Tähtis õiguslik teade

|

52009PC0100

Ettepanek: Nõukogu otsus, millega muudetakse otsust 2006/326/EÜ, et näha ette Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide Euroopa Liidu liikmesriikides kätteandmist käsitleva lepingu artikli 5 lõike 2 rakendamise kord  /* KOM/2009/0100 lõplik - CNS 2009/0031 */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 4.3.2009KOM(2009) 100 lõplik2009/0031 (CNS)Ettepanek:NÕUKOGU OTSUS,millega muudetakse otsust 2006/326/EÜ, et näha ette Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide Euroopa Liidu liikmesriikides kätteandmist käsitleva lepingu artikli 5 lõike 2 rakendamise kord  SELETUSKIRI1. ETTEPANEKU TAUST |110 | 1. 1. Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli kohaselt ei osale Taani EÜ asutamislepingu IV jaotises ja seega ei ole tsiviilasjades tehtava õigusalase koostöö valdkonnas vastuvõetud ühenduse aktid Taani suhtes siduvad ega kohaldatavad. Siiski on teatavate ühenduse aktide kohaldamist laiendatud Taanile Euroopa Ühenduse ja Taani vahel EÜ asutamislepingu artikli 300 alusel sõlmitud rahvusvaheliste lepingutega. Asjaomased rahvusvahelised lepingud, mis on sõlmitud nõukogu otsustega 2006/325/EÜ[1] ja 2006/326/EÜ,[2] on järgmised: Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist tsiviil- ja kaubandusasjades käsitlev leping[3] ning Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vaheline tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide kätteandmist käsitlev leping[4]. Nendes paralleelsetes lepingutes (artikli 5 lõikes 2) on ette nähtud Euroopa Ühenduse nõusoleku andmine juhtudel, mil Taani kavatseb sõlmida rahvusvahelise lepingu, mis võib mõjutada või muuta nõukogu määruse (EÜ) nr 44/2001 (kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades, edaspidi „Brüsseli I määrus”)[5] või Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1393/2007 (kohtu- ja kohtuväliste dokumentide liikmesriikides kättetoimetamise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (dokumentide kättetoimetamine), millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1348/2000, edaspidi „dokumentide kättetoimetamise määrus”)[6] reguleerimisala. Ei nõukogu otsustega kõnealuste paralleelsete lepingute kohta ega paralleelsete lepingute endiga ei ole sätestatud, kuidas tuleks ühendusel sellise lepingu kohta otsus teha. Ettepaneku eesmärk on kehtestada mõlema paralleelse lepingu artikli 5 lõike 2 rakendamise kord, muutes nende lepingute sõlmimist käsitlevaid nõukogu otsuseid. |120 | 1.2. Üldine taust Paralleelsetes lepingutes (artikli 5 lõikes 1) on sätestatud, et rahvusvahelised lepingud, millega ühendus on (paralleelsetele lepingutele lisatud) asjaomaste määruste alusel ühinenud, ei ole Taani suhtes siduvad ega kohaldatavad. Taani peab hoiduma selliste rahvusvaheliste lepingutega ühinemisest, mis võivad mõjutada või muuta asjaomaste määruste reguleerimisala, välja arvatud juhul, kui see toimub ühenduse nõusolekul ning asjaomaste paralleelsete lepingute ja kõnealuse rahvusvahelise lepingu omavahelise suhestamise kohta on võetud tarvitusele piisavad abinõud. Taani ja Euroopa Ühenduse vahelisi suhteid seoses asjaomaste paralleelsete lepingutega reguleeritakse rahvusvahelise õigusega. Kohaldatakse EÜ asutamislepingu artiklit 300 ja seepärast ei või komisjon ühineda Euroopa Ühenduse nimel rahvusvaheliste kohustustega ilma, et talle oleks spetsiaalselt selline õigus delegeeritud. Nõukogu otsustega paralleelsete lepingute sõlmimise kohta ega lepingute