				|

		52014PC0559

			Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS, millega volitatakse liikmesriike Euroopa Liidu huvides ratifitseerima Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni 1930. aasta sunniviisilise töö konventsiooni 2014. aasta protokolli seoses õigusalase koostööga kriminaalasjades /* COM/2014/0559 final - 2014/0258 (NLE) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Kavandatud nõukogu otsused võimaldavad
liikmesriikidel ratifitseerida Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) 1930.
aasta sunniviisilise töö konventsiooni protokolli, edaspidi „protokoll”.
ILO sunniviisilise töö konventsioon (nr 29, 1930),
edaspidi „konventsioon”, on üks ILO kaheksast peamisest konventsioonist, mis
moodustavad peamised rahvusvahelised tööalased standardid, ja seda peetakse
inimõiguste tagamise vahendiks. Konventsiooni vastuvõtmisel 1930. aastal kutsus
Rahvusvaheline Töökonverents (edaspidi „konverents”) osalisriike üles lõpetama
sunniviisilise töö kasutamise võimalikult kiiresti ning tunnistama sellise
seaduserikkumise kriminaalkuriteoks. Kuigi on möödunud üle 80 aasta ja
konventsioon peaaegu ülemaailmselt ratifitseeritud, leidub sunniviisilist tööd
ikka veel, ehkki mitte nendes vormides, mis vallandasid sellise reaktsiooni 20.
sajandi alguses. ILO hinnangul ulatub sunniviisilise töö ohvrite arv kogu
maailmas praegu vähemalt 20,9 miljonini.
Konverentsi 103. istungil vastu võetud
protokolli eesmärk on kompenseerida puudujääke rakendamises ja teha edusamme
tööjõu ärakasutamise eesmärgil toimuva inimkaubanduse ennetamises ning
sunniviisilise töö ohvrite kaitsmises ja neile kahju hüvitamises.
Euroopa Liit on võtnud endale kohustuse
toetada inimõigusi ja inimväärset tööd ning likvideerida inimkaubandus nii
liidu sees kui ka välissuhtluses. Protokolli osas on eriti oluline ka ELi
pühendumus laste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse kaitse toetamisele, sest
naised võivad olla mõne sunniviisilise töö vormi suhtes eriti haavatavad.
Tööõigused on inimväärse töö keskne aspekt. ILO konventsioonide ja nendega
seotud protokollide ratifitseerimisega näitavad ELi liikmesriigid ELi poliitika
sidusust tööalaste aluspõhimõtete ja põhiõiguste edendamise ja töötingimuste
parandamise valdkonnas kogu maailmas.
ELi inimkaubanduse likvideerimise strateegia[1] raames kutsus komisjon
lisaks ELi liikmesriike tungivalt üles ratifitseerima kõiki asjakohaseid
rahvusvahelisi õigusakte, lepinguid ja õiguslikke kohustusi. See aitab võidelda
inimkaubandusega tõhusamalt, kooskõlastatumalt ja ühtsemalt. Ohvrite õiguste
tugevdamine ELis on viimase paari aasta jooksul samuti olnud komisjoni jaoks
strateegiliselt oluline. Horisontaalse kuriteoohvrite õiguste direktiiviga
tagatakse, et kuriteoohvritele on politseiuurimiste ja kohtumenetluse käigus
tagatud ühtsed miinimumstandarditele vastavad õigused. Protokolli tuleks
vaadelda osana sellest tööst.
Seepärast on vaja ELi tasandil kõrvaldada kõik
õiguslikud takistused, et võimaldada ELi liikmesriikidel protokolli
ratifitseerida. Protokolli sisu ei tekita kehtivast ELi acquis’st
lähtudes probleeme.
Protokolli sätetega on tugevdatud
rahvusvahelist õigusraamistikku, kehtestades kohustused takistada sunniviisilise
töö kasutamist ning pakkuda ohvritele kaitset ja juurdepääsu
õiguskaitsevahenditele, nagu hüvitised.
Protokolli artiklitega 1 ja 6 on nõutud, et
ILO liikmesriigid töötaksid välja riikliku poliitika ja tegevuskava, et
tulemuslikult ja püsivalt vähendada sunniviisilist tööd ning võtta kasutusele
meetmeid, et koostöös tööandjate ja töötajate organisatsioonidega kohaldada
protokolli sätteid.
Protokolli artiklis 2 on sätestatud meetmed,
mida ILO osalisriigid peavad kasutusele võtma, et takistada sunniviisilise töö
kasutamist, nimelt:
·
harida ja teavitada tööandjaid ja inimesi, eelkõige
neid, kes on eriti haavatavad;
·
teha jõupingutusi, tagamaks et sunniviisilise töö
vältimist käsitlevate õigusaktide reguleerimisala ja jõustamine hõlmaks kõiki
töötajaid ja kõiki majandussektoreid ning et tööjõuinspektsiooniteenuseid
tugevdatakse;
·
kaitsta inimesi, eelkõige võõrtöötajaid, värbamis-
ja töölesuunamisasutuste eest, millel võivad olla kuritahtlikud ja ebaausad
eesmärgid;
·
toetada hoolsuskohustust nii avalikus kui ka erasektoris
ning
·
tegeleda sunniviisilise töö ohtu suurendavate
algpõhjustega.
