerimistööst teha olulisi järeldusi. Lisaks annab RCRPV sisepinna väljatõmbamine (mitte kõiki tõmmitsaid ei saa üheaegselt lahti pingestada) ja RCRPV sisse paigaldatud 550 Mg radioaktiivselt saastunud keraamikakomponentide demonteerimine uusi teadmisi kõrgtemperatuursete reaktorite dekomisjoneerimise kohta.43.  HKG eesmärk on teha need järeldused jätkuvalt ELi liikmesriikidele kättesaadavaks.44.  Dekomisjoneerimise aja suhtes ei ole siiani selgust, kuna tähtis on sobiva radioaktiivsete jäätmete hoidla olemasolu ja valmisolek, ning seepärast palutakse ühisettevõtte staatust pikendada 25 aasta võrra.45.  Projekti suurt tähtsust ühenduse tuumatööstuse arengu seisukohast, mis on vajalik Euroopa ühisettevõtte staatuse andmiseks, tunnistas nõukogu juba oma 16. novembri 1992. aasta otsusega ühisettevõttele HKG antud eeliste pikendamise kohta, st ajal, mil THTR 300 tuumajaam seisati. Samuti tunnistati, et ühenduses puuduvad võrreldavad juhtumid seoses programmidega, mis käsitlevad elektrijaama seiskamist kuni ohutu kaitsekesta sulgemise etapini, ning sellise ohutult kaitsekesta suletud tuumajaama tingimuste säilitamise ja jälgimisega. Tehti kindlaks, et selliste programmide elluviimine annab kasulikke kogemusi tuumatööstusele ja tuumaenergia edasiseks arendamiseks ühenduses.46.  Projekti THTR 300 jaoks annavad jätkuvalt märkimisväärset abi Saksamaa valitsus ja Nordrhein-Westfaleni liidumaa. Abi andmine sätestati 1989. aastal sõlmitud lepingus projekti THTR 300 kavandatud lõpetamise kohta, mille alusel makstakse muu hulgas THTR 300 tuumajaama passiivtoimimise eest pärast 31. detsembrit 2009.Saksamaa valitsuse avaldus HKG ühisettevõtte staatuse pikendamise taotluse kohta47.  Euroopa Komisjonile saadetud teates toetab Saksamaa valitsus HKG taotlust ühisettevõtte staatuse pikendamiseks eelkõige järgmistel põhjustel:48.  HKG vastutab Hamm-Uentropis asuva kõrgtemperatuurse tooriumreaktori (THTR) eest. THTR on alates 1989. aastast olnud dekomisjoneerimise etapis, mille eesmärk on likvideerida tuumarajatis pärast pikka ohutustamise etappi (30 aastat) täielikult. Täieliku dekomisjoneerimise aeg sõltub muuhulgas kõrgradioaktiivsete jäätmete lõppladustamise rajatise kättesaadavusest, mida ei saa praegu Gorlebeni radioaktiivsete jäätmete hoidla ebakindlat tulevikku arvestades prognoosida.49.  Võib eeldada, et THTRi ohutustamise etapp kestab kavandatust kauem. Kõnealuse etapi rahastamine tagatakse Saksamaa Liitvabariigi, Nordrhein-Westfaleni liidumaa ja HKG vahel sõlmitud lepinguga. Rahastamiskokkulepe kehtib siiski ainult 31. detsembrini 2017.50.  THTRi ebatavaliselt pikk ohutustamise aeg ja eelkõige selle reaktori raudbetoonist surveanumaga seotud hilisem dekomisjoneerimine annab kindlasti uusi teadmisi selliste rajatiste dekomisjoneerimise kohta. Reaktori raudbetoonist surveanumaga seotud dekomisjoneerimistööd, mille kohta puuduvad praegu praktilised kogemused, kujutaksid endast märkimisväärset kuluelementi. Eespool öeldut silmas pidades on oluline, et HKG ja tema partnerid võtaksid täiendavaid kohustusi ning et tema ühisettevõtte staatust pikendataks.51.  Staatust tuleks siiski pikendada üksnes 31. detsembrini 2017 ja mitte edasiseks 25 aastaks, nagu taotles HKG, kuna Saksamaa rahastamisleping kehtib ainult nimetatud kuupäevani.52.  Saksamaa Liitvabariigi valitsus toetab sellist piiramist, kuna leiab, et ei ole mingit põhjust lahutada ühisettevõtte staatus Saksamaa rahastamiskokkuleppe kestusest.53.  Eelnevast tulenevalt kiidab Saksamaa Liitvabariigi valitsus heaks HKG ühisettevõtte staatuse pikendamise 31. detsembrini 2017.MÕJU EELARVELE54.  Ei mõjuta ELi eelarvet.JÄRELDUSED55.  Komisjon leiab, et väited, millega nõukogu nõustus 2002. aastal pikendama HKG ühisettevõtte staatust ja eeliseid, kehtivad jätkuvalt ja et eelkõige on ettevõtte tegevus ja tegevuskeskkond sama. Seepärast on komisjon seisukohal, et nõukogu peaks pärast ühisettevõtte staatuse pikendamise heakskiitmist vastavalt pikendama ka oma otsust HKG-le antud eeliste kohta.56.  Saksamaa Liitvabariigi, Nordrhein-Westfaleni liidumaa, HKG ja selle liikmete vahel HKG tegevuse rahastamiseks sõlmitud kokkulepped kehtivad üksnes 31. detsembrini 2017.57.  