				|

		52013PC0296

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS millega luuakse sadamateenuste valdkonnas turulepääsu ja sadamate finantsläbipaistvuse raamistik /* COM/2013/0296 final - 2013/0157 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
1.1         Taustteave
Euroopa on üks tihedamini sadamatega kaetud
piirkondi maailmas. Samas on sadamasektor väga mitmetahuline ning seda
iseloomustavad suured erinevused sadamate liikides ja korralduses. Käesolevas
määruses arvestatakse selle mitmekesisusega ning selle eesmärk ei ole
kehtestada ühetaolist sadamamudelit.
Liidu ligikaudu 70 000 kilomeetri pikkusel
rannikul tegutseb üle 1 200 kaubasadama. 2011. aastal veeti läbi Euroopa
sadamate ligikaudu 3,7 miljardit tonni kaupa (üle 60 000 kaubalaevade
sadamakülastuse).
EL on oma sadamatest väga sõltuv kaubavahetuses
ülejäänud maailmaga, samuti on neil oluline roll ELi siseturul. Nimelt hõlmab
lähimerevedu 60 % ELi sadamates käideldud kaubakogustest. Meresadamad on
olulised sõlmpunktid ELi ühendvedude ahelates, kus kasutatakse lähimerevedu
alternatiivina ülekasutatud maismaatranspordi marsruutidele ning äärealade ja
saarte ühendusteena.
Reisijaveo valdkonnas teenindati ELi sadamates
2011. aastal 385 miljonit merereisijat.
Sadamate tegevus aitab otseselt kaasa
tööhõivele, välisinvesteeringute sissevoolule ja SKP kasvule. 2 200
sadamaoperaatorit annavad praegu tööd umbes 110 000 sadamatöötajale. Kokku
on sadamatega seotud kuni 3 miljonit (otsest ja kaudset) töökohta 22 mereäärses
liikmesriigis ning nad kujutavad endast kohalikele, piirkondlikele või
riigivalitsustele olulist maksutulu allikat.
96 % kogu lastist ja 93 % kõigist
reisijatest ELi sadamates liiguvad läbi 319 meresadama, mis on loetletud
komisjoni ettepanekus üleeuroopalise transpordivõrgu (TEN-T) suuniste kohta[1].
1.2         Lahendamist vajavad
probleemid
Kuigi vajadus töötada välja ühendused sisemaaga
on selgelt sõnastatud kui oluline probleem, millega TEN-T poliitika raames juba
tegeldakse, on veel lahendamata muud olulised TEN-T sadamatega seotud
probleemid. Esiteks asjaolu, et praegu ei paku kõik TEN-T sadamad ühtviisi
kõrgetasemelist teenust. Teiseks ei ole praegune sadamate juhtimise raamistik
investorite jaoks alati piisavalt atraktiivne. Need asjaolud on seotud viie
konkreetse probleemiga.
1.2.1      Allpool optimaalset taset
olevad sadamateenused ja -toimingud teatavates TEN-T sadamates
Tõhusad sadamateenused on TEN-T sadamate
toimimisel keskse tähtsusega. Komisjon on koos sadamasektoriga teinud kindlaks
kolm tegurit, mis võivad takistada sadamateenuste optimaalset korraldamist: 1)
paljude sadamateenuste puhul on konkurentsisurve turulepääsu piirangute tõttu
nõrk; 2) monopoolne või oligopoolne seisund, mis on paljudel juhtudel küll
põhjendatud, võib põhjustada turu kuritarvitamist ning 3) teatavates sadamates
on kasutajatele tekitatud liiga suur halduskoormus, mis tuleneb puudulikust
koordineerimisest sadamates.
1.2.2      Sadamate juhtimise raamistik
ei ole kõikide TEN-T sadamate puhul investeeringute kaasamiseks piisavalt
atraktiivne
Investeeringud,
mida on vaja sadamate läbilaskevõime kohandamiseks muutuvate vajadustega, on
võimalikud üksnes stabiilse poliitika ja reguleeriva raamistiku korral, millega
vähendatakse majanduslikku ebakindlust ja tagatakse võrdsed tingimused.
Kõikides TEN-T sadamates aga ei ole seda saavutatud. Seda saab seletada mitme
teguriga: a) õiguslik ebakindlus, mis tuleneb eespool kirjeldatud
turupiirangutest, ning b) vajadus infrastruktuuri parema planeerimise järele.
Olukorda on võimalik lahendada rangemate TEN-T eeskirjade abil.
Kuid praegune üldiselt ebaatraktiivne
investeerimiskliima mitmes TEN-T sadamas on seletatav veel kahe olulise
teguriga: 4) ebaselged finantssuhted ametiasutuste, sadama pidajate ja
sadamateenuste osutajate vahel ning 5) sadamate vähene sõltumatus
infrastruktuuri kasutustasude määramisel ja läbipaistmatud seosed sadamatele
juurdepääsu tagava infrastruktuuriga seotud kuludega.
1.3         Eesmärk
Eesmärk on aidata saavutada TEN-T tõhusam,
ühendatud ja jätkusuutlik toimimine, luues raamistiku, mis parandab kõigi
sadamate tööd ning aitab neil toime tulla muutuvate transpordi- ja
logistikanõuetega. TEN-T sadamad peavad aitama arendada lähimerevedusid
ühendveomarsruutide osana, aidates seega kaasa säästvale transpordile, mis on
transpordipoliitika valge raamatu üks peamisi eesmärke, ning andma
ressursitõhusa kasvu osas oma panuse strateegiasse „Euroopa 2020”, ergutades
kaubanduse ja kaubaveo kasvu.
Käesoleva algatusega tagatakse õiguslike
meetmete ja nn pehme lähenemisviisi (nt sotsiaaldialoog) vaheline tasakaal. See
on saavutatud tänu sidusrühmadega peetud põhjalikele ja asjakohastele
konsultatsioonidele, mis võimaldasid keskenduda määruses ELi suure
lisaväärtusega meetmetele. Käesoleva määrusega ei tekitata lisakoormust juba
hästi toimivatele sadamatele ning luuakse ülejäänud sadamatele tingimused
struktuuriprobleemide lahendamiseks.
1.4         Kooskõla ELi muude
tegevuspõhimõtete ja eesmärkidega
Ettepanek on kooskõlas transporti käsitlevas
valges raamatus (2011) komisjoni poolt esitatud põhimõtetega ning seda on
sõnaselgelt nimetatud alapunktides „Ühtse Euroopa transpordipiirkond” ja „Pääs
sadamateenuste turule”. Valges raamatus on selgelt sõnastatud komisjoni
kavatsus vaadata läbi sadamateenuste osutamise piirangud ning suurendada
sadamate rahastamise läbipaistvust, muutes selgemaks eri sadamatoimingute
avalikest vahenditest rahastamise, et hoida ära konkurentsimoonutusi.
Ettepanekut on nimetatud ka teise ühtse turu meetmepaketi üheks olulisemaks
meetmeks ja see aitab kaasa Euroopa ühtse turu väljaarendamisele.
Ettepanekuga täiendatakse järgmisi
olemasolevaid poliitikastrateegiaid või juba esitatud ettepanekuid: ettepanekud
üleeuroopalise transpordivõrgu suuniste ning Euroopa ühendamise rahastu kohta,
millega luuakse raamistik, et toetada sadamate ühendamist sisemaaga, direktiivi
ettepanek kontsessioonilepingute sõlmimise kohta, mida kohaldatakse sadamate
kontsessioonilepingute suhtes, ning ettevalmistustöö seoses sinise vööndi
algatusega, mille eesmärk on lihtsustada tolliprotseduure, mida rakendatakse
ELi sadamates peatuvate laevade veetavate ELi kaupade suhtes.
Ettepanek hõlmab kõiki TEN-T sadamaid, kuna
neil on Euroopa transpordisüsteemis juba oma olemuse tõttu oluline roll
liikmesriikide vahelise teabevahetuse hõlbustamisel või saarte või äärealade
piirkondliku ligipääsetavuse parandamisel. Tuleb siiski rõhutada, et Euroopa
Liidu toimimise lepingu kohased mittediskrimineerimise ja asutamisvabaduse
põhimõtted ning konkurentsieeskirjad kehtivad ka muudele sadamatele, mis ei
kuulu küll üleeuroopalisse transpordivõrku, kuid millel võib olla oluline osa
kohalikul tasandil või muudele sektoritele kui transpordisektor, näiteks
kalandusele või turismile. Liikmesriigid võivad otsustada kohaldada käesoleva
kavandatava määruse sätteid ka nende sadamate suhtes.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA
MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
2.1         Konsulteerimine huvitatud
isikutega
Liikuvuse ja transpordi peadirektoraat on
pidanud dialoogi riikide sadamapoliitika eest vastutavate asutustega
(transpordiministeeriumid). Ta korraldas kohtumisi sadamasektori peamiste
ametiliitudega, muu hulgas järgmistega: sadama pidajad (ESPO), erasadamate
operaatorid (FEPORT), siseveesadamad (EFIP), laevaomanikud (ECSA), lootsid
(EMPA), puksiiriomanikud ja haldajad (ETA), sildamisettevõtjad (EBA), laevaagendid
(ECASBA), lastisaatjad (ESC), bagerid (EuDA) ja logistikaettevõtjad (CLECAT).
Liikuvuse ja transpordi peadirektoraat korraldas kohtumisi ka kahe peamise
sadamatöötajate liiduga, Rahvusvahelise Sadamatöötajate Nõukoguga
(International Dockers Council – IDC) ja Euroopa Transporditöötajate
Föderatsiooni (European Transport Workers Federation – ETF) sadamatöötajate
sektsiooniga. Valdkondliku sotsiaaldialoogi komiteega ei olnud võimalik
konsulteerida, kuna see on alles loomisjärgus.
Ettevalmistavat tööd toetati Euroopa sadamate
kvaliteeti ja tõhusust käsitleva majandusanalüüsiga (PwC). Töös võeti arvesse
ulatuslikke uuringuid transpordimajanduse, sadamate ja logistika valdkonnas
ning selle käigus peeti mitu arutelu valdkonna ja teadusekspertidega.
Sidusrühmadega konsulteeriti põhjalikult kahe
veebipõhise uuringu kaudu ja sidusrühmade kahepäevasel avatud konverentsil
Brüsselis (25.–26. september 2012). Lõplik sihipärane avalik arutelu, kus
tutvustati peamisi probleeme ning arutati poliitikavõimalusi ja nende võimalikku
mõju, toimus 18. jaanuaril 2013. Konsulteerimisprotsessi (2012–2013) peamised
tulemused võib kokku võtta järgmiselt.
–
Kõik sidusrühmad rõhutasid vajadust stabiilsete ja
võrdsete tingimuste järele nii sadamatevahelise konkurentsi kui ka sadamatesisese
konkurentsi (st konkurents sadamas sama sadamateenuse osutajate vahel) jaoks
ELis. Kõigi sidusrühmade arvates on esmatähtis õiguskindlus ja võimalikult
vähese halduskoormusega ettevõtjasõbralik keskkond.
–
Suurt muret tuntakse sadamatevahelise ebaausa konkurentsi
pärast, mis on seotud sadamainfrastruktuuride avaliku rahastamise tavadega.
Liikmesriigid ja sadama pidajad nõuavad riigiabi ranget kontrollimist.
–
Märkimisväärne osa sadamateenuste kasutajatest,
laevandusettevõtjatest ja ekspordi-impordiettevõtjatest leiab, et
sadamateenuste hind, kvaliteet ja halduskoormus ei ole paljudes ELi sadamates
rahuldavad.
–
30 % Euroopa sadamate pidajatest peab praegust
olukorda mitterahuldavaks. Siiski on enamik neist vastu ELi selliste menetluste
kehtestamisele, millega piiratakse ametiasutuste võimalusi sõlmida
sadamateenuste osutajatega otselepinguid ja anda neile otse lubasid. ELi
kontsessioonieeskirjade kohaldamine teatavate sadamalepingute suhtes on mõnes
liikmesriigis väga vaieldav.
–
Sadamatöötajate ametiühingud on kategooriliselt
vastu igasugustele ELi sätetele, mis puudutavad teatavates liikmesriikides
kehtivat sadamate töökorda. Lootsiteenuste esindajad väidavad, et lootsimine,
mida tehakse küll tasu eest, ei ole majanduslik teenus ning et see peaks
konkurentsisurvest kõrvale jääma.
–
Suurem osa sidusrühmi nõustub, et ELi
sadamasüsteemi tuleb arendada ja kohandada lähtuvalt sellistest olulistest
probleemidest nagu napid rahastamisvahendid, sadamate konkurentsivõime
võrreldes naabruses asuvate kolmandate riikide ja maailma muude piirkondade
sadamatega, lisaväärtus ja uute töökohtade loomine ning keskkonnamõjuga
tegelemine. Kõik sidusrühmad on ühel meelel, et sadamate ja meretranspordi
toetuseks on oluline tagada ELi-poolne rahastamine ja võimaluse korral seda
suurendada.
2.2         Mõju hindamine
Mõju hindamisel määrati kindlaks viis
tegevuseesmärki, mis on seotud kahe eespool kirjeldatud probleemiga.
2.2.1      Ajakohastada sadamateenuseid
ja -toiminguid
Esiteks suudaksid paljud TEN-T sadamad
olemasoleva infrastruktuuri juures käitada või meelitada ligi rohkem lasti ja
reisijaid, kui nad optimeeriksid sadamateenuseid ja -toiminguid. See tähendab
kolme tegevuseesmärki.
(1)
Muuta juurdepääs sadamateenuste turule selgemaks ja
lihtsamaks.
