				|

		52012PC0111

			Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS millega kehtestatakse Indiast ja Hiina Rahvavabariigist pärit oksaalhappe impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse selle suhtes kehtestatud ajutine tollimaks /* COM/2012/0111 final - 2012/0050 (NLE) */

			   	SELETUSKIRI
1.           Ettepaneku taust
·      Ettepaneku põhjused ja eesmärgid
Käesolevas ettepanekus käsitletakse nõukogu 30. novembri
2009. aasta määruse (EÜ) nr 1225/2009 (kaitse kohta
dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, edaspidi
„algmäärus”) kohaldamist dumpinguvastases menetluses, milles käsitletakse
Indiast ja Hiina Rahvavabariigist pärit oksaalhappe importi.
·      Üldine taust
Käesolev ettepanek on seotud algmääruse
rakendamisega ja tuleneb uurimisest, mis viidi läbi kooskõlas algmääruses
sätestatud sisuliste ja menetlusnõuetega.
·      Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid
Komisjoni määrus (EL) nr 1043/2011, millega
kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks Indiast ja Hiina
Rahvavabariigist pärit oksaalhappe impordi suhtes
·      Kooskõla liidu muude põhimõtete ja eesmärkidega
Ei kohaldata.
2.           Konsulteerimine huvitatud
isikutega ja mõju hindamine
·      Konsulteerimine huvitatud isikutega
Menetlusega seotud huvitatud isikutel on uurimise
ajal olnud võimalus kaitsta oma huve algmääruses sätestatud korras.
·      Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine
Välisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada.
·      Mõju hindamine
Käesolev ettepanek tuleneb algmääruse
rakendamisest.
Algmäärusega ei nähta ette üldist mõjuhinnangut,
kuid see sisaldab ammendavat loetelu tingimustest, mida tuleb hinnata.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
·      Kavandatud meetme kokkuvõte
Lisatud nõukogu määruse ettepanek põhineb lõplikel
järeldustel dumpingu, kahju, põhjusliku seose ja liidu huvide kohta. Seepärast
tehakse ettepanek, et nõukogu võtaks vastu lisatud määruse ettepaneku, mis
tuleks avaldada hiljemalt 20. aprillil 2012.
·      Õiguslik alus
Nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrus
(EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei
ole Euroopa Ühenduse liikmed.
·      Subsidiaarsuse põhimõte
Ettepanek kuulub Euroopa Liidu ainupädevusse.
Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.
·      Proportsionaalsuse põhimõte
Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega
kooskõlas järgmistel põhjustel.
Asjaomast meedet on kirjeldatud eespool nimetatud
algmääruses, riigi tasandil otsustamist ei võimaldata.
Ei kohaldata nõuet, mille kohaselt liidu,
liikmesriikide valitsuste, piirkondlike ja kohalike ametiasutuste, ettevõtjate
ja kodanike rahaline ja halduskoormus peab olema võimalikult väike ja
proportsionaalne ettepaneku eesmärgiga.
·      Vahendi valik
Kavandatav vahend: määrus.
Muud vahendid ei oleks asjakohased järgmisel
põhjusel:
Muud vahendid ei oleks asjakohased, sest
algmäärusega ei nähta ette muid võimalusi.
4.           MÕJU EELARVELE
Ettepanek ei mõjuta liidu eelarvet.
2012/0050 (NLE)
Ettepanek:
NÕUKOGU MÄÄRUS
millega kehtestatakse Indiast ja Hiina
Rahvavabariigist pärit oksaalhappe impordi suhtes lõplik dumpinguvastane
tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse selle suhtes kehtestatud ajutine
tollimaks
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut,
võttes arvesse nõukogu 30. novembri 2009. aasta
määrust (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest
riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (edaspidi „algmäärus”),[1] eriti selle artikli 9
lõiget 4,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni („komisjon”)
ettepanekut, mis on esitatud pärast konsulteerimist nõuandekomiteega,
ning arvestades järgmist:
1.           MENETLUS
1.1.        Ajutised meetmed
(1)       Määrusega (EL) nr 1043/2011[2] (edaspidi „ajutine määrus”)
kehtestas komisjon ajutise dumpinguvastase tollimaksu Indiast ja Hiina
Rahvavabariigist (edaspidi „Hiina”) pärit oksaalhappe impordi suhtes. Ajutine
dumpinguvastane tollimaks oli vahemikus 14,6 % kuni 52,2 %.
(2)       Dumpinguvastase menetluse algatamise
tingis kaebus, mille Euroopa Keemiatööstuse Nõukogu (European Chemical Industry
Council – CEFIC) esitas 13. detsembril 2010 äriühingu Oxaquim S.A. (edaspidi
„kaebuse esitaja”) nimel, kelle toodang moodustab olulise osa, kõnealusel juhul
üle 25 % liidu oksaalhappe kogutoodangust.
(3)       Nagu sätestatud ajutise
määruse põhjenduses 9, hõlmas dumpingut ja kahju tekitamist käsitlev uurimine
ajavahemikku 1. jaanuarist 2010 kuni 31. detsembrini 2010 (edaspidi
„uurimisperiood”). Kahju hindamise seisukohast oluliste suundumuste uurimine
hõlmas ajavahemikku 1. jaanuarist 2007 kuni uurimisperioodi lõpuni (edaspidi
„vaatlusalune periood”).
1.2.        Järgnenud menetlus
(4)       Pärast nende oluliste faktide
ja kaalutluste teatavakstegemist, mille põhjal otsustati kehtestada ajutised
dumpinguvastased meetmed (edaspidi „esialgsete järelduste teatavakstegemine”),
esitas mitu huvitatud isikut kirjalikud esildised, milles nad esitasid oma
seisukohad esialgsete järelduste kohta. Isikutele, kes seda soovisid, anti
võimalus esitada oma seisukohad suuliselt. Üks India eksportiv tootja soovis
ärakuulamist ning talle võimaldati seda kaubanduse peadirektoraadis
ärakuulamise eest vastutava ametniku juureolekul.
(5)       Komisjon jätkas lõplike
järelduste tegemiseks vajaliku teabe hankimist.
(6)       Ajutise määruse põhjenduses 150
paluti Hiina äriühingutel, kes ei olnud veel endast teatanud, kuid soovisid
taotleda individuaalset dumpingumäära, endast teada anda kümne päeva jooksul
pärast määruse avaldamist. Ükski Hiina äriühing ei teatanud endast.
(7)       Seejärel teavitati kõiki
huvitatud isikuid olulistest faktidest ja kaalutlustest, mille põhjal kavatseti
soovitada lõpliku dumpinguvastase tollimaksu kehtestamist Indiast ja Hiinast
pärit oksaalhappe impordi suhtes ja ajutise tollimaksuna tagatiseks antud
summade lõplikku sissenõudmist („lõplike järelduste teatavakstegemine”).
Kõigile huvitatud isikutele anti aega, et nad saaksid esitada lõplike
järelduste teatavakstegemise kohta märkuseid.
(8)       Kõiki huvitatud isikute
suulisi ja kirjalikke märkusi kaaluti ja neid võeti võimaluse korral arvesse.
1.3.        Menetlusega seotud isikud
(9)       Kuna menetlusega seotud
isikute kohta märkused puuduvad, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 3–8.
2.           VAATLUSALUNE TOODE JA
SAMASUGUNE TOODE
2.1.        Vaatlusalune toode
(10)     Vaatlusalust toodet on kirjeldatud
ajutise määruse põhjendustes 10 ja 11, s.o oksaalhape, mis võib esineda kas
dihüdraadi (mille CUSi number on 0028635-1 ja CASi number on 6153-56-6) või
veevabas vormis (mille CUSi number on 0021238-4 ja CASi number 144-62-7) ning
vesilahusena või mitte; aine klassifitseeritakse CN-koodi ex 2917 11 00 alla
ning see pärineb Indiast ja Hiinast.
(11)     Esineb kaht liiki oksaalhapet:
rafineerimata ja rafineeritud oksaalhape. Rafineeritud oksaalhapet, mida
toodetakse Hiinas, kuid mitte Indias, valmistatakse rafineerimata oksaalhappe
puhastamise abil; puhastusprotsessi eesmärk on eemaldada raud, kloriidid,
metallijäljed ja muud lisandid.
(12)     Oksaalhapet kasutatakse mitmel
erineval otstarbel, näiteks taandava reagendi või pleegitusainena,
ravimisünteesis ja kemikaalide valmistamisel.
2.2.        Samasugune toode
(13)     Uurimise käigus on selgunud,
et liidu tootmisharus toodetaval ja liidus müüdaval oksaalhappel, India ja
Hiina siseturu jaoks toodetaval ja seal müüdaval oksaalhappel ning Indiast ja
Hiinast liitu imporditaval oksaalhappel on sarnased keemilised ja füüsikalised
põhiomadused ning lõppkasutus.
(14)     Kuna vaatlusaluse toote ja
samasuguse toote kohta märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse
põhjendused 10 kuni 13.
3.           DUMPINGUHINNAGA MÜÜK
3.1.        India
3.1.1.     Sissejuhatavad märkused
(15)     Ajutise
määruse põhjenduses 14 märkis komisjon, et ühte India eksportivat tootjat ei
saanud pidada koostööd tegevaks ning seepärast tehti järeldused selle äriühingu
kohta kättesaadavate faktide põhjal, nagu on sätestatud algmääruse artiklis 18.

(16)     Pärast
kõnealuse äriühingu (Star Oxochem Pvt. Ltd) kohta tehtud esialgsete järelduste
teatavakstegemist esitas äriühing täiendavaid selgitusi lisaks varem uurimise
käigus saadetud teabele. Ta taotles ka ärakuulamist komisjoni ja kaubanduse
peadirektoraadis ärakuulamise eest vastutava ametniku poolt. Äriühing väitis,
et arvestades asjaolu, et ta oli vastanud küsimustikule ja et komisjoni
talitused olid külastanud äriühingu valdusi, ning äsja esitatud täiendavaid
selgitusi silmas pidades, ei ole enam asjakohane teda jätkuvalt kohelda
uurimises koostööst hoiduva eksportiva tootjana.
(17)     Eelnevast lähtudes ja eelkõige
täiendavaid selgitusi silmas pidades leiavad komisjoni talitused, et osa
esialgsetest andmetest on võimalik arvesse võtta, sest need osutusid
usaldusväärseks. Esitatud kaalutlustest lähtuvalt kasutatakse kõnealuse
äriühingu kohta järelduste tegemiseks osaliselt algmääruse põhjenduses 14
esitatud esialgseid järeldusi ning osaliselt ka kättesaadavaid fakte ja
äriühingu enda eksporthindasid, nagu on ette nähtud algmääruse artikli 18
lõigetega 1 ja 3.
3.1.2.     Normaalväärtus
(18)     Normaalväärtuse arvutamise
metoodika kohta India puhul ei esitatud ühtegi märkust. Seega kinnitatakse
koostööd tegeva äriühingu kohta ajutise määruse põhjendustes 15 ja 18
esitatud järeldused.
(19)     Äriühingu Star Oxochem puhul
arvutati normaalväärtus eespool esitatud järeldusi (põhjendused 16 ja 17)
arvesse võttes kättesaadavate faktide põhjal, nagu on ette nähtud algmääruse
artikli 18 lõikega 1. Seega arvutati normaalväärtus selle äriühingu puhul teise
koostööd tegeva äriühingu, Punjab Chemicals tüüpiliste omamaiste müügitehingute
kaalutud keskmise koguse põhjal.
3.1.3.     Ekspordihind
(20)     Kuna märkusi ei ole esitatud,
võetakse äriühingu Punjab Chemicals puhul ekspordihinna kehtestamise aluseks
ajutise määruse põhjendus 19.
(21)     Eespool põhjendustes 16 ja 17
esitatud järeldustest lähtudes kehtestatakse ekspordihinnad äriühingu Star
Oxochem puhul vaatlusaluse toote liitu eksportimisel sõltumatute klientide
poolt tegelikult makstud või makstavate hindade põhjal, nagu on sätestatud
algmääruse artikli 2 lõikes 8.
