               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,14.9.2015
            COM(2015) 435 final
            2015/0198(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu ja Colombia Vabariigi vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu Euroopa Liidu nimel allkirjastamise ja selle ajutise kohaldamise kohta

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               Nõukogu määruses (EÜ) nr 539/2001
                  1
                on loetletud kolmandad riigid, kelle kodanikel peab liikmesriikide välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud. Määrust (EÜ) nr 539/2001 kohaldavad kõik liikmesriigid peale Iirimaa ja Ühendkuningriigi.

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 509/2014
                  2
                muudeti määrust (EÜ) nr 539/2001, kandes 19 riiki üle II lisasse, kus on loetletud kolmandad riigid, kelle kodanikud on viisanõudest vabastatud. Kõnealused 19 riiki on: Araabia Ühendemiraadid, Belau, Colombia, Dominica, Grenada, Ida-Timor, Kiribati, Marshalli Saared, Mikroneesia, Nauru, Peruu, Saalomoni Saared, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinid, Samoa, Tonga, Trinidad ja Tobago, Tuvalu ning Vanuatu. II lisas on lisatud igale nimetatud riigile osutavale viitele joonealune märkus, milles täpsustatakse, et „vabastust viisanõudest kohaldatakse Euroopa Liiduga sõlmitava viisavabaduslepingu jõustumise kuupäevast”.

               Määrus (EL) nr 509/2014 võeti vastu 20. mail 2014 ja see jõustus 9. juunil 2014. Esimesed viisavabaduslepingud sõlmiti 6. mail 2015 (Araabia Ühendemiraatidega), 26. mail 2015 (Ida-Timoriga) ja 28. mail 2015 (Dominica, Grenada, Saint Lucia, Saint Vincenti ja Grenadiinide, Samoa, Trinidadi ja Tobago ning Vanuatuga) ning alates lepingute allakirjutamise kuupäevast kuni nende jõustumiseni kohaldatakse neid ajutiselt.

               Kooskõlas määruse (EL) nr 509/2014 põhjendusega 5 ja vastuvõtmise ajal esitatud ühisdeklaratsiooniga kohaldati Colombia ja Peruu suhtes erimenetlust, mille kohaselt tuli kõnealuseid riike asjakohaste kriteeriumide alusel täiendavalt hinnata, enne kui komisjon sai esitada nõukogule soovitused võtta vastu otsused anda volitused alustada nende kahe riigiga läbirääkimisi viisavabaduslepingu sõlmimiseks. 2014. aasta oktoobris kiitis komisjon heaks aruande
                  3
               , milles hinnati Colombia olukorda laiapõhjaliselt määruse (EÜ) nr 539/2001 (mida on muudetud määrusega (EL) nr 509/2014) artiklis 1 loetletud kriteeriumide alusel, samaaegselt kiideti heaks ka Peruud käsitlev aruanne
                  4
               . Aruandes uuriti rännet ja liikuvust (Schengeni viisad, seaduslik ränne, ebaseaduslik ränne, reisidokumentide turvalisus ja nendega seotud pettused), kuritegevust ja turvalisust, majandust, kaubandust ja turismi, välissuhteid ja inimõigusi ning piirkondlikku ühtekuuluvust ja vastastikkuse põhimõtet käsitlevaid valdkondi hõlmavaid andmeid ja arenguid. Samuti hinnati viisavabadusest tekkivaid võimalikke riskistsenaariume. Komisjon järeldas, et Colombia majandusliku, sotsiaalse ja julgeolekuolukorra märkimisväärne paranemine viimastel aastatel on piisavalt põhjendanud otsust, et colombialastele tuleks võimaldada viisavaba juurdepääs liikmesriikide territooriumile, kuna viisavabadusega seotud riske peeti muu hulgas tõhusama tagasisaatmise alase koostöö ja korrektselt rakendatud piirkontrolli abil juhitavaks. Lisaks sellele sisaldab viisavabadusleping vajalikke kaitseabinõusid lepingu peatamiseks või lõpetamiseks, kui see peaks osutuma vajalikuks, et vältida liitu ohustavaid julgeoleku- või ränderiske.

               2015. aasta märtsis esitas komisjon nõukogule soovituse anda talle volitused alustada läbirääkimisi viisavabaduslepingu sõlmimiseks Colombia ja Peruuga
                  5
               . 19. mail 2015 esitas nõukogu komisjonile läbirääkimisjuhised. Läbirääkimised Colombiaga peeti 20. mail 2015 Brüsselis. Kohtumisel vaadati läbi kogu lepingu eelnõu tekst, tehti mõned muudatusettepanekud ja jõuti kokkuleppele kõikides eelnõu aspektides.

               Pealäbirääkijad parafeerisid lepingu 9. juunil 2015. Ametlik tseremoonia peeti ELi-CELACi tippkohtumise raames 10. juunil 2015. Lepingu tekst saadeti liikmesriikidele 27. mail 2015 ja täiendavat teavet jagati nõukogu viisatöörühma koosolekul 15. juunil 2015.

               2.ÕIGUSLIK ALUS

               Liidu poolt on lepingu õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) artikli 77 lõike 2 punkt a koostoimes artikliga 218.

               Lisatud ettepanek on õigusakt lepingu allkirjastamiseks. Nõukogu otsustab kvalifitseeritud häälteenamusega.

               Võttes arvesse asjaolu, et Colombia on võimeline viima siseriikliku ratifitseerimismenetluse lõpule lühikese aja jooksul, nähakse allkirjastamist käsitleva otsuse ettepanekuga ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 5 kohaselt ette lepingu ajutine kohaldamine alates selle allkirjastamisele järgnevast kuupäevast. Võttes arvesse, et lepingu sõlmimiseks on vaja Euroopa Parlamendi nõusolekut, teatab komisjon Euroopa Parlamendile lepingu ajutisest kohaldamisest.

               3.LÄBIRÄÄKIMISTE TULEMUS

               Komisjon on seisukohal, et nõukogu läbirääkimisjuhistes seatud eesmärgid on saavutatud ja viisavabaduslepingu eelnõu on Euroopa Liidule vastuvõetav.

               Lepingu eelnõu lõpliku sisu võib kokku võtta järgmiselt:

               Eesmärk

               Lepinguga nähakse Euroopa Liidu ja Colombia kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               Kõikide ELi kodanike võrdse kohtlemise tagamiseks on lepingusse lisatud säte, mille kohaselt Colombia võib lepingu peatada või lõpetada ainult kõikide Euroopa Liidu liikmesriikide suhtes ning liit võib omakorda lepingu peatada või lõpetada ainult kõigi oma liikmesriikide nimel.

               Ühendkuningriigi ja Iirimaa eriseisundit on kajastatud otsuse preambulis.

               Kohaldamisala

               Viisanõudest on vabastatud kõik isikud (tava-, diplomaatilise, teenistus- või ametipassi ning eripassi kasutajad), kes reisivad kõikidel muudel eesmärkidel peale tasustatava töö tegemise. Viimasesse reisijate kategooriasse kuuluvate teise lepinguosalise kodanike suhtes on igal liikmesriigil ja samuti Colombial õigus kehtestada kooskõlas kohaldatavate liidu või riiklike õigusaktidega viisanõue. Ühtlase rakendamise tagamiseks on lepingule lisatud ühisdeklaratsioon, milles tõlgendatakse tasustatava töö tegemise eesmärgil reisivate isikute kategooriat.

               Viibimise kestus

               Lepinguga nähakse Euroopa Liidu ja Colombia kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul. Lepingule on lisatud ühisdeklaratsioon, milles tõlgendatakse kõnealust 90-päevast ajavahemikku mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               Lepingus võetakse arvesse nende liikmesriikide olukorda, kes veel ei kohalda Schengeni acquis’d täies ulatuses. Kuni need liikmesriigid ei ole sisepiirideta Schengeni ala osa, nähakse Colombia kodanikele viisavabaduslepinguga ette õigus viibida lisaks kogu Schengeni ala kohta arvestatud ajavahemikule kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul iga kõnealuse liikmesriigi (praegu Bulgaaria, Horvaatia, Küpros ja Rumeenia) territooriumil.

               Territoriaalne kohaldatavus

               Leping sisaldab territoriaalse kohaldatavusega seotud sätteid: Prantsusmaa ja Madalmaade puhul annab viisanõudest loobumine Colombia kodanikele õiguse viibida kõnealuste liikmesriikide Euroopas paikneval territooriumil.

               Deklaratsioonid

               Lisaks eespool nimetatud ühisdeklaratsioonidele on lepingule lisatud veel neli ühisdeklaratsiooni:

               –ühisdeklaratsioon, mis käsitleb Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini seost Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega;

               –ühisdeklaratsioon viisavabaduslepingu sisu ja tagajärgi käsitleva ning muu asjakohase teabe, näiteks sissesõidunõuete laialdase levitamise kohta;

               –ühisdeklaratsioon biomeetriliste passide kasutuselevõtu kohta Colombia Vabariigi poolt, mille kohaselt kohustub Colombia väljastama biomeetrilisi passe hiljemalt alates 31. augustist 2015 ja suutmatus biomeetrilised passid 31. detsembriks 2015 kasutusele võtta kujutab endast piisavat põhjust lepingu peatamiseks; ning

               –ühisdeklaratsioon, mis käsitleb ebaseadusliku rände alal tehtavat koostööd. Kõnealuses deklaratsioonis tuletatakse meelde liidu ja Andide Ühenduse vahelise poliitilise dialoogi ja koostöölepingu artikli 49 lõikest 3 tulenevat kohustust, mis käsitleb ebaseaduslike rändajate tagasivõtmist. Lepinguosalised jälgivad tähelepanelikult kõnealuse kohustuse täitmist ja lepivad kokku tagasivõtulepingu sõlmimises ühe lepinguosalise taotluse korral, seda eelkõige juhul kui ebaseaduslik ränne suureneb ning ebaseaduslike rändajate tagasivõtmisel tekib probleeme. Juhul kui tagasivõtulepingut taotluse korral ei sõlmita, peetakse seda piisavaks põhjuseks, et lepingu kehtivus peatada.

               4.KOKKUVÕTE

               Eespool esitatut silmas pidades soovitab komisjon nõukogul:

               –võtta vastu otsus lepingu allkirjastamise kohta liidu nimel ja volitada nõukogu eesistujat määrama isik(ud), kes on nõuetekohaselt volitatud liidu nimel lepingule alla kirjutama;

               –kiita heaks lepingu ajutine kohaldamine kuni selle jõustumiseni.

               2015/0198 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               Euroopa Liidu ja Colombia Vabariigi vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu Euroopa Liidu nimel allkirjastamise ja selle ajutise kohaldamise kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 77 lõike 2 punkti a koostoimes artikli 218 lõikega 5,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 509/2014
                  6
                kanti viide Colombiale nõukogu määruse (EÜ) nr 539/2001
                  7
                I lisast II lisasse.

               (2)Viitele kõnealusele riigile on lisatud joonealune märkus, milles märgitakse, et vabastust viisanõudest kohaldatakse Euroopa Liiduga sõlmitava viisavabaduslepingu jõustumise kuupäevast.

               (3)Tulenevalt määruse (EL) nr 509/2014 põhjendusest 5 hindas komisjon Colombia olukorda seoses määruses esitatud kriteeriumidega. Komisjon kiitis 29. oktoobril 2014 heaks aruande, milles järeldas, et Colombia majandusliku, sotsiaalse ja julgeoleku olukorra märkimisväärne paranemine viimastel aastatel on piisavaks põhjenduseks, et Colombia kodanikud tuleks liikmesriikide territooriumile reisides vabastada viisanõude täitmisest.

               (4)Nõukogu volitas komisjoni oma 19. mai 2015. aasta otsusega pidama läbirääkimisi Euroopa Liidu ja Colombia vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu üle. Läbirääkimised lepingu üle toimusid 20. mail 2015.