Seepärast teeb komisjon ettepaneku, et nõukogu kiidaks vastavalt Saksamaa ametiasutuste ja HKG vahel kokku lepitud ajavahemikule heaks ka HKG-le antud eeliste pikendamise 31. detsembrini 2017.2011/0064 (NLE)Ettepanek:NÕUKOGU OTSUSühisettevõttele Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) antud eeliste pikendamise kohtaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 48,võttes arvesse komisjoni ettepanekut[7]ning arvestades järgmist:58.  Otsusega 74/295/Euratom[8] asutas nõukogu asutamislepingu kohase ühisettevõtte Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) 25 aastaks alates 1. jaanuarist 1974.59.  7. mai 2002. aasta otsusega 2002/355/Euratom[9] pikendas nõukogu ettevõttele Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) antud ühisettevõtte staatust 11 aastaks alates 1. jaanuarist 1999 kuni 31. detsembrini 2009.60.  Otsusega 74/296/Euratom[10] ja oma 16. novembri 1992. aasta otsusega[11] andis nõukogu HKG-le mitu asutamislepingu III lisas loetletud eelist 25 aastaks alates 1. jaanuarist 1974.61.  7. mai 2002. aasta otsusega 2002/356/Euratom[12] pikendas nõukogu HKG-le antud eeliseid 11 aastaks, st 31. detsembrini 2009.62.  26. aprilli 2010. aasta kirjaga palus Hammis asuv Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) pikendada oma maksusoodustusi ajavahemikuks, milleks oli pikendatud tema ühisettevõtte staatust.63.  HKG praegune eesmärk on rakendada tuumaelektrijaama dekomisjoneerimise programmi kuni ohutu kaitsekesta sulgemise etapini ja viia seejärel ellu kaitsekesta suletud tuumarajatiste järelevalve programm.64.  Ühenduses ei ole samaväärseid programme, kuna tänaseni ei ole ühenduses lõplikult seisatud ühtki kõrgtemperatuurset reaktorit.65.  Seepärast on selliste programmide rakendamine tähtis, kuna sellest saadakse kasulikke kogemusi ühenduse tuumaenergeetika edasiseks arendamiseks, eelkõige seoses tuumarajatiste dekomisjoneerimisega.66.  HKG-d tuleks seepärast abistada tuumaelektrijaama dekomisjoneerimise programmi rakendamisel kuni ohutu kaitsekesta sulgemise etapini ja kaitsekesta suletud tuumarajatiste järelevalve programmi rakendamisel, kergendades tema finantskohustusi.67.  Saksamaa Liitvabariik, Nordrhein-Westfaleni liidumaa, HKG ja selle liikmed sõlmisid kokkulepped HKG tegevuse rahastamiseks 31. detsembrini 2017.68.  Seepärast tuleks HKG-le antud eeliseid pikendada tema ühisettevõtte staatuse kehtivuse lõppemiseni, st 31. detsembrini 2017,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Liikmesriigid pikendavad alates 1. jaanuarist 2010 kaheksaks aastaks järgmisi ühisettevõttele Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) antud asutamislepingu III lisas loetletud eeliseid:1. Eespool nimetatud lisa punkti 4 kohaselt vabastamine kinnisvaratehingutelt võetavast maksust (Grunderwerbsteuer).2. Eespool nimetatud lisa punkti 5 alusel:vabastamine maamaksust (Grundsteuer);vabastamine tööstus- ja kommertskasumi maksu sellest osast, mida kogutakse ettevõtlusmaksu seaduse (Gewerbesteuergesetz) artikli 8 punkti 1 kohaselt seoses pikaajalise laenu intressiga.Artikkel 2Artiklis 1 loetletud eelised antakse HKG-le tingimusel, et komisjonil on juurdepääs kogu tööstus-, tehnilisele ja majandusteabele, sealhulgas ohutusteabele, mida HKG on saanud tuumaelektrijaama dekomisjoneerimise (kuni ohutu kaitsekesta sulgemise etapini) programmi ja kaitsekesta suletud tuumarajatiste järelevalve programmi rakendamise käigus. See kohustus laieneb kogu teabele, mida HKG võib edastada vastavalt temaga sõlmitud lepingutele. Komisjon määrab kindlaks, millist teavet tuleb talle mil viisil edastada, ning tagab sellise teabe levitamise.Artikkel 3Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele ja HKG-le.Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja [1] EÜT L 165, 20.6.1974, lk 7–13.[2] EÜT L 165, 20.6.1974, lk 14–15.[3] EÜT L 58, 29.2.1984, lk 35.[4] EÜT L 58, 29.2.1984, lk 37.[5] Avaldamata.[6] EÜT L 123, 2002/355/Euratom, 9.5.2002, lk 53; EÜT L 123, 2002/356/Euratom, 9.5.2002, lk 54.[7] ELT C […], […], lk […].[8] EÜT L 165, 20.6.1974, lk 7.[9] EÜT L 123, 9.5.2002, lk 53.[10] EÜT L 165, 20.6.1974, lk 14.[11] EÜT L 352, 2.12.1992, lk 9–12.[12] EÜT L 123, 9.5.2002, lk 54.