3.1.4.     Võrdlus
(22)     Kuna normaalväärtuse ja
ekspordihinna võrdluse kohta märkusi ei ole, kinnitatakse koostööd tegeva äriühingu
Punjab Chemicals puhul ajutise määruse põhjendused 20 ja 21.
(23)     Vastavalt algmääruse artikli 2
lõikele 10 tehti äriühingu Star Oxochem puhul kohandusi, lähtudes äriühingu
Punjab Chemicals toetuste kohta esitatud kontrollitud andmetest.
3.1.5.     Dumpingumarginaal
(24)     Koostööd tegevat tootjat
käsitlevate komisjoni esialgsete järelduste kohta märkusi ei esitatud.
Seepärast kinnitatakse ajutise määruse põhjendustes 22 ja 23 esitatud
dumpingumarginaal.
(25)     Eelnevast lähtudes on
äriühingu STAR Oxochem puhul lõplik dumpingumarginaal väljendatuna
protsendimäärana CIF-hinnast ühenduse piiril ilma tollimaksu tasumata 31,5 %.
(26)     India
äriühingute madala koostöötaseme (alla 80 %) tõttu leiti esialgu, et
üleriigilise dumpingumarginaali kehtestamisel on kõige asjakohasem võtta
aluseks koostööd tegeva äriühingu poolt kõrgeima dumpinguga sooritatud tehing.
Selline tehing ei ole erandlik ei koguste ega ka hinna poolest, mistõttu võib
seda pidada tüüpiliseks; selle põhjal saadakse mõistlik ja koostööd tegeva eksportija
suhtes kehtestatud dumpingumarginaaliga proportsionaalne tulemus.
(27)     Eespool esitatud kaalutlustest
lähtudes kinnitatakse ajutise määruse põhjendustes 24 ja 25 esitatud
järeldused.
(28)     Seega on India puhul
kehtestatud järgmised lõplikud dumpingumarginaalid (väljendatud protsendina
CIF-hinnast liidu piiril ilma tollimakse tasumata):
 Äriühing || Lõplik dumpingumarginaal
 Punjab Chemicals and Crop Protection Limited || 22,8 %
 Star Oxochem Pvt. Ltd || 31,5 %
 Kõik teised äriühingud || 43,6 %
3.2.        Hiina Rahvavabariik
3.2.1.     Turumajanduslik kohtlemine ja
individuaalne kohtlemine
(29)     Nagu on märgitud ajutises
määruses, taotles osa Hiina äriühinguid turumajanduslikku kohtlemist ja selle
ebaõnnestumise korral individuaalset kohtlemist; teine osa Hiina äriühinguid
taotles üksnes individuaalset kohtlemist. Nagu on märgitud ajutise määruse
põhjendustes 26–32, lükati turumajandusliku kohtlemise taotlus tagasi ning
kõigile äriühingutele võimaldati ajutiselt individuaalset kohtlemist.
(30)     Kõnealuste esialgsete järelduste
kohta ei ole märkusi esitatud ja seega kinnitatakse ajutise määruse põhjendused
26–32.
3.2.2.     Võrdlusriik
(31)     Võrdlusriigi esialgse valiku
kohta märkusi ei esitatud. Seega kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 33 ja
34.
3.2.3.     Normaalväärtus
(32)     Ajutises määruses on
selgitatud, et komisjon on kehtestanud nii rafineerimata kui ka rafineeritud
oksaalhappe puhul eraldi normaalväärtuse. Rafineerimata oksaalhappe puhul
arvutati normaalväärtus India jaoks kehtestatud normaalväärtuse põhjal;
väljaspool Indiat toodetud rafineeritud oksaalhappe puhul võeti normaalväärtuse
aluseks India rafineerimata oksaalhappe tootmiskulud, mida suurendati 12 %,
et võtta arvesse tootmise lisakulusid, müügi-, üld- ja halduskulusid ning
kasumit.
(33)     Mõlemad Hiina koostööd tegevad
tootjad vaidlustasid tootmise lisakulude 12 %-lise kohanduse, väites, et
komisjon ei ole neid lisakulusid kunagi kontrollinud ja et nimetatud protsent
on vaid ligikaudne hinnang, mis põhineb meetodil, mida neile esialgsete
järelduste teatavakstegemise ajal ei avaldatud. Üks eksportiv tootja väitis, et
tema arvestuste kohaselt ulatusid tootmise lisakulud vaid 5 %ni, kuid ei
esitanud tõendusmaterjali selle väite toetuseks.
(34)     Tuleb märkida, et
kohandamisprotsent määrati kindlaks Hiina koostööd tegevate tootjate endi
esitatud andmete põhjal. Seesama eksportiv tootja, kes nüüd väitis, et tootmise
lisakulud ulatuvad vaid umbes 5 %ni, oli esialgu, oma turumajandusliku ja
individuaalse kohtlemise taotluses sõnaselgelt osutanud 10–15 % suurustele
tootmise lisakuludele. Äriühingu valdustesse tehtud kontrollkäikude ajal
kinnitasid mõlemad koostööd tegevad tootjad, et rafineeritud oksaalhappe
tootmise lisakulud olid võrreldes rafineerimata oksaalhappe vastavate kuludega 10–12 %
suuremad. Tootmise lisakulude 10–12 % kõrgemat määra kinnitasid ka liidu
tootmisharu arvutused. Koostööd tegevate tootjate esitatud andmetele tuginedes
leiti, et kulude kohandamise asjakohane määr on 12 %.
(35)     Kuna puudub oluline teave või
tõendusmaterjal, mis põhjendaks madalamat kohandusmäära, kinnitatakse seega
ajutise määruse põhjendustes 35–37 esitatud järeldused.
3.2.4.     Ekspordihind
(36)     Kuna mõlemale Hiina
eksportivale tootjale võimaldati individuaalne kohtlemine, määrati nende
ekspordihind kindlaks tegelikult makstud või esimese sõltumatu kliendi poolt
liidus makstavate hindade põhjal vastavalt algmääruse artikli 2
lõikele 8.
(37)     Kuna ekspordihinna kohta
märkusi ei ole, kinnitatakse ajutise määruse põhjendus 38.
3.2.5.     Võrdlus
(38)     Üks koostööd tegev tootja
väitis, et algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohase kohanduse tegemisel ei
tohiks ekspordihinnast maha arvata temaga seotud kaubandusettevõtja müügi-,
üld- ja halduskulusid ja komisjonitasusid. Tootja väitis, et seotud
kaubandusettevõtja otsemüügi kulud olid ekspordihinnast juba maha arvatud, kui
määrati kindlaks tehasest hankimise tasandi hind, et seda võrrelda
normaalväärtusega samal tasandil.
(39)     Tootja väitis, et seotud
kaubandusettevõtja oli täielikult äriühingule kuuluv tütarettevõte, mis
kontsernisisese kasumijaotusstrateegia kohaselt ei võta komisjonitasu. Äriühing
väitis ka seda, et ülejäänud müügi-, üld- ja halduskulud kujutavad endast
äriühingu mitmesuguseid tegevuskulusid ega ole seega otseselt müügiga seotud,
mistõttu neid ei tuleks ekspordihinnast maha arvata.
(40)     Algmääruse artikli 2 lõike 10
punktis i on sätestatud, et komisjonitasud hõlmavad müüja saadud hinnalisandit,
kui sellise müüja funktsioonid on sarnased komisjonitasu alusel töötava
esindaja omadega. Seepärast ei oma tähtsust, kas komisjonitasu tegelikult
maksti või mitte. Oluline on, kas müüja müüs kaupu edasi hinnalisandiga ja kas
tema funktsioonid olid sarnased komisjonitasu alusel töötava esindaja omadega.
(41)     Enne kaubandusettevõttes
tehtud kontrollkäiku ja ka selle ajal saadud dokumenteeritud tõendusmaterjal
näitab, et uurimisperioodil müüs kaubandusettevõtja temaga seotud tootja
toodetud oksaalhapet kliendile ELis. Samal ajal eksportis ka tootja ise otse
samale kliendile ELis. Seega dubleeris kaubandusettevõtja temaga seotud tootja
tegevust, kasutades selleks muud personali muus büroos muus linnas, kandes
seeläbi eraldi kulusid, mis kajastuvad tema ekspordihinnas.
(42)     Dokumenteeritud
tõendusmaterjalist selgub samuti, et kaubandusettevõtja ostis eksporditud kaupu
temaga seotud eksportivalt tootjalt ning müüs neid edasi hinnalisandiga ja
iseenda nimel ning pidas ka ise eelnevalt hinnaläbirääkimisi sõltumatu
lõpptarbijaga.
(43)     Koguti ka tõendusmaterjali
kaubandusettevõtte tegutsemise kohta komisjonitasu alusel töötava esindaja
funktsioonis. Esiteks selgus, et tootja oli ELi samaaegselt nii otse müünud kui
ka seotud kaubandusettevõtte kaudu eksportinud märkimisväärses koguses tooteid.
Vaid kolmandik müügist ELi toimus kõnealuse seotud äriühingu kaudu. See
kaubandusettevõtja müüs edasi ka sõltumatutelt tootjatelt hangitud oksaalhapet.
Dokumenteeritud tõendusmaterjalist selgub, et kaubandusettevõtja oli ostnud üle
poole oksaalhappe kogusest sõltumatutelt tarnijatelt ja alla poole temaga
seotud tootjalt.
(44)     Seega ei saanud kõnealust
kaubandusettevõtjat, vaatamata seosele eksportiva tootjaga, pidada tootja
siseseks eksportmüügiosakonnaks.
(45)     Tõendusmaterjali
kontrollimisel selgus samuti, et kaubandusettevõtja maksab seotud eksportiva
tootja tarnitud toodete eest alles pärast ELis asuva kliendi käest tasu
saamist. Seega kannab finantsriski tootja, mitte müüja.
(46)     Seepärast jõuti seisukohale,
et kõnealuse ettevõtja funktsioonid on sarnased komisjonitasu alusel töötava
esindaja omadega. Järelikult lükatakse tagasi väide, et artikli 2 lõike 10 punkti
i kohase kohanduse tegemisel ei tohiks maha arvata komisjonitasusid.
(47)     Samuti ei saa nõustuda
väitega, et ei tohiks arvesse võtta müügi-, üld- ja halduskulusid, kuna need ei
sisalda otsemüügi kulusid. Sedalaadi üldkulud mõjutavad äriühingu kulustruktuuri
ja seega ka ekspordihinda. Seepärast arvati osa neist kuludest ekspordihinnast
maha, et võrdlus normaalväärtuse ja ekspordihinna (tehasest hankimise tasandil)
vahel oleks õiglane. Kõnealune väide lükatakse tagasi.
(48)     Komisjonitasu kehtestati
sõltumatu ELi importija kasumimarginaali, mitte kaubandusettevõtja tegeliku
hinnalisandi põhjal, mis oli tunduvalt suurem. Sellist meetodit peeti
asjakohasemaks, kuna tegelik hinnalisand oleks põhinenud ettevõttesisestel
ülekandehindadel ega oleks kajastanud tegelikku turuolukorda.
(49)     Kuna normaalväärtuse ja
ekspordihinna võrdluse kohta rohkem märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise
määruse põhjendused 39–44.
3.2.6.     Dumpingumarginaal
Koostööd tegevad eksportivad tootjad
(50)     Üks grupp eksportivaid
tootjaid väitis, et rafineerimata ja rafineeritud oksaalhappe puhul tuleb
kehtestada eraldi individuaalsed dumpingumarginaalid. Nad väitsid, et kuigi
dumpingumarginaali kehtestamiseks võrreldi ühendusse eksporditava vaatlusaluse
toote kaalutud keskmist normaalväärtust vastava vaatlusaluse toote kaalutud
keskmise ekspordihinnaga eri liikide kaupa, kehtestati mõlema oksaalhappe liigi
puhul ühtne dumpingumarginaal. Nad väitsid, et asjakohasem oleks kehtestada eri
liiki oksaalhapete puhul eraldi dumpingumarginaal, sest selle grupi moodustanud
kahest tootvast äriühingust üks toodab rafineeritud ja teine rafineerimata
oksaalhapet.