               (5)9. juunil 2015 parafeeritud leping tuleks allkirjastada ja sellele lisatud deklaratsioonid heaks kiita. Lepingut tuleks kohaldada ajutiselt kuni selle ametlikuks sõlmimiseks vajalike menetluste lõpuleviimiseni.

               (6)Kooskõlas protokolliga Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes ning Euroopa Liidu raamistikku integreeritud Schengeni acquis'd käsitleva protokolliga, mis on lisatud Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule, ei kohaldata käesolevat lepingut ei Ühendkuningriigi ega Iirimaa suhtes,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liidu nimel kiidetakse heaks Euroopa Liidu ja Colombia Vabariigi vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu (edaspidi „leping”) allkirjastamine, eeldusel et leping sõlmitakse.

               Lepingu tekst on lisatud käesolevale otsusele.

               Artikkel 2

               Liidu nimel kiidetakse heaks käesolevale otsusele lisatud deklaratsioonid.

               Artikkel 3

               Nõukogu eesistujal on õigus määrata isik(ud), kes on volitatud liidu nimel lepingule alla kirjutama, eeldusel et see sõlmitakse.

               Artikkel 4

               Lepingut kohaldatakse ajutiselt alates selle allkirjastamisele järgnevast kuupäevast kuni selle sõlmimiseks vajalike menetluste lõpuleviimiseni.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  Nõukogu määrus (EÜ) nr 539/2001, 15. märts 2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1).

                     (2)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 509/2014, 15. mai 2014, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (ELT L 149, 20.5.2014, lk 67).

                     (3)
                  COM (2014) 665, 29.10.2014

                     (4)
                  COM (2014) 663, 29.10.2014

                     (5)
                  COM (2015) 119, 11.3.2015

                     (6)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 509/2014, 15. mai 2014, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (ELT L 149, 20.5.2014, lk 67).

                     (7)
                  Nõukogu määrus (EÜ) nr 539/2001, 15. märts 2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1).

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,14.9.2015
            COM(2015) 435 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: Nõukogu otsus
            Euroopa Liidu ja Colombia Vabariigi vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu Euroopa Liidu nimel allkirjastamise ja selle ajutise kohaldamise kohta

               LISA

               järgmise dokumendi juurde:

               Ettepanek: Nõukogu otsus

               Euroopa Liidu ja Colombia Vabariigi vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu Euroopa Liidu nimel allkirjastamise ja selle ajutise kohaldamise kohta

               Euroopa Liidu ja Colombia Vabariigi

               vaheline lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlev LEPING

               EUROOPA LIIT, edaspidi „liit” või „EL”, ja

               COLOMBIA VABARIIK (edaspidi "Colombia")

               edaspidi koos „lepinguosalised”,

               PIDADES SILMAS lepinguosaliste sõbralike suhete edendamist ja soovides hõlbustada oma kodanike reisimist, tagades neile viisavaba riiki sisenemise ja lühiajalise riigis viibimise õiguse,

               VÕTTES ARVESSE Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta määrust (EL) nr 509/2014 (millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud),
                  1
                millega kantakse muu hulgas 19 kolmandat riiki, sealhulgas Colombia, nende kolmandate riikide nimekirja, kelle kodanikud on lühiajalisel viibimisel liikmesriikides viisanõudest vabastatud,

               PIDADES SILMAS määruse (EL) nr 509/2014 artiklit 1, milles on sätestatud, et kõnealuse 19 riigi suhtes kohaldatakse viisanõudest vabastamist alates liiduga sõlmitava viisavabaduslepingu jõustumise kuupäevast,

               SOOVIDES kindlustada võrdse kohtlemise kõigile ELi kodanikele,

               VÕTTES ARVESSE, et käesolev leping ei hõlma isikuid, kes soovivad lühiajalise viibimise jooksul teha tasustatavat tööd, ning seetõttu kohaldatakse kõnealuste isikute suhtes ka edaspidi asjakohaseid liidu õigusnorme ja liikmesriikide õigusakte ning asjakohaseid Colombia õigusakte, mis käsitlevad viisanõude kehtestamist või viisanõudest vabastamist ja tööturule juurdepääsu,

               VÕTTES ARVESSE protokolli Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes ning Euroopa Liidu raamistikku integreeritud Schengeni acquis'd käsitlevat protokolli, mis on lisatud Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule, ning kinnitades, et käesolevat lepingut ei kohaldata Ühendkuningriigi ega Iirimaa suhtes,

               ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:

               ARTIKKEL 1

               Eesmärk

               Käesoleva lepinguga nähakse liidu ja Colombia kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               ARTIKKEL 2

               Mõisted

               Käesolevas lepingus kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a)
                     „liikmesriik” – liidu liikmesriik, välja arvatud Ühendkuningriik ja Iirimaa;

               b)
                     „liidu kodanik” – punktis a määratletud liikmesriigi kodanik;

               c)
                     „Colombia kodanik” – isik, kellel on Colombia kodakondsus;

               d)
                     „Schengeni ala” – sisepiirideta ala, mis hõlmab selliste punktis a määratletud liikmesriikide territooriumi, kes kohaldavad täielikult Schengeni acquis’d.

               e)
                     „Schengeni acquis” – mis tahes meetmed, mille eesmärk on tagada isikute vaba liikumine sisepiirideta alal koostoimes nendega otseselt seotud välispiirikontrolli, varjupaika ja sisserännet käsitlevate kõrvalmeetmetega ning kuritegevuse ennetamist ja selle vastu võitlemist käsitlevate meetmetega.

               ARTIKKEL 3

               Kohaldamisala

               1.
                     Liidu kodanikud, kellel on liikmesriigi väljastatud kehtiv tava-, diplomaatiline, teenistus-, ameti- või eripass, võivad siseneda viisavabalt Colombia territooriumile ja viibida seal viisavabalt artikli 4 lõikes 1 kindlaks määratud ajavahemikul.

               Colombia kodanikud, kellel on Colombia väljastatud kehtiv tava-, diplomaatiline, teenistus-, ameti- või eripass, võivad siseneda viisavabalt liikmesriikide territooriumile ja viibida seal viisavabalt artikli 4 lõikes 2 kindlaks määratud ajavahemikul.

               2.
                     Käesoleva artikli lõiget 1 ei kohaldada nende isikute suhtes, kes reisivad tasustatava töö tegemise eesmärgil.

               Kõnealuse isikute kategooria puhul võib iga liikmesriik vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 539/2001
                  2
                artikli 4 lõikele 3 kehtestada Colombia kodanike suhtes viisanõude või nad viisanõudest vabastada.

               Kõnealuse isikute kategooria puhul võib Colombia iga liikmesriigi kodanike suhtes kehtestada viisanõude või viisanõudest loobuda kooskõlas siseriikliku õigusega.

               3.
                     Käesoleva lepinguga ette nähtud viisanõudest loobumise kohaldamine ei piira lepinguosaliste selliste õigusaktide kohaldamist, mis käsitlevad riiki sisenemise ja seal lühiajalise viibimise tingimusi. Liikmesriikidel ja Colombial on õigus keelata isikutel nende territooriumile siseneda ja seal lühiajaliselt viibida, kui üks või mitu kõnealust tingimust on täitmata.

               4.
                     Viisanõudest loobumist kohaldatakse sõltumata sellest, missuguse transpordivahendiga reisijad lepinguosaliste piiri ületavad.

               5.
                     Käesolevas lepingus käsitlemata küsimuste suhtes kohaldatakse liidu õigust ning liikmesriikide ja Colombia siseriiklikku õigust.

               ARTIKKEL 4

               Viibimise kestus

               1.
                     Liidu kodanikud võivad viibida Colombia territooriumil kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               2.
                     Colombia kodanikud võivad viibida Schengeni acquis'd täielikult kohaldavate liikmesriikide territooriumil kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul. Kõnealuse ajavahemiku arvutamisel ei võeta arvesse viibimist sellises liikmesriigis, kes veel ei kohalda täielikult Schengeni acquis'd.

               Colombia kodanikud võivad viibida kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul iga sellise liikmesriigi territooriumil, kes veel ei kohalda täielikult Schengeni acquis'd; sellisel juhul ei võeta viibimise kestuse arvutamisel arvesse Schengeni acquis'd täielikult kohaldavate liikmesriikide territooriumil viibimise kestust.

               3.
                     Käesoleva lepinguga ei piirata Colombia ja liikmesriikide võimalust lubada kooskõlas siseriikliku ja liidu õigusega viibida oma territooriumil kauem kui 90 päeva.

               ARTIKKEL 5

               Territoriaalne kohaldatavus

               1.
                     Käesolevat lepingut kohaldatakse Prantsuse Vabariigi puhul ainult Prantsuse Vabariigi Euroopas paikneva territooriumi suhtes.

               2.
                     Käesolevat lepingut kohaldatakse Madalmaade Kuningriigi puhul ainult Madalmaade Kuningriigi Euroopas paikneva territooriumi suhtes.

               ARTIKKEL 6

               Lepingu haldamise ühiskomitee

               1.
                     Lepinguosalised moodustavad ekspertide ühiskomitee (edaspidi „komitee”), mis koosneb liidu esindajatest ja Colombia esindajatest. Liitu esindab Euroopa Komisjon.

               2.
                     Komitee ülesanded on järgmised:

               a)
                     teostada järelevalvet käesoleva lepingu rakendamise üle;

               b)
                     esitada ettepanekuid käesoleva lepingu muutmiseks või täiendamiseks;

               c)
                     lahendada käesoleva lepingu tõlgendamise või kohaldamise üle tekkivaid vaidlusi;

               d)
                     muud lepinguosaliste vahel kokku lepitud ülesanded.

               3.
                     Komitee tuleb vajaduse korral kokku ühe lepinguosalise taotlusel.

               4.
                     Komitee kehtestab oma töökorra.

               ARTIKKEL 7

               Seos käesoleva lepingu ning liikmesriikide ja Colombia vaheliste olemasolevate kahepoolsete viisanõudest loobumist käsitlevate lepingute vahel

               Käesolev leping on ülimuslik liikmesriikide ja Colombia vahel sõlmitud selliste kahepoolsete lepingute või kokkulepete suhtes, mis hõlmavad käesoleva lepingu kohaldamisalasse jäävaid küsimusi.

               ARTIKKEL 8

               Lõppsätted

               1.
                     Lepinguosalised ratifitseerivad või kiidavad käesoleva lepingu heaks vastavalt oma sisemenetlustele ning leping jõustub teise kuu esimesel päeval pärast viimase sellise teate saamise kuupäeva, millega lepinguosalised teineteisele teatavad, et kõnealused menetlused on lõpule viidud.

               Kuni selle jõustumiseni kohaldatakse lepingut alates selle allakirjutamisele järgnevast päevast.

               2.
                     Käesolev leping sõlmitakse määramata ajaks, välja arvatud juhul, kui see lõpetatakse lõike 5 kohaselt.

               3.
                     Käesolevat lepingut võib muuta lepinguosaliste kirjalikul kokkuleppel. Muudatused jõustuvad pärast seda, kui lepinguosalised on teineteisele teatanud selleks vajalike sisemenetluste lõpuleviimisest.

               4.
                     Lepinguosalised võivad lepingu täitmise täielikult või osaliselt peatada eelkõige avaliku korra, riigi julgeoleku või rahvatervise kaitse huvides, samuti ebaseadusliku sisserände tõttu või juhul, kui üks lepinguosaline kehtestab uuesti viisanõude. Lepingu täitmise peatamise otsusest teatatakse teisele lepinguosalisele hiljemalt kaks kuud enne selle kavandatud jõustumist. Käesoleva lepingu täitmise peatanud lepinguosaline teatab viivitamata teisele lepinguosalisele, kui käesoleva lepingu täitmise peatamise põhjused on kõrvaldatud, ja lõpetab lepingu täitmise peatamise.

               5.
                     Kumbki lepinguosaline võib käesoleva lepingu lõpetada, teatades sellest kirjalikult teisele lepinguosalisele. Käesolev leping kaotab kehtivuse 90. päeval pärast teatamise kuupäeva.