Sunniviisilise töö ohvrite osas on
artikliga 3 ette nähtud, et tuleb kasutusele võtta tõhusaid meetmeid nende
tuvastamiseks, vabastamiseks, kaitseks, taastumiseks ja rehabilitatsiooniks
ning muudeks abi ja toetuse liikideks. Artikli 4 kohaselt peavad ILO
osalisriigid tagama, et kõikidel ohvritel on juurdepääs õiguskaitsevahenditele,
näiteks hüvitistele, ning et pädevatel asutustel on õigus ohvreid mitte süüdi
mõista selliste kuritegude pärast, mida nad on olnud sunnitud sooritama.
Lisaks on artiklis 5 sätestatud rahvusvaheline
koostöö sunniviisilise töö ennetamiseks ja kaotamiseks ning artikliga 7 on
kustutatud konventsiooni üleminekusätted.
Protokollis on käsitletud ELi õiguse valdkondi,
mille reguleerimine on juba väga ulatuslik.
Protokolli sätetes sunniviisilise töö
ennetamise kohta on käsitletud ELi sotsiaalpoliitikaga hõlmatud valdkondi,
mille kohta on ELi õiguses sätestatud töötingimuste miinimumeeskirjad[2].
Ohvrite kaitse ja õiguskaitsevahenditele
juurdepääsu puudutavates sätetes on protokollis käsitletud küsimusi, mis on
seotud õigusalase koostööga kriminaalasjades, mille kohta on ELi õiguses
sätestatud inimkaubitsemise vastase võitluse ja ohvrite õiguste
miinimumstandardid[3].
Protokolli mõnel osal on samuti
kokkupuutepunkte töötajate liikumisvabaduse[4]
ja varjupaiga- ja sisserändeeeskirjadega[5].
Lisaks sellele on protokollil kokkupuutepunkte
ühise kaubanduspoliitika eeskirjade, ELi rahvusvaheliste kokkulepete,
arengukoostöö ja kaubanduspoliitiliste vahenditega, milles on viidatud
peamistele tööalastele standarditele, samuti ILO põhikonventsioonide
ratifitseerimisele ja tõhusale rakendamisele nii kolmandate riikide poolt kui
ka ELis.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
Ei kohaldata.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Protokoll on ratifitseerimisele kuuluv siduv
rahvusvaheline leping, mis on konventsiooniga seotud. Sellega luuakse
juriidilisi kohustusi selle ratifitseerinud riikidele ja selle saavad
ratifitseerida vaid riigid, mis on konventsiooni ratifitseerinud.
ILOs kasutatakse protokolli selleks, et
konventsiooni osaliselt läbi vaadata või sellele lisandusi teha, võimaldades
seda kohandada muutuvate tingimustega ning muuta see asjakohasemaks. ILO
põhikirja artikli 19 lõiget 4 konventsioonide vastuvõtmise ja ratifitseerimise
kohta kohaldatakse ka protokollile.
Kooskõlas Euroopa Liidu Kohtu praktikaga,[6] nimelt ILO
konventsioonide sõlmimise ja ratifitseerimise[7]
osas, ei saa liikmesriigid otsustada ratifitseerida protokolli väljaspool ELi
institutsioonide raamistikku, sest protokolli osad kuuluvad ELi
pädevusvaldkondadesse.
Euroopa Liit ise aga ei saa ILO protokolli
ratifitseerida, sest vastavalt ILO eeskirjadele saavad selliste protokollide
osalisteks olla ainult riigid.
Kuna käesoleva protokolli sisu kuulub
osaliselt ELi pädevusvaldkonda ja osaliselt liikmesriikide pädevusvaldkonda,
peavad Euroopa Liidu institutsioonid ja liikmesriigid kasutusele võtma
vajalikud meetmed, et teha koostööd protokolli ratifitseerimisel ja nimetatud
protokollist tulenevate kohustuste[8]
täitmisel.
Viimase kümne aasta jooksul on nõukogu juba
andnud liikmesriikidele loa ratifitseerida Euroopa Liidu huvides viis ILO
konventsiooni, mille mõned osad kuuluvad ELi pädevusalasse[9].
Võrreldes protokolliga on inimkaubanduse,
ohvrite kaitsmise ja tööhõivepoliitika erinevad aspektid nüüdseks niivõrd
kõrgel tasemel reguleeritud, et liikmesriikidel ei ole enam võimalik
selleteemalises välissuhtluses iseseisvalt tegutseda[10]. Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikli 82 lõige 2 ja artikkel 153 on peamiseks õiguslikuks
aluseks asjaomastele ELi õigusaktidele, mis on üksikasjalikumad kui protokollis
sätestatud üldpõhimõtted.