(51)     Rafineerimata oksaalhapet saab
asendada rafineeritud oksaalhappega. Mõlemad oksaalhappe liigid kuuluvad sama
CN-koodi alla ja nad ei ole kergesti eristatavad. Mõlemad oksaalhappe liigid on
sama puhtusastmega, vahe on vaid selles, mil määral esineb jäätmeks muutunud
tootes muude toodete jälgi. Kuna vaatlusaluse toote määratlus hõlmab neid
mõlemaid, kehtestati tavakohaselt üks dumpingumarginaal. Arvestades nende kahe
tooteliigi üsna suurt hinnaerinevust ning nende eristamisega seotud raskusi,
tooks rafineeritud ja rafineerimata oksaalhappele erinevate
dumpingumarginaalide kehtestamine kaasa olulise meetmetest kõrvalehoidumise
riski. Rafineeritud ja rafineerimata oksaalhappele erinevate
dumpingumarginaalide kehtestamise taotlus lükatakse tagasi ja kinnitatakse
ajutise määruse põhjendustes 45 ja 46 kehtestatud dumpingumarginaalid.
(52)     Sama eksportivate tootjate
grupp küsis kahe Hiina eksportivate tootjate grupi puhul kehtestatud erinevate
dumpingumarginaalide kohta ning soovis selgitust, kuidas tehti arvutused ja
kuidas liigitati rafineerimata ja rafineeritud oksaalhape, nii et need kaks
eksportijate gruppi said tulemuseks erinevad dumpingumarginaalid.
(53)     Mõlema Hiinast pärit
eksportivate tootjate grupi puhul kasutati sama metoodikat ning vaatlusaluse
toote kaalutud keskmine ekspordihind kehtib nii rafineeeritud kui ka
rafineerimata oksaalhappe suhtes. Seepärast selgitab dumpingumarginaalide erinevust
asjaomaste tooteliikide ekspordi suhteline osakaal, sest rafineeritud
oksaalhappe müügihind on tavaliselt kõrgem kui rafineerimata oksaalhappel.
(54)     Lõplikud dumpingumarginaalid,
väljendatuna protsendimäärana CIF-hinnast liidu piiril ilma tollimakse
tasumata, on järgmised:
 Äriühing || Lõplik dumpingumarginaal
 Shandong Fengyuan Chemicals Stock Co., Ltd and Shandong Fengyuan Uranus Advanced material Co., Ltd || 37,7 %
 Yuanping Changyuan Chemicals Co., Ltd || 14,6 %
Kõik teised koostööst hoidunud eksportivad
tootjad
(55)     Kuna
dumpingumarginaalide kohta muid märkusi ei ole, kinnitatakse ajutise määruse
põhjendused 47 ja 48.
(56)     Seega määratakse lõplikuks
üleriigiliseks dumpingumarginaaliks 52,2 % CIF-hinnast liidu piiril ilma
tollimakse tasumata ja kinnitatakse ajutise määruse põhjendus 49.
4.           KAHJU
4.1.        Liidu
toodang ja liidu tootmisharu
(57)     Üks eksportiv tootja väitis,
et ajutise määruse põhjendustes 50 ja 51 osutatud asjaolu, et kaks liidu
tootjat (kaebuse esitaja ja üks koostööst hoiduv tootja) moodustavad liidu
tootmisharu, ei kajasta olukorda õigesti makromajanduslike näitajate
seisukohast. Ta väitis samuti, et nii koostööst hoidunud oksaalhappe tootja kui
ka kolmanda, tootmise lõpetanud liidu tootja andmeid ei tuleks arvesse võtta
ega kasutada teatavate makromajanduslike näitajate arvutamisel (vaata ajutise
määruse põhjendusi 72, 74 ja 78). Vastupidiselt ajutise määruse põhjendustes 50
ja 51 märgitule kinnitatakse siinkohal esiteks, et tegelikult oli vaatlusalusel
perioodil liidus kolm vaatlusaluse toote tootjat, kes moodustasid liidu
tootmisharu algmääruse artikli 4 lõike 1 tähenduses, st andes 100 % liidu
toodangust. Teiseks lükatakse tagasi väide, et tuleks kõrvale jätta andmed, mis
käsitlevad koostööst hoidunud tootjat ja kolmandat, tootmise 2008. aastal
lõpetanud liidu tootjat; kahjuanalüüsi eesmärgil on asjakohane võtta arvesse
kõik vaatlusaluse perioodi kohta teadaolevad andmed, et kajastada liidu
tootmisharule tüüpilist olukorda võimalikult täpselt, nagu on sätestatud
algmääruse artikli 4 lõikes 1.
(58)     Lisaks väitis eespool osutatud
eksportiv tootja, et uurimise käigus jäi korralikult välja selgitamata, miks
mainitud kolmas tootja lõpetas samasuguse toote tootmise. Selle küsimusega
siiski tegeleti uurimise käigus; äriühing lihtsalt kinnitas fakti, et lõpetas
samasuguse toote tootmise sisemistel põhjustel, ega andnud täiendavaid
selgitusi. Üks eksportiv tootja toetas seda selgitust ja väitis, et otsus
tootmine lõpetada ei tulenenud Hiina eksportivate tootjate väidetavast
dumpingust, minnes seega vastuollu kaebuse esitaja poolt kaebuse
mittekonfidentsiaalses versioonis teatavaks tehtud teabega, mille kohaselt
„[äriühing] lõpetas tootmise lõplikult, sulgedes tehase Hiina ja India tootjate
agressiivse dumpingu tõttu.” Pealegi ei olnud kõnealusel eksportival tootjal
esitada mingeid muid, liidu kolmanda tootja väidetud tootmisandmetest erinevaid
andmeid. Seepärast ei muuda see argument asjaolu, et liidu kolmanda tootja
andmeid saab kasutada käimasolevas uurimises.
(59)     Üks teine eksportiv tootja
väitis, et teavet menetluse algatamiseks vajaliku miinimummäära täitmise kohta
ei avaldatud nõuetekohaselt ning et seda miinimummäära nõuet tegelikult ei
täidetud. Nagu on märgitud ajutise määruse põhjenduses 2 moodustas kaebuse
esitaja toodang üle 25 % liidu tootmisharu oksaalhappe kogutoodangust ja
ükski tootja ei vaidlustanud seda enne uurimise algatamist. Menetluse
algatamisetapis avaldatud mittekonfidentsiaalne toimik sisaldas ka teadet, kus
anti ülevaade asjaomase nõude täitmise kontrollimisest. Pealegi hõlmas
algmääruse artikli 4 lõike 1 kohaselt tehtud kahjuanalüüs olulist osa liidu
tootmisharust.
(60)     Kuna liidu tootmisharu ja
toodangu määratluse kohta rohkem märkusi ei ole, kinnitatakse ajutise määruse
põhjendused 50 ja 51, võttes arvesse eespool põhjenduses 57 esitatud selgitusi.
4.2.        Asjaomase liidu turu
kindlaksmääramine
(61)     Üks eksportiv tootja väitis,
et oksaalhappe müüki suletud turul ei peaks mõne kahjunäitaja
kindlaksmääramisel arvesse võtma ja sellist lähenemisviisi peaks kasutama
järjekindlalt kõigi kahjunäitajate puhul. Ajutise määruse põhjendustes 52, 53
ja 55 on selgitatud, miks eristati suletud ja vabaturgu, ning kooskõlas
algmäärusega keskendus analüüs peamiselt vabaturule, ehkki mõne kahjunäitaja
kindlaksmääramisel uuriti tegevust nii vabaturul kui ka suletud turgudel, nagu
on märgitud põhjenduses 55. Teatavaid kahjunäitajaid saab tõepoolest analüüsida
vaid uurides samasuguse toote kasutust vabaturul, kuna suletud turu olemusest
tingituna võivad müüja ja ostja omavahelised suhted neid näitajaid moonutada.
Seetõttu lükatakse see väide tagasi.
(62)     Kuna asjaomase liidu turu
kindlaksmääramise kohta rohkem märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise
määruse põhjendused 52–55.
4.3.        Liidu tarbimine
(63)     Kuna liidu tarbimise kohta
märkusi ei ole, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 56–58.
5.           Import asjaomastest riikidest
5.1.        Vaatlusaluse impordi mõju
kumulatiivne hindamine
(64)     Kuna vaatlusaluse impordi mõju
kumulatiivse hindamise kohta märkusi ei ole, kinnitatakse ajutise määruse
põhjendused 59–62.
5.2.        Asjaomastest riikidest pärit
dumpinguhinnaga impordi maht ja turuosa
(65)     Kuna asjaomastest riikidest
pärit impordi mahu, hinna ja turuosa kohta märkusi ei ole, kinnitatakse ajutise
määruse põhjendused 63 ja 64.
5.3.        Dumpinguhindadega
impordi hinnad ja hindade allalöömine
(66)     Kahjumarginaali arvutamiseks
kohandati vajalikul määral Hiina ja India koostööd tegevate eksportivate
tootjate kehtestatud keskmist impordihinda, et võtta arvesse impordikulusid ja
tollimakse, nagu on kirjeldatud ajutise määruse põhjenduses 144. Üks eksportiv
tootja väitis, et komisjon oli kahjumarginaali arvutamisel täielikult jätnud
tegemata 6,5 %-lise korrigeerimise, mis vastab tavapärasele tollimaksule.
Leiti, et väide oli õigustatud ja kahjumarginaale korrigeeriti vastavalt nii
eelmainitud eksportiva tootja kui ka teiste koostööd teinud eksportivate
tootjate puhul. Samas ei mõjutanud korrigeerimine kavandatud lõplikke meetmeid,
nagu on märgitud allpool põhjenduses 87.
(67)     Kuna dumpinguhindadega impordi
hindade ja hindade allalöömise kohta muid märkusi ei ole, kinnitatakse ajutise
määruse põhjendused 65–68.
6.           Liidu tootmisharu majanduslik
olukord
(68)     Nagu on märgitud eespool
põhjenduses 57, väitis üks eksportiv tootja, et kolmanda, 2008. aastal
oksaalhappe tootmise lõpetanud liidu tootja andmed oleks tulnud teatavate
makromajanduslike näitajate arvutamisel kõrvale jätta (vaata ajutise määruse
põhjendusi 72, 74 ja 78). Tegelikult on liidus kolm vaatlusaluse toote tootjat,
kes moodustavad liidu tootmisharu algmääruse artikli 4 lõike 1 tähenduses,
esindades 100 % liidu toodangust kogu vaatlusaluse perioodi vältel,
olenemata sellest, et üks tootja lõpetas oksaalhappe tootmise enne
uurimisperioodi algust. Väide, et kolmanda, 2008. aastal tegevuse lõpetanud
liidu tootja andmed oleks tulnud kõrvale jätta, lükatakse tagasi, sest liidu
tootmisharu majandusliku olukorra kindlaksmääramise eesmärgil on asjakohane
võtta arvesse kõik tootmist puudutavad andmed vaatlusalusel perioodil.
(69)     Sama eksportiv tootja väitis,
et eespool põhjenduses 66 osutatud veast olenemata ei ole ajutises määruses
tabelis 6 esitatud arvud töötajate arvu, aasta töötasu ja keskmise tööjõukulu
kohta omavahel kooskõlas.. Samas ei olnud eksportiva tootja väidetav keskmise
palga tõus 21 % õige; õige arv on tegelikult 19 %.
(70)     Majanduskriisi seisukohast
näitavad ajutise määruse põhjendused 95–97 selgesti, et ehkki tarbimine
vähenes, jätkus asjaomastest riikidest pärineva impordi turuosa kasv, mis
mõjutas negatiivselt kahjunäitajaid, nagu müügimaht, tööhõive, tootmisvõimsus
ja turuosa.