Sellega peaks vähendatama juurdepääsupiiranguid
sadamateenuste turule ning kõrvaldatama aluslepingu ja riigihankealastest
horisontaaleeskirjadest tulenev praegune õiguslik ebakindlus.
(2)
Hoida ära määratud sadamateenuste osutajate poolne
turu kuritarvitamine.
See peaks tagama, et määratud teenuseosutajad
osutavad teenuseid kulutõhusal viisil ning täidavad samas jätkuvalt oma rolli
ja võimalikku avaliku teenindamise ülesannet, eelkõige ohutuse, turvalisuse ja
keskkonna alal.
(3)
Parandada kooskõlastusmehhanisme sadamates.
See peaks tagama lastisaatjatele, logistikaettevõtjatele
ja lasti omanikele tõrgeteta toimingud, vähendades sadamakasutuse aega ja
kulusid. Kooskõlastamisest peaks kasu olema ka sadamas asuvatel ettevõtjatel,
kuna hõlbustatakse sünergiat ja hoitakse ära dubleeriv tegevus samade klientide
teenindamisel.
2.2.2      Luua raamtingimused
investeeringute meelitamiseks sadamatesse
Teiseks peaks sadamate suurem
finantsläbipaistvus ja sõltumatus looma võrdsed võimalused, soodustama
tõhusamat tasude määramist ning kokkuvõttes meelitama ligi rohkem investeeringuid.
See omakorda tähendab veel kaht tegevuseesmärki.
(4)
Muuta ametiasutuste, sadama pidajate ja
sadamateenuste osutajate finantssuhted läbipaistvaks.
See peaks tagama finantsläbipaistvuse
ametiasutuste toimingute ja äritehingute vahel, et hoida ära olukord, kus
sadamad ja teenuseosutajad saavad kasu ebaausatest konkurentsieelistest.
(5)
Tagada sõltumatul viisil kindlaksmääratud ja
läbipaistvad sadama infrastruktuuri kasutustasud.
See peaks aitama saavutada infrastruktuuri
tõhusama kasutamise ja suurema majandusliku otstarbekuse sadama infrastruktuuri
kavandamisel, investeeringutes, hoolduses ja toimimises, võimaldades anda
keskkonnaalaseid ja sotsiaalseid hinnasignaale.
Sellest lähtuvalt kaaluti nelja
poliitikavalikut.
(1)
Poliitikapakett 1: läbipaistvus
Poliitikapakett 1 hõlmab nö pehmet meedet
(mittesiduv teatis), mille abil muudetakse turulepääs sadamateenuste valdkonnas
selgemaks ja lihtsamaks. Monopoolse või oligopoolse seisundi puhul kasutatakse
siiski ka siduvaid sätteid: sel juhul tuleks teha järelevalvet teenuse hindade
üle, et hoida ära liiga kõrgete või diskrimineerivate tasude kehtestamine.
Rahastamine ja sadamatasude kehtestamine on jäetud pädevate asutuste
ülesandeks, kes peavad tagama minimaalse läbipaistvuse. Teenuste sadamasisese
koordineerimise tagab sadamakasutajate komitee.
(2)
Poliitikapakett 2: reguleeritud konkurents
Poliitikapakett 2 sisaldab teenuste osutamise
vabaduse põhimõtet reguleeritud turulepääsu kava raames. Reguleeritud
turulepääsu raames võib teenuste osutamise vabadust piirata, kui see on
põhjendatud ruumipuudusega sadamaalal või avaliku teenindamise kohustusega
(kättesaadavus, juurdepääs jne). Sellistel juhtudel tuleb uute ja määratud
teenuste suhtes kohaldada avalikku pakkumismenetlust ja omateeninduse korral
peab teenus vastama teatud piirangutele. Monopoolse või oligopoolse seisundi
korral tuleb teha järelevalvet teenuste hindade üle. Ametiasutuste, sadama
pidajate ja sadamateenuse osutajate vaheliste finantssuhete läbipaistvus
saavutatakse eraldi arvepidamise abil ning kehtestatakse eeskirjad, millega
tagatakse, et infrastruktuuri kasutustasud vastavad tegelikele kuludele.
Teenuste sadamasisese koordineerimise tagab sadamakasutajate komitee.
(3)
Poliitikapakett 2a: reguleeritud konkurents ja
sadamate sõltumatus
Poliitikapakett 2a sisaldab poliitikapaketti 2
järgmiste erinevustega.
Kohustus kasutada avalikku pakkumismenetlust
ruumi vähesuse või avaliku teenindamise kohustuste korral ei kehti mitte ainult
uute lepingute suhtes, vaid ka olemasolevate lepingute oluliste muutuste korral.
Monopoolses seisundis olevate teenuseosutajate regulatiivse järelevalve ulatus
on kitsam: see kehtib ainult selliste turgude suhtes, kus ei saa konkureerida,
st turgudel, mille jaoks ei ole korraldatud avalikku pakkumismenetlust.
Sadamatele antakse suurem sõltumatus: infrastruktuuri kasutustasude osas ei
seata nõuet, et tasud peavad vastama tegelikele kuludele, vaid antakse igale
sadamale endale õigus kehtestada sadamatasude struktuur ja määr, tingimusel et
tasude kehtestamise põhimõtted on läbipaistvad. Samuti soovitatakse algatuses
eristada laevu nende keskkonnatoime alusel.
(4)
Poliitikapakett 3: täielik konkurents ja sadamate
sõltumatus
Poliitikapakett 3 põhineb poliitikapaketil 2a,
kuid lisaks on selles kohustus, et iga sadamateenuse jaoks peab juhul, kui
ettevõtjate arvu on ruumipuuduse tõttu piiratud, olema vähemalt kaks
konkureerivat ja sõltumatut ettevõtjat. Samuti nähakse sellega ette ülesannete
ja õiguslik lahusus. See lahusus tooks kaasa sadamas tegutsejate arvu
suurenemise. Sadama töö jätkamise tagamiseks tuleks tugevdada sadama pidaja
keskset koordineerivat rolli. Sarnaselt poliitikapaketiga 2a oleks igal sadama
pidajal vabadus määrata infrastruktuuri kasutustasude struktuur ja määr oma
äritavadest lähtuvalt.
Pärast eri valikuvõimaluste ja võimaliku mõju
uurimist jõudis komisjon järeldusele, et parim valikuvõimalus oleks
poliitikapakett 2a koos lastikäitluse ja reisijaveo variandiga. Lastikäitluse
ja reisijaveo valdkonnas turulepääsuga seotud meetmete puhul ei ole vaja
kavandada uusi õigussätteid. Praegusi eeskirju ja nõudeid selgitatakse
teatises. Lastikäitluse ja reisijaveo suhtes kohaldataks siiski eeskirju, mis
käsitlevad monopoolses või oligopoolses seisundis olevate teenuseosutajate
hindade regulatiivset järelevalvet ning arvepidamise läbipaistvust.
Mõjuhinnangus tuuakse esile võimalikku kasu
kulude kokkuhoiu näol (kuni 2030. aastani 10 miljardit eurot), lähimereveo
arengut ning ummikute vähendamist maanteedel ja töökohtade loomist. Selles
märgitakse, et käesolev ettepanek ei too kaasa otseseid olulisi muutusi
sadamate halduskoormuses. Teenuste osutamise vabaduse juurutamine vähendab
sadamate halduskulusid, kuid hinnajärelevalve teatavatel juhtudel ja
kasutajatega konsulteerimine võib tähendada uut halduskoormust. Siiski tuleb
rõhutada, et käesolev ettepanek aitab kaudselt kaasa lihtsustamisele piirangute
kaotamise näol. Täiendavaid lihtsustamisvõimalusi pakutakse välja ka
edaspidises sinist vööndit käsitlevas algatuses.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
3.1         Kavandatud meetmete kokkuvõte
Ettepanek sisaldab järgmisi põhipunkte.
–
Määrust kohaldatakse kõigi meresadamate suhtes, mis
on määratud kindlaks komisjoni ettepanekus üleeuroopalist transpordivõrku
käsitlevate liidu suuniste kohta.
–
Teenuste osutamise vabadus on kohaldatav
sadamateenuste valdkonnas. Sadama pidajad võivad siiski kehtestada
miinimumnõuded konkreetsete sadamateenuste osutajatele. Kehtestatud nõuded
võivad olla seotud üksnes kutsekvalifikatsiooni, vajaliku varustuse või
meresõiduohutusega, üldise ohutuse ja turvalisusega sadamas ning asjakohaste
keskkonnanõuetega. Neid nõudeid ei tohiks kasutada kaudsete turutõkete seadmise
vahendina ning seega peaksid kriteeriumid olema objektiivsed ja
proportsionaalsed, et tagada kõigi, nii olemasolevate kui ka potentsiaalsete
ettevõtjate õiglane kohtlemine. Võimalikel ettevõtjatel peaks olema juurdepääs
koolitusele, et omandada asjakohased eriteadmised kohalike olude kohta.
–
Eespool nimetatud sätet ei kehtestata
lastikäitlusteenuste ega reisisadamate suhtes. Need teenused on sageli
korraldatud kontsessioonilepingute alusel, mis kuuluvad komisjoni kavandatava
kontsessioonilepingute sõlmimise direktiivi[2]
reguleerimisalasse. Pealegi võiksid täiendavad õigussätted takistada liidu
tasandil sotsiaalse dialoogi algatamisel tehtavaid jõupingutusi. Erinevalt sadamasse
sisenemisel ja sealt väljumisel osutatavatest lootsiteenustest ei mõjuta
avamere lootsiteenused otseselt sadama tõhusust ega pea seega olema hõlmatud
käesoleva määrusega.
–
Vajaduse korral võib nimetatud teenuste osutamise
vabaduse suhtes kohaldada teenuseosutajate arvu piiramist. See piirang peaks
põhinema kahel teguril: sadama territooriumil tegutsevate ettevõtjate arvu
piiramist võib põhjendada kas ruumipuuduse või reserveeritud maakasutusega, mis
on selgelt dokumenteeritud sadama ametlikus arengukavas, või ettevõtjale pandud
avaliku teenindamise kohustusega, mille eesmärk peaks olema selge ja üldsusele
kättesaadav.
–
Liikmesriigil peaks olema võimalik määrata avaliku
teenuse osutamise kohustuse kehtestamiseks pädevad asutused kooskõlas
kohaldatavate riigiabieeskirjadega. Avaliku teenindamise kohustused peavad
olema selgelt määratletud, läbipaistvad, mittediskrimineerivad ja
kontrollitavad ning hõlmama sadamateenuse kättesaadavust (katkematus),
juurdepääsetavust (kõigile kasutajatele) või taskukohasust (teatavate
kasutajarühmade jaoks).
–
Kui pädev asutus kehtestab ühes või mitmes sadamas
avaliku teenindamise kohustused, võib see asutus ise korraldada ja ärilisel
eesmärgil kasutada teatavaid sadamateenuseid, tingimusel et tema tegevus
piirdub sadama või sadamatega, kus ta on avaliku teenindamise kohustused
kehtestanud.
–
Tuleks kaitsta töötajate õigusi ja liikmesriikidel
peaks olema võimalus neid õigusi tugevdada ettevõtjate ülemineku korral ja vana
ettevõtja asjaomaste töötajate puhul.
–
Kui sadama pidajat rahastatakse avalikest
vahenditest, peab tema arvepidamine olema läbipaistev, et oleks näha, kas
avalikke vahendeid on kasutatud tõhusalt ja asjakohaselt.
–
Juhul kui määratud sadamateenuse osutajaid ei ole
valitud avatud avaliku pakkumismenetluse teel ja kui on tegemist sõltuvate
teenuseosutajatega, tuleks tagada, et teenuse hind on läbipaistev ja
mittediskrimineeriv ning et see on kehtestatud tavapäraste turutingimuste
kohaselt eelkõige nii, et kogutasud ei ületa kogukulusid ja mõistlikku kasumit.
–
Sadama pidajad määravad sadama infrastruktuuri
kasutustasud sõltumatult ning vastavalt oma äri- ja investeerimisstrateegiale.
–
Sadama infrastruktuuri kasutustasud võivad olla
diferentseeritud vastavalt äritavadele, mis eeldavad sadama sagedast kasutust,
või selleks, et edendada sadama infrastruktuuri tõhusamat kasutust,
lähimerevedu või veoteenuste head keskkonnatoimet, energiatõhusust või CO2-tõhusust.
–
Igas sadamas moodustatakse sadamakasutajate
nõuandekomitee. Kõnealune komitee koosneb veesõidukite käitajate, lasti omanike
või muude selliste sadamakasutajate esindajatest, kes peavad maksma sadama
infrastruktuuri kasutustasu või sadamateenuse tasu. Komiteega konsulteeritakse
sadama infrastruktuuri kasutustasude struktuuri ja määra ning teatavatel
juhtudel sadamateenuse tasude osas.
–
Sadama pidaja konsulteerib sidusrühmadega, näiteks
sadamas asuvate ettevõtjate, sadamateenuste osutajate ja sadamakasutajatega
sellistes küsimustes nagu sadamateenuste koordineerimine, ühendused sisemaaga
või haldusmenetlused.
–
Liikmesriigid tagavad, et sõltumatu
järelevalveasutus jälgib ja kontrollib käesoleva määruse kohaldamist.
Järelevalveasutuseks võib olla juba olemasolev asutus. Riiklikud sõltumatud
järelevalveasutused vahetavad teavet oma töö ja otsustuspõhimõtete kohta ning
teevad tihedat koostööd, osutades vastastikust abi oma ülesannete täitmisel.
3.2         Õiguslik alus
Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on Euroopa
Liidu toimimise lepingu artikli 100 lõige 2.