Protokolli sätete ja ELi acquis' nendes
valdkondades sätestatud miinimumnõuete vahel ei ole vastuolu.
Kooskõlas ILO põhikirja artikli 19
lõikega 8 on protokollis sätestatud miinimumnõuded. ELi aqcuis järgib
sama lähenemisviisi. See tähendab, et ELi õigus võib olla karmim kui ILO normid
ja vastupidi[11].
Kavandatavate nõukogu otsustega antakse seega
liikmesriikidele volitus ELi huvides ratifitseerida protokolli need osad, mis
kuuluvad ELi pädevusalasse, ning neil soovitatakse teha jõupingutusi, et seda
teha enne 2016. aasta lõppu.
Kavandatavad nõukogu otsused põhinevad ühelt
poolt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikele 6 koostoimes Euroopa
Liidu toimimise lepingu artikli 82 lõikega 2, milles on sätestatud õiguslik
alus ELi õigusaktidele, mis käsitlevad õigusalast koostööd inimkaubitsemise
vastu võitlemise ja ohvrite õigustega seotud kriminaalasjades, ning teiselt
poolt ELi toimimise lepingu artikli 153 lõike 2 teisele lõigule koosmõjus ELi
toimimise lepingu artikli 218 lõikega 6, milles on sätestatud sunniviisilise
töö takistamist ning töötingimuste kaitsmist ja parendamist puudutavate ELi
õigusaktide õiguslik alus.
Protokollil on mitu eesmärki, mis on omavahel
lahutamatult seotud, ilma et üks oleks teisejärguline või teistega võrreldes
kaudsem. Eelkõige on protokoll mõeldud ühelt poolt korralike töötingimuste
saavutamiseks ja teiselt poolt sunniviisilise või kohustusliku töö ohvrite
kaitsmiseks ja kuritegude toimepanijate karistamiseks. Seega peavad selle
aluseks olema nii ELi toimimise lepingu artikli 82 lõige 2 kui ka artikli 153
lõike 1 punktid a ja b. Ühte otsust ei saa vastu võtta kahel õiguslikul alusel,
kui kummagi õigusliku aluse nõutavad menetlused on ühildamatud[12]. Käesoleval juhul on
sellega tegemist seetõttu, et küsimused, mis puudutavad õigusalast koostööd
kriminaalasjades, ei ole siduvad Taani suhtes, mis viib nõukogus vastuoluliste
hääleõigusteni. Seega on vaja kahte eraldi nõukogu otsust.
Sunniviisilise või kohustusliku töö ohvrite
kaitsmise ja kuritegude toimepanijate karistamise eesmärgi jaoks on ELi
toimimise lepingu artikli 82 lõige 2 ainus õiguslik alus, millele käesolev
ettepanek peaks tuginema. On tõsi, et ka protokollis käsitletakse
sunniviisilise või kohustusliku töö ohvrite alalist elamisluba, juhul kui see
on vajalik, et tagada ohvritele ligipääs asjakohastele ja tõhusatele
õiguskaitsevahenditele (vt eriti protokolli artiklit 4). Sellegipoolest on ELi
toimimise lepingu artikliga 79 seotud eesmärk vaid juhuslik, samas kui
inimkaubanduse tõkestamine ja selle vastane võitlus ning ohvrite kaitse, mis on
seotud ELi toimimise lepingu artikli 82 lõikega 2,[13] on määratletav peamise
eesmärgi ja valdkonnana.
Komisjon tuletab seetõttu meelde, et 14.
aprillil 2014, vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 218 lõigetele 3 ja 4, on
komisjon nõukogule esitanud soovituse nõukogu otsuse kohta, millega antakse
luba alustada Rahvusvahelise Töökonverentsi 103. istungil läbirääkimisi seoses
Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni sunniviisilise töö konventsiooni (nr 29, 1930)
täiendava protokolliga ja esitatakse läbirääkimisjuhised (COM(2014) 238, 14.4.2014).