endiga ei ole delegeeritud komisjonile pädevust anda nõusolek Euroopa Ühenduse nimel. Seepärast peab Euroopa Ühendus kehtestama sisekorra, mida Euroopa Ühendus (välja arvatud Taani) järgib otsuste tegemisel seoses nõusoleku andmisega Taanile selliste rahvusvaheliste lepingutega ühinemiseks, mis mõjutavad paralleelsetele lepingutele lisatud asjaomaseid määruseid. Praktilistel kaalutlustel esitab komisjon samal ajal kaks ettepanekut mõlema paralleelse lepingu rakendamiseks. Kuigi on vähem tõenäoline, et Taani teeb ettepanekuid selliste dokumentide välismaal kättetoimetamist käsitlevate rahvusvaheliste lepingutega ühinemiseks, mis võivad mõjutada paralleelset lepingut dokumentide kättetoimetamise kohta, on vajalik kehtestada ka selle paralleelse lepingu rakendamise kord. |2. KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE |230 | Taani ametiasutuste ja komisjoni esindajate vahel peeti 2008. aastal olukorra arutamiseks koosolek. Täiendavaid nõupidamisi ei peetud, sest Euroopa Ühenduse järgitava sisekorra küsimus mõjutab ainult Euroopa Ühendust, välja arvatud Taanit, arvestades et Taani ei osale EÜ asutamislepingu IV jaotises ja Taanit võib asjaomases kontekstis pidada kolmandaks riigiks. Komisjon hindas rakendamiskorra loomiseks erinevaid võimalusi, kuigi ta ei teinud ametlikku mõjuhinnangut. Üks võimalus oleks sisaldanud mõlema paralleelse lepingu muutmist, et näha ette konkreetne rakenduskord. See kord oleks olnud palju töömahukam (vajadus komisjoni läbirääkimisvolituste järele, läbirääkimised ise ja lepingute sõlmimise kord) ja kuna olukord vajab kiiresti lahendamist, seda võimalust ei valitud. Komisjoni valitud võimalusega kavandatakse lihtne ja suhteliselt kiire lahendus, see tähendab, et muudetakse nõukogu otsuseid paralleelsete lepingute sõlmimise kohta, lisades konkreetsed sätted korra kohta, mida Euroopa Ühendus järgib seoses nõusoleku andmisega Taanile asjaomaste rahvusvaheliste lepingutega ühinemiseks. |3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG 3.1. Kavandatud meetmete kokkuvõte Komisjon teeb teepaneku muuta nõukogu otsust 2006/325/EÜ ja nõukogu otsust 2006/3267EÜ, et lisada neisse otsustesse sätted paralleelsete lepingute artikli 5 lõike 2 rakendamise kohta. Sama kord nähakse ette mõlema paralleelse lepingu rakendamise kohta. Eristatakse kahte olukorda ja kummagi olukorra kohta kehtestatakse Euroopa Ühenduse nõusoleku andmiseks eraldi kord. Ühine nimetaja mõlema olukorra puhul on see, et nõukogu volitab komisjoni andma Euroopa Ühenduse nimel nõusolekut. Esimene olukord hõlmab juhte, kus liikmesriigid on juba saanud volituse sõlmida asjaomane rahvusvaheline leping. Sellise olukorra näide on 2001. aasta punkrikütuse reostuskahjude tsiviilvastutuse rahvusvaheline konventsioon (edaspidi „punkrikütuse konventsioon”), mille puhul on ühendus juba volitanud liikmesriike ühenduse huvides seda alla kirjutama, ratifitseerima või sellega ühinema (vt nõukogu otsus 2002/762/EÜ millega volitatakse liikmesriike ühenduse huvides 2001. aasta punkrikütuse reostuskahjude tsiviilvastutuse rahvusvahelist konventsiooni (punkrikütuse konventsiooni) allkirjastama, ratifitseerima või sellega ühinema[7]). Veel üks näide on 12. veebruari 2004. aasta protokoll, millega muudetakse 29. juuli 1960. aasta Pariisi konventsiooni tsiviilvastutuse kohta tuumaenergia valdkonnas (vt nõukogu otsus 2003/882/EÜ, millega lubatakse liikmesriikidel, kes on tuumaenergia valdkonnas tsiviilvastutust käsitleva 29. juuli 1960. aasta