               6.
                     Colombia võib käesoleva lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõigi liikmesriikide suhtes korraga.

               7.
                     Liit võib käesoleva lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõigi oma liikmesriikide nimel.

               Koostatud kahes eksemplaris bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, horvaatia, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi ja ungari keeles, kusjuures kõik tekstid on võrdselt autentsed.

               ÜHISDEKLARATSIOON ISLANDI, NORRA, ŠVEITSI JA LIECHTENSTEINI KOHTA

               Lepinguosalised võtavad arvesse Euroopa Liidu ning Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini vahelisi tihedaid suhteid, mis tulenevad eelkõige 18. mai 1999. aasta ja 26. oktoobri 2004. aasta lepingutest, mis käsitlevad nende riikide ühinemist Schengeni acquis' rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega.

               Seepärast on soovitav, et ühelt poolt Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini ning teiselt poolt Colombia ametiasutused sõlmiksid viivitamatult lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevad kahepoolsed lepingud käesoleva lepingu tingimustega sarnastel tingimustel.

               ÜHISDEKLARATSIOON, MILLES TÕLGENDATAKSE KÄESOLEVA LEPINGU ARTIKLI 3 LÕIKES 2 KÄSITLETAVAT TASUSTATAVA TÖÖ EESMÄRGIL REISIVATE ISIKUTE KATEGOORIAT

               Lepinguosalised lepivad ühtse tõlgenduse tagamiseks kokku, et käesoleva lepingu kohaldamisel hõlmab tasustatavat tööd tegevate isikute kategooria selliseid isikuid, kes sisenevad teise lepinguosalise territooriumile tasustatava töö tegemise või tulutoova tegevusega tegelemise eesmärgil töövõtja või teenuse osutajana.

               Kõnealune kategooria ei hõlma:

               –
                     äritegevusega tegelevaid isikuid, s.t isikuid, kes reisivad ärikohtumise eesmärgil (ega tööta teise lepinguosalise territooriumil);

               –
                     sportlasi või kunstnikke, kes tegutsevad riigis ajutiselt;

               –
                     ajakirjanikke, kelle on saatnud nende elukohariigi meedia, ning

               –
                     äriühingusiseseid praktikante.

               Käesoleva deklaratsiooni rakendamise üle teostab lepingu artiklis 6 sätestatud vastutuse raames järelevalvet ühiskomitee, kes võib teha muudatusettepanekuid, kui ta peab seda lepinguosaliste kogemuste põhjal vajalikuks.

               ÜHISDEKLARATSIOON, MILLES TÕLGENDATAKSE KÄESOLEVA LEPINGU ARTIKLIS 4 SÄTESTATUD 90-PÄEVAST VIIBIMISE KESTUST MIS TAHES 180-PÄEVASE AJAVAHEMIKU JOOKSUL

               Lepinguosalised lepivad kokku, et käesoleva lepingu artiklis 4 sätestatud kuni 90-päevane kestus mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul tähendab kas üht katkematut külastust või mitut järjestikust külastust, mille kestus ei ületa 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               Väljend „mis tahes” osutab sellele, et kohaldatakse liikuvat 180-päevast võrdlusperioodi, võttes arvesse kõik liikmesriikide territooriumil viibimise päevad viimase 180-päevase ajavahemiku jooksul, et kontrollida, kas nõue, mille kohaselt on liikmesriikide territooriumil lubatud viibida 90 päeva 180-päevase ajavahemiku jooksul, on jätkuvalt täidetud. See tähendab muu hulgas, et kui liikmesriikide territooriumil ei ole viibitud katkematu 90-päevase ajavahemiku jooksul, on lubatud uus kuni 90-päevane viibimine.

               ÜHISDEKLARATSIOON KODANIKE VIISANÕUDEST LOOBUMISE LEPINGUST TEAVITAMISE KOHTA

               Teadvustades läbipaistvuse olulisust Euroopa Liidu ja Colombia kodanike jaoks, kohustuvad lepinguosalised tagama viisanõudest loobumise lepingu sisu ja tagajärgi käsitleva ning muu asjakohase teabe, näiteks territooriumile sisenemise tingimuste laialdase levitamise.

               Ühisdeklaratsioon biomeetriliste passide kasutuselevõtu kohta Colombia Vabariigi poolt

               Colombia Vabariik teatab lepinguosalisena, et on sõlminud lepingu, mis käsitleb biomeetriliste passide valmistamist ja kohustub hiljemalt alates 31. augustist 2015 hakkama väljastama oma kodanikele biomeetrilisi passe. Kõnealused passid on täielikult kooskõlas ICAO dokumendis 9303 sätestatud ICAO nõuetega.

               Lepinguosalised lepivad kokku, et suutmatus biomeetrilised passid 31. detsembriks 2015 kasutusele võtta kujutab endast piisavat põhjust lepingu kehtivuse peatamiseks vastavalt artikli 8 lõikes 4 sätestatud menetlusele.

               ÜHISDEKLARATSIOON, MIS KÄSITLEB EBASEADUSLIKU RÄNDE ALAL TEHTAVAT KOOSTÖÖD

               Lepinguosalised tuletavad meelde ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Andide Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelise (2003. aastal alla kirjutatud) poliitilise dialoogi ja koostöölepingu artikli 49 lõikest 3 tulenevat kohustust, mis käsitleb ebaseaduslike rändajate tagasivõtmist.

               Lepinguosalised jälgivad kõnealuse kohustuse täitmist tähelepanelikult. Lepinguosalised lepivad kokku tagasivõtulepingu sõlmimises ühe lepinguosalise taotluse korral ja eelkõige juhul kui ebaseaduslik ränne suureneb või ebaseaduslike rändajate tagasivõtmisel tekib probleeme pärast lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu jõustumist, millega reguleeritakse mõlema lepinguosalise konkreetseid tagasivõtmisega seotud kohustusi.

               Lepinguosalised lepivad kokku, et sellise tagasivõtulepingu puhul oleks tegemist olulise teguriga, mis aitab tugevdada kõnealuse lepingu raames võetud omavahelisi kohustusi, ning et suutmatus sellist tagasivõtulepingut sõlmida on piisav põhjus, et lepingu kehtivus vastavalt artikli 8 lõikes 4 sätestatud menetlusele peatada.

               _________________

                     (1)
                  ELT L 149, 20.5.2004, lk 67

                     (2)
                  Nõukogu määrus (EÜ) nr 539/2001, 15. märts 2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1).


Tähtis õiguslik teade

|

52009PC0244

Ettepanek: Nõukogu otsus toimeaine triasoksiidi Nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse kandmata jätmise ja kõnealust toimeainet sisaldavate taimekaitsevahendite lubade tühistamise kohta  /* KOM/2009/0244 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 25.5.2009KOM(2009) 244 lõplikEttepanek:NÕUKOGU OTSUStoimeaine triasoksiidi nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse kandmata jätmise ja kõnealust toimeainet sisaldavate taimekaitsevahendite lubade tühistamise kohtaSELETUSKIRILisatud nõukogu otsuse ettepaneku eelnõus käsitletakse toimeaine triasoksiidi kandmata jätmist nõukogu direktiivis 91/414/EMÜ (taimekaitsevahendite turuleviimise kohta) esitatud heakskiidetud toimeainete loetellu (I lisa) ja kõnealust toimeainet sisaldavate taimekaitsevahendite kõrvaldamist. Ettepanek kandmatajätmiseks põhineb arvukatel probleemidel, mis on tuvastatud kõnealuse toimeaine hindamise käigus.Nõukogu direktiiviga 91/414/EMÜ luuakse taimekaitsevahendite lubamist ja turulelaskmist käsitlev ühtlustatud raamistik. Ühenduse tasandil hinnatakse taimekaitsevahendites kasutatavaid toimeaineid ja antakse luba nende kasutamiseks ning need lisatakse kõnealuse direktiivi I lisasse. Ühtlustatud eeskirjade alusel hindavad liikmesriigid iga taimekaitsevahendit eraldi ja annavad loa selle kasutamiseks.Tootmisharu esitatud andmeid hindas esialgu referentliikmesriik, antud juhul Ühendkuningriik, kes esitas hindamisaruande projekti. Euroopa Toiduohutusamet korraldas esialgsele hindamisele vastastikuste eksperdihinnangute andmise ning esitas komisjonile kokkuvõtte triasoksiidi riskianalüüsi hindamisest 26. septembril 2009.Kõnealuse toimeaine hindamisel on esile kerkinud mitmeid küsitavusi. Kõigepealt ei olnud võimalik korraldada usaldusväärset tarbijaid käsitlevat riskianalüüsi, sest puuduvad andmed, mille põhjal määrata jääkide laadi taimsetes toodetes ja jääkide võimalikku ülekandumist loomsetesse saadustesse. Lisaks sellele ei tõendanud andmed, et pikaajaline oht imetajatele, lindudele, kaladele ja vihmaussidele on lubatav.Loetellu kandmata jätmise otsuse eelnõu esitati 26. veebruaril 2009 toiduahela ja loomatervishoiu alalisele komiteele, kus:-  17 liikmesriiki hääletasid poolt (186 häält),-  8 liikmesriiki hääletasid vastu (137 häält),-  2 liikmesriiki jäid erapooletuks (22 häält).Komitee oma arvamust ei esitanud. Sellest tulenevalt peab komisjon vastavalt direktiivi 91/414/EMÜ artiklile 19 ja kooskõlas nõukogu otsuse 1999/468/EÜ artikliga 5 esitama nõukogule ettepaneku võetavate meetmete kohta ning nõukogu peab kolme kuu jooksul tegema otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.Kõnealuse otsuse eelnõu puhul ei kehti Euroopa Parlamendi kontrollimisõigus (nõukogu otsuse 1999/468/EMÜ artikkel 8).Ettepanek:NÕUKOGU OTSUStoimeaine triasoksiidi nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse kandmata jätmise ja kõnealust toimeainet sisaldavate taimekaitsevahendite lubade tühistamise kohta(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta,[1] eriti selle artikli 8 lõike 2 neljandat lõiku,ning arvestades järgmist:1.  Direktiivi 91/414/EMÜ artikli 8 lõikes 2 on sätestatud, et liikmesriik võib 12 aasta jooksul pärast kõnealuse direktiivi teatavakstegemist lubada turule lasta taimekaitsevahendeid, mis sisaldavad kõnealuse direktiivi I lisas loetlemata toimeaineid ja mis on juba turul kaks aastat pärast teatavakstegemise kuupäeva, samal ajal kui neid toimeaineid tööprogrammi raames järk-järgult uuritakse.2.  Komisjoni määrustes (EÜ) nr 451/2000[2] ja (EÜ) nr 1490/2002[3] on sätestatud direktiivi 91/414/EMÜ artikli 8 lõikes 2 osutatud tööprogrammi kolmanda etapi üksikasjalikud rakenduseeskirjad ja kehtestatud hindamist vajavate toimeainete loetelu nende toimeainete võimalikuks lisamiseks direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse. Triasoksiid kuulub nimetatud loetellu.3.  Triasoksiidi toimet inimeste tervisele ja keskkonnale on taotleja kavandatud kasutusviiside puhul hinnatud vastavalt määruste (EÜ) nr 451/2000 ja (EÜ) 1490/2002 sätetele. Kõnealuste määrustega on määratud ka referentliikmesriigid, kes esitavad asjaomased hindamisaruanded ja soovitused Euroopa Toiduohutusametile (EFSA) vastavalt määruse (EÜ) nr 1490/2002 artikli 10 lõikele 1. Triasoksiidi puhul oli referentliikmesriik Ühendkuningriik ja kogu asjaomane teave esitati 25. juunil 2007.4.  Liikmesriigid ja Euroopa Toiduohutusameti hindamistöörühm esitasid hindamisaruande kohta vastastikused eksperdihinnangud ning aruanne esitati komisjonile 30. septembril 2008 EFSA kokkuvõttena, milles on käsitletud vastastikuseid eksperdihinnanguid toimeaine triasoksiidi riskianalüüsi kohta selle kasutamisel pestitsiidina[4]. Liikmesriigid ja komisjon vaatasid selle aruande läbi toiduahela ja loomatervishoiu alalises komitees ning see vormistati 26. veebruaril 2009 komisjoni läbivaatamisaruandena triasoksiidi kohta.5.  Kõnealuse toimeaine hindamisel on esile kerkinud terve rida küsimusi. Kõigepealt ei olnud võimalik korraldada usaldusväärset tarbijaid käsitlevat riskianalüüsi, sest puuduvad andmed, mille põhjal määrata jääkide laadi taimsetes toodetes ja jääkide võimalikku ülekandumist loomsetesse saadustesse. Lisaks sellele ei tõendanud andmed, et pikaajaline oht imetajatele, lindudele, kaladele ja vihmaussidele on lubatav. Seega ei olnud olemasolevate andmete põhjal võimalik järeldada, kas kriteeriumid triasoksiidi kandmiseks direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse on täidetud.6.  Komisjon palus teatajal esitada oma märkused vastastikuste eksperdihinnangute tulemuste kohta ning teatada, kas ta kavatseb tulevikus aine kasutamist toetada või mitte. Teataja esitas oma märkused, mida on tähelepanelikult uuritud. Teataja esitatud väidetele vaatamata jäid tuvastatud probleemid lahendamata ning EFSA ekspertide kohtumistel esitatud ja hinnatud teabe põhjal antud hinnangutest ei selgu, et triasoksiidi sisaldavad taimekaitsevahendid võiksid kavandatud kasutustingimustes üldiselt vastata direktiivi 91/414/EMÜ artikli 5 lõike 1 punktides a ja b sätestatud nõuetele.7.  Seepärast ei tohiks triasoksiidi direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse kanda.8.  Tuleks võtta meetmed tagamaks, et triasoksiidi sisaldavate taimekaitsevahendite kehtivad load tühistataks ettenähtud ajavahemiku jooksul, et neid ei pikendataks ning et selliste toodete jaoks ei antaks uusi lubasid.9.  Liikmesriigi antud ajapikendused triasoksiidi sisaldavate taimekaitsevahendite olemasolevate varude realiseerimiseks, ladustamiseks, turulelaskmiseks ja kasutamiseks peaksid piirduma kaheteistkümne kuuga, et olemasolevad varud saaks ära kasutada järgmise kasvuperioodi jooksul; seega jäävad triasoksiidi sisaldavad taimekaitsevahendid põllumajandusettevõtjatele kättesaadavaks 18 kuu jooksul alates käesoleva otsuse vastuvõtmisest.10.  Käesolev otsus ei piira õigust esitada direktiivi 91/414/EMÜ (mille üksikasjalikud rakenduseeskirjad on sätestatud komisjoni määruses (EÜ) nr 33/2008[5]) artikli 6 lõike 2 kohast taotlust triasoksiidi võimalikuks kandmiseks direktiivi I lisasse.11.  Toiduahela ja loomatervishoiu alaline komitee ei ole oma eesistuja kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul arvamust avaldanud,ON VASTU VÕTNUD KÄEOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Triasoksiidi ei kanta toimeainena direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse.Artikkel 2Liikmesriigid tagavad, et:a) triasoksiidi sisaldavate taimekaitsevahendite load tühistatakse hiljemalt [ MÄRKIDA KUUPÄEV, KUUS KUUD PÄRAST KÄESOLEVA OTSUSE VASTUVÕTMISE KUUPÄEVA ];b) alates käesoleva otsuse avaldamise kuupäevast ei anta ega pikendata triasoksiidi sisaldavate taimekaitsevahendite lubasid.Artikkel 3Ajapikendus, mille liikmesriigid annavad vastavalt direktiivi 91/414/EMÜ artikli 4 lõike 6 sätetele, peab olema võimalikult lühike ja lõppema hiljemalt [ MÄRKIDA KUUPÄEV, 18 KUUD PÄRAST KÄESOLEVA OTSUSE VASTUVÕTMISE KUUPÄEVA ].Artikkel 4Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja [1] EÜT L 230, 19.8.1991, lk 1.[2] EÜT L 55, 29.2.2000, lk 25.[3] EÜT L 224, 21.8.2002, lk 23.[4] EFSA Scientific Report (2008) 193. Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance triazoxide (vormistatud 26. septembril 2008).[5] ELT L 15, 18.1.2008, lk 5–12.