3.3         Subsidiaarsuse põhimõte
Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 58, 90
ja 100 laiendatakse tõelise siseturu eesmärgid ühise transpordipoliitika raames
sadamatele.
Suur osa TEN-T sadamates toimuvast
merekaubandusest on seotud liikmesriikide vahelise või rahvusvahelise
kaubandusega. Sadamate toimimises on Euroopal selge osatähtsus. Ligikaudu pool
sadamates käideldavast lastist tuuakse meritsi või maad mööda liikmesriigist
või viiakse liikmesriiki, mis ei ole liikmesriik, mille sadamast kaup läbi
veetakse[3].
Üksnes liikmesriikide võetavad meetmed ei suuda tagada võrdseid võimalusi ELi
siseturul, samuti ei saa liikmesriigid võtta meetmeid, et parandada samas
üleeuroopalises transpordikoridoris, kuid teistes liikmesriikides asuvate
sadamate toimimist.
Seega on kavandatav algatus siseturuga seotud
põhjustel, võrgustiku mõju ja sadamasektori rahvusvahelise mõõtme tõttu
kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega, ehkki tunnustatakse sadamasektori eripära
ning selle pikaajalist kohalikku ajalugu ja kultuuri.
3.4         Proportsionaalsuse põhimõte
Määrus hõlmab ainult TEN-T sadamaid. See tagab
proportsionaalsuse, kuna välditakse tarbetute eeskirjade kehtestamist väga
väikestele sadamatele, millel ei ole Euroopa transpordisüsteemis olulist osa.
Seevastu TEN-T meresadamates toimub suurem osa liiklusest; need on oma
olemuselt väga olulised rahvusvahelises ja Euroopa-siseses kaubavahetuses ning
seega Euroopa siseturu ja/või ELi ühtekuuluvuse seisukohalt. Lisaks on TEN-T
sadamatel õigus saada ELi rahalisi vahendeid.
Reguleerimisala ei ole piiratud
põhisadamatega, et hoida ära põhisadamate ja muude TEN-T sadamate vaheliste
konkurentsimoonutuste tekitamise oht. Lisaks on võrgustiku tõhusaks toimimiseks
piirkondlikus jaotuses vaja nii põhisadamaid (tavaliselt sõlmsadamad) kui ka
vähem tähtsaid TEN-T sadamaid.
3.5         Õigusakti valik
Traditsiooniliselt on sadama infrastruktuuri
arendamise ja haldamisega olnud seotud peamiselt liikmesriigid ning
piirkondlikud ja kohalikud ametiasutused; see olukord on aga järk-järgult
muutunud. Sadamate arendamises, juhtimises ja korraldamises on olulisteks
osalisteks muutunud ka veoettevõtjad, autonoomsed avalik-õiguslikud asutused ja
üksused ning muud era- ja avaliku sektori üksused. Seetõttu on oluline tagada,
et käesolev õigusakt, milles käsitletakse turulepääsu sadamateenuste valdkonnas
ja sadamate finantsläbipaistvust, oleks üldkohaldatav. Lisaks peaks õigusakt
tervikuna olema otseselt siduv, et tagada selle ühesugune rakendamine ja
jõustamine ning ühesugused tingimused siseturul. Komisjon on seepärast pidanud
käesoleval juhul kõige sobivamaks vahendiks määrust. Sellega hoitakse ära ka
liikmesriikide ja komisjoni täiendav halduskoormus.
3.6         Euroopa Majanduspiirkond
Kavandatavas määruses käsitletakse Euroopa
Majanduspiirkonnaga seotud küsimust, mistõttu tuleks seda kohaldada ka Euroopa
Majanduspiirkonnas.
2013/0157 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS
millega luuakse sadamateenuste valdkonnas
turulepääsu ja sadamate finantsläbipaistvuse raamistik
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 100 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
pärast õigusakti eelnõu esitamist riikide
parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust,[4]
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust,[5]
tegutsedes seadusandliku tavamenetluse
kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Sadamate täielik
integreerimine tõrgeteta logistika- ja transpordiahelatesse on vajalik selleks,
et aidata kaasa majanduskasvule ning üleeuroopalise transpordivõrgu ja siseturu
tõhusamale kasutamisele ja toimimisele. See nõuab tänapäevaseid
sadamateenuseid, mis aitavad kaasa sadamate tõhusale kasutamisele ning soodsale
investeerimiskliimale, et arendada sadamaid vastavalt praegustele ja
tulevastele transpordi- ja logistikanõuetele.
(2)       Teatises „Ühtse turu akt II.
Üheskoos uue majanduskasvu eest”[6]
tuletas komisjon meelde, et meretranspordi atraktiivsus sõltub sadamateenuste
kättesaadavusest, tõhususest ja usaldusväärsusest, samuti vajadust lahendada
probleemid seoses avalikest vahenditest rahastamise ja sadamatasude
läbipaistvusega, haldusmenetluste lihtsustamisega sadamates ja sadamateenuste
osutamise piirangute läbivaatamisega.
(3)       Hõlbustades liidu tasandil
juurdepääsu sadamateenuste turule ning juurutades meresadamate
finantsläbipaistvust ja sõltumatust, parandatakse sadamakasutajatele osutatava
teenuse kvaliteeti ja tõhusust ning aidatakse luua sadamatesse investeerimiseks
soodsam keskkond; sellega aidatakse vähendada transpordikasutajate kulusid ja
edendada lähimerevedusid ning meretranspordi paremat lõimimist raudtee-,
sisevee- ja maanteetranspordiga.
(4)       Valdav enamik liidu
mereliiklusest toimub läbi üleeuroopalise transpordivõrgu sadamate. Selleks et
tagada käesoleva määruse eesmärgi saavutamine proportsionaalsel viisil,
tekitamata sadamatele tarbetut koormust, tuleks käesolevat määrust kohaldada
üleeuroopalise transpordivõrgu sadamate suhtes, millest igaühel on oluline roll
Euroopa transpordisüsteemis kas seetõttu, et seal käideldakse rohkem kui
0,1 % kogu ELi lastist või teenindatakse üle 0,1 % kõigist
reisijatest, või kuna sadam aitab parandada saarte ja äärealade piirkondlikku
juurdepääsetavust; seejuures ei tohiks piirata liikmesriikide võimalust
otsustada kohaldada käesolevat määrust ka muude sadamate suhtes. Avamere lootsiteenustel
ei ole otsest mõju sadamate tõhususele, kuna neid ei kasutata otseselt
sadamasse sisenemisel ega sealt väljumisel, ning seetõttu ei pea need kuuluma
käesoleva määruse reguleerimisalasse.
(5)       Euroopa Liidu toimimise
lepingu artikli 56 eesmärk on kõrvaldada liidus piirangud teenuste osutamise
vabadusele. Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 58 tuleks
transporditeenuste osutamise vabadus saavutada transpordi jaotise sätete,
täpsemalt artikli 100 lõike 2 raamistikus.
(6)       Omateenindust, mis tähendab,
et laevandusettevõtjad või sadamateenuste osutajad võtavad tööle oma personali
ja osutavad sadamateenuseid ise, reguleeritakse mitmes liikmesriigis ohutusega
seotud või sotsiaalsetel põhjustel. Sidusrühmad, kellega komisjon ettepaneku
koostamise käigus konsulteeris, tõid välja, et üldine omateeninduse lubamine
liidu tasandil nõuaks täiendavaid ohutus- ja sotsiaaleeskirju, et hoida ära
võimalik negatiivne mõju kõnealustele valdkondadele. Seepärast näib praeguses
etapis asjakohane seda küsimust liidu tasandil mitte reguleerida ning jätta
sadamateenuste valdkonna omateeninduse reguleerimise küsimus liikmesriikide
otsustada. Seetõttu peaks käesolev määrus hõlmama vaid sadamateenuste osutamist
tasu eest.
(7)       Tõhusa, ohutu ja
keskkonnahoidliku sadamahalduse huvides peaks sadama pidajal olema võimalus
nõuda, et sadamateenuste osutajad tõendaksid, et nad täidavad teenuse
nõuetekohaseks osutamiseks vajalikke miinimumnõudeid. Kõnealused miinimumnõuded
peaksid piirduma selgelt määratletud tingimustega ettevõtjate
kutsekvalifikatsiooni, sealhulgas koolituse, ja nõutavate seadmete kohta,
kusjuures need nõuded peaksid olema läbipaistvad, mittediskrimineerivad,
objektiivsed ja sadamateenuste osutamise jaoks asjakohased.
(8)       See, et sadamateenuse osutaja
käsutuses on vajalikud seadmed, peaks tähendama, et ta omab, rendib või liisib
neid ja et tal on seadmete üle igal juhul otsene ja vaieldamatu kontroll
tagamaks, et ta saab neid seadmeid vajaduse korral alati kasutada.
(9)       Menetlus, millega antakse
õigus sadamateenuste osutamiseks juhul, kui nõutakse miinimumnõuete täitmist,
peaks olema läbipaistev, objektiivne ja mittediskrimineeriv ning peaks
võimaldama sadamateenuste osutajatel alustada sadamateenuste osutamist
õigeaegselt.
(10)     Kuna sadamad asuvad piiratud
geograafilisel alal, võidakse turulepääsu suhtes teatavatel juhtudel kohaldada
maa vähesusest tulenevaid piiranguid; samuti juhul, kui maa on reserveeritud
teatavat liiki tegevuse jaoks vastavalt ametlikule arengukavale, milles
maakasutus on kavandatud läbipaistval viisil ja vastavalt asjaomastele
siseriiklikele õigusaktidele, mis on seotud näiteks linna ja riigi
planeerimiseesmärkidega.
(11)     Pädev asutus peaks tegema
varem avalikuks mis tahes kavatsuse piirata sadamateenuse osutajate arvu ning
seda tuleks täielikult põhjendada, et anda huvitatud isikutele võimalus esitada
märkusi. Piirangutega seotud kriteeriumid peaksid olema objektiivsed,
läbipaistvad ja mittediskrimineerivad.
(12)     Avatuse ja läbipaistvuse
eesmärgil tuleks sadamateenuste osutajate valimise menetlus ja selle tulemused
avalikustada ning huvitatud isikutele tuleks edastada kõik dokumendid.
(13)     Juhul kui sadamateenuse
osutajate arv on piiratud, tuleks nimetatud teenuseosutajate valimise
menetluses järgida direktiivis ../../... [kontsessioonid][7] kindlaks määratud põhimõtteid
ja lähenemisviisi, sealhulgas piirmäär ja lepingute väärtuse määramise meetod,
samuti oluliste muudatuste määratlus ja lepingu kestusega seotud üksikasjad.
(14)     Selliste avaliku teenindamise
kohustuste seadmine, mis põhjustavad sadamateenuse osutajate arvu piiramist,
peaks olema põhjendatav üksnes avaliku huviga, et tagada sadamateenuse
kättesaadavus kõigile kasutajatele, sadamateenuse osutamine aastaringselt või
sadamateenuse taskukohasus teatavate kasutajarühmade jaoks.
(15)     Kui sadamateenuste osutajate
arvu on vaja piirata, võib liikmesriik anda piirangu üle otsustamise ülesandeks
mõnele muule ametiasutusele, et kaitsta konkurentsi. Sadamateenuste osutajate
arvu piiramisel tuleks järgida avatud, läbipaistvat ja mittediskrimineerivat
menetlust. See ei peaks siiski kehtima juhul, kui avaliku teenindamise
kohustused antakse otse pädevale asutusele või sõltuvale teenuseosutajale.
(16)     Käesolevas määruses ei
välistata pädevate asutuste võimalust anda hüvitist avaliku teenindamise
kohustuste täitmise eest, tingimusel et seda tehakse vastavalt kohaldatavatele
riigiabi eeskirjadele. Kui avaliku teenindamise kohustusi loetakse üldist
majandushuvi pakkuvaks teenuseks, tuleks tagada vastavus komisjoni 20. novembri
2011. aasta otsusele Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõike 2
kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavatele
ettevõtjatele avalike teenuste eest makstava hüvitisena antava riigiabi suhtes,[8] komisjoni 25. aprilli 2012.
aasta määrusele (EL) nr 360/2012 Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 107
ja 108 kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavatele
ettevõtjatele antava vähese tähtsusega abi suhtes[9] ning Euroopa Liidu raamistikule
riigiabi jaoks, mida antakse avalike teenuste eest makstava hüvitisena[10].
(17)     Sadama pidaja ei tohiks teha
vahet sadamateenuse osutajate vahel, eelkõige sellise ettevõtja või asutuse
kasuks, milles tal on osalus.
(18)     Liikmesriigis määratud
pädevatel asutustel peaks olema võimalus teha otsus osutada sadamateenuseid
avaliku teenindamise kohustusena ise või usaldada selliste teenuste osutamine
otse sõltuvale teenusepakkujale. Kui pädev asutus otsustab teenust ise osutada,
võib see hõlmata teenuste osutamist pädeva asutuse värvatud või tema volitatud isikute
abil. Kui kõnealust piirangut kohaldatakse kõigis ühe liikmesriigi
territooriumil asuvates TEN-T sadamates, tuleks komisjoni sellest teavitada.
Kui liikmesriigi pädevatel asutustel on õigus selline valik teha, tuleks
sadamateenuste osutamist sõltuvate teenuseosutajate poolt piirata üksnes sadama
või -sadamatega, mille jaoks need sõltuvad teenusepakkujad on määratud.
Sellistel juhtudel peaks sellise teenuseosutaja kohaldatavad sadamateenuse
tasud kuuluma sõltumatu järelevalveasutuse järelevalve alla.