Pariisi konventsiooni osalised, alla kirjutada Euroopa Ühenduse nimel seda konventsiooni muutvale protokollile[8] ja nõukogu otsus 2004/294/EÜ, millega volitatakse liikmesriike, kes on 29. juuli 1960. aasta Pariisi konventsiooni kolmanda osapoole vastutuse kohta tuumaenergia alal osalisriikideks, ratifitseerima Euroopa Ühenduse huvides seda konventsiooni parandav protokoll või sellega ühinema[9]). Esimene olukord hõlmab ka juhte, kus ühendus on ise saanud Brüsseli I määrust või dokumentide kätteandmise määrust mõjutavate rahvusvaheliste lepingute osaliseks. Kirjeldatud olukordades kehtestatakse lihtne kord, arvestades asjaolu, et ühendus on juba uurinud võimalust, et asjaomased rahvusvahelised lepingud võivad mõjutada kõnealuseid ühenduse akte ja on vajaduse korral näinud ette kaitsemeetmed selle tagamiseks, et kõnealuseid ühenduse akte asjakohastel juhtudel kohaldataks. Sellistes olukordades volitatakse komisjoni andma Taanile nõusolek Euroopa Ühenduse nimel. Teine olukord hõlmab juhte, mis ei kuulu esimese olukorra alla. Selliste juhtude korral on vaja arutada liikmesriikidega võimalust, et rahvusvaheline leping, mida Taani kavatseb sõlmida, võib mõjutada asjaomaseid määruseid. Seepärast kaasatakse liikmesriigid otsuse tegemise protsessi komiteemenetluse kaudu. Sellistes olukordades volitatakse komisjoni andma Taanile nõusolek Euroopa Ühenduse nimel komiteemenetluse kaudu. 3.2. Õiguslik alus Mõlema ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 61 punkt c ning artikli 300 lõike 2 esimene lõik ja lõike 3 esimene lõik. |2009/0031 (CNS)Ettepanek:NÕUKOGU OTSUS,millega muudetakse otsust 2006/326/EÜ, et näha ette Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide Euroopa Liidu liikmesriikides kätteandmist käsitleva lepingu artikli 5 lõike 2 rakendamise kordEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 61 punkti c koostoimes artikli 300 lõike 2 esimese lõiguga ja lõike 3 esimese lõiguga,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[10]ning arvestades järgmist:(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1393/2007 (kohtu- ja kohtuväliste dokumentide liikmesriikides kättetoimetamise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (dokumentide kättetoimetamine), millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1348/2000[11]) rakendamist laiendati Taanile Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide kätteandmist käsitleva lepinguga, mis sõlmiti nõukogu otsusega 2006/326/EÜ[12].(2) Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise lepingu artikli 5 lõikes 2 on sätestatud, et Taani hoidub selliste rahvusvaheliste lepingutega ühinemisest, mis võivad mõjutada või muuta määruse (EÜ) nr 1393/2007 reguleerimisala, välja arvatud juhul, kui see toimub ühenduse nõusolekul ning asjaomaste lepingu ja kõnealuse rahvusvahelise lepingu omavahelise suhestamise kohta on võetud tarvitusele piisavad abinõud.(3) Ei Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise lepingu ega otsusega 2006/326/EÜ ei ole sätestatud, kuidas peaks Euroopa Ühendus tegema otsuse nõusoleku andmise kohta Taani poolt sõlmitava kõnealuse rahvusvahelise lepingu kohta.(4) Tuleks kehtestada Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise lepingu artikli 5 lõike 2 rakendamise kord. Selle korraga tuleks tagada, et Euroopa Ühenduse otsuseid nõusoleku andmise kohta tehtaks kiiresti.(5) Neid olukordi, kus Euroopa Ühendus on juba saanud rahvusvahelise lepingu osaliseks või olukordi, kus ta on volitanud liikmesriike seda Euroopa Ühenduse huvides tegema, tuleks eristada kõikidest muudest olukordadest.