Komisjon tuletab meelde, et kõnealust soovitust on arutatud nõukogu töörühma 5.
mai, 14. mai ja 16. mai 2014. aasta koosolekutel ning et hoolimata
mitmetest püüdlustest saavutada vastuvõetavat lahendust, otsustati 23. mai 2014.
aasta COREPERi istungil mitte jätkata küsimust põhjalikumalt ja seetõttu mitte
esitada otsuse eelnõu nõukogule vastuvõtmiseks. Sellest tulenevalt esitas
komisjon järgmise avalduse, mis on märgitud alaliste esindajate komitee
(COREPER) koosoleku protokollis:
„Komisjon tuletab meelde lojaalse koostöö
kohustust liikmesriikide ja komisjoni vahel igas olukorras. Nende otsuste
puudumine viib olukorrani, mis ei ole kooskõlas aluslepingutega, sest
liikmesriigid ei ole juriidiliselt vabad võtma juriidilisi kohustusi seoses
liidu pädevusvaldkonda kuuluvate rahvusvaheliste läbirääkimistega ilma liidu
otsuste raamistikuta. Komisjon hindab, milliseid asjakohaseid meetmeid sellega
seoses kasutusele võtta. Komisjon tuletab meelde vajadust austada liidu
pädevusi, vältida vastuolu ELi acquis’ ja ILO läbiräägitavate vahendite vahel
ning kutsub liikmesriike tegutsema ILOs Euroopa Liidu huvides."
Samuti märgib komisjon, et hoolimata sellest,
et nimetatud otsuse eelnõu jäi vastu võtmata, on liikmesriigid alustanud
sunniviisilise töö konventsiooni 2014. aasta protokolli läbirääkimisi ja
vastuvõtmist ILO-siseselt. Arvestades sunniviisilise töö konventsiooni 2014. aasta
protokolli tähtsust, teeb komisjon ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 6
alusel ettepaneku, et liikmesriike volitatakse protokolli ratifitseerima,
tegutsedes ühiselt ELi huvides. Komisjon toonitab samas, et seda ettepanekut ei
saa mingil juhul pidada komisjonipoolseks kinnituseks, et ILO-siseselt
protokolli vastuvõtmiseni viinud menetlus oli õiguspärane.
2014/0258 (NLE)
Ettepanek:
NÕUKOGU OTSUS,
millega volitatakse liikmesriike Euroopa
Liidu huvides ratifitseerima Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni 1930. aasta
sunniviisilise töö konventsiooni 2014. aasta protokolli seoses õigusalase
koostööga kriminaalasjades
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
eriti selle artikli 82 lõiget 2 koostoimes artikli 218 lõike 6 punktidega a ja
v,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut[14]
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Liit toetab ILO poolt
ajakohaseks klassifitseeritud rahvusvaheliste töökonventsioonide
ratifitseerimist, et aidata kaasa Euroopa Liidu jõupingutustele edendada
selliseid eesmärke nagu inimõigused ja inimväärne töö kõigi jaoks ning
inimkaubanduse kaotamine nii ELis kui ka väljaspool, millest tööalaste
aluspõhimõtete ja põhiõiguste kaitse on määrava tähtsusega.
(2)       Osad Rahvusvahelise
Tööorganisatsiooni (ILO) 1930. aasta sunniviisilise töö konventsiooni 2014.
aasta protokolli (edaspidi „protokoll”) eeskirjad kuuluvad ELi toimimise
lepingu artikli 82 lõike 2 kohaselt liidu pädevusalasse. Lisaks on mõned
protokolli eeskirjad kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö valdkonnas
juba ELi aquis'ga[15]
hõlmatud.
(3)       Järelikult ei tohi
liikmesriigid võtta endale nende osadega seotud kohustusi väljaspool Euroopa
Liidu institutsioonide raamistikku[16].
(4)       ILO põhikirja artikli 19
lõiget 4, mis käsitleb konventsioonide vastuvõtmist ja ratifitseerimist,
kohaldatakse samuti protokolli suhtes, mis on ratifitseerimisele kuuluv
konventsiooniga seotud siduv rahvusvaheline leping.
(5)       Euroopa Liit ei saa
protokolli ratifitseerida, kuna selle osalised saavad olla üksnes riigid.
(6)       Seepärast on vaja, et
liikmesriigid oleksid ühiselt Euroopa Liidu huvides tegutsedes volitatud
ratifitseerima protokolli neid osasid, mis kuuluvad liidu pädevusalasse ELi
toimimise lepingu artikli 82 lõike 2 kohaselt.
(7)       ELi toimimise lepingu artikli
82 lõige 2 on õiguslik alus, millele käesolev ettepanek peaks tuginema. On
tõsi, et ka protokollis käsitletakse sunniviisilise või kohustusliku töö
ohvrite alalist elamisluba, juhul kui see on vajalik, et tagada ohvritele
ligipääs asjakohastele ja tõhusatele õiguskaitsevahenditele (vt eriti
protokolli artiklit 4). Sellegipoolest on ELi toimimise lepingu artikliga 79
seotud eesmärk vaid juhuslik, samas kui inimkaubanduse tõkestamine ja selle
vastane võitlus ning ohvrite kaitse, mis on seotud ELi toimimise lepingu
artikli 82 lõikega 2, on määratletav peamise eesmärgi ja valdkonnana.
(8)       Euroopa Liidu lepingule ja
Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli (Taani seisukoha kohta)
artiklite 1 ja 2 kohaselt ei ole käesolev otsus Taani suhtes siduv
ega kohaldatav seoses õigusalase koostööga kriminaalasjades.