(19)     Liikmesriikidel peaks olema
õigus tagada piisaval tasemel sotsiaalkaitse sadamateenuseid osutava ettevõtja
töötajatele. Käesolev määrus ei mõjuta liikmesriikide sotsiaal- ega
tööeeskirjade kohaldamist. Kui sadamateenuse osutajate arvu piiramise korral
võib sadamateenuse lepingu sõlmimisega kaasneda sadamateenuse osutaja vahetus,
peaks pädevatel asutustel olema võimalik nõuda valitud teenuseosutajalt nõukogu
direktiivi 2001/23/EÜ (ettevõtjate, ettevõtete või nende osade üleminekul
töötajate õigusi kaitsvate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta)[11] sätete rakendamist.
(20)     Paljudes sadamates
võimaldatakse lastikäitlusteenuste ja reisisadamas reisijaveoteenuste
osutajatel turule pääseda avalike kontsessioonilepingute alusel. Seda tüüpi
lepinguid käsitletakse direktiivis ..../... [kontsessioonid]. Sellest
tulenevalt ei peaks käesoleva määruse II peatükki kohaldama lastikäitlus- ega
reisijaveoteenuste suhtes, kuid liikmesriikidele peaks siiski jääma õigus teha
otsus kohaldada nimetatud peatükis sätestatud eeskirju nende kahe teenuse
suhtes. Muud liiki lepingute puhul, mida ametiasutused kasutavad
lastikäitlusteenuste ja reisisadamas osutatavate reisijaveoteenuste valdkonnas
turulepääsu võimaldamiseks, on Euroopa Liidu Kohus kinnitanud, et pädevad asutused
on nende lepingute sõlmimisel kohustatud järgima läbipaistvuse ja
mittediskrimineerimise põhimõtet. Neid põhimõtteid tuleb täielikult kohaldada
kõigi sadamateenuste osutamisel.
(21)     Finantssuhted ühelt poolt
avalikest vahenditest rahastatavate meresadamate ja sadamateenuste osutajate
ning teiselt poolt ametiasutuste vahel tuleks muuta läbipaistvaks, et tagada
võrdsed tingimused ja vältida turumoonutusi. Sellega seoses laiendatakse
käesoleva määrusega finantssuhete läbipaistvuse põhimõtteid, mis on sätestatud
komisjoni direktiivis 2006/111/EÜ liikmesriikide ja riigi osalusega äriühingute
vaheliste finantssuhete läbipaistvuse ning teatavate ettevõtjate
finantsläbipaistvuse kohta,[12]
muud liiki adressaatidele, ilma et piirataks selle reguleerimisala.
(22)     Avalikest vahenditest
rahastatavale sadama pidajale, kes tegutseb ka teenuse osutajana, tuleb
kehtestada kohustus pidada eraldi arvestust tegevuse kohta, mida ta viib ellu
sadama pidajana, ja tegevuse kohta, mis põhineb konkurentsil, et tagada võrdsed
võimalused, läbipaistvus avalike vahendite eraldamisel ja kasutamisel ning
vältida turumoonutusi. Igal juhul tuleks tagada riigiabieeskirjade järgimine.
(23)     Sadamateenuse tasudega, mida
kohaldavad sadamateenuste osutajad, keda ei ole määratud avatud, läbipaistva ja
mittediskrimineeriva menetlusega, kaasneb suurem ebaõiglaste hindade risk,
arvestades teenuseosutajate monopoolset või oligopoolset seisundit ja asjaolu,
et nende turul ei ole võimalik konkureerida. Sama kehtib tasude kohta, mida
koguvad käesoleva määruse kohased sõltuvad teenuseosutajad. Kõnealuste teenuste
suhtes tuleks õiglase turu mehhanismide puudumisel kehtestada kord, millega
tagatakse, et kogutavad tasud kajastavad asjaomase turu tavatingimusi ning on
kehtestatud läbipaistval ja mittediskrimineerival viisil.
(24)     Selleks et iga üksiku sadama
infrastruktuuri kasutustasud oleksid tõhusad, tuleks need kehtestada
läbipaistval ja sõltumatul viisil kooskõlas asjaomase sadama enda äri- ja
investeerimisstrateegiaga.
(25)     Lubatud peaks olema sadama
infrastruktuuri kasutustasude diferentseerimine, et edendada lähimerevedusid ja
meelitada ligi veesõidukeid, mille keskkonnatoime või mille
transporditoimingute, eelkõige avamerel või kaldal toimuvate
meretransporditoimingute energia- ja CO2-tõhusus on keskmisest
parem. See peaks aitama kaasa keskkonna- ja kliimamuutuste poliitikale ning
sadama ja selle ümbruse säästvale arengule, aidates eelkõige vähendada sadamat
külastavate ja seal peatuvate veesõidukite keskkonnajalajälge.
(26)     Olemas peaksid olema sobivad vahendid,
millega tagatakse, et sadamakasutajatega, kes peavad maksma sadama
infrastruktuuri kasutustasu ja/või sadamateenuse tasu, konsulteeritakse
korrapäraselt sadama infrastruktuuri kasutustasu ja sadamateenuse tasu
kindlaksmääramise ja muutmise korral. Sadama pidajad peaksid ka teiste
sidusrühmadega regulaarselt konsulteerima olulistes küsimustes, mis on seotud
sadama mõistliku arenguga, selle toimimise ja võimega meelitada ligi ja
tekitada majandustegevust, näiteks sadamateenuste koordineerimine sadamaalal
ning tõhusad ühendused sisemaaga ja tõhusad haldusmenetlused sadamates.
(27)     Selleks et tagada käesoleva
määruse nõuetekohane ja tõhus kohaldamine, tuleks igas liikmesriigis määrata
sõltumatu järelevalveasutus, milleks võib olla juba olemasolev asutus.
(28)     Sõltumatud
järelevalveasutused peaksid vahetama tööalast teavet ja tegema koostööd, et
tagada käesoleva määruse ühetaoline kohaldamine.
(29)     Selleks et täiendada ja muuta
käesoleva määruse teatavaid vähem olulisi üksikasju ja eelkõige selleks, et edendada
keskkonnatasude ühetaolist kohaldamist ja tugevdada üleliidulist sidusust
keskkonnatasude võtmisel ning tagada ühised tasude kehtestamise põhimõtted
seoses lähimereveo edendamisega, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte,
milles käsitletakse laevade, kütuste ja tegevuste liikide ühist
klassifikatsiooni, mille alusel diferentseerida infrastruktuuri kasutustasusid,
ning sadama infrastruktuuri kasutustasude määramise ühispõhimõtteid. On eriti
oluline, et komisjon korraldaks ettevalmistustöö käigus asjakohaseid
konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Komisjon peaks delegeeritud
õigusaktide ettevalmistamise ja koostamise ajal tagama asjakohaste dokumentide
sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja
nõukogule.
(30)     Selleks et tagada käesoleva
määruse rakendamisel ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda
rakendamisvolitused seoses sõltumatute järelevalveasutuste vahelise
teabevahetuse asjakohase korraga. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr
182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad
liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni
rakendamisvolituste teostamise suhtes[13].
(31)     Kuna käesoleva määruse
eesmärke, nimelt ajakohastada sadamateenuseid ja asjakohast raamistikku, et
meelitada ligi vajalikke investeeringuid kõikides üleeuroopalise
transpordivõrgu sadamates, ei saa sadamate ja nendega seotud
merendusettevõtluse Euroopa-mõõtme ning rahvusvahelise ja piiriülese olemuse
tõttu piisaval määral saavutada liikmesriikide tasandil ja seega on neid
lähtuvalt vajadusest saavutada kogu Euroopas võrdsed tingimused parem saavutada
liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele,
nagu on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artiklis 5. Kooskõlas kõnealuses
artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega ei lähe käesolev määrus
kaugemale sellest, mis on vajalik nimetatud eesmärkide saavutamiseks.
(32)     Käesolevas määruses austatakse
põhiõigusi ja järgitakse eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud
põhimõtteid.
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK – Reguleerimisese, reguleerimisala
ja mõisted
Artikkel 1
Reguleerimisese ja
reguleerimisala
1.           Käesoleva määrusega
kehtestatakse:
(a)
selge raamistik sadamateenuste turulepääsu
valdkonnas;
(b)
ühised eeskirjad finantsläbipaistvuse kohta ning
sadama pidajate või sadamateenuste osutajate kohaldatavate tasude kohta.
2.           Käesolevat määrust
kohaldatakse kas sadama territooriumil või sadamasse ja sadamast välja viival
veeteel osutatavate järgmist liiki sadamateenuste suhtes:
(a)
punkerdamine;
(b)
lastikäitlus;
(c)
süvendamine;
(d)
sildumine;
(e)
reisijavedu;
(f)
sadama vastuvõturajatised;
(g)
lootsimine ning
(h)
pukseerimine.
3.           Käesolevat määrust
kohaldatakse kõigis üleeuroopalise transpordivõrgu sadamates, mis on kindlaks
määratud määruse XXX [määrus TEN-T suuniste kohta] I lisas.
4.           Liikmesriigid võivad
käesolevat määrust kohaldada ka muude meresadamate suhtes. Kui liikmesriigid
otsustavad kohaldada käesolevat määrust muude meresadamate suhtes, teatavad nad
oma otsusest komisjonile.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses
kasutatakse järgmisi mõisteid:
1.           „punkerdamine” – varustamine
tahke, vedela või gaasilise kütuse või mis tahes muu energiaallikaga, mida
kasutatakse veesõiduki käitamiseks ning sildunud veesõiduki üldiseks ja
eriotstarbeliseks energiaga varustamiseks;
2.           „lastikäitlusteenused” –
lasti korraldamine ja käitlemine seda vedava veesõiduki ja kalda vahel impordi,
ekspordi või transiidi eesmärgil, sealhulgas lasti töötlemine, vedamine ja
ajutine ladustamine asjaomases lastikäitlusterminalis ja otseselt lasti
vedamisega seoses, välja arvatud ladustamine, lahtipakkimine, ümberpakendamine
või mis tahes muud käideldava lastiga seotud lisaväärtusteenused;
3.           „süvendus” – liiva, sette või
muude ainete eemaldamine sadama sissesõidutee põhjast, et võimaldada veesõiduki
juurdepääsu sadamale; see hõlmab nii esialgset eemaldamist (algsüvendus) kui ka
hooldussüvendust, et hoida veetee läbitavana;
4.           „oluline sadamarajatis” –
rajatis, millele juurdepääs on hädavajalik sadamateenuse osutamiseks ja mida ei
saa tavapärastes turutingimustes reprodutseerida;
5.           „sadama pidaja” – avalik-õiguslik
või eraõiguslik asutus, kelle eesmärk, kas lisaks muudele tegevusaladele või
mitte, on siseriiklike õigus- või haldusnormide kohaselt
sadamainfrastruktuuride ja sadamaliikluse haldamine ja juhtimine ning
asjaomases sadamas asuvate ettevõtjate tegevuse koordineerimine ja vajaduse
korral kontrollimine;
6.           „sildumine” – sildumise ja
lahtisildumise teenused, mida osutatakse ankurdatud või kalda külge kinnitatud
veesõidukile sadamas või sadamasse viival veeteel;
7.           „reisijaveoteenused” –
reisijate veesõiduki ja kalda vahelise liikumise korraldamine ja nende
teenindamine, k.a isikuandmete töötlemine ja reisijate vedamine asjaomases
reisisadamas;
8.           „lootsimine” – lootsi või
lootsikeskuse osutatav veesõiduki juhendamise teenus, et tagada laevade ohutu
sisenemine või väljumine sadama sissesõiduteel;
9.           „sadama infrastruktuuri
kasutustasu” – sadama pidaja otsese või kaudse kasu eesmärgil kogutav tasu,
mida maksavad veesõidukite käitajad või lasti omanikud selliste rajatiste ja
teenuste kasutamise eest, mis võimaldavad laevadel sadamasse siseneda ja sealt
väljuda, näiteks sadama sissesõiduteed ning juurdepääs reisijate teenindamisele
ja lastikäitlusele;
10.         „sadama vastuvõturajatised” –
kõik paiksed, ujuv- või liikuvrajatised, kus saab vastu võtta laevaheitmeid või
lastijäätmeid, mis on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis
2000/59/EÜ laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise seadmete kohta sadamates[14];
11.         „sadamateenuse tasu” –
sadamateenuste osutaja kasu eesmärgil kogutav tasu, mida maksavad asjaomase
teenuse kasutajad;
12.         „sadamateenuse leping” –
sadamateenuse osutaja ja pädeva asutuse vaheline ametlik ja õiguslikult siduv
leping, millega pädev asutus määrab sadamateenuse osutaja sadamateenuste
osutamiseks, järgides menetlust, millega piiratakse sadamateenuste osutajate
arvu;
13.         „sadamateenuste osutaja” –
füüsiline või juriidiline isik, kes osutab või soovib osutada tasu eest üht või
mitut liiki artikli 1 lõikes 2 loetletud sadamateenust;
14.         „avaliku teenindamise
kohustus” – määratletud või kindlaksmääratud nõue, millega tagatakse selliste
üldist huvi pakkuvate sadamateenuste osutamine, mida teenusepakkuja oma
majanduslikest huvidest lähtuvalt ei osutaks või ei osutaks samas mahus või
samadel tingimustel;
15.         „lähimerevedu” – lasti ja reisijate
meritsi vedu geograafilises Euroopas asuvate sadamate vahel või nimetatud
sadamate ja sadamate vahel, mis asuvad Euroopaga külgnevate sisemerede äärsetes
Euroopa-välistes riikides;
16.         „meresadam” – maismaa- ja
veeala, kus rajatised ja seadmed võimaldavad laevade vastuvõtmist, nende
laadimist ja lossimist, kauba ladustamist, vastuvõtmist ja väljasaatmist,
samuti reisijate pardaleminekut ja mahatulekut, ning muu sadamaalal asuv
transpordiettevõtjatele vajalik infrastruktuur;
17.         „pukseerimine” – veesõidukile
manööverdamisel osutatav puksiiriabi, et tagada selle ohutu sadamasse
sisenemine või sealt väljumine;
18.         „sadama sissesõidutee” –
avamerelt sadamasse viiv veetee, näiteks sadama lähiala, laevatee, jõgi,
merekanal ja fjord.