(71)     Kuna ajutise määruse
põhjenduste 69–94 kohta märkused puuduvad, kinnitatakse need põhjendused.
7.           Järeldus kahju kohta
(72)     Eksportiv tootja väitis, et
vastupidiselt esialgsetele järeldustele liidu tootmisharu ei kandnud olulist kahju.
Liidu tootmisharu langustrendi põhjustas väidetavalt 2008. aasta majanduskriis
ning kolmanda, 2008. aastal tegevuse lõpetanud liidu tootja andmete eksikombel
arvesse võtmine, mis põhjustas ebausaldusväärsed andmed tekitatud kahju kohta.
Nagu eespool märgitud, leiti siiski, et kolmanda tootja andmete kaasamine oli
põhjendatud ning asjaomaste riikide turuosa suurenes majanduskriisist
hoolimata.
(73)     Seepärast kinnitatakse ajutise
määruse põhjendused 94–98, milles järeldatakse, et liidu tootmisharu on kandnud
olulist kahju algmääruse artikli 3 lõike 5 tähenduses.
8.           PÕHJUSLIK SEOS
(74)     Üks eksportiv tootja väitis,
et kolmanda, 2008. aastal oksaalhappe tootmise lõpetanud liidu tootja andmete
arvesse võtmine moonutas esialgseid järeldusi, nimelt põhjusliku seose
analüüsi, mis pidanuks põhinema üksnes hetkel tegutsevate tootjate andmetel.
Sarnaselt kahjuanalüüsiga leiti, et kolmanda tootja kõrvale jätmine moonutaks
samasuguse toote kohta tehtavaid järeldusi. Nagu juba eespool põhjenduses 57 on
märgitud, tuleb kõnealuse äriühingu andmed liidu tootmisharu olukorra
analüüsimisel samuti arvesse võtta ning see väide lükatakse seega tagasi.
(75)     Üks eksportiv tootja väitis,
et kuna dumpinguhinnaga impordi maht suurenes samaaegselt liidu tootmisharu
kasumlikkuse suurenemisega, ei saanud dumpinguhinnaga import olla tekkinud
kahju peamine põhjus. Vähene kasumlikkuse paranemine siiski ei mõjuta
järeldust, et üldine kasumlikkus oli väga madalal tasemel, jäädes alla
tavapärase 8 %. Vaatamata tarbimise olulisele tõusule 2008. aastal ja
seejärel uuesti uurimisperioodil, kaotas liidu tootmisharu vaatlusperioodil 9 %
oma turuosast Hiinast pärit impordile.
(76)     Üks teine eksportiv tootja
väitis, et kättesaadavate andmete põhjal sai liidu tootmisharu uurimisperioodil
tulu, mis ulatus 8 % eesmärgile väga lähedale. Kuna tegu on ainult ühe
liidu tootja tulu puudutavate andmetega, ei ole võimalik täpseid tulumäärasid
avaldada. Pealegi sai kaebuse esitanud äriühing vähest tulu uurimisperioodil
pärast 2009. aasta kahjumit, nagu on märgitud ajutise määruse põhjenduses 88.
Eeldused, mida kasutades jõudis eksportiv tootja järelduseni, et
uurimisperioodil saadud tulu ulatus eesmärgiks seatud määrale väga lähedale,
olid tegelikult valed, sest ei olnud arvesse võetud kaebuse esitanud äriühingu
asjakohaseid finants- ja tootmisandmeid, mida konfidentsiaalsuse säilitamise
eesmärgil ei olnud võimalik avaldada. Kaebuse esitaja kasumlikkuse määr on
igati tõestatud, sealhulgas ka kohapealsel kontrollkäigul, ning seepärast
leiti, et väited uurimisperioodil saadud tulumäära pea eesmärgini ulatumise
kohta ei ole õiged.
(77)     Kuna põhjusliku seose kohta
muid märkusi ei ole, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 99–122.
9.           LIIDU HUVID
(78)     Kaks importijat väitsid, et
meetmete rakendamine võib kaasa tuua oksaalhappe puuduse ELis. Väidetavalt ei suuda liidu tootmisharu rahuldada
oksaalhappe nõudlust ELis.
(79)     Uurimisel selgus, et
uurimisperioodil oli kaebuse esitajal rakendamata tootmisvõimsusi. Kaebuse esitaja väitis, et ta parajasti suurendab
toodangumahtu, kuigi vaatlusaluse toote tootmisprotsessi määravate keemiliste
reaktsioonide tõttu võtab tootmisvõimsuse rakendusastme tõstmine küllaltki
palju aega. Arvestades ELi tarbimist
kajastavaid andmeid ning ELi kogu tootmisvõimsust, võib eeldada, et kaebuse
esitaja, kui ta toodab juba peaaegu täisvõimsusel, suudab rahuldada ELi kogu
rafineerimata oksaalhappe nõudlust. Rafineeritud oksaalhappega seoses tuleb
meenutada, et suurem osa sellest läheb eksporttoodete tootmiseks, nii et
kasutajad võivad tegutseda seestöötlemiskorra kohaselt. Pealegi on rafineeritud
oksaalhappe peamise Hiina eksportija puhul kehtestatud üks madalamaid
tollimaksumäärasid (14,6 %).
(80)     Lisaks väitis kaebuse esitaja,
et (rafineerimata) oksaalhappe maailmaturul on juhtiv roll Hiina tootjatel, kes
määravad ka selle toote hinnataseme. Hetkel pööravad Hiina tootjad rohkem
tähelepanu omamaisele turule ja ei saa välistada, et kui puuduvad meetmed ja
kui turult kaoks ka viimane ELi rafineerimata oksaalhappe tootja, seisavad ELil
tõenäoliselt ees tõsised varustuskindluse probleemid koos pideva puuduse ja
oligopoolsete hindadega.
(81)     Üks teine importija/kasutaja,
kes tegutseb eelnevast erinevas järelturu segmendis, väitis, et ajutistel
meetmetel oli negatiivne mõju nende toodete kasumlikkusele, mille peamine
tooraine oli oksaalhappe, kuid ei esitanud konkreetseid andmeid. See äriühing
kutsuti ärakuulamisele, et seda probleemi arutada ning saada tõendusmaterjali,
kuid äriühing ei vastanud kutsele. Seega ei saanud neid väiteid kontrollida.
(82)     Kuna liidu huvide kohta muid
märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 123–139.
10.         LÕPLIKUD DUMPINGUVASTASED
MEETMED
10.1.      Kahju kõrvaldamist võimaldav
tase
(83)     Nagu on märgitud eespool
põhjenduses 66, väitis üks eksportiv tootja, et komisjon oli kahjumarginaali
arvutamisel täielikult jätnud tegemata 6,5 %-lise korrigeerimise, mis
vastab tavapärasele tollimaksule. Leiti, et väide on osaliselt põhjendatud,
sest osa ELi kliendile tollimakse sisaldavate hindadega tarnitud importtoodete
puhul oli tollimaksu liiga madalaks hinnatud. Seepärast kohandati vastavalt
kahjumarginaale, ilma et see oleks märkimisväärselt mõjutanud kavandatud
lõplikke meetmeid (vt põhjendus 87).
(84)     Lähtudes äriühingu Star
Oxochem kohta tehtud järeldustest, kehtestati kahjumarginaal ka kõnealuse
eksportiva tootja puhul ajutise määruse põhjendustes 142–144 sätestatud
arvutusmeetodi kohaselt.
(85)     Kuna kahju kõrvaldamist
võimaldava taseme kohta märkusi ei ole, kinnitatakse ajutise määruse
põhjendused 145–148.
10.2.      Tollimaksude vorm ja tase
(86)     Eespool
nimetatut arvestades ja kooskõlas algmääruse artikli 9 lõikega 4 tuleks
kehtestada lõplik dumpinguvastane tollimaks tuvastatud dumpingumarginaalide
tasemel, kuna kõigi asjaomaste eksportivate tootjate puhul oli kahjumarginaal
kõrgem kui dumpingumarginaal.
(87)     Eespool esitatu põhjal
kehtestatakse järgmised dumpingu- ja kahjumarginaalid:
 Äriühingu/rühma nimi || Kahjumarginaal (%) || Dumpingumarginaal (%) || Ajutine tollimaks (%) || Kavandatav tollimaks (%)
 India ||   ||   ||   ||
 Punjab Chemicals and Crop Protection Limited (PCCPL) || 38,9 || 22,8 || 22,8 || 22,8
 Star Oxochem Pvt. Ltd || 32,3 || 31,5 || 43,6 || 31,5
 Kõik teised äriühingud || 47,9 || 43,6 || 43,6 || 43,6
 Hiina ||   ||   ||   ||
 Shandong Fengyuan Chemicals Stock Co., Ltd and Shandong Fengyuan Uranus Advanced Material Co., Ltd || 53,3 || 37,7 || 37,7 || 37,7
 Yuanping Changyuan Chemicals Co., Ltd || 18,7 || 14,6 || 14,6 || 14,6
 Kõik teised äriühingud || 63,5 || 52,2 || 52,2 || 52,2
(88)     Käesoleva määrusega
äriühingutele kehtestatavad individuaalsed dumpinguvastase tollimaksu määrad
määrati kindlaks käesoleva uurimise tulemuste põhjal.
Seepärast kajastavad need olukorda, mis tehti uurimise käigus kindlaks
kõnealuste äriühingute puhul. Nimetatud
tollimaksumäärasid (erinevalt „kõikide teiste äriühingute” suhtes kohaldatavast
üleriigilisest tollimaksust) kohaldatakse seega üksnes nende toodete impordi
puhul, mis on pärit Indiast ja Hiinast ning toodetud nimetatud äriühingute,
seega nimetatud konkreetsete juriidiliste isikute poolt. Imporditavate toodete suhtes, mille tootjaks on mõni teine
äriühing, kelle nime ega aadressi ei ole käesoleva määruse regulatiivosas
konkreetselt nimetatud, sealhulgas konkreetselt nimetatud äriühingutega seotud
isikud, ei tohi nimetatud määrasid kohaldada ning nende puhul kehtib „kõikide
teiste äriühingute” suhtes kohaldatav tollimaksumäär.
(89)     Taotlus kohaldada nimetatud
individuaalsete äriühingute jaoks ette nähtud dumpinguvastase tollimaksu
määrasid (näiteks pärast juriidilise isiku nimevahetust või uue tootmise või
müügiga tegeleva isiku asutamist) tuleb saata viivitamata komisjonile[3] koos kõikide vajalike
andmetega, eelkõige nimevahetuse või tootmise või müügiga tegelevate isikutega
seotud võimalike muudatustega äriühingu tootmistegevuses, omamaises või
eksportmüügis. Vajaduse korral muudetakse määrust, ajakohastades nende
äriühingute loetelu, kelle suhtes kohaldatakse individuaalseid
tollimaksumäärasid.
(90)     Kõiki isikuid teavitati
olulistest faktidest ja kaalutlustest, mille põhjal kavatseti soovitada
kehtestada lõplik dumpinguvastane tollimaks Hiinast ja Indiast pärit
oksaalhappe impordi suhtes. Nende järelduste
lõpliku teatavakstegemise järel anti isikutele võimalus esitada teatava
ajavahemiku jooksul oma märkused.
(91)     Huvitatud isikute esitatud
märkused vaadati nõuetekohaselt läbi. Ükski
märkustest ei muutnud uurimise järeldusi.
(92)     Dumpinguvastaste tollimaksude
nõuetekohase jõustamise tagamiseks tuleb jääktollimaksu kohaldada nii koostööst
keeldunud eksportijate kui ka nende äriühingute suhtes, kes uurimisperioodi
jooksul ei eksportinud. Kui viimatinimetatud äriühingud täidavad algmääruse
artikli 11 lõike 4 teises lõigus sätestatud nõuded, palutakse neil esitada
nimetatud artikli kohane läbivaatamistaotlus, mille alusel nende olukorda võiks
individuaalselt hinnata.