title: Ettepanek: Nõukogu otsus, millega täiendatakse Schengeni piirieeskirju, mis käsitlevad välistel merepiiridel toimuvat patrull- ja vaatlustegevust, mis toimub liikmesriikidevahelises operatiivkoostöös, mida kooskõlastab Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuur

text:
Tähtis õiguslik teade

|

52009PC0658

	[pic] | COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES |Brüssel 27.11.2009KOM(2009)658 lõplikEttepanek:NÕUKOGU OTSUS,millega täiendatakse Schengeni piirieeskirju, mis käsitlevad välistel merepiiridel toimuvat patrull- ja vaatlustegevust, mis toimub liikmesriikidevahelises operatiivkoostöös, mida kooskõlastab Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuurSELETUSKIRIETTEPANEKU TAUSTTaust2007. aastal koostas komisjon uurimuse, milles analüüsiti välistel merepiiridel toimuva patrull- ja vaatlustegevuse rahvusvahelist õigusraamistikku ja takistusi selle tõhusal rakendamisel. Seejärel pani komisjon kokku mitteametliku rühma liikmesriikide, Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuuri (edaspidi „FRONTEX”, ka „agentuur”), ÜRO pagulaste ülemvoliniku büroo (edaspidi „UNHCR”) ja Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni (edaspidi „IOM”) ekspertidest, et koostada agentuuri mereoperatsioonide suunised.2007. aasta septembris toimunud justiits- ja siseküsimuste nõukogu kohtumisel väljendati rühma suhtes toetust. Nõukogu kutsus „komisjoni, FRONTEXit ja liikmesriike üles esmatähtsana lõpule viima FRONTEXi ühisoperatsioonide seisukohast olulist mereõiguse analüüsi ning [palub] komisjonil nõukogule aru anda enne aasta lõppu”.Rühm kohtus viiel korral 2007. aasta juulist 2008. aasta aprillini ja koostas agentuuri mereoperatsioonide suuniste eelnõu. Osalejad ei suutnud leppida kokku sellistes küsimustes nagu inimõiguste ja pagulaste õiguste mõju, agentuuri roll ja rändajate maaletoimetamise kohtade eelnev kindlaksmääramine.Olles arvamusel, et liikmesriikidevahelised erimeelsused muudavad suuniste kehtestamise võimatuks, valmistas komisjon ette mitteametliku rühma töö tulemustel põhineva otsuse eelnõu. Eelnõu tugines Schengeni piirieeskirjade artiklile 12, millega võimaldatakse komisjonil võtta vastu patrull- ja vaatlustegevust reguleerivaid eeskirju kooskõlas komiteemenetlusega (regulatiivkomitee menetlus, kontrolliõigust teostab Euroopa Parlament).Konsulteerimine Schengeni piirieeskirjade komiteegaOtsuse eelnõu esitati Schengeni piirieeskirjade komiteele arutamiseks 23.–24. veebruaril 2009. Mitmed liikmesriigid olid otsustavalt eelnõu vastu, peamiselt seetõttu, et selles mindi kaugemale Schengeni piirieeskirjades komisjonile antud volitustest. Teised liikmesriigid aga väljendasid tugevat toetust, eelkõige inimõiguste ja pagulaste õiguste kaitse osas. Teatavad liikmesriigid ei olnud veel lõpetanud riigisisest konsulteerimist, kuid ka neil oli eelnõu suhtes reservatsioone.Tuginedes 2009. aasta juunis toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumise järeldustele, milles rõhutati vajadust „tugevdada FRONTEXi koordineeritavaid piirikontrollioperatsioone, kehtestada selged eeskirjad ühispatrullides osalemiseks ja päästetud inimeste laevalt maale lubamiseks”, otsustas komisjon jätkata komiteemenetlust. Otsuse eelnõu läbivaadatud versioon, milles võeti arvesse teatavaid liikmesriikide väljendatud kõhklusi, esitati komiteele 19. oktoobril. Peamised muudatused on järgmised:-  Suunised taasesitati tervikuna lisas, mis moodustab osa osalevate liikmesriikide ja agentuuri koostatud operatsiooniplaanist.-  Tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõte sõnastati ümber ja seda kohaldatakse juhtudel, mille puhul on põhjendatud alus arvata, et isikut kiusatakse taga, teda piintakse või koheldakse või karistatakse ebainimlikult või inimväärikust alandavalt.-  Patrull- ja vaatlustegevuse käigus kinnipidamist ning otsingu- ja päästeolukordi käsitlevat sätet lihtsustati.-  Eelnõus antakse prioriteet maaletoimetamisele kolmandates riikides (tingimusel, et see on kooskõlas tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõttega); kui kooskõla nimetatud põhimõttega puudub, siis peaks maaletoimetamine toimuma geograafiliselt lähimas kohas.19. oktoobri kohtumisel küsiti komitee ametlikku arvamust otsuse eelnõu kohta. Kaheksa liikmesriiki hääletasid eelnõu poolt, andes kokku 67 häält. Seitse liikmesriiki hääletasid eelnõu vastu, andes kokku 116 häält. Neli liikmesriiki ei hääletanud. Viis liikmesriiki ei olnud esindatud. Komitee arvamuse avaldamiseks vajalikku künnist (223 häält) ei saavutatud.ETTEPANEKU PÕHJUSED JA EESMÄRGIDKäesolev ettepanek kujutab endast komiteemenetluse järgmist etappi, mille kohaselt komisjon peab viivitamata esitama nõukogule ja Euroopa Parlamendile nõukogu otsuse ettepaneku, mis sisaldab komitees hääletusele pandud eelnõu teksti.Ettepaneku eesmärk on tagada, et rahvusvahelisi eeskirju, millega reguleeritakse välistel merepiiridel toimuvat patrull- ja vaatlustegevust, mis toimub operatiivkoostöös, mida kooskõlastab agentuur (mereõiguse konventsioon, mereohutust käsitlev konventsioon ning mereotsingute ja -pääste konventsioon, pagulasi ja põhiõigusi käsitlevad rahvusvahelised õigusaktid), kohaldavad operatsioonides osalevad liikmesriigid ühtsel viisil. Samuti püütakse luua õiguslik alus, mis on vajalik, et liikmesriik saaks teise liikmesriigi merepiiril teostada patrull- ja vaatlustegevust.29.–30. oktoobril 2009 toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel, et vajalik on „sellise selge ühise tegutsemise korra ettevalmistamine, mis sisaldab selgeid eeskirju merel toimuvateks ühisoperatsioonideks, pöörates nõuetekohaselt tähelepanu segarändevoogudega liikuvate inimeste kaitse tagamisele, rahvusvahelise õiguse kohaselt”.Eelnõus püütakse konkreetselt lahendada järgmisi probleeme:-  Teatavad liikmesriigid, Euroopa Parlamendi liikmed, teadlased ja ühendused on seadnud kahtluse alla, kas agentuuri operatsioonide käigus peetakse kinni põhiõigustest ja pagulaste õigustest (eelkõige seoses tagasi- ja väljasaatmise lubamatusega ning juurdepääsuga varjupaigamenetlustele). Nad soovivad teada, millist õigust sellistes olukordades, eelkõige avamerel, kohaldatakse ja mis tagab tegeliku kinnipidamise nimetatud õigustest. Tõepoolest on olemas kohustus pidada Schengeni piirieeskirjade rakendamisel kinni põhiõigustest, kuid seda ei ole seoses patrull- ja vaatlustegevusega seoses sõnaselgelt sätestatud. Tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse osas on erinevusi, kuidas liikmesriigid seda rahvusvahelise õiguse põhimõtet tõlgendavad, osad liikmesriigid näiteks ei pea seda kohaldatavaks rahvusvahelistes vetes.-  Ettepaneku eesmärk on sõnastada selgelt kohustus pidada agentuuri patrull- ja vaatlustegevuse käigus kinni põhiõigustest ja pagulaste õigustest. Veel on ettepanekule lisatud nende isikute tagasi- ja väljasaatmise keeld, keda ohustab tagakiusamine või muud ebainimliku või alandava kohtlemise viisid. See keeld kehtib sõltumata nende vete staatusest, kus isikud viibivad.-  Otsuse ettepanek loob ühenduse õiguses õigusliku aluse Schengeni piirieeskirjade artikli 12 tõhusaks kohaldamiseks vajalike volituste jaoks, nagu laevade läbiotsimine ja nende kinnipidamine. Seejärel täpsustakse tingimused, mille korral nimetatud meetmeid saab võtta erinevates merepiirkondades, sealhulgas rahvusvahelistes vetes. Nimetatud tingimused hõlmavad asjaomaseid rahvusvahelise õiguse eeskirju, panustades seeläbi nende tõhusasse ja ühtsesse rakendamisse agentuuri operatsioonide käigus (rannikuäärse riigi loa saamine, kontrollimine, kas laeval on õigus sõita teatava riigi lipu all, lipuriigi loa saamine, ilma liputa laevad, jne).-  Enamikust agentuuri kooskõlastatavatest mereoperatsioonidest saavad otsingu- ja päästeoperatsioonid. Siiski ei ole agentuur otsingu- ja päästeasutus; tema töö on toetada piirikontrollieeskirjade rakendamist. Praktikas tähendab asjaolu, et operatsioonidest saavad otsingu- ja päästeoperatsioonid, seda, et need väljuvad agentuuri kooskõlastamise ja ühenduse õiguse kohaldamisalast. Kohustust osutada abi merel ning otsingu- ja päästeasutuste tööd reguleerib rahvusvaheline õigus, kuid neid eeskirju ei tõlgenda ega kohalda liikmesriigid ühtsel viisil.-  Otsuse ettepaneku eesmärk on tagada kinnipidamine rahvusvahelisest kohustusest osutada abi ja kohaldada otsingu- ja päästesüsteemi. Selle abil sätestatakse otsingu- ja päästeasutustega tehtava koostöö põhimõtted juba enne operatsiooni algust. Samuti täpsustatakse, millise otsingu- ja päästeasutusega tuleks võtta ühendust, kui vastutav ametiasutus ei vasta, et kõik operatsioonis osalevad üksused võtaksid ühendust sama otsingu- ja päästeasutusega.-  Veel erineb liikmesriigiti selle olukorra kindlakstegemine, milles abi on vaja osutada: teatavate liikmesriikide puhul peab laev selleks olema põhja minemas; teiste liikmesriikide jaoks on piisav laeva kõlbmatus meresõiduks; teatavate liikmesriikide puhul peavad pardal olevad isikud abi paluma, teatavate liikmesriikide puhul mitte. Ettepanek tugineb otsingu- ja päästesüsteemile ja selles sätestatakse, et kohe, kui laeva või isiku ohutuse suhtes tekib kahtlusi, tuleb võtta ühendust otsingu- ja päästeasutustega ning anda neile kogu vajalik teave, et nad saaksid otsustada, kas tegu on otsingu- ja päästeolukorraga.-  Selle otsustamine, kuhu viia päästetud isikud, on keeruline küsimus ja seda peetakse otsingu- ja päästesüsteemi üheks puuduseks. 