(9)       Direktiiv 2011/36/EL, milles
käsitletakse inimkaubanduse tõkestamist ja sellevastast võitlust ning
inimkaubanduse ohvrite kaitset, ja direktiiv 2012/29/EL, millega kehtestatakse
kuriteoohvrite õiguste ning neile pakutava toe ja kaitse miinimumnõuded, on
Ühendkuningriigi ja Iirimaa suhtes siduvad, ning seetõttu osalevad nad
käesoleva otsuse vastuvõtmisel.
(10)     Protokolli eelnõu need sätted,
mis ei ole seotud õigusalase koostööga kriminaalasjades, sõltuvad otsusest, mis
võetakse vastu paralleelselt käesoleva otsusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Liikmesriikidele antakse luba ratifitseerida
Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni 1930. aasta sunniviisilise töö konventsiooni 2014.
aasta protokolli need osad, mis Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 82
lõike 2 kohaselt kuuluvad Euroopa Liidu pädevusse.
Artikkel 2
Liikmesriigid peaksid tegema jõupingutusi, et
anda protokolli ratifitseerimiskirjad hoiule Rahvusvahelise Tööbüroo
peadirektorile niipea kui võimalik, soovitavalt 31. detsembriks 2016.
Artikkel 3
Käesolev otsus on adresseeritud
liikmesriikidele.
Artikkel 4
Käesolevas
otsuses tähendab mõiste „liikmesriigid” kõiki liikmesriike peale Taani.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               Inimkaubanduse kaotamist käsitlev ELi strateegia
aastateks 2012–2016, COM(2012) 286, 19.6.2012.
[2]               Sealhulgas direktiiv 91/533/EMÜ tööandja kohustuse kohta
teavitada töötajaid töölepingu või töösuhte tingimustest („kirjalik teade”),
direktiiv 2008/104/EÜ renditöö kohta, samuti töötervishoiu ja tööohutuse
direktiivid, k.a raamdirektiiv 89/391/EMÜ, direktiiv 2003/88/EÜ tööaja kohta,
direktiiv 94/33/EMÜ noorte kaitse kohta tööl ja emaduse kaitse direktiiv 92/85/EMÜ.
[3]               Direktiiv 2011/36/EL inimkaubanduse vastase võitluse
kohta. Direktiiv 2012/29/EL ohvrite õiguste kohta.
[4]               ELi toimimise lepingu artikkel 45 ja määrus
nr 492/2011 töötajate liikumisvabaduse kohta liidu piires.
[5]               Direktiiv 2004/81/EÜ ohvritele elamisloa andmise kohta
ja direktiiv 2009/52/EÜ tööandjatele kohaldavate karistuste kohta. Protokolli
valitud sätted ja sellega seotud soovitus puudutavad ka direktiivi 2008/115/EÜ
tagasisaatmise kohta, direktiivi 2011/98/EL ühtse loa kohta ja direktiivi 2014/36/EL
hooajatöötajate kohta.
[6]               Euroopa Kohtu 31. märtsi 1971. aasta otsus kohtuasjas 22/70:
komisjon vs. nõukogu, nn AETRi kohtuotsus (EKL 1971, lk 263). Vt ka Euroopa
Liidu toimimise lepingu artikli 3 lõige 2, kus nimetatud põhimõtted on
kodifitseeritud.
[7]               Euroopa Kohtu 19. märtsi 1993. aasta arvamus 2/91
kemikaalide konventsiooni nr 170 kohta, EKL 1993-I, lk 1061.
[8]               Euroopa Kohtu arvamus 2/91 (ibid), punktid 36, 37 ja 38.
[9]               Nõukogu otsus 2005/367/EÜ, 14 aprill 2005, millega
volitatakse liikmesriike ratifitseerima Euroopa Ühenduse huvides Rahvusvahelise
Tööorganisatsiooni konventsiooni meremeeste isikut tõendavate dokumentide kohta
(konventsioon nr 185), ELT L 136, 30.5.2005, lk 1.
Nõukogu otsus nr 2007/431/EÜ, 7. juuni 2007, millega volitatakse liikmesriike
ratifitseerima Euroopa Ühenduse huvides Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni 2006.
aasta konsolideeritud meretöönormide konventsiooni (ELT L 161, 22.6.2007, lk 63).
Nõukogu otsus, 7. juuni 2010, millega volitatakse liikmesriike ratifitseerima
Euroopa Liidu huvides Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni 2007. aasta kalandustöö
konventsiooni (konventsioon nr 188), ELT L 145, 11.6.2007, lk 12.
Nõukogu otsus nr 2014/52/EL, 28. jaanuar 2014, millega antakse liikmesriikidele
luba ratifitseerida Euroopa Liidu huvides Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni 1990.
aasta kemikaalide tööl kasutamise turvalisust käsitlev konventsioon
(konventsioon nr 170).