(6) Nõukogu otsust 2006/326/EÜ tuleks sellise korra ette nägemiseks vastavalt muuta.(7) Käesoleva otsuse rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta kooskõlas nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusega 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused[13].(8) Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli artikli 3 kohaselt osalevad Ühendkuningriik ja Iirimaa käesoleva otsuse vastuvõtmises ja kohaldamises.(9) Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole talle siduv ega tema suhtes kohaldatav,ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:Ainus artikkelOtsust 2006/326/EÜ muudetakse järgmiselt:Lisatakse artiklid 1a ja 1b järgmises sõnastuses:„ Artikkel 1aLepingu artikli 5 lõike 2 kohaldamiseks võtab komisjon vastu otsuse Euroopa Ühenduse nõusoleku kohta, kui:1.  Euroopa Ühendus on ise saanud asjaomase rahvusvahelise lepingu osaliseks või2.  Euroopa Ühendus on volitanud liikmesriike seda Euroopa Ühenduse huvides.Kõikidel muudel juhtudel võtab komisjon otsuse Euroopa Ühenduse nõusoleku kohta vastu kooskõlas artikli 1b lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.”Artikkel 1b1. Komisjoni abistab komitee.2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 3 ja 7.”Brüssel, […]Nõukogu nimeleesistuja [1] ELT L 120, 5.5.2006, lk 22.[2] ELT L 120, 5.5.2006, lk 23.[3] ELT L 299, 16.11.2005, lk 62.[4] ELT L 300, 17.11.2005, lk 55.[5] EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1.[6] ELT L 324, 10.12.2007, lk 78.[7] EÜT L 256, 25.9.2002, lk 7.[8] ELT L 338, 23.12.2003, lk 30.[9] ELT L 97, 1.4.2004, lk 53.[10] ELT C […], […], lk […].[11] ELT L 324, 10.12.2007, lk 79.[12] ELT L 120, 5.5.2006, lk 23.[13] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.


Tähtis õiguslik teade

|

52009PC0308

Ettepanek Euroopa parlamendi ja Nõukogu otsus ELi Solidaarsusfondi kasutuselevõtmise kohta  /* KOM/2009/0308 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 22.6.2009KOM(2009) 308 lõplikEttepanekEUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUSELi Solidaarsusfondi kasutuselevõtmise kohtaSELETUSKIRI17. mai 2006. aasta institutsioonidevaheline kokkulepe[1] võimaldab paindlikkusmehhanismi kaudu kasutada Euroopa Liidu Solidaarsusfondi igal aastal mahus, mis täiendab finantsraamistiku asjaomastes rubriikides ettenähtud assigneeringuid kuni 1 miljardi euroga aastas. Fondist abi saamise tingimused on üksikasjalikult kindlaks määratud nõukogu määruses (EÜ) nr 2012/2002[2].Fondist abi saamise taotluse põhjal, mille Prantsusmaa esitas pärast 2009. aasta jaanuaritormi, on kahjustuste hinnanguline kogusuurus järgmine:(EUR) |Otsene kahju | Piirmäär | 2,5 % põhinev summa | 6 % põhinev summa | Kavandatava abi kogusumma |Torm Prantsusmaal („Klaus”) | 3 805 470 000 | 3 398 60 000 | 84 965 025 | 24 412 140 | 109 377 165 |Olles kõnealuse taotluse[3] läbi vaadanud ning arvestades fondist antavat suurimat võimalikku abisummat ja assigneeringute ümberpaigutamise ulatust lisakulutusi nõudvas rubriigis, teeb komisjon ettepaneku kasutada Euroopa Liidu Solidaarsusfondi vahendeid mahus 109 377 165 eurot, mis eraldatakse finantsraamistiku rubriigist 3b.Tehes käesoleva ettepaneku fondi kasutuselevõtmiseks, algatab komisjon 17. mai 2006. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe punktis 6 sätestatud lihtsustatud kolmepoolse menetluse, eesmärgiga saada mõlemalt eelarvepädevalt institutsioonilt nõusolek fondi kasutamise ja vajaliku summa suuruse osas. Komisjon kutsub üles seda eelarvepädevat institutsiooni, kes saavutab fondi kasutamise eelnõu suhtes esimesena sobival poliitilisel tasandil kokkuleppe, teavitama oma kavatsustest teist eelarvepädevat institutsiooni ja komisjoni.Kummagi eelarvepädeva institutsiooni eriarvamuse korral kutsutakse kokku ametlik kolmepoolne kohtumine.Komisjon esitab esialgse paranduseelarve projekti, et lisada 2009. aasta eelarvesse konkreetsed kulukohustuste assigneeringud ja maksete assigneeringud, nagu on nõutud 17. mai 2006. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe punktis 26.EttepanekEUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUSELi Solidaarsusfondi kasutuselevõtmise kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni 17. mai 2006. aasta institutsioonidevahelist kokkulepet eelarvedistsipliini ja usaldusväärse finantsjuhtimise kohta,[4] eriti selle punkti 26,võttes arvesse nõukogu 11. novembri 2002. aasta määrust (EÜ) nr 2012/2002 Euroopa Liidu solidaarsusfondi loomise kohta,[5]võttes arvesse komisjoni ettepanekut,[6]ning arvestades järgmist:(1) Euroopa Liit on loonud Euroopa Liidu Solidaarsusfondi (edaspidi „fond”), et näidata üles solidaarsust katastroofide tagajärjel kannatanud piirkondade elanikega.(2) 17. mai 2006. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe kohaselt on fondi kasutamise ülemmäär 1 miljard eurot aastas.(3) Määrus (EÜ) nr 2012/2002 sisaldab sätteid, mille alusel on võimalik fond kasutusele võtta.(4) Prantsusmaa on esitanud taotluse fondi vahendite kasutuselevõtmiseks seoses tormist põhjustatud katastroofiga,ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE OTSUSE:Artikkel 1Euroopa Liidu 2009. aasta üldeelarves võetakse Euroopa Liidu Solidaarsusfondi raames kasutusele 109 377 165 eurot kulukohustuste assigneeringute ja maksete assigneeringutena.Artikkel 2Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas .Brüssel,Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimelpresident eesistuja [1] ELT C 139, 14.6.2006, lk 1.[2] EÜT L 311, 14.11.2002, lk 3.[3] Komisjonile esitatud teatis SEC(2009)730 Prantsusmaa esitatud taotluse kohta Euroopa Liidu Solidaarsusfondi vahendite kasutuselevõtuks seoses tormiga.[4] ELT C 139, 14.6.2006, lk 1.[5] EÜT L 311, 14.11.2002, lk 3.[6] ELT C […], […], lk […]


Tähtis õiguslik teade

|

52006PC0198

Ettepanek: Nõukogu otsus millega muudetakse otsust 2005/231/EÜ, millega lubatakse Rootsil kohaldada vähendatud maksumäära teatavate kodumajapidamiste ja teenindussektori äriühingute poolt tarbitava elektrienergia suhtes kooskõlas direktiivi 2003/96/EÜ artikliga 19  /* KOM/2006/0198 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 8.5.2006KOM(2006) 198 lõplikEttepanek:NÕUKOGU OTSUSmillega muudetakse otsust 2005/231/EÜ, millega lubatakse Rootsil kohaldada vähendatud maksumäära teatavate kodumajapidamiste ja teenindussektori äriühingute poolt tarbitava elektrienergia suhtes kooskõlas direktiivi 2003/96/EÜ artikliga 19(komisjoni esitatud)SELETUSKIRIETTEPANEKU EESMÄRK |110 | Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Kooskõlas nõukogu direktiiviga 2003/96/EÜ[1] maksustatakse Rootsis kodumajapidamiste ja teenindussektori äriühingute tarbitavat elektrienergiat täies ulatuses Rootsi energiamaksuga. Direktiivi 2003/96/EÜ artikli 19 lõike 1 alusel võib nõukogu ühehäälselt komisjoni ettepaneku põhjal lubada liikmesriikidel teatavatel poliitilistel