2004. aastal tehtud muudatuste kohaselt peavad kõik riigid tegema otsingu- ja päästeolukordade lahendamisel koostööd; otsingu- ja päästetsooni eest vastutav riik peab koostöös teiste riikidega otsustama, kuhu viia päästetud. Üks liikmesriik neid muudatusi heaks ei kiitnud. Erilist vastuseisu tekitas küsimus, kus tuleks päästetud isikud maale toimetada, kui otsingu- ja päästetsooni eest vastutav riik oma asjakohaseid kohustusi ei täida. Teatavad liikmesriigid on tõrksad osalema operatsioonides, sest nad kardavad, et peavad päästetud isikud oma riigis vastu võtma. Otsuse ettepaneku eesmärk on lahendada nimetatud olukorrad, täpsustades, et kui maale toimetamine ei ole kolmandas riigis võimalik, siis toimub see operatsiooni vastuvõtvas liikmesriigis.ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLGÕiguslik alusEttepaneku õiguslik alus on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määruse (EÜ) nr 562/2006 (millega kehtestatakse isikute üle piiri liikumist reguleerivad ühenduse eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad))[1] artikli 12 lõige 5, mis annab komisjonile volitused võtta vastu patrull- ja vaatlustegevust reguleerivaid lisaeeskirju vastavalt regulatiivkomitee menetlusele, kusjuures kontrolliõigust teostab Euroopa Parlament.Ettepanekut kohaldatakse merepiiridel agentuuri operatsioonide raames toimuva patrull- ja vaatlustegevuse suhtes, agentuurile on antud volitused, mis hõlmavad liikmesriikidevahelise operatiivkoostöö hõlbustamist Schengeni piirieeskirjade rakendamisel. Need on operatsioonid, mida hõlmavad piirieeskirjad, mida koordineerib ühenduse amet ja mida rahastatakse ühenduse eelarvest. Vaatlus- ja patrulltegevust käsitlevate täiendavate eeskirjade vastuvõtmine komiteemenetlusega on sõnaselgelt sätestatud piirieeskirjade artiklis 12. Kui patrull- ja vaatlustegevus toimub merepiiridel, siis on iseenesestmõistetav, et tuleb kinni pidada rahvusvahelisest mereõigusest ja rahvusvahelisest kaubandusliku meresõidu õigusest. Samamoodi ei tohi nende operatsioonide käigus rikkuda inimõigusi, sealhulgas pagulaste õigusi, mis juba on piirieeskirjades sätestatud. Ettepanek on täielikus kooskõlas nimetatud rahvusvahelise õigusraamistikuga: selle eesmärk on tõhustada nimetatud põhimõtetest kinnipidamist operatsioonide käigus, ühtlustades samal ajal õigusraamistiku kohaldamist kõigi sellistes operatsioonides osalevate operatiivüksuste poolt.Subsidiaarsus ja proportsionaalsusOtsuse ettepanek on seotud valdkonnaga, mis ei kuulu ühenduse ainupädevusse ja seepärast kohaldatakse selle suhtes subsidiaarsuse põhimõtet. Ettepanek peab olema kooskõlas ka proportsionaalsuse põhimõttega.Üksi tegutsedes ei suuda liikmesriigid ettepaneku eesmärke täielikult saavutada ja tarvis on ühenduse eeskirjade vastuvõtmist.Ettepanekut kohaldatakse merepiiridel agentuuri operatsioonide raames toimuva patrull- ja vaatlustegevuse suhtes ja see ei ole seotud liikmesriikide üksikute või koostöös toimuvate patrull- ja vaatlusmeetmetega väljaspool nimetatud raamistikku.Vahendi valikKavandatav õigusakt: nõukogu otsus.Õigusliku vahendina valiti otsus, sest ettepaneku eesmärk on kehtestada selle adressaadiks olevate liikmesriikide suhtes kohustused, eelkõige kui nad viivad läbi välispiiridel toimuvat patrull- ja vaatlustegevust, mis toimub operatiivkoostöös, mida kooskõlastab agentuur.SisuArtiklis 1 sätestatakse, et välistel merepiiridel toimuv patrull- ja vaatlustegevus, mida kooskõlastab agentuur, toimub lisas sätestatud suuniste kohaselt, mis tuleks lisada iga operatsiooni operatsiooniplaani.-  Punktis 2 on lisa sisu lühidalt kirjeldatud.KOOSKÕLA ÜHENDUSE MUUDE TEGEVUSPÕHIMÕTETEGAEttepanek on kooskõlas ühenduse muude tegevuspõhimõtetega ning eelkõige Euroopa Liidu välispoliitika ja ühise transpordipoliitikaga. See on kooskõlas ka Euroopa Liidu integreeritud merenduspoliitikaga.KONSULTEERIMINE JA MÕJU HINDAMINEVäliskonsultatsioonidOtsuse ettepanek põhineb suures osas 2007. ja 2008. aastal komisjoni korraldatud mitte-ametliku rühma kohtumiste tulemustel, millest võtsid osa liikmesriikide, agentuuri, UNHCRi ja IOMi eksperdid.Mõju hindamineMõju hindamist ei toimunud, sest ettepanekuga peamiselt taasesitatakse ja selgitatakse juba kehtivaid rahvusvahelisi ja ühenduse eeskirju.HINDAMINEOtsuse rakendamise hindamist ei kavandata.FINANTSMÕJU JA PETTUSERISKIDE HINNANGMeetmega ei kaasne ühendusele rahalist või halduskoormust. Seepärast ei mõjuta ettepanek ühenduse eelarvet.TEATAVATE LIIKMESRIIKIDE JA ASSOTSIEERUNUD RIIKIDE ERISEISUKOHADKäesoleva ettepanekuga arendatakse edasi Schengeni acquis ’d. Seega tuleb arvesse võtta järgmist, mitmete protokollidega seotud mõju.-  Ühendkuningriik ja Iirimaa: Käesoleva ettepaneku eesmärk on Schengeni acquis ’ nende sätete edasiarendamine, milles Ühendkuningriik ja Iirimaa vastavalt nõukogu 29. mai 2000. aasta otsusele 2000/365/EÜ (Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni a cquis ’ sätetes) ja nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsusele 2002/192/EÜ (Iirimaa taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis ’ sätetes) ei osale. Need liikmesriigid ei osale käesoleva otsuse rakendamises ning otsuse kohaldamine pole neile kohustuslik ega nende suhtes siduv.-  Taani: Käesoleva ettepanekuga asendatakse määrus (EÜ) nr 562/2006. Arvestades, et käesoleva määruse eesmärk on arendada edasi Schengeni acquis ’d Euroopa Ühenduse asutamislepingu kolmanda osa IV jaotise alusel, teavitas Taani Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artikli 5 kohaselt 8. juuni 2006. aasta kirjaga määruse ülevõtmisest oma riiklikusse õigusesse. Seega on käesoleva otsuse rakendamine rahvusvahelise õiguse kohaselt Taani suhtes siduv.-  Norra ja Island: Käesoleva ettepanekuga arendatakse edasi Schengeni acquis ’ sätteid Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahel sõlmitud lepingu tähenduses, mis käsitleb nende ühinemist Schengeni acquis ’ sätete rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega[2].-  Šveits: Käesoleva ettepanekuga arendatakse edasi Schengeni acquis ’ sätteid Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahel allakirjutatud lepingu (Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis ’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses[3].-  Liechtenstein: Käesolev ettepanek kujutab endast Schengeni acquis ’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis ’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses.Ettepanek:NÕUKOGU OTSUS,millega täiendatakse Schengeni piirieeskirju, mis käsitlevad välistel merepiiridel toimuvat patrull- ja vaatlustegevust, mis toimub liikmesriikidevahelises operatiivkoostöös, mida kooskõlastab Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuurEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määrust (EÜ) nr 526/2006, millega kehtestatakse isikute üle piiri liikumist reguleerivad ühenduse eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad),[4] eriti selle artikli 12 lõiget 5,võttes arvesse komisjoni ettepanekutning arvestades järgmist:1.  Patrull- ja vaatlustegevuse põhieesmärk on tõkestada ebaseaduslikku piiriületamist, võidelda piiriülese kuritegevuse vastu ja ebaseaduslikult piiri ületanud isikud kinni pidada või nende suhtes muid meetmeid võtta. Piiridel toimuv patrull- ja vaatlustegevus peaks olema tõhus vahend, mille abil ära hoida ja takistada isikutel piiripunktides toimuvate kontrollide vältimist ning avastada välispiiride ebaseaduslikku ületamist.2.  Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuur (edaspidi „agentuur”) vastutab liikmesriikidevahelise operatiivkoostöö kooskõlastamise eest, et hõlbustada ühenduse õiguse kohaldamist, sealhulgas patrull- ja vaatlustegevust. Koostöö tugevdamiseks on tarvis täiendavaid eeskirju, millega reguleeritakse liikmesriikide laeva- ja lennuüksuste patrull- ja vaatlustegevust teiste liikmesriikide merepiiril liikmesriikidevahelises operatiivkoostöös, mida kooskõlastab agentuur.3.  Patrull- ja vaatlustegevuse käigus võetud meetmed peavad kooskõlas määrusega (EÜ) nr 562/2006 ja ühenduse õiguse üldpõhimõtetega olema proportsionaalsed oma eesmärkidega ja nende puhul tuleb täiel määral kinni pidada põhiõigustest ning pagulaste ja varjupaiga taotlejate õigustest, sealhulgas eelkõige tagasi- ja väljasaatmise keelust. Liikmesriikide territooriumil, sealhulgas piiril või transiiditsoonis esitatud varjupaigataotluste puhul on liikmesriikidele siduvad varjupaigaalaste õigusaktide sätted ja eelkõige nõukogu 1. detsembri 2005. aasta direktiiv 2005/85/EÜ liikmesriikides pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise menetluse miinimumnõuete kohta[5].4.  18. ja 19. juunil ning 29. ja 30 oktoobril 2009 toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumistel rõhutati vajadust tugevdada agentuuri kooskõlastatavaid piirikontrollioperatsioone ning kehtestada selged eeskirjad ühispatrullides osalemiseks ja päästetud isikute maaletoimetamiseks.5.  Arvesse tuleks võtta vajadust korraldada agentuuri kooskõlastatav patrull- ja vaatlustegevus nii, et see toimuks osalevate liikmesriikide ja agentuuri vahel kokku lepitud operatsiooniplaani ning osalevate liikmesriikide ja agentuuri esindajatest koosneva kooskõlastuskeskuse esitatud ajakava ja juhiste kohaselt, ning et enne operatsiooni algust määrataks kindlaks üks või mitu vastuvõtvat liikmesriiki, kelle piiri on kavas vaadelda. Käesolevas otsuses sätestatud suunised tuleks nimetatud operatsiooniplaani lisada.6.  