Nõukogu otsus nr 2014/51/EL, 28. jaanuar 2014, millega volitatakse liikmesriike
ratifitseerima Euroopa Liidu huvides Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni 2011.
aasta koduabiliste inimväärse töö konventsioon (konventsioon nr 189).
[10]             Euroopa Kohtu arvamus 2/91, punktid 25 ja 26.
[11]             Euroopa Kohtu arvamus 2/91, punkt 18.
[12]             Vt hiljutine Euroopa Kohtu 11. juuni 2014. aasta otsus
kohtuasjas C-377/12, punkt 34.
[13]             Vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2012/29/EL, 25.
oktoober 2012, millega kehtestatakse kuriteoohvrite õiguste ning neile pakutava
toe ja kaitse miinimumnõuded, mis põhineb ELi toimimise lepingu artikli 82
lõikele 2, ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/36/EL, 5. aprill 2011,
milles käsitletakse inimkaubanduse tõkestamist ja sellevastast võitlust ning
inimkaubanduse ohvrite kaitset, mis põhineb ELi toimimise lepingu artikli 82
lõikele 2 ja artikli 83 lõikele 1. Protokolli artikli 1 lõiked 1, 2, 3, artikli
2 punktid a ja c, artikkel 3 ning artikli 4 lõiked 1 ja 2 puudutavad otseselt
nende direktiividega reguleeritavaid küsimusi.
[14]             ELT C ..., ..., lk …
[15]             Protokolli mitmeid sätteid on käsitletud direktiivis 2011/36/EL,
milles käsitletakse inimkaubanduse tõkestamist ja sellevastast võitlust ning
inimkaubanduse ohvrite kaitset („inimkaubanduse vastane direktiiv”) ja
direktiivis 2012/29/EL, millega kehtestatakse kuriteoohvrite õiguste ning neile
pakutava toe ja kaitse miinimumnõuded („ohvrite õigused”).
[16]             Euroopa Kohus, kohtuasi 22/70, komisjon vs. nõukogu
(„AETR”), EKL 1971, lk 263, punkt 22, arvamus 2/91 („ILO”), EKL 1993-I,
lk 1061, punkt 26, ja kohtuasi C-45/07, komisjon vs Kreeka, EKL 2009,
lk I-701, punkt 31.


Tähtis õiguslik teade

|

52005PC0635

Ettepanek Nõukogu otsus millega muudetakse otsuseid 98/161/EÜ, 2004/228/EÜ ja 2004/295/EÜ eesmärgiga pikendada käibemaksust kõrvalehoidmise vältimiseks kohaldatavate meetmete kehtivust jäätmesektoris  /* KOM/2005/0635 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 7.12.2005KOM(2005)635 lõplikEttepanekNÕUKOGU OTSUSmillega muudetakse otsuseid 98/161/EÜ, 2004/228/EÜ ja 2004/295/EÜ eesmärgiga pikendada käibemaksust kõrvalehoidmise vältimiseks kohaldatavate meetmete kehtivust jäätmesektoris.(komisjoni esitatud)SELETUSKIRIETTEPANEKU TAUST |110 | Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ (kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas) artikli 27 lõike 1 kohaselt võib nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt anda liikmesriigile loa võtta erimeetmed kõnealusest direktiivist erandite tegemiseks eesmärgiga lihtsustada maksustamismenetlust või ära hoida teatavat liiki maksust kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist. Komisjoni peasekretariaati 3. augustil, 25. oktoobril ja 26. septembril 2005 saabunud kirjades taotlesid Hispaania, Madalmaad ja Itaalia vastavalt luba uuendada direktiivi 77/388/EMÜ artiklist 21 või artiklist 2 ja artikli 28a lõikest 1 erandit tegevaid meetmeid. Komisjon teavitas nimetatud direktiivi artikli 27 lõike 2 kohaselt teisi liikmesriike nendest taotlustest kirja teel 6. septembril, 26. oktoobril ja 24. oktoobril 2005. Komisjon teatas Hispaaniale, Madalmaadele ja Itaaliale kirja teel vastavalt 7. septembril, 27. oktoobril ja 25. oktoobril 2005, et tal on kogu teave, mida ta peab vajalikuks taotluse hindamiseks. |120 | Üldine taust Asjaomastel liikmesriikidel on varem olnud probleeme saamata jäänud käibemaksuga jäätme- ja ringlussevõtusektoris. Kõige tavalisem kuritarvitamise viis on, et jäätmesektoris tegutsevad väikeettevõtted jätavad neilt maksuarve alusel sissenõutud käibemaksu maksuhaldurile tasumata ning seejärel kaovad. Maksu saajale jääb arve, mille alusel ta saab maksu maha arvata, samas kui toodangumaks jääb tasumata. Nimetatud probleemid tõid kaasa asjaomaste liikmesriikide vajadustel ja tavadel põhinevate erandite kehtestamise. Hispaania Kuningriik ja Itaalia taotlesid ja said loa kohaldada erimeetmeid erandina artiklist 21, mis kehtivad kuni 