10.3.      Ajutiste tollimaksude lõplik
sissenõudmine
(93)     Arvestades tuvastatud
dumpingumarginaalide suurusjärku ja liidu tootmisharule tekitatud kahju taset
leitakse, et ajutise määrusega kehtestatud ajutise dumpinguvastase tollimaksuna
tagatiseks antud summad tuleks lõplikult sisse nõuda lõplikult kehtestatud
tollimaksumäära ulatuses. Kui lõplikud tollimaksud on ajutistest tollimaksudest
madalamad, tuleks vabastada ajutiselt tagatiseks antud summad, mis ületavad
lõplike dumpinguvastaste tollimaksude määra.
11.         KohustusED
(94)     Üks India eksportiv tootja ja
kaks Hiina eksportivat tootjat pakkusid hinnakohustuse kooskõlas algmääruse
artikli 8 lõikega 1.
(95)     Vaatlusaluse toote hinnad on
näidanud viimaste aastate jooksul märkimisväärset kõikumist ja seepärast ei ole
toode kindlaksmääratud hinnakohustuse jaoks sobiv. Probleemi lahenduseks pakkus
India eksportiv tootja indekseerimisklauslit, kuid ei nimetanud miinimumhinda.
Tuleb märkida, et hinnakõikumiste ja peamise tooraine hinna vahel ei leitud
otsest seost, mistõttu indekseerimine ei ole asjakohane. Lisaks jättis
kõnealuse äriühingu esitatud andmete korrektsus ja koostöövalmidus kogu
uurimise vältel soovida. Seepärast ei olnud komisjon veendunud, et kõnealuse
äriühingu võetud kohustust oleks võimalik tõhusalt kontrollida.
(96)     Pealegi tuvastati uurimisel,
et Hiina eksportivate tootjate puhul on tegu vaatlusaluse toote mitme eri
liigiga, mis on raskesti eristatavad ja mille hinnaerinevused on suured. Seega
ei kõrvaldaks ühe Hiina eksportiva tootja ettepanek kehtestada kõigi
tooteliikide jaoks ühtne miinimumhind dumpingu kahjustavat toimet. Mõlemad
asjaomased Hiina eksportivad tootjad toodavad ka muid eri liiki keemiatooteid
ja neil on võimalus müüa neid tooteid samadele tarbijatele Euroopa Liidus oma
seotud kaubandusettevõtete kaudu. Tekiks ristkompenseerimise oht ja hinnakohustuse
täitmist oleks äärmiselt raske kontrollida. Teiste Hiina eksportivate tootjate
pakutud erinevad hinnad teeksid samuti kontrollimise raskesti teostatavaks,
kuna tooteliike on keerukas eristada. Selle põhjal järeldati, et eksportijate
pakutud kohustusi ei saa vastu võtta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
1.           Kehtestatakse lõplik
dumpinguvastane tollimaks sellise oksaalhappe impordi suhtes, mis võib esineda
kas dihüdraadi (mille CUSi number on 0028635-1 ja CASi number on 6153-56-6) või
veevabas vormis (mille CUSi number on 0021238-4 ja CASi number 144-62-7) ning
vesilahusena või mitte; aine klassifitseeritakse CN-koodi ex 2917 11 00 (TARICi
kood 2917 11 00 91) alla ning pärineb Indiast ja Hiina Rahvavabariigist.
2.           Lõplik dumpinguvastane
tollimaks, mida kohaldatakse lõikes 1 kirjeldatud ja järgmises tabelis
loetletud äriühingute valmistatud toodete netohinna suhtes liidu piiril enne
tollimaksu sissenõudmist, on järgmine:
 Riik || Äriühing || Dumpinguvastase tollimaksu määr % || TARIC-i lisakood
 India || Punjab Chemicals and Crop Protection Limited || 22,8 || B230
 Star Oxochem Pvt. Ltd || 31,5 || B270
 Kõik teised äriühingud || 43,6 || B999
 Hiina || Shandong Fengyuan Chemicals Stock Co., Ltd; Shandong Fengyuan Uranus Advanced Material Co., Ltd. || 37,7 || B231
 Yuanping Changyuan Chemicals Co., Ltd || 14,6 || B232
 Kõik teised äriühingud || 52,2 || B999
3.           Käesoleva artikli lõikes 2
nimetatud äriühingute puhul osutatud individuaalseid tollimaksumäärasid
kohaldatakse juhul, kui liikmesriigi tollile esitatakse kehtiv faktuurarve, mis
vastab lisas sätestatud nõuetele. Kui sellist arvet ei esitata, kohaldatakse
kõigi teiste äriühingute suhtes kehtestatud tollimaksumäära.
4.           Kui ei ole sätestatud
teisiti, kohaldatakse kehtivaid tollimaksusätteid.
Artikkel 2
Komisjoni määruse (EL) nr 1043/2011 (millega
kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks Indiast ja Hiina
Rahvavabariigist pärit oksaalhappe impordi suhtes) kohaselt ajutise
dumpinguvastase tollimaksuna tagatiseks antud summad nõutakse lõplikult sisse.
Tagatiseks antud summad, mis ületavad lõpliku dumpinguvastase tollimaksu määra,
tagastatakse.
Artikkel 3
Määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle
avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev
määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
LISA
Artikli 1 lõikes 4 nimetatud faktuurarve peab
sisaldama üksuse ametniku allkirjastatud deklaratsiooni järgmises formaadis.
(1)
Üksuse faktuurarve väljastanud töötaja nimi ja
amet.
(2)
Järgmine avaldus: „Mina, allakirjutanu, tõendan, et
käesoleva arvega hõlmatud Euroopa Liitu ekspordiks müüdava oksaalhappe (kogus)
on valmistanud (äriühingu nimi ja registreeritud asukoht) (TARICi lisakood)
(asjaomane riik). Kinnitan, et käesolevas arves esitatud teave on täielik ja
täpne.”
Kuupäev ja allkiri
[1]               ELT L 343, 22.12.2009, lk 51.
[2]               ELT L 275, 20.10.2011, lk 1.
[3]               European Commission
                Directorate-General for Trade
                Directorate
H, Office: N105 04/092
                B -
1049 Brussels


				|

		52012PC0150

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse direktiive 1999/4/EÜ, 2000/36/EÜ, 2001/111/EÜ, 2001/113/EÜ ja 2001/114/EÜ seoses komisjonile antavate volitustega /* COM/2012/0150 final - 2012/0075 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
·
Ettepaneku põhjused ja eesmärgid
Viia direktiividega 1999/4/EÜ, 2000/36/EÜ,
2001/111/EÜ, 2001/113/EÜ ja 2001/114/EÜ komisjonile antud rakendamisvolitused
vastavusse komisjoni delegeeritud volituste ja rakendamisvolituste vahelise
eristusega, mis võeti kasutusele Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi
toimimise leping”) artiklitega 290 ja 291, ning anda komisjonile täiendavad
delegeeritud volitused.
Aluslepingus eristatakse komisjonile delegeeritud
õigust võtta vastu muid kui seadusandlikke akte, mis on üldkohaldatavad, mis
täiendavad või muudavad seadusandliku akti teatavaid mitteolemuslikke osi, nagu
on sätestatud aluslepingu artikli 290 lõikes 1 (delegeeritud õigusaktid), ning
komisjonile antud volitusi võtta vastu ühetaolisi tingimusi, mis on vajalikud
liidu õiguslikult siduvate aktide rakendamiseks, nagu on sätestatud aluslepingu
artikli 291 lõikes 2 (rakendusaktid). Delegeeritud õigusaktide puhul delegeerib
seadusandja komisjonile õiguse võtta vastu kvaasiseadusandlikke õigusakte.
Rakendusaktide puhul on kontekst sootuks teine. Euroopa Liidu õiguslikult
siduvate aktide rakendamise eest vastutavad ju peamiselt liikmesriigid. Kuid
kui seadusandliku akti kohaldamisel on rakendamiseks vaja ühetaolisi tingimusi,
on komisjonil õigus selliseid akte vastu võtta. Direktiivide 1999/4/EÜ,
2000/36/EÜ, 2001/111/EÜ, 2001/113/EÜ ja 2001/114/EÜ vastavusseviimine
aluslepingu uute eeskirjadega lähtub liigitamisest, mis põhineb uuel
filosoofilisel lähenemisel komisjoni praegustele volitustele.
Lisaks on kõnealuse uue lähenemisviisi raames
kontrollitud ka eespool nimetatud direktiivide sätteid, et tuvastada seda, kas
aluslepingu uue liigitamise kohaselt on vaja komisjonile anda täiendavaid
õigusi.
Seoses vastavusseviimisega on ette valmistatud
ettepaneku eelnõu direktiivide 1999/4/EÜ, 2000/36/EÜ, 2001/111/EÜ, 2001/113/EÜ
ja 2001/114/EÜ muutmiseks.
·
Üldine taust
Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklites 290 ja
291 eristatakse kahte liiki komisjoni õigusakte:
–
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 290
võimaldab seadusandjal delegeerida komisjonile õiguse võtta vastu muid kui
seadusandlikke akte, mis on üldkohaldatavad ja mis täiendavad või muudavad
seadusandliku akti teatavaid mitteolemuslikke osi. Komisjoni vastuvõetud
õigusakte nimetatakse uues aluslepingus kasutatava terminoloogia kohaselt
„delegeeritud õigusaktideks” (artikli 290 lõige 3).
–
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 291
võimaldab liikmesriikidel vastu võtta kõik siseriikliku õiguse meetmed, mis on
vajalikud liidu õiguslikult siduvate aktide rakendamiseks. Kõnealuste aktidega
saab komisjonile anda rakendamisvolitused, kui selliste aktide rakendamiseks on
vaja ühetaolisi tingimusi. Komisjoni vastuvõetud õigusakte nimetatakse uues
aluslepingus kasutatava terminoloogia kohaselt „rakendusaktideks” (artikli 291
lõige 4).
·
Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid
Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklid 290 ja
291.
Nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsus 1999/468/EÜ
(millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused), mida
on muudetud nõukogu otsusega 2006/512/EÜ, mis tunnistati kehtetuks Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011,
millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide
läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni
rakendamisvolituste teostamise suhtes.
·
Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete
ja eesmärkidega
Ei kohaldata.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
·
     Konsulteerimine huvitatud isikutega
·
Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine
Huvitatud isikute ja välisekspertidega ei olnud
vaja konsulteerida, kuna ettepanek on kõigi nõukogu ja/või Euroopa Parlamendi
ja nõukogu õigusaktide kohta käiv institutsioonidevaheline küsimus.
·
Mõju hindamine
Samuti ei olnud vaja mõju hinnata, sest ettepanek
on kõigi nõukogu ja/või Euroopa Parlamendi ja nõukogu õigusaktide kohta käiv
institutsioonidevaheline küsimus.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
·
Kavandatud meetmete kokkuvõte
Määrata direktiivide 1999/4/EÜ, 2000/36/EÜ,
2001/111/EÜ, 2001/113/EÜ ja 2001/114/EÜ puhul kindlaks komisjoni delegeeritud
ja rakendamisvolitused ning kehtestada vastavate õigusaktide vastuvõtmiseks
vajalik menetlus aluslepingu artiklite 290 ja 291 jõustumisest tulenevas uues õiguslikus
kontekstis.
·
Õiguslik alus
Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklid 43 ja
114.
·
Subsidiaarsuse põhimõte
Ettepanek kuulub liikmesriikide ja Euroopa Liidu
jagatud pädevusse ning on kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega.
·
Proportsionaalsuse põhimõte
Ettepanek vastab proportsionaalsuse põhimõttele.
·
Õigusakti valik
Ettepanek on osa vastavusseviimise ülesandest ning
on seotud üksnes komisjoni õigustega Lissaboni lepingust tulenevas uues
õiguslikus kontekstis. Komisjoni delegeeritud volitusi käsitlevaid sätteid ei
pea liikmesriigid oma õiguskorda üle võtma. Seepärast on valitud õigusakt
määrus.