II PEATÜKK – Turulepääs
Artikkel 3
Teenuste osutamise vabadus
1.           Meresadamates teenuste
osutamise vabadust, mida käesolev määrus hõlmab, kohaldatakse liidus asutatud
sadamateenuste osutajate suhtes vastavalt käesolevas peatükis sätestatud
tingimustele.
2.           Sadamateenuste osutajatel on
juurdepääs olulistele sadamarajatistele ulatuses, mis on vajalik nende
tegevuseks. Juurdepääsu tingimused peavad olema õiglased, mõistlikud ja
mittediskrimineerivad.
Artikkel 4
Sadamateenuste osutamise
miinimumnõuded
1.           Sadama pidaja võib nõuda, et
sadamateenuste osutajad täidaksid asjaomase sadamateenuse osutamiseks
miinimumnõudeid.
2.           Lõikes 1 sätestatud
miinimumnõuded võivad kohaldamise korral olla seotud üksnes järgmisega:
(a)
sadamateenuse osutaja, tema töötajate või selliste
füüsiliste isikute kutsekvalifikatsioon, kes tegelikult ja pidevalt juhivad
sadamateenuse osutaja tegevust;
(b)
seadmed, mis on vajalikud asjaomase sadamateenuse
osutamiseks tavapärastes ja ohututes tingimustes, ning suutlikkus hoida need
seadmed vajalikul tasemel;
(c)
meresõiduohutusega või sadama või selle
juurdepääsu, selle rajatiste ja seadmete ning isikute ohutuse ja turvalisusega
seotud nõuete täitmine;
(d)
kohalike, siseriiklike, liidu ja rahvusvaheliste
keskkonnanõuete täitmine.
3.           Miinimumnõuded peavad olema
läbipaistvad, mittediskrimineerivad, objektiivsed ning vastama asjaomaste
sadamateenuste liigile ja laadile.
4.           Kui miinimumnõuded hõlmavad
kohalikke eriteadmisi või kohalike olude tundmist, tagab sadama pidaja
läbipaistvatel ja mittediskrimineerivatel tingimustel juurdepääsu asjakohasele
koolitusele, v.a juhul, kui kõnealuse koolituse tagab liikmesriik.
5.           Lõikes 1 sätestatud juhtudel
avaldab sadama pidaja lõikes 2 osutatud miinimumnõuded ja nendel tingimustel
sadamateenuste osutamise õiguse andmise korra 1. juuliks 2015 või juhul, kui
miinimumnõudeid hakatakse kohaldama pärast nimetatud kuupäeva, vähemalt kolm
kuud enne nende kohaldamise alguskuupäeva. Sadamateenuste osutajaid
teavitatakse varem igast kriteeriumides ja korras tehtavast muudatusest.
Artikkel 5
Kord miinimumnõuete täitmise
tagamiseks
1.           Sadama pidaja kohtleb
sadamateenuste osutajaid võrdselt ja tegutseb läbipaistval viisil.
2.           Sadama pidaja annab
sadamateenuste osutamise loa või keeldub selle loa andmisest artikli 4 kohaselt
kehtestatud miinimumnõuete alusel ühe kuu jooksul alates kõnealuse loa
saamiseks esitatud taotluse saamisest. Keeldumist tuleb objektiivsete,
läbipaistvate, mittediskrimineerivate ja proportsionaalsete kriteeriumide
alusel nõuetekohaselt põhjendada.
3.           Lõike 2 kohaselt tehtud
otsuse kestusega seotud piiranguid võib põhjendada üksnes sadamateenuste
liigist ja laadist tulenevate põhjustega.
Artikkel 6
Sadamateenuste osutajate arvu
piiramine
1.           Erandina artiklist 3 võib
sadama pidaja piirata sadamateenuste osutajate arvu asjaomase sadamateenuse
puhul ühel või mitmel järgmistest põhjustest:
(a)
maa vähesus või reserveeritud maakasutus,
tingimusel et sadama pidaja suudab tõestada, et maa on sadamateenuse
osutamiseks oluline sadamarajatis ning et piirang on kooskõlas sadama pidaja
poolt ja vajaduse korral mis tahes muude pädevate ametiasutuste poolt vastavalt
siseriiklikele õigusaktidele heakskiidetud sadama ametliku arengukavaga;
(b)
artiklis 8 sätestatud avaliku teenindamise
kohustused, kui piirangu puudumine võib takistada sadamateenuste osutajatele määratud
kohustuste täitmist.
2.           Sadama pidaja avaldab kõik
ettepanekud kohaldada lõiget 1 vähemalt kuus kuud ette koos põhjendustega,
andes huvitatud isikutele võimaluse esitada mõistliku aja jooksul märkusi.
3.           Sadama pidaja avaldab
vastuvõetud otsuse.
4.           Kui sadama pidaja osutab
sadamateenuseid ise või õiguslikult eraldiseisva üksuse kaudu, mida ta otse või
kaudselt kontrollib, võib liikmesriik teha sadamateenuste osutajate arvu
piiramist käsitleva otsuse tegemise ülesandeks sadama pidajast sõltumatule asutusele.
Kui liikmesriik ei tee sadamateenuste osutajate arvu piiramist käsitleva otsuse
tegemist ülesandeks sellisele asutusele, ei tohi teenuseosutajate arv olla
väiksem kui kaks.
Artikkel 7
Sadamateenuste osutajate arvu
piiramise kord
1.           Sadamateenuse osutajate arvu
piiramine vastavalt artiklile 6 toimub kõigile huvitatud isikutele avatud,
mittediskrimineeriva ja läbipaistva valikumenetluse teel.
2.           Kui sadamateenuse
hinnanguline väärtus ületab lõikes 3 määratletud piirmäära, kohaldatakse
direktiiviga .../... [kontsessioonid] ette nähtud kontsessiooni andmise
eeskirju, menetluslikke tagatisi ja kontsessioonide maksimaalset kestust.
3.           Sadamateenuse väärtuse
määramiseks kasutatakse direktiivi .../... [kontsessioonid] asjakohastes ja
kohaldatavates sätetes kehtestatud piirväärtuseid ja meetodeid.
4.           Sadama pidaja sõlmib välja
valitud teenuseosutaja(te)ga sadamateenuse lepingu.
5.           Käesoleva määruse
kohaldamisel käsitatakse sadamateenuse lepingu olulist muutmist selle
kehtivusajal uue sadamateenuse lepinguna direktiivi .../... [kontsessioonid]
tähenduses ning selleks on vaja uut lõike 2 kohast menetlust.
6.           Käesoleva artikli lõikeid 1–5
ei kohaldata artiklis 9 osutatud juhtudel.
7.           Käesolev määrus ei piira
direktiivi …/… [kontsessioonid],[15]
direktiivi …/… [kommunaalteenused][16]
ega direktiivi …/… [riigihanked][17]
kohaldamist.
Artikkel 8
Avaliku teenindamise
kohustused
1.           Liikmesriigid võivad teha
otsuse kehtestada teenuseosutajatele sadamateenustega seotud avaliku
teenindamise kohustused, et tagada järgmine:
(a)
teenuse pidev kättesaadavus ööpäeva-, nädala- ja
aastaringselt;
(b)
teenuse kättesaadavus kõigile kasutajatele;
(c)
teenuse taskukohasus teatavatele kasutajarühmadele.
2.           Lõikes 1 osutatud kohustused
peavad olema selgelt määratletud, läbipaistvad, mittediskrimineerivad ja
kontrollitavad ning tagama võrdse juurdepääsu kõigile liidus asuvatele
sadamateenuste osutajatele.
3.           Liikmesriigid määravad oma
territooriumil pädevad asutused, kes kehtestavad avaliku teenindamise
kohustused. Pädev asutus võib olla sadama pidaja.
4.           Kui vastavalt lõikele 3
määratud pädev asutus ei ole sadama pidaja, kasutab see pädev asutus artiklites
6 ja 7 sätestatud õigust piirata sadamateenuste osutajate arvu, lähtudes
avaliku teenindamise kohustustest.
5.           Kui pädev asutus otsustab
kehtestada avaliku teenindamise kohustused ühe liikmesriigi kõigis sadamates,
mis kuuluvad käesoleva määruse reguleerimisalasse, teatab ta nendest
kohustustest komisjonile.
6.           Kui katkevad sadamateenused,
mille suhtes on kehtestatud avaliku teenindamise kohustused, või sellise
olukorra tekkimise otsese riski korral võib pädev asutus võtta erakorralisi
meetmeid. Erakorraliseks meetmeks võib olla otselepingu sõlmimine, et anda
teenuse osutamine kuni üheks aastaks mõne muu teenuseosutaja kätte. Kõnealuse
ajavahemiku jooksul algatab pädev asutus vastavalt artiklile 7 uue menetluse
sadamateenuse osutaja valimiseks või kohaldab artiklit 9.
Artikkel 9
Sõltuv teenuseosutaja
1.           Artikli 6 lõike 1 punktis b
sätestatud juhtudel võib pädev asutus teha otsuse osutada sadamateenust avaliku
teenindamise kohustuste raames ise või seada sellised kohustused otse
õiguslikult eraldiseisvale üksusele, mille üle ta teostab kontrolli, mis
sarnaneb tema enda osakondade üle teostatava kontrolliga. Sel juhul loetakse
sadamateenuse osutajat käesoleva määruse kohaldamisel sõltuvaks
teenusepakkujaks.
2.           Pädevat asutust loetakse
õiguslikult eraldiseisva üksuse üle sellist kontrolli teostavaks, mis sarnaneb
tema enda osakondade üle teostava kontrolliga, üksnes juhul, kui tal on
otsustav mõju nii kontrollitava üksuse strateegilistele eesmärkidele kui ka
olulistele otsustele.
3.           Sõltuv teenusepakkuja peab
piirduma määratud sadamateenuse osutamisega üksnes sadama(te)s, mille jaoks
talle on sadamateenuse osutamise õigus määratud.
4.           Kui pädev asutus otsustab
kohaldada lõiget 1 liikmesriigi kõigis käesoleva määruse reguleerimisalasse
kuuluvates meresadamates, teatab ta sellest komisjonile.
5.           Käesolev artikkel ei piira
direktiivi ..../.... [kontsessioonid] kohaldamist.
Artikkel 10
Töötajate õiguste kaitse
1.           Käesolev määrus ei mõjuta
liikmesriikide sotsiaal- ega tööeeskirjade kohaldamist.
2.           Ilma et see piiraks
liikmesriikide ja liidu õigust, sealhulgas tööturu osapoolte vahel sõlmitud
kollektiivlepinguid, võivad sadama pidajad nõuda, et artikliga 7 kehtestatud
korra kohaselt määratud sadamateenuste osutaja annaks juhul, kui see
teenuseosutaja on muu kui ametisolev sadamateenuste osutaja, viimase poolt
varem tööle võetud töötajatele õigused, mis neil oleks juhul, kui oleks
toimunud direktiivi 2001/23/EÜ kohane üleminek.
3.           Kui sadama pidaja nõuab
sadamateenuste osutajatelt sadamateenuste osutamisel teatavate sotsiaalsete
standardite järgimist, peavad hankedokumendid ja sadamateenuse lepingud
sisaldama asjaomaste töötajate nimekirja ning läbipaistvaid üksikasju töötajate
lepingujärgsete õiguste ja selle kohta, millistel tingimustel on töötajad
sadamateenustega seotud.
Artikkel 11
Erand
Käesolevat peatükki ega artikli 24
üleminekusätteid ei kohaldata lastikäitlusteenuste ega reisijaveo suhtes.
III PEATÜKK — Finantsläbipaistvus ja
sõltumatus
Artikkel 12
Finantssuhete läbipaistvus
1.           Ametiasutuste ja avalikest
vahenditest rahastatavate sadama pidajate vahelisi finantssuhteid kajastatakse
raamatupidamises läbipaistval viisil, et anda selget teavet järgmise kohta:
(a)
avalikud vahendid, mille ametiasutused teevad
asjaomastele sadama pidajatele vahetult kättesaadavaks;
(b)
avalikud vahendid, mille ametiasutused teevad
kättesaadavaks riigi osalusega äriühingute või riiklike finantsasutuste
vahendusel, ning
(c)
teave selle kohta, milleks kõnealused avalikud
vahendid on määratud.
2.           Kui avalikest vahenditest
rahastatav sadama pidaja osutab sadamateenuseid ise, peab ta iga
sadamateenusega seotud tegevuse kohta raamatupidamisarvestust eraldi oma muu
tegevusega seotud arvepidamisest järgmisel viisil:
(a)
kõigi kulude ja tulude assigneerimine ja jaotamine
toimub järjepidevalt kohaldatavate ja objektiivselt põhjendatud
kuluarvestuspõhimõtete alusel ning
(b)
eraldi raamatupidamisarvestuse pidamise
kuluarvestuspõhimõtted on selgelt kindlaks määratud.
3.           Lõikes 1 osutatud avalikud
vahendid hõlmavad aktsia- või osakapitali või kvaasikapitali vahendeid,
tagastamatuid toetusi, ainult teatavatel tingimustel tagastatavaid toetusi,
antavaid laene, sealhulgas arvelduskrediit ja kapitalisüstide ettemaksed, ametiasutuste
poolt sadama pidajale antavaid tagatisi, väljamakstavaid dividende ja jaotamata
kasumit või mis tahes muus vormis avalikku rahalist toetust.