31. detsembrini 2005 ning Madalmaad said loa kohaldada erimeetmeid erandina artiklist 2 ja artikli 28a lõikest 1, mis kehtivad sama kuupäevani. Selleks puhuks, kui jõustub jäätmesektori suhtes käibemaksu kohaldav eriskeem, millega muudetakse kuuendat käibemaksudirektiivi, on kehtivate otsustega ette nähtud loa kehtivuse lõpetamine. Kuna võetud meetmed on tõhusad ning on olemas jätkuv vajadus neid säilitada, taotlevad asjaomased liikmesriigid sellekohaste lubade pikendamist. Kuigi komisjon ühe osana oma ettepanekust KOM(2005)89 ratsionaliseerida artiklist 27 tulenevaid erandeid nägi kuuenda direktiivi raames jäätmesektori jaoks ette võimalust kasutada pöördmaksustamist, ei ole kindel, kas selles küsimuses jõutakse enne 31. detsembrit 2005 kokkuleppele. Seetõttu on praegu kehtivaid meetmeid vaja pikendada, et säiliks õiguslik alus ja järjepidevus. Üldjuhul nähakse direktiivi 77/388/EMÜ artikli 21 lõike 1 punktis a ette, et kaupu ja teenuseid tarniv maksustatav isik on tavaliselt käibemaksukohustuslane. Nii Hispaania kui Itaalia soovivad jätkuvalt kohaldada pöördmaksustamist, mis erandina eespool kirjeldatud olukorrast muudab käibemaksukohustuslaseks isiku, kellele kaupu ja teenuseid tarnitakse. Jäätme- ja ringlussevõtuturu tingimustes tähendab see maksude kohaldamise lihtsustamist ja tulude kaitset; maksu maksab isik, kellelt käibemaks maha arvatakse, mitte tarnija, kellel on kalduvus kaduda. Kuigi asjaomases sektoris maksustatakse tarned tavaliselt ühtse määra alusel, soovivad Madalmaad säilitada erandit artiklist 2 ning artikli 28a lõikest 1, mis lubab mõningate lisatingimuste täitmisel kohaldada maksuvabastust kasutatud ja jäätmematerjalide tarnete ja ühendusesisese omandamise suhtes. |130 | Ettepanekus käsitletavas valdkonnas kehtivad õigusnormid Prantsusmaa ja Kreeka kasutavad samasugust erandit kui Madalmaad, st nad lubavad teatavatel tingimustel käibemaksuvabastust töötlemata tööstusjäätmete ja taaskasutatava materjaliga tehtavate toimingute suhtes. |141 | Kooskõla Euroopa Liidu muude põhimõtete ja eesmärkidega Ei kohaldata. |Konsulteerimine huvitatud isikutega ja mõju hindamine |Konsulteerimine huvitatud isikutega |219 | Ei ole asjakohane. |Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine |229 | Välisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada. |230 | Mõju hindamine Kavandatava otsuse eesmärk on säilitada erandeid, mis lihtsustavad maksustamismenetlust ning välistavad maksudest kõrvalehoidumise ja maksude vältimise. Arvestades otsuse kitsast kohaldamisala ning asjaolu, et kavandatava otsusega ainult uuendatakse kehtivaid erandeid, on selle mõju igal juhul piiratud. |Ettepaneku õiguslik külg |305 | Kavandatud meetmete kokkuvõte Otsus, millega pikendatakse jäätmesektori tarnete suhtes Madalmaadele kuni 31. detsembrini 2005 antud maksuvabastuse kohaldamise luba ning Itaaliale ja Hispaaniale sama kuupäevani antud pöördmaksustamise luba. |310 | Õiguslik alus Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ (kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas) artikli 27 lõige 1. |329 | Subsidiaarsuse põhimõte Ettepanek kuulub ühenduse ainupädevusse. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata. |Proportsionaalsuse põhimõte Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel. |331 | Käesolev otsus käsitleb mitmele liikmesriigile nende enda taotlusel antud luba ja see ei tähenda mingeid kohustusi. |332 | Erandi piiratud kohaldamisala arvestades on erimeetmed taotletava eesmärgiga vastavuses. |Õigusakti valik |341 | Kavandatud õigusaktid: muud. |342 | Muud õigusaktid ei oleks asjakohased järgmistel põhjustel. Nõukogu kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ (kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) artikli 27 kohaselt on erandite tegemine ühistest käibemaksueeskirjadest võimalik vaid komisjoni ettepaneku põhjal nõukogu ühehäälselt antud loa alusel. Nõukogu otsus on ainus sobiv õigusakt, sest selle saab adresseerida üksikule liikmesriigile. |Mõju eelarvele |409 | Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet. |Täiendav teave |Läbivaatamine/muutmine/ajalise piirangu