Käesoleva otsuse rakendamine ei tohiks mõjutada liikmesriikide kohustusi, mis lähtuvad Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioonist, rahvusvahelisest konventsioonist inimelude ohutusest merel, rahvusvahelisest mereotsingute ja -pääste konventsioonist, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise konventsioonist, seda täiendavast rändajate salaja üle maa-, õhu- või merepiiri toimetamist tõkestavast protokollist, pagulasseisundi konventsioonist, Euroopa inimõiguste konventsioonist ja muudest asjaomastest rahvusvahelistest õigusaktidest.7.  Kooskõlas rahvusvahelise õigusega nõuab iga riik, et tema lipu all sõitva laeva kapten, seadmata ohtu laeva, meeskonda või reisijaid, osutab abi igale merehädalisele ja suundub võimalikult kiiresti merehädalist päästma. Sellist abi antakse hoolimata abi vajavate isikute kodakondsusest või staatusest või olukorrast, milles nad viibivad. Käesolev otsus ei mõjuta otsingu- ja päästeasutuste kohustusi, sealhulgas kohustust tagada selline kooskõlastamine ja koostöö, et päästetud isikud oleks võimalik toimetada turvalisse paika.8.  Käesolevas otsuses peetakse kinni põhiõigustest ja järgitakse eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga tunnustatud põhimõtteid – inimväärikust, piinamise ning ebainimliku või alandava kohtlemise ja karistamise keeldu, õigust vabadusele ja turvalisusele, era- ja perekonnaelu austamist, varjupaigaõigust, tagasi- ja väljasaatmise lubamatust, mittediskrimineerimist, lapse õigusi ja õigust tõhusale õiguskaitsevahendile. Liikmesriigid peaksid käesolevat otsust kohaldama kooskõlas nimetatud õiguste ja põhimõtetega.9.  Kuna kavandatava meetme eesmärki võtta vastu konkreetsed lisaeeskirjad agentuuri kooskõlastusel tegutsevate piirivalveametnike patrull- ja vaatlustegevuse reguleerimiseks merepiiridel ei suuda liikmesriigid õigusaktide ja tavade erinevuse tõttu piisavalt saavutada, ning kuna seda on operatsioonide rahvusvahelise iseloomu tõttu võimalik paremini saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta vastu meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Osutatud artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev otsus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.10.  Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artikli 2 kohaselt ei osalenud Taani määruse (EÜ) nr 562/2006 vastuvõtmises, mistõttu see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Võttes siiski arvesse, et määrus (EÜ) nr 562/2006 arendab edasi Schengeni acquis ’d Euroopa Ühenduse asutamislepingu kolmanda osa IV jaotise alusel, teatas Taani 8. juuni 2006. aasta kirjaga ja kooskõlas nimetatud protokolli artikliga 5 nimetatud määruse ülevõtmisest oma riigi õigusesse. Seega on käesoleva otsuse rakendamine rahvusvahelise õiguse kohaselt Taani suhtes siduv.11.  Islandi ja Norra puhul kujutab käesolev otsus endast Schengeni acquis ’[6] nende sätete edasiarendamist vastavalt Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahelisele lepingule viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis ’ sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises, mis kuuluvad nimetatud lepingu teatavaid rakenduseeskirju käsitleva nõukogu otsuse 1999/437/EÜ[7] artikli 1 punktis A osutatud valdkonda.12.  Šveitsi puhul kujutab käesolev otsus endast Schengeni acquis ’ nende sätete edasiarendamist vastavalt Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ning Šveitsi Konföderatsiooni vahelisele lepingule Šveitsi Konföderatsiooni osalemiseks Schengeni acquis ’[8] sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ artikli 1 punktis A osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse asjaomast punkti tõlgendatakse koostoimes nimetatud lepingu sõlmimist käsitleva nõukogu otsuse 2008/146/EÜ[9] artikliga 3.13.  Liechtensteini puhul kujutab käesolev otsus endast Schengeni acquis ’ nende sätete edasiarendamist vastavalt Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahel alla kirjutatud protokollile, mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni osalemiseks Schengeni acquis ’ sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ artikli 1 punktis A osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse asjaomast punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2008/261/EÜ (nimetatud protokolli allakirjutamise ja selle teatavate sätete ajutise kohaldamise kohta)[10] artikliga 3.14.  Käesolev otsus kujutab endast nende Schengeni acquis ’ sätete edasiarendamist, milles Ühendkuningriik ei osale vastavalt nõukogu 29. mai 2000. aasta otsusele 2000/365/EÜ Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis ’ sätetes[11]. Seetõttu ei osale Ühendkuningriik määruse vastuvõtmisel, see ei ole talle siduv ega kuulu tema suhtes kohaldamisele. Seetõttu ei tuleks käesolevat otsust Ühendkuningriigile adresseerida.15.  Käesolev otsus kujutab endast Schengeni acquis ’ nende sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale vastavalt nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsusele 2002/192/EÜ (Iirimaa taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis ’ sätetes)[12]. Iirimaa ei osale seetõttu otsuse vastuvõtmises ja see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Seetõttu ei tuleks käesolevat otsust Iirimaale adresseerida.16.  Schengeni piirieeskirjade komitee, kellega peeti nõu 19. oktoobril 2009, ei edastanud arvamust, mistõttu esitas komisjon kooskõlas otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõike 4 punktiga a nõukogule ettepaneku võetavate meetmete kohta ja edastas selle samal ajal Euroopa Parlamendile,ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE OTSUSE:Artikkel 1Välistel merepiiridel toimuv patrull- ja vaatlustegevus, mis toimub liikmesriikidevahelises operatiivkoostöös, mida kooskõlastab Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuur (edaspidi „agentuur”), toimub lisas sätestatud suuniste kohaselt. Nimetatud suunised moodustavad osa agentuuri iga kooskõlastatud operatsiooni operatsiooniplaanist, mille agentuur ja osalevad liikmesriigid koostavad.Artikkel 2Käesolev otsus on adresseeritud Belgia Kuningriigile, Bulgaaria Vabariigile, Tšehhi Vabariigile, Taani Kuningriigile, Saksamaa Liitvabariigile, Eesti Vabariigile, Kreeka Vabariigile, Hispaania Kuningriigile, Prantsuse Vabariigile, Itaalia Vabariigile, Küprose Vabariigile, Läti Vabariigile, Leedu Vabariigile, Luksemburgi Suurhertsogiriigile, Ungari Vabariigile, Malta Vabariigile, Madalmaade Kuningriigile, Austria Vabariigile, Poola Vabariigile, Portugali Vabariigile, Rumeeniale, Sloveenia Vabariigile, Slovaki Vabariigile, Soome Vabariigile ja Rootsi Kuningriigile.Brüssel,Nõukogu nimeleesistujaLISA Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuuri mereoperatsioonide suunisedÜldpõhimõtted1.1 Patrull- ja vaatlustegevuse eesmärgil tuleb meetmeid võtta nii, et nendega ei seata ohtu kinnipeetud või päästetud isikuid ega osalevaid üksusi.1.2. Kõikide operatsioonide käigus tuleks võtta arvesse laste, inimkaubanduse ohvrite, kiiret arstiabi vajavate isikute, rahvusvahelist kaitset vajavate isikute ja teiste eriti haavatavas olukorras olevate isikute erivajadusi.1.3. Liikmesriigid peaksid käesolevaid suuniseid kohaldama kooskõlas põhiõigustega. Liikmesriigid peaksid tagama, et operatsioonis osalevad piirivalveametnikud on saanud põhiõiguste ja pagulasõiguse asjaomaste sätete alase koolituse ja neil on teadmised mereotsingute- ja pääste valdkonnas.Kinnipidamine2.1 Laeva või muu merealuse (edaspidi „laev”) avastamise korral tuleks laevale selle tuvastamiseks ja selle päritolu kindlakstegemiseks läheneda ning kuni edasiste meetmete võtmiseni tuleks laeva jälgida sobivast kaugusest. Teave laeva kohta tuleks viivitamatult edastada kooskõlastuskeskusele, mis on välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuuri mereoperatsiooni raames ja selle jaoks kindlaks määratud.2.2 Kui laev on sisenemas või juba sisenenud operatsioonis mitteosaleva liikmesriigi territoriaalvetesse või nendega piirnevale alale, tuleks teave laeva kohta edastada kooskõlastuskeskusele, kes teavitab omakorda asjaomast liikmesriiki.2.3. Teave muudes väljaspool operatsiooni merel toimuvates ebaseaduslikes tegevustes kahtlustatava mis tahes laeva kohta tuleks edastada kooskõlastuskeskusele, kes teavitab omakorda asjaomast/asjaomaseid liikmesriiki/liikmesriike.2.4. Patrull- ja vaatlustegevuse käigus selliste laevade või muude veesõidukite suhtes võetavad meetmed, mille puhul on piisav alus kahtlustada, et nende pardal viibivad isikud püüavad vältida piiripunktides toimuvaid kontrolle, võivad hõlmata järgmist:(a) laeva kuuluvust, selle registreerimist ning reisi üksikasju tõendava teabe ja dokumentide ning pardal viibivate isikute identiteeti ja kodakondsust tõendava ja muid isikuandmeid hõlmava teabe ja dokumentide nõudmine;(b) laeva peatamine, selle pardale minemine ning laeva, selle lasti ja pardal viibivate isikute läbiotsimise korraldamine ning pardal viibivate isikute küsitlemine;(c) pardal viibivate isikute teavitamine sellest, et neil ei ole lubatud piiri ületada ning et sõidukit juhtivatele isikutele võidakse reisi jätkamise eest ette näha karistused;(d) laeva arestimine ja pardal viibivate isikute vahistamine;(e) laeva kursi muutmise nõudmine, nii et laev eemalduks territoriaalvetes või nendega piirnevatel aladel asuvast sihtkohast või suunduks mõnda muusse sihtkohta, mis ei asu territoriaalvetes või nendega piirnevatel aladel, ning laeva