4.           Sadama pidaja hoiab käesoleva
artikli lõigetes 1 ja 2 osutatud teavet finantssuhete kohta kättesaadavana
komisjonile ja artiklis 17 osutatud pädevale sõltumatule järelevalveasutusele
viie aasta jooksul alates selle majandusaasta lõpust, mille kohta kõnealune
teave käib.
5.           Sadama pidaja teeb
komisjonile ja pädevale sõltumatule järelevalveasutusele taotluse korral
kättesaadavaks mis tahes lisateabe, mida viimased peavad vajalikuks esitatud
andmete põhjalikuks hindamiseks ja käesoleva määruse nõuetele vastavuse
hindamiseks. Teave tuleb esitada kahe kuu jooksul alates taotluse saamise
kuupäevast.
6.           Sadama pidaja, keda ei ole
rahastatud avalikest vahenditest eelmistel aruandeaastatel, kuid keda hakatakse
avalikest vahenditest rahastama, kohaldab lõikeid 1 ja 2 alates avalike
vahendite ülekandmisele järgnevast aruandeaastast.
7.           Kui avalikke vahendeid antakse
avaliku teenindamise kohustuse hüvitamiseks, tuleb neid asjaomases
raamatupidamisarvestuses eraldi näidata ja neid ei või üle kanda muule
teenusele või äritegevusele.
Artikkel 13
Sadamateenuse tasu
1.           Kui piiratakse selliste
teenuseosutajate arvu, keda ei ole määratud avatud, läbipaistva ega
mittediskrimineeriva menetluse alusel, kehtestatakse tasud artiklis 9 osutatud
sõltuva teenuseosutaja osutatavate teenuste eest ja sadamateenuse osutajate
nõutav tasu läbipaistval ja mittediskrimineerival viisil. Nimetatud tasus
kajastuvad asjaomasel konkurentsiturul kehtivad tingimused ja see ei ole
võrreldes osutatava teenuse majandusliku väärtusega ebaproportsionaalne.
2.           Sadamateenuse tasu võib
sisalduda muudes maksetes, näiteks sadama infrastruktuuri kasutustasu makses.
Sel juhul tagab sadamateenuse osutaja ja vajaduse korral sadama pidaja, et
sadamateenuse kasutajatel on võimalik sadamateenuse tasu suurus hõlpsalt
kindlaks teha.
3.           Sadamateenuse osutaja teeb
artiklis 17 osutatud sõltumatule pädevale järelevalveasutusele taotluse korral
kättesaadavaks teabe üksikasjade kohta, mille alusel määratakse kindlaks
käesoleva artikli lõike 1 reguleerimisalasse kuuluva sadamateenuse tasu
struktuur ja määr. See teave peab sisaldama sadamatasu kehtestamisel kasutatud
meetodeid, pidades silmas rajatisi ja teenuseid, millega see sadamateenuse tasu
on seotud.
Artikkel 14
Sadama infrastruktuuri
kasutustasud
1.           Sadama pidaja nõuab sadama
infrastruktuuri kasutustasu. See ei takista sadama infrastruktuuri kasutavatel
sadamateenuste osutajatel nõuda sadamateenuse tasusid.
2.           Sadama infrastruktuuri
kasutustasu võib sisalduda muudes maksetes, näiteks sadamateenuse tasude
makses. Sel juhul tagab sadama pidaja, et sadama infrastruktuuri kasutajatel on
võimalik sadama infrastruktuuri kasutustasu hõlpsasti kindlaks teha.
3.           Selleks et infrastruktuuri
kasutustasude määramise süsteem oleks tõhus, määrab sadama pidaja sadama
infrastruktuuri tasude struktuuri ja määra kindlaks sõltumatult vastavalt oma
äristrateegiale ja asjaomase turu konkurentsitingimusi kajastavale
investeerimiskavale ning kooskõlas riigiabi eeskirjadega.
4.           Ilma et see piiraks lõiget 3,
võivad sadama infrastruktuuri kasutustasud olla diferentseeritud vastavalt
sagedase kasutusega seotud äritavadele või selleks, et edendada sadama
infrastruktuuri tõhusamat kasutust, lähimerevedu või veotoimingute head
keskkonnatoimet, energiatõhusust või CO2-tõhusust. Selliseks
diferentseerimiseks kasutatavad kriteeriumid peavad olema asjakohased,
objektiivsed, läbipaistvad ja mittediskrimineerivad ning võtma piisavalt
arvesse konkurentsieeskirju. Eelkõige peab diferentseerimine kehtima võrdsetel
tingimustel kõigi asjaomaste sadamateenuste kasutajate suhtes.
5.           Komisjonile antakse õigus
võtta vajaduse korral vastu delegeeritud õigusakte vastavalt artiklis 21
osutatud menetlusele seoses laevade, kütuste ja tegevuse liikide ühise
klassifikatsiooniga, mille alusel võivad infrastruktuuri kasutustasud olla
diferentseeritud, ning sadama infrastruktuuri kasutustasude määramise
ühispõhimõtetega.
6.           Sadama pidaja teavitab sadama
kasutajaid ja sadama kasutajate esindajaid või ühendusi sadama infrastruktuuri
kasutustasude struktuurist ja nende määra kindlaksmääramise kriteeriumidest,
sealhulgas kogukulud ja -tulud, mille alusel sadama infrastruktuuri kasutustasude
struktuur ja määr kindlaks määratakse. Ta teavitab sadama infrastruktuuri
kasutajaid vähemalt kolm kuud ette igast muudatusest sadama infrastruktuuri
kasutustasude suuruses või struktuuris või nende kindlaksmääramise
kriteeriumides.
7.           Sadama pidaja teeb pädevale
sõltumatule järelevalveasutusele ja komisjonile taotluse korral kättesaadavaks
lõikes 4 osutatud teabe ning üksikasjalikud kulud ja tulud, mille alusel
määratakse kindlaks sadama infrastruktuuri kasutustasude struktuur ja määr,
samuti sadama infrastruktuuri kasutustasude kehtestamise meetodid lähtuvalt
rajatistest ja teenustest, millega need sadamatasud on seotud.
IV PEATÜKK –
Üld- ja lõppsätted
Artikkel 15
Sadama kasutajatega
konsulteerimine
1.           Sadama pidaja moodustab
veesõidukite käitajate, lasti omanike või teiste selliste sadamakasutajate
esindajate komitee, kes peavad maksma sadama infrastruktuuri kasutustasu,
sadamateenuse tasu või mõlemat. Kõnealust komiteed nimetatakse sadamakasutajate
nõuandekomiteeks.
2.           Sadama pidaja konsulteerib
igal aastal enne sadama infrastruktuuri kasutustasude kehtestamist
sadamakasutajate nõuandekomiteega nende tasude struktuuri ja määra osas.
Artiklites 6 ja 9 osutatud sadamateenuste osutajad konsulteerivad igal aastal
enne sadamateenuse tasude kehtestamist sadamakasutajate nõuandekomiteega nende
tasude struktuuri ja määra üle. Sadama pidaja tagab konsulteerimiseks sobivad
ruumid ja sadamateenuste osutajad teavitavad teda konsulteerimise tulemustest.
Artikkel 16
Teiste sidusrühmadega
konsulteerimine
1.           Sadama pidaja konsulteerib
korrapäraselt sadamaalal tegutsevate sidusrühmadega, näiteks sadamas asuvate
ettevõtjate, sadamateenuste osutajate, veesõidukite käitajate, lasti omanike,
maismaatranspordi ettevõtjate ja ametiasutustega järgmistes küsimustes:
(a)
sadamateenuste nõuetekohane koordineerimine
sadamaalal;
(b)
meetmed ühenduse parandamiseks sisemaaga ja
vajaduse korral meetmed, millega arendada ja tõhustada ühendusi raudteede ja
siseveeteedega;
(c)
sadama halduskorra tõhusus ja vajaduse korral
võimalikud meetmed selle lihtsustamiseks.
Artikkel 17
Sõltumatu järelevalveasutus
1.           Liikmesriigid tagavad, et
sõltumatu järelevalveasutus jälgib ja kontrollib käesoleva määruse kohaldamist
kõigis käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvates meresadamates iga
liikmesriigi territooriumil.
2.           Sõltumatu järelevalveasutus
on õiguslikult eraldiseisev ja funktsionaalselt sõltumatu kõigist sadama
pidajatest või sadamateenuste osutajatest. Liikmesriigid, kes säilitavad
omandiõiguse või kontrolli sadama või sadama pidaja üle, tagavad, et käesoleva
määruse kohaldamise jälgimise ja kontrollimisega seotud ülesanded ning
nimetatud omandiõiguse või kontrolliga seotud tegevus on struktuuriliselt
tõhusalt eraldatud. Sõltumatu järelevalveasutus teostab oma volitusi
erapooletult ja läbipaistvalt ning austades nõuetekohaselt õigust tegeleda
vabalt ettevõtlusega.
3.           Sõltumatu järelevalveasutus
käsitleb õigustatud huviga iga poole esitatud kaebusi ja talle esitatud
vaidlusi, mis on tekkinud seoses käesoleva määruse kohaldamisega.
4.           Kui tekib vaidlus eri
liikmesriikides asuvate poolte vahel, on vaidluse lahendamisel pädevaks
asutuseks selle liikmesriigi sõltumatu järelevalveasutus, kelle sadamas vaidlus
eeldatavalt alguse sai.
5.           Sõltumatul
järelevalveasutusel on õigus nõuda sadama pidajatelt, sadamateenuste
osutajatelt ja sadamakasutajatelt käesoleva määruse kohaldamise jälgimise ja
kontrollimise tagamiseks vajaliku teabe esitamist.
6.           Sõltumatu järelevalveasutus
võib esitada liikmesriigi pädeva asutuse taotlusel arvamusi kõigis käesoleva
määruse kohaldamisega seotud küsimustes.
7.           Sõltumatu järelevalveasutus
võib kaebuste ja vaidluste lahendamisel konsulteerida asjaomase
sadamakasutajate nõuandekomiteega.
8.           Sõltumatu järelevalveasutuse
otsused on siduvad, ilma et see piiraks kohtulikku läbivaatamist.
9.           Liikmesriigid teatavad
komisjonile sõltumatu järelevalveasutuse andmed hiljemalt 1. juuliks 2015 ja
teavitavad komisjoni edaspidi kõigist nendega seotud muudatustest. Komisjon
avaldab sõltumatute järelevalveasutuste loetelu ja ajakohastab seda oma
veebisaidil.
Artikkel 18
Sõltumatute
järelevalveasutuste vaheline koostöö
1.           Sõltumatud
järelevalveasutused vahetavad teavet oma töö ja otsustuspõhimõtete ning tavade
kohta, et hõlbustada käesoleva määruse ühetaolist rakendamist. Sel eesmärgil
osalevad ja teevad nad koostööd korrapäraselt ja vähemalt kord aastas kokku
tulevas võrgustikus. Komisjon osaleb võrgustiku töös ning koordineerib ja
toetab seda.
2.           Sõltumatud
järelevalveasutused teevad oma ülesannete täitmisel vastastikust abi pakkudes
tihedat koostööd, sealhulgas korraldades eri liikmesriikide sadamaid hõlmavate
kaebuste ja vaidluste lahendamiseks vajalikke uurimisi. Selleks teevad
sõltumatud järelevalveasutused teistele sellistele asutustele põhjendatud
taotluse korral kättesaadavaks vajaliku teabe, mis võimaldab nendel asutustel
täita käesolevast määrusest tulenevaid kohustusi.
3.           Liikmesriigid tagavad, et
sõltumatud järelevalveasutused esitavad komisjonile põhjendatud taotluse korral
teabe, mida tal on vaja oma ülesannete täitmiseks. Komisjoni nõutav teave peab
olema kõnealuste ülesannete täitmise seisukohast proportsionaalne.
4.           Kui sõltumatu
järelevalveasutus loeb teavet liidu või liikmesriigi ärisaladuse-eeskirjade
alusel konfidentsiaalseks, tagavad teine riiklik järelevalveasutus ja komisjon
selle teabe konfidentsiaalsuse. Kõnealust teavet võib kasutada üksnes palutud
eesmärgil.
5.           Komisjon võib sõltumatute
järelevalveasutuste kogemuse ja lõikes 1 osutatud võrgustiku tegevuse põhjal
ning tõhusa koostöö tagamiseks võtta vastu ühispõhimõtted sõltumatute
järelevalveasutuste vahelise teabevahetuse asjakohase korra kohta. Kõnealused
rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 22 lõikes 2 osutatud
kontrollimenetlusega.
Artikkel 19
Kaebused
1.           Igal õigustatud huvi omaval
isikul on õigus esitada asjaomastest pooltest sõltumatule
apellatsiooniasutusele kaebus pädevate asutuste, sadama pidaja või sõltumatu
järelevalveasutuse tehtud otsuste või üksikute käesoleva määruse alusel võetud
meetmete kohta. Kõnealune apellatsiooniasutus võib olla kohus.
2.           Kui lõikes 1 nimetatud
apellatsiooniasutus ei ole oma olemuselt õigustmõistev, peab ta oma otsuste
põhjendused esitama kirjalikult. Tema otsuste peale võib esitada kaebuse
liikmesriigi kohtule.