kaalutlustel kehtestada täiendava aktsiisimaksuvabastuse või -vähenduse. |120 | Üldine taust Kooskõlas nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ[2] artikliga 19 sai Rootsi 7. märtsil 2005. aastal nõukogu otsusega 2005/231/EÜ loa rakendada vähendatud maksumäära kodumajapidamiste ja teenindussektori äriühingute suhtes Põhja-Rootsis. Komisjon lubas anda elektrienergia vähendatud maksumäära näol Põhja-Rootsi teenindussektori äriühingutele riigiabi kuni 2005. aasta lõpuni[3]. Seetõttu pidi nõukogu antud luba lõppema samal ajal. 9. detsembri 2005. aasta kirjas taotlesid Rootsi asutused komisjonilt loa pikendamist kuni 31. detsembrini 2011. Umbes samal ajal, nimelt 15. novembri 2005. aasta kirjas, teavitasid Rootsi asutused komisjoni asutamislepingu artikli 88 lõike 3 kohaselt energia maksustamise piirkondlike erinevuste pikendamisest teenindussektoris[4]. Rootsi põhjendab kooskõlas nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ artikliga 19 esitatud taotlust regionaalpoliitika eesmärkidega. Erineva maksustamise aluseks on ilmastikutingimused ning maksuerinevuste eesmärk on viia Põhja-Rootsi majapidamised ja teenindussektori äriühingud võrdsetele alustele sarnaste tarbijatega riigi lõunaosades, vähendades tarbijate elektrienergiakulusid põhjapoolsetel aladel (kus keskmise maja kütmiseks kulub elektrienergiat 25% rohkem kui lõunas). Geograafiline eristamine põhineb objektiivsel teabel keskmiste temperatuuride kohta ajavahemikel, mil maju tavapäraselt köetakse. 2006. aastal on elektri üldine energiamaks Rootsis 0,261 SEK (ca 0,028 eurot[5])/kWh. Ajavahemikus 1. jaanuarist 2006 kuni 31. detsembrini 2011 kavandab Rootsi kohaldada Põhja-Rootsi kodumajapidamiste ja teenindussektori äriühingute suhtes elektrile madalamat maksumäära, mis vastab praegu 0,201 SEKile (ca 0,022 eurot)/kWh, st 77%le riigi muudes osades kohaldatavast elektri maksumäärast. Rootsi leiab, et maksustamisest tulenev stiimul energia tõhusamaks kasutamiseks säilib. Maksu vähendamisest tulenev aastane eelarvekulu on hinnanguliselt 146 miljonit SEKi (16 miljonit eurot). Meedet kohaldatakse vähendatud energiamaksumäärana. Vähendatud energiamaksumäära rakendatakse vahetult maksustamisel. Maksumäära vähendatakse elektri tarnimisel turustajalt tarbijale. Meetme kohaldamise aeg lõpeb 31. detsembril 2011. |130 | Ettepanekus käsitletavas valdkonnas kehtivad õigusnormid Nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiiv 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik. Nõukogu otsus, 7. märts 2005, millega lubatakse Rootsil kohaldada vähendatud maksumäära Põhja-Rootsi teatavates piirkondades kodumajapidamiste ja teenindussektori äriühingute poolt tarbitava elektrienergia suhtes kooskõlas direktiivi 2003/96/EÜ artikliga 19. |140 | Kooskõla Euroopa Liidu muude põhimõtete ja eesmärkidega Direktiivi 2003/96/EÜ artikli 19 lõike 1 alusel võib nõukogu ühehäälselt komisjoni ettepaneku põhjal lubada liikmesriikidel teatavatel poliitilistel kaalutlustel kehtestada täiendava aktsiisimaksuvabastuse või -vähenduse. Komisjon vaatab taotluse läbi, võttes muu hulgas arvesse siseturu nõuetekohast toimimist ning vajadust tagada aus konkurents ning ühenduse tervishoiu-, keskkonna-, energeetika- ja transpordipoliitika toimimine. Selline eristamine asetab Rootsi põhjaosa kodumajapidamised ja teenindussektori ettevõtted elektrikulude vähendamise kaudu võrdsesse olukorda sama liiki tarbijatega riigi lõunaosas. Kõnealune meede toetab seega regionaal- ja