2012/0075 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega muudetakse direktiive 1999/4/EÜ,
2000/36/EÜ, 2001/111/EÜ, 2001/113/EÜ ja 2001/114/EÜ seoses komisjonile antavate
volitustega
EUROOPA PARLAMENT JA NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 2 ja artikli 114
lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut[1],
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[2],

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Parlamendi ja nõukogu
22. veebruari 1999. aasta direktiivi 1999/4/EÜ (kohvi- ja siguriekstraktide
kohta),[3]
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/36/EÜ
(inimtoiduks ettenähtud kakao- ja šokolaaditoodete kohta),[4] nõukogu 20. detsembri 2001.
aasta direktiivi 2001/111/EÜ (teatavate inimtoiduks ettenähtud suhkrute kohta),[5] nõukogu 20. detsembri 2001.
aasta direktiivi 2001/113/EÜ (inimtoiduks ettenähtud puuviljadžemmide, -želeede
ja -marmelaadide ning magustatud kastanipüree kohta)[6] ning nõukogu 20. detsembri
2001. aasta direktiiviga 2001/114/EÜ (teatavate inimtoiduks ettenähtud täielikult
või osaliselt veetustatud piimakonservide kohta)[7]
on komisjonile antud õigus teatavate sätete rakendamiseks vastavalt nõukogu 28.
juuni 1999. aasta otsuses 1999/468/EÜ (millega kehtestatakse komisjoni
rakendusvolituste kasutamise menetlused[8]
ja mida on muudetud nõukogu otsusega 2006/512/EÜ[9])
sätestatud menetlusele.
(2)       Lissaboni lepingu
jõustumisest tulenevalt tuleb need volitused viia vastavusse Euroopa Liidu
toimimise lepingu (edaspidi „alusleping”) artikliga 290.
(3)       Kuigi direktiivide 1999/4/EÜ,
2000/36/EÜ, 2001/111/EÜ ja 2001/114/EÜ lisad sisaldavad tehnilisi elemente,
mida tuleks asjaomaste rahvusvaheliste standardite arengusuundi arvesse võttes
võib-olla kohandada või ajakohastada, ei ole kõnealuste direktiividega antud
komisjonile vajalikke õigusi, et kõnealuseid lisasid rahvusvaheliste
standardite arengusuundi arvesse võttes kiiresti kohandada ja ajakohastada.
Lisaks ei ole direktiiviga 1999/4/EÜ antud komisjonile vajalikke õigusi, et
selle lisa rahvusvaheliste standardite arengusuundi arvesse võttes kiiresti
kohandada ja ajakohastada, kuigi kõnealune lisa sisaldab tehnilisi elemente,
mida rahvusvaheliste standardite arengusuundi arvesse võttes tuleks võib-olla
kohandada või ajakohastada. Direktiivi 2000/36/EÜ I lisa A jagu ja B jao punkt
1, mis sisaldavad tehnilisi elemente, mida rahvusvaheliste standardite
arengusuundi arvesse võttes tuleks võib-olla kohandada või ajakohastada, ei ole
hõlmatud komisjoni volitustega kohandada kõnealuse lisa teatavaid sätteid
tehnilise arenguga. Seepärast tuleks direktiivide 1999/4/EÜ, 2000/36/EÜ,
2001/111/EÜ, 2001/113/EÜ ja 2001/114/EÜ ühetaolise rakendamise huvides anda
komisjonile ka täiendavad volitused direktiivide 1999/4/EÜ, 2000/36/EÜ,
2001/111/EÜ ja 2001/114/EÜ lisade kohandamiseks ja ajakohastamiseks, et võtta
arvesse rahvusvaheliste standardite tehnilist arengut ja arengusuundi.
(4)       Seepärast tuleks selleks, et
täiendada või muuta direktiivide 1999/4/EÜ, 2000/36/EÜ, 2001/111/EÜ,
2001/113/EÜ ja 2001/114/EÜ teatavaid mitteolemuslikke osi, võttes arvesse tehnilist
arengut ja/või vajaduse korral rahvusvaheliste standardite arengusuundi, anda
komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu
delegeeritud õigusakte, mille reguleerimisala ja sisu võimaldavad järgmist:
direktiivi 1999/4/EÜ puhul kohandada või ajakohastada lisas esitatud
tootekirjelduste ja määratlustega seotud tehnilisi omadusi, mis on tavaliselt
väljendatud protsentides; direktiivi 2000/36/EÜ puhul kohandada või
ajakohastada 1. lisa A jaos esitatud müüginimetuste ja mõistetega seotud
tehnilisi omadusi, mis on tavaliselt väljendatud protsentides ja/või grammides,
samuti kohandada või ajakohastada kõnealuse lisa B, C ja D jagu; direktiivi
2001/111/EÜ puhul kohandada või ajakohastada lisa A osa tootenimetuste ja
määratlustega seotud tehniliste omaduste suhtes, samuti kohandada või
ajakohastada lisa B osa; direktiivi 2001/113/EÜ puhul kohandada või
ajakohastada I lisa tootenimetuste ja määratlustega seotud tehniliste omaduste
suhtes, mis on tavaliselt väljendatud protsentides ja/või grammides, samuti
kohandada või ajakohastada II lisa ja III lisa B osa; ning direktiivi
2001/114/EÜ puhul kohandada või ajakohastada I lisa toodete määratluste ja
tootenimetustega seotud tehniliste omaduste suhtes, mis on tavaliselt
väljendatud protsentides, samuti kohandada või ajakohastada II lisa.
(5)       Eriti oluline on, et komisjon
korraldaks oma ettevalmistustöö käigus vajalikke konsultatsioone, sealhulgas
ekspertide tasandil. Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise
ja koostamise ajal tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning
asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(6)       Pärast seda kui võeti vastu
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määrus (EÜ) nr 178/2002
(millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded,
asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud
menetlused),[10]
mida kohaldatakse toidu ja sööda kõigi tootmis-, töötlemis- ja turustustappide
suhtes liidu ja liikmesriigi tasandil, kohaldatakse toiduaineid käsitlevaid
liidu õigusakte vahetult direktiividega 1999/4/EÜ, 2000/36/EÜ, 2001/111/EÜ,
2001/113/EÜ ja 2001/114/EÜ hõlmatud toodete suhtes. Seega ei ole enam vaja anda
komisjonile õigust viia kõnealuste direktiivide sätted vastavusse liidu üldiste
sätetega toiduainete kohta. Kõnealused sätted, milles antakse selline õigus,
tuleks seepärast välja jätta.
(7)       Direktiive 1999/4/EÜ,
2000/36/EÜ, 2001/111/EÜ, 2001/113/EÜ ja 2001/114/EÜ tuleks seetõttu vastavalt
muuta.
(8)       Kuna direktiividesse
1999/4/EÜ, 2000/36/EÜ, 2001/111/EÜ, 2001/113/EÜ ja 2001/114/EÜ tehtud
muudatused on seotud üksnes komisjoni volitustega, ei pea liikmesriigid neid
üle võtma,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Direktiivi 1999/4/EÜ artiklid 4 ja 5
asendatakse järgmistega:
„Artikkel 4
Selleks et võtta arvesse asjaomaste
rahvusvaheliste standardite arengusuundi ning vajaduse korral nende tehnilist
arengut, antakse komisjonile õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte kooskõlas
artikliga 5, et muuta lisas esitatud tootekirjelduste ja määratlustega seotud
tehnilisi omadusi.
Artikkel 5
1.      Komisjonile antakse õigus võtta vastu
käesolevas direktiivis osutatud delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis
sätestatud tingimustel.
2.      Artiklis 4 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud
õigusakte antakse komisjonile määramata ajaks alates (…). (Väljaannete Talitus
märgib käesoleva muutmisakti jõustumise kuupäeva).
3.      Euroopa Parlament ja nõukogu võivad
artiklis 4 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise
otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub
järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või
otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud
delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.      Niipea kui komisjon on delegeeritud
õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile
ja nõukogule.
5.      Kooskõlas artikliga 4 vastu võetud
delegeeritud õigusakt jõustub ainult juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu
ei ole esitanud vastuväiteid kahe kuu jooksul pärast kõnealusest õigusaktist
teatamise kuupäeva Euroopa Parlamendile ja nõukogule või kui Euroopa Parlament
ja nõukogu on mõlemad enne nimetatud tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et
nad ei kavatse vastuväiteid esitada. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel
pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.”
Artikkel 2
Direktiivi 2000/36/EÜ artiklid 5 ja 6
asendatakse järgmistega.
„Artikkel 5
Selleks et võtta arvesse asjaomaste
rahvusvaheliste standardite arengusuundi ning vajaduse korral nende tehnilist
arengut, antakse komisjonile õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte kooskõlas
artikliga 6, et muuta 1. lisa A jaos esitatud müüginimetuste ja mõistetega
seotud tehnilisi omadusi, samuti selleks et muuta kõnealuse lisa B, C ja D
jagu.
Artikkel 6
1.      Komisjonile antakse õigus võtta vastu
delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2.      Artiklis 5 osutatud õigus võtta vastu
delegeeritud õigusakte antakse komisjonile määramata ajaks alates (…). (Väljaannete
Talitus märgib käesoleva muutmisakti jõustumise kuupäeva).
3.      Euroopa Parlament või nõukogu võivad
artiklis 5 sätestatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta.
Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus
jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas
või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud
delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.      Niipea kui komisjon on delegeeritud
õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile
ja nõukogule.
5.      Kooskõlas artikliga 5 vastu võetud
delegeeritud õigusakt jõustub ainult juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu
ei ole esitanud vastuväiteid kahe kuu jooksul pärast kõnealusest õigusaktist
teatamist Euroopa Parlamendile ja nõukogule või kui Euroopa Parlament ja
nõukogu on mõlemad enne nimetatud tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et
nad ei kavatse vastuväiteid esitada. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel
pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.”
Artikkel 3
Direktiivi 2001/111/EÜ artiklid 4 ja 5
asendatakse järgmistega.
„Artikkel 4
Selleks et võtta arvesse asjaomaste
rahvusvaheliste standardite arengusuundi ning vajaduse korral nende tehnilist
arengut, antakse komisjonile õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte kooskõlas
artikliga 5, et muuta lisa A osa tootenimetuste ja määratlustega seotud
tehniliste omaduste suhtes, samuti selleks, et muuta lisa B osa.
Artikkel 5
1.      Komisjonile antakse õigus võtta vastu
delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimuste kohaselt.
2.      Artiklis 4 osutatud õigus võtta vastu
delegeeritud õigusakte antakse komisjonile määramata ajaks alates (…).
(Väljaannete Talitus märgib käesoleva muutmisakti jõustumise kuupäeva).
3.      Euroopa Parlament või nõukogu võivad
artiklis 4 sätestatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta.
Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine.
Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu
Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba
jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.      Niipea kui komisjon on delegeeritud
õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile
ja nõukogule.
5.      Kooskõlas artikliga 4 vastu võetud
delegeeritud õigusakt jõustub ainult juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu
ei ole esitanud vastuväiteid kahe kuu jooksul pärast kõnealusest õigusaktist
teatamist Euroopa Parlamendile ja nõukogule või kui Euroopa Parlament ja
nõukogu on mõlemad enne nimetatud tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et
nad ei kavatse vastuväiteid esitada. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel
pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.”
Artikkel 4
Direktiivi 2001/113/EÜ artiklid 5 ja 6
asendatakse järgmistega.
„Artikkel 5
Selleks et võtta arvesse asjaomaste
rahvusvaheliste standardite arengusuundi ning vajaduse korral nende tehnilist
arengut, antakse komisjonile õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte kooskõlas
artikliga 6, et muuta I lisa tootenimetuste ja määratlustega seotud tehniliste
omaduste suhtes, samuti selleks, et muuta II lisa ja III lisa B osa.