Artikkel 20
Karistused
Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad käesoleva
määruse sätete rikkumise korral kohaldatavate karistuste kohta ning võtavad
kõik vajalikud meetmed nende rakendamise tagamiseks. Ettenähtud karistused
peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Liikmesriigid teatavad
nendest sätetest komisjonile hiljemalt 1. juuliks 2015 ja annavad viivitamata
teada nende edaspidistest muudatustest.
Artikkel 21
Delegeeritud volituste rakendamine
1.           Komisjonile antakse õigus
võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2.           Artiklis 14 osutatud õigus
võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile määramata ajaks.
3.           Euroopa Parlament ja nõukogu
võivad artiklis 14 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta.
Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine.
Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu
Teatajas või otsuses kindlaksmääratud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta
juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.           Niipea kui komisjon on delegeeritud
õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile
ja nõukogule.
5.           Artikli 14 alusel vastu
võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega
nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa
Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväiteid või kui Euroopa
Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et
nad ei esita vastuväiteid. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel võib
seda tähtaega pikendada 2 kuu võrra.
Artikkel 22
Komiteemenetlus
1.           Komisjoni abistab komitee.
Kõnealune komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2.           Käesolevale lõikele
osutamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
Artikkel 23
Aruandlus
Hiljemalt kolm aastat pärast käesoleva määruse
jõustumist esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva
määruse toimimise ja mõju kohta, lisades sellele vajaduse korral asjakohased
ettepanekud.
Artikkel 24
Üleminekumeetmed
1.           Enne [määruse vastuvõtmise
kuupäev] sõlmitud sadamateenuste lepingud, mis on sõlmitud avatud, läbipaistva
ja mittediskrimineeriva menetluse raames valitud sadamateenuste osutajatega või
on muul viisil kooskõlas käesoleva määruse eeskirjadega, kehtivad kuni oma
kehtivustähtaja lõpuni.
2.           Enne [määruse vastuvõtmise
kuupäev] sõlmitud sadamateenuste lepingud, mis ei vasta lõikes 1 sätestatud
tingimustele, kehtivad kuni oma kehtivustähtaja lõpuni, kuid mitte kauem kui 1.
juulini 2025.
Artikkel 25
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse
alates 1. juulist 2015.
Käesolev
määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
[1]               KOM(2011) 650, lõplik/2. TEN-T sadamate lõplik
arv sõltub käimasoleva seadusandliku menetluse tulemusest.
[2]               KOM(2011) 897 (lõplik).
[3]               St tuleneb liikmesriikide vahelisest kaubandusest ning
kaubandusest, mis toimub liikmesriigi ja kolmanda riigi vahel mõne teise
liikmesriigi kaudu.
[4]               ELT C …, …, lk ….
[5]               ELT C …, …, lk ….
[6]               COM(2012) 573 final, 3.10.2012.
[7]               Ettepanek: direktiiv kontsessioonilepingute sõlmimise
kohta, KOM(2011) 897 lõplik.
[8]               ELT L 7, 11.1.2012, lk 3.
[9]               ELT L 114, 26.4.2012, lk 8.
[10]             ELT C 8, 11.1.2012.
[11]             EÜT L 82, 22.3.2001, lk 16.
[12]             ELT L 318, 17.11.2006, lk 17.
[13]             ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
[14]             EÜT L 332, 28.12.2000, lk 81–90.
[15]             Ettepanek: direktiiv kontsessioonilepingute sõlmimise
kohta, KOM(2011) 897 lõplik.
[16]             Ettepanek:
direktiiv, milles käsitletakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste
sektoris tegutsevate üksuste hankeid, KOM(2011) 0895 (lõplik).
[17]             Ettepanek:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv riigihangete kohta, KOM(2011) 0896
(lõplik).


				|

		52013PC0611

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrust (EÜ) nr 91/2003 raudteeveo statistika kohta seoses kaupade, reisijate ja õnnetuste andmete kogumisega /* COM/2013/0611 final - 2013/0297 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU
TAUST
Euroopa Liidu transpordipoliitika põhieesmärk on luua siseturg,
töötades välja ühised poliitikasuunad suure konkurentsivõime edendamiseks ning
majandustegevuse harmooniliseks, tasakaalustatud ja jätkusuutlikuks arenguks. Tõelise
siseturu loomine on raudteesektori taaselavdamise põhieeldus ning aitab muuta
kauba- ja reisijateveo raudteel konkurentsivõimelisemaks ning suurendada selle
transpordiliigi osakaalu.
2011. aastal võttis komisjon vastu tegevuskava
(valge raamat „Euroopa ühtse transpordipiirkonna tegevuskava –
konkurentsivõimelise ja ressursitõhusa transpordisüsteemi suunas”), milles on
välja toodud 40 konkreetset algatust järgmiseks aastakümneks, et ehitada üles
konkurentsivõimeline transpordisüsteem, mis suurendaks liikuvust, kõrvaldaks
suuremad tõkked olulisemates valdkondades ning edendaks majanduskasvu ja
tööhõivet. Ühtlasi vähendavad algatused märkimisväärselt Euroopa sõltuvust
imporditud naftast ning süsinikdioksiidi heidet transpordi valdkonnas (60 %
aastaks 2050). Vastavalt valgele raamatule on Euroopa ühtse transpordipiirkonna
loomise eelduseks ühtse Euroopa raudteepiirkonna loomine, mille
realiseerimiseks on vaja lõpule viia turu liberaliseerimine ja anda sealhulgas
Euroopa Raudteeagentuurile suurem roll raudteeohutuse valdkonnas, eelkõige
riiklike ohutusmeetmete järelevalve ja nende järkjärgulise ühtlustamise alal.
Üksikasjaliku ja ajakohase
raudteeveostatistika kättesaadavus on muutumas üha olulisemaks, võttes arvesse,
et komisjoni poliitikastrateegiate kujundamine on muutumas tõenditepõhisemaks
ning vaja on jälgida edusamme valges raamatus kindlaks määratud eesmärkide
suunas.
Eurostati raudteeveostatistika põhineb suures osas Euroopa Parlamendi
ja nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrusel (EÜ) nr 91/2003 ning komisjoni
määrustel (EÜ) nr 1192/2003 ja (EÜ) nr 332/2007. Nendes määrustes on käsitletud
nii reisijate- ja kaubavedu raudteel kui ka raudteeohutust.
Komisjonil on vaja statistikat raudteel toimuva reisijate- ja kaubaveo
kohta, et töötada välja ühine transpordipoliitika ja teostada selle üle
järelevalvet.
Üksikasjalik reisijate- ja kaubavedu käsitlev
raudteeveostatistika ning teave ühendvedude kohta on vajalik, et jälgida
komisjoni 2011. aasta valges raamatus seatud eesmärke.
Lihtsustatud andmeesitus kaupade ja reisijate
kohta annab vaid koondandmeid (kui palju on transporditud kaupu tooteliikide
kaupa kokku ja reisijaid kokku) Puuduvad üksikasjalikud andmed näiteks selliste
elementide kohta nagu lähteriik/pealelaadimise
koht ja sihtriik/mahalaadimise koht; ühendveoüksustes veetud kaubad
transpordiliigi ja transpordiüksuse kaupa; transporditud kaubad ohtlike kaupade
kategooria kaupa ja lastituna veetud ühendveoüksuste arv transpordiliigi ja
transpordiüksuse kaupa.
Õnnetused on teiste transpordiga kaasnevate soovimatute mõjude –
ummikute, saaste, müra ja süsinikdioksiidi heite – kõrval muutunud ELi
transpordipoliitikas prioriteediks. Seepärast on muutunud vajalikuks koguda
andmeid õnnetuste, surmajuhtumite, tõsiste vigastuste ja keskkonnakahju
(ohtlike kaupade mahavalgumine transportimise käigus) kohta kõikide
transpordiliikide, nii maantee-, raudtee-, sisevee-, mere- kui ka õhutranspordi
puhul.
Andmeid raudteel juhtunud õnnetusjuhtumite kohta on siiani kogutud
määruse (EÜ) nr 91/2003 (raudteeveo statistika kohta) alusel; samuti kogub
andmeid Euroopa Raudteeagentuur (ERA) direktiivi 2009/149/EÜ raudteeohutust
käsitleva statistilise lisa alusel.
Kooskõlas nõudega, et ametlik statistika peab
olema asjakohane, st see peab rahuldama kasutajate praegusi ja võimalikke
tulevasi vajadusi, vaadatakse ettepanekuga läbi kehtiv õiguslik alus ja
lihtsustatakse veelgi andmete esitamise nõudeid.
Lisaks püütakse leida asjakohane tasakaal kasutajate vajaduste ning
andmeesitajate ja riikide statistikaasutuste koormuse vahel.
Euroopa tasandil on läbi viidud raudteeveostatistikat käsitlevate
Euroopa õigusaktide alusel kogutud andmete ning andmelevituspõhimõtete
tehniline analüüs, et pakkuda võimalikke tehnilisi lahendusi lihtsustamaks
statistika koostamiseks vajalikke eri menetlusi nii palju kui võimalik, hoides
samal ajal lõpptulemuse vastavuses kasutajate praeguste ja tulevaste
vajadustega.
Käesoleva ettepaneku eesmärk on muuta määrust
(EÜ) nr 91/2003, et ajakohastada, lihtsustada ja optimeerida Euroopa
raudteeveostatistikat käsitlevat õiguslikku raamistikku ja kohandada see uuele
institutsioonilisele raamistikule.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA
MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
2010. aasta alguses anti raudteetranspordistatistika töörühmale
ülesanne teha andmete kogumise ja levitamise olemasolevate põhimõtete tehniline
analüüs, võttes arvesse raudteeveostatistikat käsitlevaid Euroopa õigusakte.
Töörühma liikmed olid kõik eksperdid, kes tundsid hästi raudteeveostatistika
kogumist ja koostamist käsitlevaid kehtivaid õigusakte ja liikmesriikide
süsteeme ning uusi suundi raudteetranspordi arengus.
Töörühm koostas ettepaneku määruse (EÜ) nr 91/2003 lihtsustamiseks.
Ettepaneku eesmärk on vähendada liikmesriikide ja vastajate koormust, tegemata
seejuures märkimisväärseid järeleandmisi raudteel toimuvat reisijate- ja
kaubavedu käsitlevate andmete kvaliteedis, ja parandada reisijate raudteeveo
andmete levitamise ajakava.
Ettepanekut on Euroopa statistikasüsteemi raames arutatud andmetootjate
ja kasutajatega tehnilisel tasandil, raudteetranspordistatistika töörühmades ja
transpordistatistika koordineerimisrühmas. Konsultatsioone on peetud ka
komisjonis liikuvuse ja transpordi peadirektoraadis.
Käesolev ettepanek on kõikide huvitatud isikutega peetud põhjalike
läbirääkimiste tulemus.
3.           ETTEPANEKU
ÕIGUSLIK KÜLG
Ettepanek sisaldab järgmisi muudatusi.
(1)
Reisijateveo andmed
Vastavalt määruse (EÜ) 91/2003 (raudteeveo
statistika kohta) C ja D lisale peavad riigid esitama reisijateveo aastaandmed
üksikasjaliku ja/või lihtsustatud andmeesituse raames. Reisijateveo andmete
praegune levitamiskord on segane ja ebajärjepidev, kuna tabelite edastamise
tähtajad on üksikasjaliku ja lihtsustatud andmeesituse puhul erinevad. Lisaks
tuleb mõned esialgsed reisijateveo andmed (tabelid C1 ja C2) ja vabatahtlikud andmed
(tabel C1 – reisijakilomeetrid) esitada samal ajal lihtsustatud andmetega –
kaheksa kuud pärast vaatlusperioodi lõppu.
Tehakse ettepanek kustutada D lisa (lihtsustatud
andmeedastus) ja C lisas esialgsed tabelid C1 ja C2 ning lühendada lõplike
reisija-andmete esitamise tähtaega 14 kuult kaheksale kuule pärast
vaatlusperioodi lõppu. Nii on andmed kiiremini kättesaadavad.
(2)
Kaubaveo andmed
Järjepidevuse huvides tehakse samuti ettepanek
kustutada B lisa (lihtsustatud andmeesitus).
(3)
Uus lisa
Kuna kavas on loobuda lihtsustatud andmeesituse
kontseptsioonist, siis kõige väiksemate ettevõtjate puhul, kes jäävad allapoole
kindlaks määratud piirmäära, peavad liikmesriigid teatama L lisa koondnäitajate
puhul koondarvu.
(4)
Õnnetuste andmed
Kuna õnnetuste andmeid kogub ka Euroopa
Raudteeagentuur, tehakse ettepanek kustutada H lisa (õnnetuste andmed).
(5)
I lisa
Kuna lihtsustatud andmeesituse kontseptsioon kaob,
tehakse ettepanek kõnealune lisa kustutada, kuna seda kasutatakse praegu vaid
selleks, et valideerida katvus lihtsustatud ja üksikasjaliku andmeesituse vahel
seoses ettevõtete kogu raudteeliiklusega.
(6)
Piirmäärad
Praegused piirmäärad on kehtestatud tonnkilomeetri
ja reisijakilomeeri kohta, st transporditud tonnid/reisijad korrutatuna läbitud
distantsiga kilomeetrites.
Kuna suur osa raudteeliiklusest hõlmab vaid
lühikesi distantse mõnes liikmesriigis, tehakse ettepanek vähendada piirmäära
nii kaupade kui ka reisijate osas, et minimeerida tähtsate andmete kadu. Samal
põhjusel tehakse ettepanek kahekordistada transporditud tonnide ja
tonnkilomeetrite piirmäära kaupade puhul.
(7)
Transiidiandmed
Harmoneerimise eesmärgil tehakse ettepanek
kasutada raudteeveo saatekirja teavet (kui see on olemas), kui andmeallikana on
kasutatud haldusandmeid.