ühtekuuluvuspoliitikat. Vähendatud maksumäärad elektritarbimisele Rootsi põhjaosas (22 eurot/MWh) jäävad palju kõrgemale direktiiviga 2003/96/EÜ kehtestatud ühenduse alammääradest (1 euro/MWh mitteäriotstarbelisel kasutamisel). Lisaks sellele on maksuvähendused proportsionaalsed Rootsi põhjaosa kodumajapidamiste ja teenindussektori äriühingute lisakulutustega kütmisele (vrd otsuse 2005/231/EÜ artikli 1 lõige 2). Seetõttu leiab komisjon, et kõnealuse maksumäära rakendamine tagab maksustamise stimuleeriva mõju energiatõhususe kasvule. Direktiivi 2003/96/EÜ artikli 19 lõikes 2 on sätestatud, et kõnealuse artikli alusel võetud meetmed peavad olema piiratud kestusega, ning on nähtud ette ajavahemik, mis kestab kõige rohkem kuus aastat ja mille lõppedes meetmeid on võimalik uuendada. Praegu tundub asjakohane uuendada luba kuueks aastaks ning seega pikendada vastavalt otsuse 2005/231/EÜ kohaldamisaega. Tuleb tagada, et otsuse 2005/231/EÜ alusel antud luba, mis anti samadel põhjustel, kuid lühikeseks ajavahemikuks, kohaldatakse jätkuvalt ilma kõnealuse otsuse lõppemise ja käesoleva otsuse ettepaneku vastuvõtmise vahelise katkestuseta. Käesolev hinnang ei mõjuta riigiabi N 593/2005 tulemust. |KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE |Konsulteerimine huvitatud isikutega |219 | Kõnealune ettepanek käsitleb ainult Rootsit puudutava kehtiva erandi pikendamist. |Ekspertarvamuste kogumine ja kasutamine |229 | Välisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada. |230 | Mõju hindamine Ei kohaldata. |ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG |305 | Kavandatud meetmete kokkuvõte Eelnimetatu põhjal ja ilma et see mõjutaks riigiabi N 593/2005 tulemust, teeb komisjon ettepaneku pikendada nõukogu otsuse 2005/231/EÜ kehtivust kuni 31. detsembrini 2011. aastal ning lubada Rootsil kohaldada vähendatud maksumäära Põhja-Rootsi kodumajapidamiste ja teenindussektori äriühingute poolt tarbitava elektrienergia suhtes. |310 | Õiguslik alus Nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ artikkel 19. |320 | Subsidiaarsuse põhimõte Subsidiaarsuse põhimõtet kohaldatakse juhul, kui ettepanek ei kuulu ühenduse ainupädevusse. |Liikmesriigid ei suuda ettepaneku eesmärke piisaval määral saavutada järgmis(t)el põhjus(t)el. |321 | Nõukogu direktiiviga 2003/96/EÜ kehtestas Euroopa Liit energiatoodete ja elektrienergia maksustamiseks ühtlustatud õigusnormid. Kõik muudatused kõnealustes õigusnormides tuleb teha ühenduse õigusaktiga ja liikmesriigi otsus ei ole piisav. |Seetõttu on ettepanek kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega. |Proportsionaalsuse põhimõte Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel. |331 | Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas, sest sellega on kavas muuta nõukogu otsust. |332 | Meetmega ei kaasne ühendusele rahalist või halduskoormust. |Õigusakti valik |341 | Kavandatud õigusakt(id): muu. |342 | Muud õigusaktid ei oleks asjakohased järgmis(t)el põhjus(t)el. Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas, sest sellega on kavas muuta nõukogu otsust. |MÕJU EELARVELE |409 | Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet. |1.  Ettepanek:NÕUKOGU OTSUSmillega muudetakse otsust 2005/231/EÜ, millega lubatakse Rootsil kohaldada vähendatud maksumäära teatavate kodumajapidamiste ja teenindussektori äriühingute poolt tarbitava elektrienergia suhtes kooskõlas direktiivi 2003/96/EÜ artikliga 19(Ainult rootsikeelne tekst on autentne)EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik,[6] eriti selle artikli 19 lõiget 1,võttes arvesse komisjoni ettepanekutning arvestades järgmist:2.  