Artikkel 6
1.      Komisjonile antakse õigus võtta vastu
delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimuste kohaselt.
2.      Artiklis 5 osutatud õigus võtta vastu
delegeeritud õigusakte antakse komisjonile määramata ajaks alates (…).
(Väljaannete Talitus märgib käesoleva muutmisakti jõustumise kuupäeva).
3.      Euroopa Parlament või nõukogu võivad
artiklis 5 sätestatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta.
Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine.
Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu
Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba
jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.      Niipea kui komisjon on delegeeritud
õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile
ja nõukogule.5.     Kooskõlas artikliga 5 vastu võetud delegeeritud
õigusakt jõustub ainult juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole
esitanud vastuväiteid kahe kuu jooksul pärast kõnealusest õigusaktist teatamist
Euroopa Parlamendile ja nõukogule või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on
mõlemad enne nimetatud tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei
kavatse vastuväiteid esitada. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel
pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.”
Artikkel 5
Direktiivi 2001/114/EÜ artiklid 5 ja 6
asendatakse järgmistega:
„Artikkel 5
Selleks et võtta arvesse asjaomaste
rahvusvaheliste standardite arengusuundi ning vajaduse korral nende tehnilist
arengut, antakse komisjonile õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte kooskõlas
artikliga 6, et muuta I lisa toodete määratluste ja tootenimetustega seotud
tehniliste omaduste suhtes, samuti selleks, et muuta II lisa.
Artikkel 6
1.      Komisjonile antakse õigus võtta vastu
delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimuste kohaselt.
2.      Artiklis 5 osutatud õigus võtta vastu
delegeeritud õigusakte antakse komisjonile määramata ajaks alates (…). (Väljaannete
Talitus märgib käesoleva muutmisakti jõustumise kuupäeva).
3.      Euroopa Parlament või nõukogu võivad
artiklis 5 sätestatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta.
Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus
jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas
või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud
delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.      Niipea kui komisjon on delegeeritud
õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile
ja nõukogule.
5.      Kooskõlas artikliga 5 vastu võetud
delegeeritud õigusakt jõustub ainult juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu
ei ole esitanud vastuväiteid kahe kuu jooksul pärast kõnealusest õigusaktist
teatamist Euroopa Parlamendile ja nõukogule või kui Euroopa Parlament ja
nõukogu on mõlemad enne nimetatud tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et
nad ei kavatse vastuväiteid esitada. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel
pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.”
Artikkel 6
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
[1]               ELT C , , lk .
[2]               ELT C , , lk .
[3]               EÜT
66, 13.3.1999, lk 26.
[4]               EÜT 197, 3.8.2000, lk 19.
[5]               EÜT 10, 12.1.2002, lk 53.
[6]               EÜT 10, 12.1.2002, lk 67.
[7]               EÜT 15, 17.1.2002, lk 19.
[8]               EÜT 184, 17.7.1999, lk 23.
[9]               ELT 200, 22.7.2006, lk 11.
[10]             EÜT 31, 1.2.2002, lk 1.


				|

		52012PC0109

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, milles käsitletakse kontoriseadmete energiatõhususmärgistuse programmi ja millega muudetakse määrust (EÜ) nr 106/2008 ühenduse kontoriseadmete energiatõhususmärgistuse programmi kohta /* COM/2012/0109 final - 2012/0049 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Määrusega (EÜ) nr 106/2008 on kehtestatud
eeskirjad kontoriseadmete (arvutite, kuvarite ja printerite, koopiamasinate,
skannerite jms) Energy Star’i programmi rakendamiseks Euroopa Liidus. Energy
Star’i programmi rakendatakse ELis vastavalt Ameerika Ühendriikide valitsuse ja
Euroopa Ühenduse vahel sõlmitud kontoriseadmete energiatõhususmärgistuse
programmide kooskõlastamise lepingule,[1]
mille kehtivusaeg lõppes 2011. aasta detsembris. 12. juulil 2011 võttis nõukogu
vastu otsuse, millega volitati komisjoni pidama läbirääkimisi uue viieaastase
lepingu sõlmimiseks. Need läbirääkimised jõudsid lõpule 29. novembril 2011. Käesoleva
ettepaneku eesmärk on muuta määrust (EÜ) nr 106/2008, et viia Energy Star’i
programmi rakendamine vastavusse uue lepinguga. Käesoleva määruse (EÜ) nr
106/2008 muutmise ettepanekuga esitatakse nõukogule ettepanek kirjutada alla
uuele Energy Star’i lepingule ja see leping sõlmida.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
Uut lepingut ja
määruse (EÜ) nr 106/2008 muutmist käsitlevates ettepanekutes võetakse arvesse
Energy Star’i programmi esimesel kahel rakendusperioodil aastatel 2001–2010
ühenduses saadud kogemusi ning ELi Energy Star’i Komisjoniga peetud
nõupidamiste tulemusi.
Üksikasjalikud
põhjendused Energy Star’i programmi kohaldamise jätkamiseks kolmanda
viieaastase perioodi vältel on esitatud teatises Energy Star’i programmi
rakendamise kohta Euroopa Ühenduses ajavahemikus 2006–2010[2] ja komisjoni soovituses
nõukogule Energy Star’i programmi teist lepingut käsitlevate läbirääkimiste
alustamise kohta. Põhipunktid on kokkuvõtlikult järgmised.
–
Energy Star’i programm on aidanud märkimisväärselt
kaasa kontoriseadmete turu energiatõhususe suurendamisele. Programmi abil on viimase kolme aasta jooksul
müüdud kontoriseadmete elektritarbimine vähenenud ligikaudu 11 TWh ehk
ligikaudu 16 %. See on võimaldanud energiale tehtavaid kulutusi vähendada
1,8 miljardi euro ja CO2 heidet 3,7 Mt võrra.
–
Programm kujutab endast paindlikku ja dünaamilist
poliitikaraamistikku, mis sobib eriti hästi kiiresti arenevate valdkondade
toodetele (näiteks info- ja sidetehnoloogiatooted).
–
EL ja Ameerika Ühendriigid peaksid jätkama
tootespetsifikatsioonide alast koostööd, et kumbki kehtestaks enam-vähem
samaaegselt samaväärsed nõuded.
–
Arvestades, et USA kavatseb usaldada programmi
raames sertifitseerimise kolmandale isikule, tuleks lepingus ka edaspidi ette
näha kaks eri registreerimissüsteemi – ELi jaoks isesertifitseerimine ja
Ameerika Ühendriikides sertifitseerimine kolmanda isiku poolt. Vastastikuse
tunnustamise põhimõtte kaotamine tõenäoliselt ei avalda negatiivset mõju ELi
programmis osalevatele tootjatele, kuna neid huvitab peamiselt ELi turg.
–
Tootjad on andnud mõista, et neid motiveerib
programmis osalema peamiselt see, et valitsusasutuste ostetavate
kontoriseadmete energiatõhusus peab vastama vähemalt Energy Star’is nõutud
tasemele. Kuna märkimisväärne osa tootjatest osaleb ka muude liikmesriikide
riigihangetes, tuleks kaaluda riigihankeid käsitlevate sätete täiendamist. Muud põhjused riigihankeid käsitlevate sätete
täiendamiseks on esitatud mõjuhinnangus,[3] mis on
lisatud energiatõhususe direktiivi ettepanekule[4].
–
Kuigi olemasolevate andmete kohaselt vastavad
paljud tooted nõuetele, peaksid komisjon ja liikmesriigid tegema tihedat
koostööd programmi täpse täitmise nimel ning vaatama nimetatud täitmise
tõhususe läbi hiljemalt 18 kuud pärast lepingu sõlmimist. Sellega seoses tuleks täpsustada komisjoni ja
liikmesriikide ülesandeid programmi elluviimisel.
–
Komisjon jälgib Ameerika Ühendriikide ja Energy
Star’i programmi esitatud muudatusettepanekute mõju energia säästmisele,
tootjatele ja kehtivate nõuete täitmisele. Vähemalt kaks aastat enne uue
lepingu kehtivusaja möödumist analüüsib komisjon valikuvõimalusi vähendada
kontoriseadmete energiatarvet, sealhulgas seda, kas asendada Energy Star muude
poliitikavahenditega.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Määruse (EÜ) nr 106/2008 muutmise ettepaneku
eesmärk on kohandada Energy Star’i programmi rakendamist Ameerika Ühendriikide
valitsuse ja Euroopa Liidu vahel sõlmitud uue lepinguga kontoriseadmete
energiatõhususmärgistuse programmide kooskõlastamise kohta.
Ettepanekus on tehtud ainult üks sisuline
muudatus – ettepanek jätta välja määruse (EÜ) nr 106/2008 artikli 4 lõige 4, milles
sätestatakse, et „Kontoriseadmed, millel USEPA on lubanud kasutada ühist logo,
loetakse käesolevale määrusele vastavaks, kui ei ole tõendatud vastupidist.”
Kuni praeguse ajani toimis programm ELis ja Ameerika Ühendriikides tootjate
isesertifitseerimise alusel. Arvatakse, et programmi edu ELis põhineb osaliselt
sellel, et tooteid on lihtne registreerida. Kuid Ameerika Ühendriigid on
otsustanud usaldada tema turule viidavate toodete sertifitseerimise
kolmandatele isikutele. ELi turu puhul ei oleks selline kord aga soovitatav,
kuna see võib avaldada programmile negatiivset mõju ning seada väikesed ja
keskmise suurusega ettevõtted suurtootjatega võrreldes halvemasse olukorda.
Seega uue lepingu kohaselt toimib programmi raames kaks eraldi toodete registreerimise
süsteemi. ELi turule viidavad tooted registreeritakse Euroopa Komisjonis,
Ameerika Ühendriikide turule viidavad tooted aga Energy Star’i programmi raames
akrediteeritud kolmandate isikute kaudu. Seetõttu ei kehti enam vastastikuse
tunnustamise põhimõte.
Muude muudatustega ajakohastatakse viited
kehtivatele õigusaktidele (artikkel 4) ja uuele lepingule (artikkel 11) ning
ajakohastatakse Energy Star’i komisjoni nimi (artikkel 8). Artiklis 12
täpsustatakse komisjoni ja liikmesriikide ülesandeid programmi elluviimisel.
Omavahel ühendatakse artiklid 4 ja 7 ning 13 ja 14.
Teatises, mis käsitleb Energy Star’i programmi
rakendamist ajavahemikul 2006–2010, esitati järeldus, et kaaluda tuleks
riigihankeid käsitlevate sätete muutmist rangemaks. Arvestades siiski seda, et
Energy Star’i programmi õigeaegne rakendamine sõltub määruse kiirest
muutmisest, ei esitata ettepanekuid, mis seda sisuliselt muudaksid. Selle asemel esitatakse riigihankeid käsitlevad
sätted energiatõhususe direktiivi ettepanekus,[5] mis
käsitleb riigihangete kõiki tahke. Muudetavas
määruses tuleks arvesse võtta nimetatud direktiivi sätteid riigihangete kohta.
Komisjon jälgib Ameerika Ühendriikide ja
Energy Star’i programmi esitatud muudatusettepanekute mõju energia säästmisele,
tootjatele ja kehtivate nõuete täitmisele. Vähemalt kaks aastat enne uue
lepingu kehtivusaja möödumist analüüsib komisjon valikuvõimalusi
kontoriseadmete energiatarbe edasiseks vähendamiseks, sealhulgas seda, kas
asendada Energy Star muude poliitikavahenditega.
4.           MÕJU EELARVELE
Ettepaneku eesmärk on jätkata olemasoleva
programmi rakendamist ning sellel ei ole seetõttu mõju tegevus- ja
haldusassigneeringutele ega inimressurssidele.