eskortimine või selle saatmine seni, kuni laev on sellisele kursile jõudnud;(f) laeva või selle pardal viibivate isikute toimetamine kolmandasse riiki või laeva või selle pardal viibivate isikute muul viisil üleandmine kolmanda riigi ametiasutustele;(g) laeva või selle pardal viibivate isikute toimetamine vastuvõtvasse liikmesriiki või mõnesse teise operatsioonis osalevasse liikmesriiki.2.5. Punktis 2.4 sätestatud meetmeid tuleks võtta järgmistel tingimustel:2.5.1. Territoriaalveed ja nendega piirnevad aladPunktis 2.4 osutatud meetmeid tuleks võtta vastuvõtva liikmesriigi loal ja nende antavate suuniste kohaselt; luba ja suunised edastatakse operatsioonis osalevale üksusele kooskõlastuskeskuse kaudu. Selleks peaks operatsioonis osalev üksus vastuvõtvale liikmesriigile kooskõlastuskeskuse kaudu teatama, kas kinni peetud laeva kapten taotleb lipuriigi diplomaatilise esindaja või konsulaarametniku teavitamist.2.5.2. Majandusvöönd ja avameri2.5.2.1. Kui laev sõidab operatsioonis osaleva liikmesriigi lipu all või kui sellel on operatsioonis osaleva liikmesriigi registreerimismärk, võetakse punktis 2.4 osutatud meetmeid lipuriigi loal. Kooskõlastuskeskuses töös osaleval kõnealuse liikmesriigi ametnikul peaks olema õigus selline luba anda või edastada.2.5.2.2. Kui laev sõidab operatsioonis mitteosaleva liikmesriigi või kolmanda riigi lipu all või kui sellel on operatsioonis mitteosaleva liikmesriigi või kolmanda riigi registreerimismärk, tuleks taotleda lipuriigilt asjakohaste kanalite kaudu kinnitust laeva registreerimise kohta; kui laeva päritolu on kinnitatud, tuleks taotleda lipuriigilt luba punktis 2.4 osutatud meetmete võtmiseks.Kooskõlastuskeskust lipuriigiga toimunud suhtlusest teavitada.2.5.2.3. Kui välisriigi lipu all sõitva või oma lippu näitamast keelduva laeva puhul on piisav alus kahtlustada, et selle päritoluriik ühtib operatsioonis osaleva üksuse päritoluriigiga, peaks osalev üksus kontrollima laeva õigust sõita üksuse päritoluriigi lipu all. Selleks võib ta saata kahtlustatavale laevale paadi üksuse päritoluriigi ametnikuga. Kui pärast dokumentide kontrollimist jääb kahtlus püsima, peaks üksus laeva pardal võimalikult ettevaatlikult teostama täiendava kontrollimise. Asjakohaste kanalite kaudu tuleks võtta ühendust riigiga, mille lipu all laev väidetavalt sõidab.2.5.2.4. Kui välisriigi lipu all sõitva või oma lippu näitamast keelduva laeva puhul on piisav alus kahtlustada, et selle päritoluriik on operatsioonis osalev teine liikmesriik, tuleks kontrollida kõnealuse liikmesriigi loal laeva õigust sõita selle riigi lipu all. Kooskõlastuskeskuses töös osaleval kõnealuse liikmesriigi ametnikul peaks olema õigus selline luba anda või edastada.Kui kahtlused laeva päritoluriigi suhtes osutuvad põhjendatuks, tuleks punktis 2.4 osutatud meetmeid võtta punktis 2.5.2.1. sätestatud tingimustel.2.5.2.5. Kui on piisav alus kahtlustada, et laeval puudub päritoluriik või kui laeva võidakse käsitleda päritoluriigita laevana, peaks operatsioonis osalev üksus kontrollima laeva õigust sõita olemasoleva lipu all. Selleks võib ta saata kahtlustatavale laevale paadi üksuse päritoluriigi ametnikuga. Kui pärast dokumentide kontrollimist jääb kahtlus püsima, peaks üksus laeva pardal võimalikult ettevaatlikult teostama täiendava kontrollimise.Kui päritoluriigi puudumist hõlmavad kahtlused osutuvad põhjendatuks ja kui kooskõlas ÜRO rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise konventsiooni täiendava rändajate salaja üle maa-, õhu- ja merepiiri toimetamist tõkestava protokolliga on piisav alus kahtlustada, et laevaga toimetatakse salaja üle merepiiri rändajaid, tuleks võtta punktis 2.4 osutatud meetmeid.Laeval puudub päritoluriik või seda võidakse käsitleda päritoluriigita laevana juhul, kui ükski riik ei ole laevale andnud õigust sõita oma lipu all või kui laev sõidab kahe või enama riigi lipu all ja kasutab neid oma äranägemise järgi.2.5.2.6. Kuni lipuriigilt loa saamiseni või lipuriigi loa puudumise korral tuleks laeva jälgida sobivast kaugusest. Ilma lipuriigi selgesõnalise loata tuleks muid meetmeid võtta ainult juhul, kui need on vajalikud inimelusid ähvardava ohu vältimiseks, nagu on sätestatud osas 3 või kui need tulenevad asjakohastest kahe- või mitmepoolsetest lepingutest või kui laev on sisenenud territoriaalvetega piirnevale alale.2.6. Operatsioonis mitteosaleva liikmesriigi või kolmanda riigi territoriaalvetes tuleks teostada operatsioone rannikuäärse riigi loal ja tema antavate suuniste kohaselt. Kooskõlastuskeskust tuleks teavitada rannikuäärse riigiga toimunud suhtlusest ja sellest tulenevatest meetmetest.Operatsiooni käigus tekkivad otsingu- ja päästeolukorrad3.1. Operatsioonis osalevad üksused annavad abi mis tahes merehädas olevale alusele või isikule. Nad teevad seda sõltumata sellise isiku kodakondsusest või staatusest või isiku leidmise asjaoludest.3.2. Kui operatsiooni käigus tekib kahtlus või kartus, et konkreetne laev või selle pardal viibivad isikud on ohus, peaks osalev üksus kogu olemasoleva teabe võimalikult kiiresti edastama hädaolukorra asukohaks oleva otsingu- ja päästetsooni vastutavale päästeasutusele.Juhul kui asjaomase otsingu- ja päästetsooni vastutav kolmanda riigi päästeasutus ei vasta operatsioonis osaleva üksuse edastatud teatele, peaks üksus võtma ühendust selle vastuvõtva liikmesriigi päästeasutusega, mis asub hädaolukorra piirkonnale geograafiliselt kõige lähemal.Päästeasutuse suuniseid oodates peaksid osalevad üksused võtma kõik asjakohased meetmed ohustatud isikute turvalisuse tagamiseks.3.3. Operatsioonis osalevad üksused peaksid võtma arvesse kõiki olulisi üksikasju ja edastama vastutavale päästeasutusele oma hinnangu, mis sisaldab eelkõige järgmisi andmeid:17.  andmed abitaotluse esitamise kohta;18.  laeva merekõlblikkus ja tõenäosus, et laev ei jõua sihtkohta;19.  reisijate arv konkreetse laeva tüübi kohta (ülekoormus);20.  rannikule jõudmiseks piisavate varude olemasolu (kütus, vesi, toiduained jne);21.  kvalifitseeritud meeskonna ja laeva juhtiva isiku olemasolu;22.  ohutus-, navigatsiooni- ja sidevahendite olemasolu;23.  kiiret arstiabi vajavad reisijad laeva pardal;24.  surnud reisijad laeva pardal;25.  rasedad ja lapsed laeva pardal;26.  ilmastikutingimused ja mereolud.3.4. Hädaolukorra olemasolu ei tohiks sõltuda sellest ning hädaolukorra olemasolu ei tohiks kindlaks määrata ainuüksi selle põhjal, kas laev on esitanud abitaotluse.Juhul kui laev tundub olevat hädaolukorras, ent pardal viibivad isikud keelduvad abi vastu võtmast, peaks osalev üksus sellest teavitama päästeasutust ning jätkab oma vastutuskohustuse täitmist, võttes kõik vajalikud meetmed ohustatud isikute turvalisuse tagamiseks ning vältides selliste meetmete võtmist, mis võiksid olukorda halvendada või vigastuste või elukaotuse ohtu suurendada.3.5. Operatsiooni kooskõlastuskeskust tuleks võimalikult kiiresti teavitada päästeasutusega toimunud suhtlusest ja osaleva üksuse võetud meetmetest.3.6. Kui laeva ei saa või enam ei saa käsitleda hädaolukorras oleva laevana või kui otsingu- ja päästeoperatsioon on lõppenud, peaks osalev üksus kooskõlastuskeskusega konsulteerides jätkama operatsiooni kooskõlas osa 2 sätetega.Maaletoimetamine4.1. Operatsiooniplaani tuleks kooskõlas rahvusvahelise õiguse ja kõigi kohaldatavate kahepoolsete kokkulepetega kanda eeskirjad, mille kohaselt kinnipeetud või päästetud isikuid maale toimetatakse.Kui punktid 4.2 ei ole sätestatud teisiti, tuleks maaletoimetamisel eelistada kolmandat riiki, kust isikud lahkusid, või neid territoriaalvesi või seda otsingu- ja päästetsooni, mille isikud läbisid; kui see ei ole võimalik, siis tuleks maaletoimetamiseks valida geograafiliselt lähim koht, kus on võimalik tagada isikute turvalisus.4.2. Ühtki isikut ei tohiks toimetada maale või anda muul viisil ametiasutustele üle sellises riigis, mille puhul on põhjendatud alust arvata, et isikut seal taga kiusatakse, teda piintakse või koheldakse või karistatakse ebainimlikult või inimväärikust alandavalt, või sellises riigis, millest võidakse ta välja või tagasi saata kirjeldatud riiki. Kinnipeetud või päästetud isikuid tuleb asjakohaselt teavitada, et nad saaksid esitada mis tahes põhjendused selle kohta, miks nad usuvad, et kavandatud maaletoimetamise kohas neid selline kohtlemine ootab.4.3. Kooskõlastuskeskust tuleks teavitada selliste isikute olemasolust punkti 4.2 tähenduses, ning kooskõlastuskeskus peaks selle teabe edastama vastuvõtva liikmesriigi pädevatele ametiasutustele.[1] ELT L 105, 13.4.2006, lk 9.[2] EÜT L 176, 10.7.1999, lk 36.[3] ELT L 53, 27.2.2008, lk 52.[4] ELT L 105, 13.4.2006, lk 1.[5] ELT L 326, 13.12.2005, lk 13.[6] EÜT L 176, 10.7.1999, lk 36.[7] EÜT L 176, 10.7.1999, lk 31.[8] ELT L 53, 27.2.2008, lk 52.[9] ELT L 53, 27.2.2008, lk 1.[10] ELT L 83, 26.3.2008, lk 3.[11] EÜT L 131, 1.6.2000, lk 43.[12] EÜT L 64, 7.3.2002, lk 20.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,16.2.2016
            COM(2016) 68 final
            2016/0040(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning nende liikmesriikide ja teiselt poolt Moldova Vabariigi vahelise assotsieerimislepingu alusel moodustatud tolli allkomitees seoses sellega, et II protokoll, milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted” määratlust ja halduskoostöö viise, asendatakse uue protokolliga, milles päritolureeglite puhul viidatakse Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikule konventsioonile