Nõukogu otsusega 2005/231/EÜ[7] lubati Rootsil kohaldada vähendatud maksumäära teatavate kodumajapidamiste ja teenindussektori äriühingute poolt tarbitava elektrienergia suhtes kooskõlas direktiivi 2003/96/EÜ artikliga 19. Luba kehtis kuni 31. detsembrini 2005. 9. detsembri 2005. aasta kirjaga taotlesid Rootsi asutused komisjonilt loa pikendamist kuni 2011. aasta lõpuni.3.  Riigi põhjaaladel on elektritarbimine kütmiseks 25% kõrgem kui riigi muudel aladel. Seetõttu on Rootsis alates 1981. aasta juulist riigi põhjaaladel kasutatava elektrienergia suhtes kohaldatud vähendatud energiamaksu määra. Vähendamise määr protsentides, võrrelduna tavapärase maksumääraga, on hiljem siiski vähenenud.4.  Elektrikulude vähendamine asetab Rootsi põhjaosa kodumajapidamised ja teenindusettevõtted võrdsesse olukorda samasuguste tarbijatega riigi lõunaosas. Kõnealune meede toetab seega regionaal- ja ühtekuuluvuspoliitikat.5.  Rootsi põhjaosa elektritarbimise vähendatud maksumäär, mis on praegu 22 eurot/MWh, jääb palju kõrgemale direktiiviga 2003/96/EÜ kehtestatud ühenduse alammäärast. Lisaks sellele peaksid maksuvähendused jääma proportsionaalseks Põhja-Rootsi kodumajapidamiste ja teenindussektori äriühingute lisakulutustega kütmisele. Niisiis peaks kõnealuse maksumäära rakendamine tagama maksustamise stimuleeriva mõju energiatõhususe kasvule.6.  Komisjon vaatas maksuvähenduskava läbi ja leidis, et kõnealuse meetme rakendamine ei moonuta konkurentsi ega takista siseturu toimimist ning ei ole vastuolus ühenduse keskkonna-, energeetika- ja transpordipoliitikaga.7.  Ilma et see mõjutaks riigiabi N 593/2005 Rootsi – teenindussektori elektrienergia maksustamise piirkondlike erinevuste pikendamine – tulemust, on seega asjakohane uuendada vastavalt direktiivi 2003/96/EÜ artikli 19 lõikele 2 luba, mille alusel Rootsi võib kohaldada vähendatud maksumäära elektrienergia tarbimise suhtes Põhja-Rootsis kuni 31. detsembrini 2011.8.  Seetõttu tuleks otsust 2005/231/EÜ vastavalt muuta.9.  Tuleb tagada, et otsuse 2005/231/EÜ alusel antud luba, mis anti samadel põhjustel, kuid lühikeseks ajavahemikuks, kohaldatakse jätkuvalt ilma kõnealuse otsuse lõppemise ja käesoleva otsuse jõustumise vahelise katkestuseta,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Otsuse 2005/231/EÜ artiklis 2 asendatakse kuupäev „31. detsembrini 2005“ kuupäevaga „31. detsembrini 2011“.Artikkel 2Käesolevat otsust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2006.Artikkel 3Käesolev otsus on adresseeritud Rootsi Kuningriigile.Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja [1] ELT L 283, 31.10.2003, lk 51. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2004/75/EÜ (ELT L 157, 30.4.2004, lk 100).[2] ELT L 072, 18.3.2005, lk 27.[3] Riigiabi C42/03 (ex-NN 3/B/2001) – Rootsi (ELT C 189, 9.8.2003, lk 6).[4] Riigiabi N 593/2005 Rootsi – teenindussektori elektrienergia maksustamise piirkondlike erinevuste pikendamine.[5] Kooskõlas nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ artikliga 13 põhineb arvestus eurodesse 2006. aastaks 2005. aasta oktoobri esimese tööpäeva vahetuskursil, mis on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas (1 EUR = 9,3086 SEK).[6] ELT L 283, 31.10.2003, lk 51. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2004/75/EÜ (ELT L 157, 30.4.2004, lk 100).[7] ELT L 72, 18.3. 2005, lk 27.