(8)
Seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari
2011. aasta määruse (EL) nr 182/2011 (millega kehtestatakse eeskirjad ja
üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme,
mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes)[1] vastuvõtmisega on komisjon
võtnud endale kohustuse[2]
vaadata läbi õigusaktid, mis praegu sisaldavad viiteid kontrolliga
regulatiivmenetlusele, et kohandada need ELi toimimise lepingus sätestatud
kriteeriumidele.
(9)
Määruse (EÜ) nr 91/2003 kavandatav muudatus võtab
arvesse ELi toimimise lepingusse tehtavaid muudatusi seoses komisjonile
delegeeritud ja rakendamisvolituste andmisega. Euroopa liidu toimimise lepingus
(edaspidi „alusleping”) eristatakse komisjonile delegeeritud õigust võtta vastu
muid kui seadusandlikke akte, mis on üldkohaldatavad, mis täiendavad või
muudavad seadusandliku akti teatavaid mitteolemuslikke osi, nagu on sätestatud
aluslepingu artikli 290 lõikes 1 (delegeeritud õigusaktid), ning komisjonile
antud volitusi võtta vastu ühetaolisi tingimusi, mis on vajalikud liidu
õiguslikult siduvate aktide rakendamiseks, nagu on sätestatud aluslepingu
artikli 291 lõikes 2 (rakendusaktid).
4.           MÕJU
EELARVELE
Ettepanek ei mõjuta Euroopa Liidu eelarvet.
5.           LISATEAVE
Ettepaneku vastuvõtmine ei tingi kehtiva õigusakti kehtetuks tunnistamist.
2013/0297 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrust (EÜ) nr 91/2003 raudteeveo statistika
kohta seoses kaupade, reisijate ja õnnetuste andmete kogumisega
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli
338 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide
parlamentidele,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Parlamendi ja nõukogu
16. detsembri 2002. aasta määrusega (EÜ) nr 91/2003 raudteeveo statistika kohta[3] on
kehtestatud ühtne raamistik võrreldava raudteetranspordistatistika koostamiseks,
edastamiseks, hindamiseks ja levitamiseks liidus.
(2)       Komisjon vajab statistikat
kauba- ja reisijateveo kohta raudteel, et jälgida ja arendada ühist
transpordipoliitikat ning piirkondlike ja üleeuroopaliste võrkude
tegevuspõhimõtete veondustahke.
(3)       Komisjon vajab statistikat
raudteeohutuse kohta, et ette valmistada ja jälgida liidu tegevust
transpordiohutuse alal. Euroopa Raudteeagentuur kogub andmeid õnnetuste kohta
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/49/EÜ (ühenduse
raudteede ohutuse kohta) alusel seoses ühiste ohutusnäitajatega ja
õnnetusjuhtumite maksumuse arvestamise ühiste meetoditega.
(4)       Enamik liikmesriike, kes on
komisjonile (Eurostat) määruse (EÜ) nr 91/2003 alusel reisijate andmeid
edastanud, on esitanud samad andmed nii esialgsete kui ka lõplike andmetena.
(5)       Euroopa statistika
koostamisel peaks valitsema tasakaal kasutajate vajaduste ja vastajate koormuse
vahel.
(6)       Eurostat on teinud
raudteeveostatistika töörühmas raudteeveostatistikat käsitlevate liidu
õigusaktide alusel kogutud andmete ning andmelevituspõhimõtete tehnilise
analüüsi, et võimaluste piires lihtsustada mitmesuguseid statistika
koostamiseks vajalikke menetlusi, hoides samal ajal lõpptulemuse vastavuses
kasutajate praeguste ja tulevaste vajadustega.
(7)       Euroopa Parlamendile ja
nõukogule esitatud aruandes määruse (EÜ) nr 91/2003 kohaldamisel saadud
kogemuste kohta mainib komisjon, et pikemas perspektiivis tõenäoliselt
kaotatakse määruse alusel juba kogutud andmed või lihtsustatakse neid ning et
kavas on vähendada reisijate raudteeveo aastaandmete edastamise perioodi .
(8)       Nõukogu määrusega (EÜ) nr
91/2003 on komisjonile antud volitused kõnealuse määruse teatavate sätete
rakendamiseks. Seoses Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise
leping”) jõustumisega tuleb kõnealuse määrusega komisjonile antud volitused
viia vastavusse ELi toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291.
(9)       Selleks et peegeldada uusi
arenguid liikmesriikides ja sama ajal säilitada raudteeandmete ühtne kogumine
kogu liidus ja liikmesriikide edastatud andmete kõrge kvaliteet, tuleks
komisjonile anda kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 õigus
võtta vastu õigusakte, et kohandada mõisteid ja piirmäärasid andmete
esitamiseks ning lisade sisu ja määrata kindlaks esitatav teave.
(10)     Eriti oluline on, et komisjon
viiks oma ettevalmistuste käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas
ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel
peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase
edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(11)     Komisjon peaks tagama, et
kõnealuste delegeeritud õigusaktidega ei panda liikmesriikidele ja
andmeesitajatele märkimisväärset täiendavat halduskoormust.
(12)     Selleks et tagada määruse (EÜ)
nr 91/2003 rakendamise ühtsed tingimused, tuleks komisjonile anda
rakendusvolitused, et määrata kindlaks kvaliteeti ja tulemuste võrreldavust
käsitlevate aruannete jaoks esitatavad andmed. Neid volitusi tuleks teostada
kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega
(EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis
käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse
komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[4].
(13)     Euroopa statistikasüsteemi
komiteega on konsulteeritud.
(14)     Määrust (EÜ) nr 91/2003 tuleks
seepärast vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määrust (EÜ) nr 91/2003 muudetakse järgmiselt.
(1)
Artiklit 3 muudetakse järgmiselt.
(a)
Lõikes 1 jäetakse välja punktid 24–30.
(b)
Lõige 2 asendatakse järgmisega:
„2. Komisjonile antakse volitused võtta kooskõlas
artikliga 10 vastu delegeeritud õigusakte, et kohandada lõikes 1 osutatud
tehnilisi määratlusi ja lisada vajaduse korral uusi määratlusi, milles võetakse
arvesse uusi arenguid, mille puhul on vaja määrata kindlaks teatav tehnilise
üksikasjalikkuse tase, et tagada statistika ühtsus.”
(2)
Artiklit 4 muudetakse järgmiselt.
(a)
Lõike 1 punktid b, d ja h jäetakse välja.
(b)
Lõige 2 asendatakse järgmisega:
„2. A ja C lisa all esitavad liikmesriigid andmed
nende ettevõtete kohta,
(a)
mille kaubaveo kogumaht on vähemalt 200 miljonit
tonnkilomeetrit või vähemalt 500 000 tonni;
(b)
mille reisijateveo kogumaht on vähemalt 100
miljonit reisijakilomeetrit;
(c)
aruande esitamine A ja C lisas on allapoole neid
piirmäärasid vabatahtlik.”
(c)
Lõige 3 asendatakse järgmisega:
„3. L lisas esitavad liikmesriigid koguandmed 2
lõikes osutatud piirmääradest allapoole jäävate ettevõtete kohta, kui neid
andmeid ei esitata A ja C lisa all, nagu on täpsustatud L lisas.”
(d)
Lõige 5 asendatakse järgmisega:
„5.        Komisjonile antakse volitused võtta
kooskõlas artikliga 10 vastu delegeeritud õigusakte, et kohandada lisade sisu
ja lõigetes 1 ja 3 osutatud aruandluse piirmäärasid, et võtta arvesse majanduse
ja tehnika arengut.”
(e)
Lisatakse lõige 6:
„6. Käesolevast lõikest tulenevate volituste
kasutamisel tagab komisjon, et vastu võetavate delegeeritud õigusaktidega ei
kehtestata liikmesriikidele ega andmeesitajatele märkimisväärset täiendavat
halduskoormust.”
(3)
Artikli 5 lõike 2 punkt b asendatakse järgmisega:
„b) haldusandmed, sealhulgas reguleerivate
asutuste kogutud andmed, eelkõige raudteeveo saatekiri, kui see on olemas.”
(4)
Artikkel 7 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 7
Levitamine
Lisades A, C, E, F, G ja L nimetatud andmetel
põhinevat ühenduse statistikat levitab komisjon (Eurostat).
(5)
Artiklile 8 lisatakse lõiked 3 ja 4:
„3. Käesolevas määruses kohaldatakse edastatavate
andmete suhtes määruse (EÜ) nr 223/2009 artikli 12 lõikes 1 sätestatud
kvaliteedikriteeriume.
4. Komisjon täpsustab rakendusaktide abil
standardsete kvaliteediaruannete tingimuste, struktuuri, perioodilisuse ja
võrreldavuse elemente. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artiklis 11 osutatud kontrollimenetlusega.”
(6)
Artikkel 9 jäetakse välja.
(7)
Artikkel 10 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 10
Delegeeritud volituste rakendamine
1.      Komisjonile antakse õigus võtta vastu
delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2.      Artikli 3 lõikes 2 ja artikli 4 lõikes 5
osutatud volitused delegeeritakse komisjonile määramata ajaks alates
[Publications office: please insert the exact date of the entry into force of
the amending Regulation].
3.      Euroopa Parlament ja nõukogu võivad
artikli 3 lõikes 2 ja artikli 4 lõikes 5 osutatud volituste delegeerimise mis
tahes ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud
volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist
Euroopa Liidu Teatajas või otsuses kindlaksmääratud hilisemal kuupäeval.
See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.      Niipea kui komisjon on delegeeritud
õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile
ja nõukogule.
5.      Artikli 3 lõike 2 ja artikli 4
lõike 5 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui
Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast seda, kui õigusakt
on Euroopa Parlamendile ja nõukogule teatavaks tehtud, esitanud selle suhtes
vastuväiteid või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja
möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväiteid. Kõnealust
ajavahemikku pikendatakse Euroopa Parlamendi või nõukogu taotluse korral kahe
kuu võrra.”
(8)
Artikkel 11 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 11
Komitee
1.      Komisjoni abistab Euroopa
statistikasüsteemi komitee, mis on asutatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11.
märtsi 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 223/2009 Euroopa statistika kohta.
Kõnealune komitee on komitee Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011.
aasta määruse (EL) nr 182/2011 (millega kehtestatakse eeskirjad ja
üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme,
mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes) tähenduses.
2.      Kui on viidatud käesolevale lõikele,
kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.”
(9)
Artikkel 12 jäetakse välja.
(10)
B, D, H ja I lisa jäetakse välja.
(11)
C lisa asendatakse käesoleva määruse lisaga .
(12)
Lisatakse L lisa vastavalt käesoleva määruse
lisale.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa
Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides
liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
The President                                                 The
President
LISA
„C LISA
 REISIJATEVEO AASTAANDMED – ÜKSIKASJALIK ANDMEESITUS
 Muutujate loend ja mõõtühikud || Veetud reisijad: –                         reisijate arvuna –                         reisijakilomeetrites Reisirongide liikumine: –                         rongikilomeetrites
 Vaatlusperiood || Aasta
 Sagedus || Igal aastal
 Tabelite loend ja iga tabeli liigendus || Tabel C3: veetud reisijad veoliikide järgi Tabel C4: veetud rahvusvahelised reisijad lähte- ja sihtriikide järgi Tabel C5: reisirongide liikumine
 Andmete edastamise tähtaeg || Kaheksa kuud pärast vaatlusperioodi lõppu.
 Esimene vaatlusperiood || 2012
 Märkused || 1. Veoliigid on järgmised: –                         riigisisene –                         rahvusvaheline 2. Tabelite C3 ja C4 puhul esitavad liikmesriigid andmed, mis sisaldavad teavet väljaspool andmeid esitavat riiki müüdud piletite kohta. Selle teabe võib saada kas otse muude riikide asutustelt või pileteid käsitlevate rahvusvaheliste hüvitussüsteemide kaudu.
„L lisa
Tabel L.1
 KAUBAVEO MAHT
 Muutujate loend ja mõõtühikud || Veetud kaubad: - tonnides kokku - tonnkilomeetrites kokku Kaubarongide liikumine: - rongikilomeetrites kokku
 Vaatlusperiood || Üks aasta
 Sagedus || Igal aastal
 Andmete edastamise tähtaeg || Viis kuud pärast vaatlusperioodi lõppu.
 Esimene vaatlusperiood || 201X
 Märkused || Ainult ettevõtete puhul, mille kaubaveo maht on vähem kui 200 miljonit tonnkilomeetrit ja vähem kui 500 000 tonni ja mille kohta ei ole andmeid esitatud A lisa all (üksikasjalik andmeesitus).
Tabel L.2
 REISIJATEVEO MAHT
 Muutujate loend ja mõõtühikud || Veetud reisijad: - reisijate koguarvuna - reisijakilomeetrites kokku Reisirongide liikumine: - rongikilomeetrites kokku
 Vaatlusperiood || Üks aasta
 Sagedus || Igal aastal
 Andmete edastamise tähtaeg || Kaheksa kuud pärast vaatlusperioodi lõppu
 Esimene vaatlusperiood || 201X
 Märkused || Ainult ettevõtete puhul, mille reisijateveo maht on vähem kui 100 miljonit reisijakilomeetrit ja mille kohta ei ole andmeid esitatud C lisa all (üksikasjalik andmeesitus).
[1]               ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
[2]               ELT L 55,
28.2.2011, lk 19.
[3]               Euroopa
Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 91/2003, 16. detsember 2002, raudteeveo
statistika kohta (EÜT L 14, 21.1.2003, lk 1).
[4]               ELT L 55,
28.2.2011, lk 13.