2012/0049 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
milles käsitletakse kontoriseadmete
energiatõhususmärgistuse programmi ja millega muudetakse määrust (EÜ) nr
106/2008 ühenduse kontoriseadmete energiatõhususmärgistuse programmi kohta
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 194 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
riikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust,
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Parlamendi ja nõukogu
15. jaanuari 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 106/2008 ühenduse kontoriseadmete
energiatõhususmärgistuse programmi kohta[6]
rakendatakse liidus Energy Star’i programmi, võttes aluseks Ameerika
Ühendriikide valitsuse ja Euroopa Liidu vahel sõlmitud lepingu kontoriseadmete
energiatõhususmärgistuse programmide kooskõlastamise kohta[7]. Lepingu kehtivusaeg lõppes 28. detsembril 2011 ja nõukogu on vastu
võtnud otsuse, millega volitatakse komisjoni pidama läbirääkimisi Ameerika
Ühendriikidega uue viieaastase lepingu sõlmimiseks. Läbirääkimised uue lepingu
sõlmimiseks jõudsid lõpule 29. novembril 2011. Seepärast tuleks lisada viide
uuele lepingule.
(2)       Ajakohastada tuleb viited
liidu energiatõhususmärgistuse ja kvaliteedi sertifitseerimise süsteemidele,
mis on loodud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta
direktiiviga 2009/125/EÜ, mis käsitleb raamistiku kehtestamist energiamõjuga
toodete ökodisaini nõuete sätestamiseks,[8] Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 19. mai 2010. aasta direktiiviga 2010/30/EL energiamõjuga
toodete energia- ja muude ressursside tarbimise näitamise kohta märgistuses ja
ühtses tootekirjelduses[9] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta määrusega
(EÜ) nr 66/2010 ELi ökomärgise kohta[10].
(3)       Käesoleva muutmismäärusega
saab sätestada Energy Star’i komisjoni uue nime.
(4)       Artikli 4 lõige 4 tuleks
välja jätta, et võtta arvesse uue lepingu VI artiklit, millega nähakse ette
kaks sertifitseerimissüsteemi – liidu turule viidud toodete
isesertifitseerimine ja Ameerika Ühendriikide turule viidud toodete
sertifitseerimine kolmanda isiku poolt.
(5)       Artiklis 6 tuleks täpsustada
seost Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga …/…/EL, mis käsitleb
energiatõhusust ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2004/8/EÜ ja
2006/32/EÜ[11].
(6)       Täpsustada tuleks komisjoni
ja liikmesriikide artikli 12 lõike 3 kohaseid ülesandeid Energy Star’i
programmi rakendamisel.
(7)       Programmi hindamisel tuleks
kaaluda ka teistsuguseid poliitikavalikuid ja näha ette piisav ajavaru, et teha
lepingu pikendamise küsimuses põhjendatud otsus.
(8)       Seepärast tuleks määrust (EÜ)
nr 106/2008 vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määrust (EÜ) nr 106/2008 muudetakse
järgmiselt.
(1)
Artikkel 4 asendatakse järgmisega:
Artikkel 4
Üldpõhimõtted
1.
Energy Star’i programm kooskõlastatakse vajaduse
korral Euroopa Liidu teiste märgistus- ja kvaliteedi sertifitseerimise
süsteemidega ning selliste süsteemidega nagu on eelkõige määrusega (EÜ) nr
66/2010 kehtestatud Euroopa Liidu ökomärgise andmise süsteem, direktiiviga
2010/30/EL kehtestatud energiamõjuga toodete energia ja muude ressursside
tarbimise näitamine märgistuses ja ühtses tootekirjelduses ning direktiivi
2009/125/EÜ rakendusmeetmed. See kooskõlastamine hõlmab tõendusmaterjali
vahetamist ja vajaduse korral ka eri süsteemide spetsifikatsioonide ja nõuete
ühtlustamist.
2.
Liikmesriikide muud olemasolevad ja uued
vabatahtlikud kontoriseadmete energiatõhususmärgistuse süsteemid võib Energy
Star’i programmi kõrval kasutusse jätta.
3.
Ühist logo võivad programmis osalejad kasutada oma
kontoriseadmetel ning nendega seotud reklaammaterjalidel.
4.
Osavõtt Energy Star’i programmist on vabatahtlik.
5.
Ilma et see piiraks vastavushindamismenetlust ja
vastavusmärgistust käsitlevate Euroopa Liidu eeskirjade ja/või Euroopa Liidu
ning kolmandate riikide vahel Euroopa Liidu turule juurdepääsu kohta sõlmitud
rahvusvaheliste lepingute kohaldamist, võivad komisjon või liikmesriigid
Euroopa Liidu turule viidavaid käesoleva määrusega hõlmatud tooteid
kontrollida, et teha kindlaks nende vastavus määruse nõuetele.”
(2)
Artikkel 6 asendatakse järgmisega:
Artikkel 6
Energiatõhususe kriteeriumi edendamine
1.      Ilma et see piiraks liidu ja liikmesriikide õigusaktide ja majanduslike
kriteeriumide kohaldamist, kehtestavad valitsusasutused Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ (ehitustööde
riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute
sõlmimise korra kooskõlastamise kohta)[12]
tähenduses lepingu kehtivuse ajaks energiatõhususe nõuded, mis on vähemalt
samaväärsed Energy Star’i ühiste spetsifikatsioonidega asjade
riigihankelepingute jaoks, mis vastavad kõnealuse direktiivi artiklis 7
sätestatud piirmääradele. Käesolevat artiklit kohaldatakse, ilma et see piiraks
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi …/…/EL (mis käsitleb energiatõhusust
ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2004/8/EÜ and 2006/32/EÜ)[13] artikli 5 ja III lisa punkti f kohaldamist.
2.
Ilma et see piiraks liidu ja liikmesriikide
õigusaktide ja majanduslike kriteeriumide kohaldamist, kehtestavad komisjon ja
teised liidu institutsioonid lepingu kehtivuse ajaks sellised energiatõhususe
nõuded, mis on vähemalt samaväärsed Energy Star’i ühiste spetsifikatsioonidega
asjade riigihankelepingute jaoks, mis vastavad direktiivi 2004/18/EÜ artiklis 7
sätestatud piirmääradele.”
(3)
Artikkel 7 jäetakse välja.
(4)
Artikkel 8 asendatakse järgmisega:
Artikkel 8
Euroopa Liidu Energy Star’i Komisjon
1.           Komisjon loob Euroopa Liidu
Energy Star’i Komisjoni (EUESB), millesse kuuluvad artiklis 9 nimetatud
riiklikud esindajad ning asjassepuutuvate huvitatud isikute esindajad. EUESB
jälgib Energy Star’i programmi rakendamist liidus ning vajaduse korral nõustab
ja abistab komisjoni tema juhtüksuse rolli täitmisel lepingu IV artikli
tähenduses.
2.           Komisjon tagab, et EUESB
järgib oma tegevuses võimaluste piires iga kontoriseadmete rühma suhtes
põhimõtet, et kõik, kelle huvid on teatava tooterühmaga seotud, näiteks
tootjad, jaemüüjad, importijad, keskkonnakaitsjate rühmad ja
tarbijaorganisatsioonid, osalevad tasakaalustatult.
3.           Komisjon, keda abistab EUESB,
jälgib ühist logo kandvate toodete turule viimist ja kontoriseadmete
energiatõhususe arengut eesmärgiga vaadata ühised spetsifikatsioonid
õigeaegselt uuesti läbi.
4.           Komisjon kehtestab EUESB
töökorra, võttes arvesse riiklike esindajate arvamust EUESBs.”
(5)
Artikkel 11 asendatakse järgmisega:
Artikkel 11
Ettevalmistused tehniliste kriteeriumide
läbivaatamiseks
5.           Lepingu C lisa ühiste
spetsifikatsioonide ja tooterühmadesse kuuluvate kontoriseadmete läbivaatamise
ettevalmistamiseks ning enne esialgse ettepaneku esitamist või USEPAle
vastamist kooskõlas lepinguga ning nõukogu […] aasta otsusega […] (Ameerika
Ühendriikide valitsuse ja Euroopa Liidu vahelise kontoriseadmete
energiatõhususmärgistuse programmide kooskõlastamise lepingu sõlmimise kohta)[14] võetakse lõigetes 2–5 kehtestatud meetmed.
6.           Komisjon võib taotleda
EUESBlt lepingu või toote ühiste spetsifikatsioonide läbivaatamise ettepanekute
tegemist. Komisjon võib teha EUESBle ettepaneku vaadata läbi toote ühised
spetsifikatsioonid või leping. EUESB võib komisjonile ettepaneku teha ka omal
algatusel.
7.           Komisjon konsulteerib
EUESBga, kui ta on USEPAlt saanud lepingu muutmise ettepaneku.
8.           Komisjonile oma arvamusi
esitades võtavad EUESB liikmed arvesse otstarbekus- ja turu-uuringute tulemusi
ning olemasolevaid energiatarbimise vähendamise tehnoloogiaid.
9.           Komisjon võtab eelkõige
arvesse sihti kehtestada asjakohastele nõuetele vastavad ühised
spetsifikatsioonid, nagu on ette nähtud lepingu I artikli lõikega 3, et
vähendada energiatarbimist olemasolevat tehnoloogiat ja kaasnevaid kulusid
nõuetekohaselt arvesse võttes. Enne arvamuse esitamist uute ühiste spetsifikatsioonide
kohta võtab EUESB eriti arvesse ökodisaini käsitlevate uurimuste viimaseid
tulemusi.”
(6)
Artiklid 12 ja 13 asendatakse järgmisega:
Artikkel 12
Turujärelevalve ja kuritarvituste
kontrollimine
1.           Ühist logo võib kasutada
üksnes lepinguga hõlmatud toodetel ning kooskõlas lepingu B lisas sisalduvate
juhistega ühise logo kasutajale.
2.           Keelatakse vale või eksitav
reklaam või sellise märgise või logo kasutamine, mida võib segi ajada ühise
logoga.
3.           Komisjon tagab ühise logo
nõuetekohase kasutamise, võttes või kooskõlastades lepingu IX artikli lõigetes
2, 3 ja 4 kirjeldatud meetmeid. Liikmesriigid võtavad vajaduse korral artikli
IX lõikes 5 kirjeldatud meetmeid, et tagada oma territooriumil käesoleva
määruse järgimine, ning teavitavad komisjoni. Liikmesriigid võivad edastada
komisjonile tõendid programmis osalejate rikkumisjuhtude kohta, et komisjon
saaks ise meetmeid võtta.
Artikkel 13
Läbivaatamine ja muutmine
Enne kui lepinguosalised arutavad lepingu
uuendamist vastavalt selle XIV artikli lõikele 2, hindab komisjon Energy Star’i
mõju kontoriseadmete energiatõhususe parandamisele ja tootjatele turul uute
võimaluste loomisele ning hindab muid poliitikavalikuid, näiteks ELi
direktiividega 2009/125/EÜ ja 2010/30/EL loodud võimalusi. Sellise hindamise tulemused
tehakse teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule hiljemalt kaks aastat enne
lepingu kehtivusaja lõppemist.”
(7)
Artikkel 14 jäetakse välja.
Artikkel 2
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõigis liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
[1]               ELT L 381, 28.12.2006, lk 26.
[2]               KOM(2011) 337 (lõplik).
[3]               SEK(2011) 779 (lõplik).
[4]               KOM(2011) 370 (lõplik).
[5]               KOM(2011) 370 (lõplik).
[6]               ELT L 39, 13.2.2008, lk 1.
[7]               ELT L 381, 28.12.2006, lk 26.
[8]               ELT L 285, 31.10.2009, lk 10.
[9]               ELT L 153, 18.6.2010, lk 1.
[10]             ELT L 27, 30.1.2010, lk 1.
[11]             ELT […], […], lk […].
[12]             ELT L 134, 30.4.2004, lk 114. Direktiivi on viimati
muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 1422/2007 (ELT L 317, 5.12.2007, lk
34).
[13]             ELT […], […], lk […].
[14]             ELT […], […], lk […].