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

               Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikus konventsioonis
                  1
                (edaspidi „konventsioon”) on kehtestatud sätted nende kaupade päritolu kohta, millega kaubeldakse konventsiooniosaliste vahel sõlmitud asjaomaste lepingute alusel. EL kirjutas konventsioonile alla 15. juunil 2011. Moldova Vabariik esitas 17. juulil 2013 taotluse saada konventsiooniosaliseks ja konventsiooni ühiskomitee 21. mai 2014. aasta otsusega nr 2
                  2
                kutsuti Moldova Vabariiki ühinema Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooniga.

               EL ja Moldova Vabariik andsid konventsiooni heakskiitmiskirjad konventsiooni hoiulevõtjale üle vastavalt 26. märtsil 2012 ja 31. juulil 2015. Konventsiooni artikli 10 lõike 3 kohaselt jõustus seega konventsioon ELi ja Moldova Vabariigi suhtes vastavalt 1. mail 2012 ja 1. septembril 2015.

               Konventsiooni artiklis 6 on sätestatud, et kõik konventsiooniosalised võtavad vajalikke meetmeid, et tagada konventsiooni tulemuslik kohaldamine. Selleks tuleks ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning nende liikmesriikide ja teiselt poolt Moldova Vabariigi vahelise assotsieerimislepingu
                  3
                alusel moodustatud tolli allkomitees võtta vastu otsus selle kohta, et II protokoll, milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted” määratlust ja halduskoostöö viise, asendatakse uue protokolliga, milles päritolureeglite puhul viidatakse konventsioonile. Seisukoha, mille EL võtab tolli allkomitees, peaks kindlaks määrama nõukogu.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

               Nõukogu otsuse õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 207 lõike 4 esimene lõik koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               •Subsidiaarsus (ei kuulu liidu ainupädevusse)

               Ettepanek tehakse liidu ainupädevusse kuuluvas valdkonnas.

               •Vahendi valik

               Kavandatav vahend: nõukogu otsus.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Sidusrühmadega konsulteerimine

               ELi liikmesriike teavitati nõukogu otsuse eelnõust 30. septembril 2015 tolliseadustiku komitee päritolusektsiooni kohtumisel.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

                  Välisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada.

               •Mõju hindamine

               Mõju hindamist ei ole vaja, kuna kavandatud muudatused on tehnilist laadi ega muuda praegu kehtiva päritolureeglite protokolli sisu.

               2016/0040 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning nende liikmesriikide ja teiselt poolt Moldova Vabariigi vahelise assotsieerimislepingu alusel moodustatud tolli allkomitees seoses sellega, et II protokoll, milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted” määratlust ja halduskoostöö viise, asendatakse uue protokolliga, milles päritolureeglite puhul viidatakse Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikule konventsioonile

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 207 lõike 4 esimest lõiku koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning nende liikmesriikide ja teiselt poolt Moldova Vabariigi vahelise assotsieerimislepingu
                  4
                (edaspidi „leping”) II protokollis (edaspidi „II protokoll”) käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted” määratlust ja halduskoostöö viise.

               (2)Enamikku assotsieerimislepingus sätestatud kaubandusalaseid ja kaubandusküsimusega seotud valdkondi käsitlevaid sätteid kohaldatakse ajutiselt alates 1. septembrist 2014.

               (3)Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikus konventsioonis
                  5
                (edaspidi „konventsioon”) on kehtestatud sätted nende kaupade päritolu kohta, millega kaubeldakse konventsiooniosaliste vahel sõlmitud asjaomaste lepingute alusel.

               (4)Liit kirjutas konventsioonile alla 15. juunil 2011. Konventsiooni ühiskomitee 21. mai 2014. aasta otsusega nr 2
                  6
                kutsuti Moldova Vabariiki ühinema Euroopa — Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooniga.

               (5)Liit ja Moldova Vabariik andsid konventsiooni heakskiitmiskirjad konventsiooni hoiulevõtjale üle vastavalt 26. märtsil 2012 ja 31. juulil 2015. Konventsiooni artikli 10 lõike 3 kohaselt jõustus seega konventsioon liidu ja Moldova Vabariigi suhtes vastavalt 1. mail 2012 ja 1. septembril 2015.

               (6)Konventsiooni artiklis 6 on sätestatud, et kõik konventsiooniosalised võtavad vajalikke meetmeid, et tagada konventsiooni tulemuslik kohaldamine. Selleks tuleb lepinguga asutatud tolli allkomitees võtta vastu otsus II protokolli asendamise kohta uue protokolliga, milles päritolureeglite puhul viidatakse konventsioonile.

               (7)Liidu seisukoht tolli allkomitees peaks seepärast tuginema lisatud otsuse eelnõule,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning nende liikmesriikide ja teiselt poolt Moldova Vabariigi vahelise assotsieerimislepingu alusel moodustatud tolli allkomitees Euroopa Liidu nimel võetav seisukoht seoses sellega, et II protokoll, milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted” määratlust ja halduskoostöö viise, asendatakse uue protokolliga, milles päritolureeglite puhul viidatakse Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikule konventsioonile, põhineb käesolevale otsusele lisatud tolli allkomitee otsuse eelnõul.

               Väiksemaid muudatusi tolli allkomitee otsuse eelnõus võivad liidu esindajad tolli allkomitees teha ilma nõukogu täiendava otsuseta.

               Artikkel 2

               Tolli allkomitee otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise kuupäeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  ELT L 54, 26.2.2013, lk 4.

                     (2)
                  ELT L 217, 23.7.2014, lk 88.

                     (3)
                  ELT L 260, 30.8.2014, lk 4.

                     (4)
                  ELT L 260, 30.8.2014, lk 4.

                     (5)
                  ELT L 54, 26.2.2013, lk 4.

                     (6)
                  ELT L 217, 23.7.2014, lk 88.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,16.2.2016
            COM(2016) 68 final
            LISA
            Manus
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: Nõukogu otsus
            Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning nende liikmesriikide ja teiselt poolt Moldova Vabariigi vahelise assotsieerimislepingu alusel moodustatud tolli allkomitees seoses sellega, et II protokoll, milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted” määratlust ja halduskoostöö viise, asendatakse uue protokolliga, milles päritolureeglite puhul viidatakse Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikule konventsioonile

               Eelnõu
               EL-i JA MOLDOVA VABARIIGI TOLLI ALLKOMITEE OTSUS nr ...,

               [kuupäev],

               millega asendatakse ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning nende liikmesriikide ja teiselt poolt Moldova Vabariigi vahelise assotsieerimislepingu II protokoll, milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted” määratlust ja halduskoostöö viise

               EL-i ja Moldova Vabariigi tolli allkomitee,

               võttes arvesse ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Moldova Vabariigi vahelist assotsieerimislepingut,
                  1
                eriti selle artikli 144 lõiget 2,

               võttes arvesse ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning nende liikmesriikide ja teiselt poolt Moldova Vabariigi vahelise assotsieerimislepingu II protokolli, milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted” määratlust ja halduskoostöö viise,

               ning arvestades järgmist:

               (1)Ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning nende liikmesriikide ja teiselt poolt Moldova Vabariigi vahelise assotsieerimislepingu (edaspidi „leping”) artikli 144 lõikes 2 on osutatud lepingu II protokollile (edaspidi „II protokoll”), milles on sätestatud päritolureeglid ning ette nähtud päritolu kumulatsioon Euroopa Liidu ja Moldova Vabariigi vahel.

               (2)Enamikku assotsieerimislepingus sätestatud kaubandusalaseid ja kaubandusküsimusega seotud valdkondi käsitlevaid sätteid kohaldatakse ajutiselt alates 1. septembrist 2014.

               (3)II protokolli artiklis 38 on sätestatud, et lepingu artikliga 200 asutatud tolli allkomitee võib otsustada muuta kõnealuse protokolli sätteid.

               (4)Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooni
                  2
                („konventsioon”) eesmärk on asendada Euroopa – Vahemere piirkonna riikide hulgas praegu kehtivate päritolureeglite protokollid ühe õigusaktiga.

               (5)Liit kirjutas konventsioonile alla 15. juunil 2011. Konventsiooni ühiskomitee 21. mai 2014. aasta otsusega nr 2
                  3
                kutsuti Moldova Vabariiki ühinema Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooniga.

               (6)Liit ja Moldova Vabariik andsid konventsiooni heakskiitmiskirjad konventsiooni hoiulevõtjale üle vastavalt 26. märtsil 2012 ja 31. juulil 2015. Konventsiooni artikli 10 lõike 3 kohaselt jõustus seega konventsioon liidu ja Moldova Vabariigi suhtes vastavalt 1. mail 2012 ja 1. septembril 2015.

               (7)II protokoll tuleks seega asendada uue protokolliga, mis viitab konventsioonile,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning nende liikmesriikide ja teiselt poolt Moldova Vabariigi vahelise assotsieerimislepingu II protokoll, milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted” määratlust ja halduskoostöö viise, asendatakse käesoleva otsuse lisas esitatud tekstiga.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise kuupäeval.

               Seda kohaldatakse alates …

               [Koht]

                  Tolli allkomitee nimel

                  esimees

               Lisa

               II protokoll,

               milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted” määratlust ja halduskoostöö viise

               Artikkel 1

               Kohaldatavad päritolureeglid

               1.
                     Käesoleva lepingu rakendamisel kohaldatakse Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooni
                  4
                (edaspidi „konventsioon”) I liidet ja II liite asjakohaseid sätteid.

               2.
                     Konventsiooni I liites ja II liite asjakohastes sätetes esitatud viiteid asjaomasele lepingule käsitatakse viidetena käesolevale lepingule.

               Artikkel 2

               Vaidluste lahendamine

               1.
                     Kui seoses konventsiooni I liite artiklis 32 osutatud kontrollimenetlusega tekivad vaidlused, mida kontrolli taotlenud tolliasutus ja kontrolli eest vastutav tolliasutus ei suuda lahendada, esitatakse need lahendamiseks tolli allkomiteele. Käesoleva lepingu V jaotise „Kaubandus ja kaubandusküsimused” 14. peatüki „Vaidluste lahendamine” sätteid vaidluste lahendamise mehhanismi kohta ei kohaldata.

               2.
                     Importija ja importiva riigi tolliasutuse vahelised vaidlused lahendatakse alati importiva riigi õigusnormide kohaselt.

               Artikkel 3

               Protokolli muudatused

               Tolli allkomitee võib otsustada muuta käesoleva protokolli sätteid.

               Artikkel 4

               Konventsioonist välja astumine

               1.
                     Kui Euroopa Liit või Moldova Vabariik teatavad konventsiooni hoiulevõtjale kirjalikult oma soovist konventsioonist selle artikli 9 kohaselt välja astuda, alustavad Euroopa Liit ja Moldova Vabariik kohe läbirääkimisi käesoleva lepingu rakendamisel kohaldatavate päritolureeglite üle.

               2.
                     Kuni jõustuvad päritolureeglid, milles lepitakse kokku pärast neid uusi läbirääkimisi, kohaldatakse käesoleva lepingu suhtes konventsiooni I liites esitatud päritolureegleid ja vajaduse korral konventsiooni II liites esitatud asjakohaseid sätteid, mis kehtisid konventsioonist välja astumise hetkel. Väljaastumise hetkest alates käsitatakse konventsiooni I liites esitatud päritolureegleid ja vajaduse korral konventsiooni II liites esitatud asjakohaseid sätteid selliselt, et saaks arvesse võtta üksnes Euroopa Liidu ja Moldova Vabariigi vahelist kahepoolset kumulatsiooni.

               Artikkel 5

               Üleminekusätted – kumulatsioon

               Olenemata konventsiooni I liite artikli 16 lõikest 5 ja artikli 21 lõikest 3 võib juhul, kui kumulatsioon hõlmab üksnes EFTA liikmesriike, Fääri saari, Euroopa Liitu, Türgit, stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessis osalejaid ning Moldova Vabariiki, olla päritolutõendiks kas liikumissertifikaat EUR.1 või originaaldeklaratsioon.

                     (1)
                  ELT L 260, 30.8.2014, lk 4.

                     (2)
                  ELT L 54, 26.2.2013, lk 4.

                     (3)
                  ELT L 217, 23.7.2014, lk 88.

                     (4)
                  ELT L 54, 26.2.2013, lk 4.