seadmine |533 | Ettepanek sisaldab ajalist piirangut („sunset clause“). |570 | Ettepaneku üksikasjaline selgitus Ettepanekuga üksnes muudetakse iga nimetatud otsuse kehtivusaega. Sõltuvalt kehtivate erandite sõnastusest, antakse ettepaneku põhjal kõikidel juhtudel luba pikendada erandi kehtivust kuni 31. detsembrini 2009 või kuni jõustub nn „lihtsustamisdirektiiv" (hetkel ettepanek KOM(2005)89, milles esitatakse eriskeem käibemaksu kohaldamiseks jäätmesektoris), sõltuvalt sellest, kumb on varasem. Ettepaneku kohaselt võivad kõik liikmesriigid pärast käibemaksukomiteega (loodud direktiivi 77/388/EMÜ artikli 29 alusel) konsulteerimist teatavate tarnete, sealhulgas jäätmete, suhtes kohaldada pöördmaksustamist. Kõnealune eriskeem on seetõttu üheks võimaluseks kuuenda direktiivi raames. |1.  EttepanekNÕUKOGU OTSUSmillega muudetakse otsuseid 98/161/EÜ, 2004/228/EÜ ja 2004/295/EÜ eesmärgiga pikendada käibemaksust kõrvalehoidmise vältimiseks kohaldatavate meetmete kehtivust jäätmesektoris (Ainult hollandi-, hispaania- ja itaaliakeelne versioon on autentsed)EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse 17. mail 1977 vastuvõetud nõukogu direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusnormide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas[1] ja eriti selle artiklit 27,võttes arvesse komisjoni ettepanekut[2]ning arvestades järgmist:(1) Direktiivi 77/388/EMÜ artikli 27 lõike 1 kohaselt võib nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt anda liikmesriigile loa võtta erimeetmed kõnealusest direktiivist erandite tegemiseks eesmärgiga lihtsustada käibemaksustamismenetlust või ära hoida teatavat liiki maksust kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist.(2) Komisjoni peasekretariaati 25. oktoobril 2005 saabunud kirjas taotlesid Madalmaad nõukogu 16. veebruari 1998. aasta otsuse 98/161/EÜ (millega Madalmaade Kuningriigil lubati kohaldada meedet erandina kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamist käsitleva nõukogu kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ artiklist 2 ja artikli 28a lõikest 1)[3] kehtivuse pikendamist.(3) Komisjoni peasekretariaati 3. augustil 2005 saabunud kirjas taotles Hispaania nõukogu 26. veebruari 2004. aasta otsuse 2004/228/EÜ (millega Hispaanial lubati kohaldada meedet erandina kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamist käsitleva nõukogu kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ artiklist 21)[4] kehtivuse pikendamist.(4) Komisjoni peasekretariaati 26. septembril 2005 saabunud kirjas taotles Itaalia nõukogu 22. märtsi 2004. aasta otsuse 2004/295/EÜ (millega Itaalial lubati kohaldada meedet erandina kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamist käsitleva nõukogu kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ artiklist 21)[5] kehtivuse pikendamist.(5) Komisjon teavitas direktiivi 77/388/EMÜ artikli 27 lõike 2 kohaselt teisi liikmesriike nimetatud taotlusest. Komisjon teatas 27. oktoobri, 7. septembri ja 25. oktoobri 2005 kirjades vastavalt Madalmaadele, Hispaaniale ja Itaaliale, et tal on kogu teave, mida ta peab vajalikuks nende taotluste hindamiseks.(6) Otsuse 98/161/EÜ kohaselt oli Madalmaadel luba kuni 31. detsembrini 1999 kohaldada teatavaid meetmeid, et ära hoida maksudest kõrvalehoidumist seoses kasutatud ja jäätmematerjalide tarnete ja ühendusesisese omandamisega. Otsusega 2000/435/EÜ[6] pikendati otsuse 98/161/EÜ kehtivusaega kuni 31. detsembrini 2003. Sellele järgnes otsus 2004/514/EÜ,[7] millega pikendati otsusega 98/161/EÜ antud luba kuni jäätmesektori suhtes käibemaksu kohaldamise eriskeemi jõustumise päevani või 31. detsembrini 2005, sõltuvalt sellest, kumb kuupäev on varasem.(7) Otsusega 2004/228/EÜ lubati Hispaanial kohaldada meedet, et vältida käibemaksust kõrvalehoidmist jäätmesektoris. Otsus kaotab kehtivuse jäätmesektori suhtes käibemaksu kohaldamise eriskeemi jõustumise päeval või 31. detsembril 2005, sõltuvalt sellest, kumb kuupäev on varasem.(8) Otsusega 2004/295/EÜ lubati Itaalial kohaldada meedet, et vältida käibemaksust kõrvalehoidmist jäätmesektoris. Otsus kaotab kehtivuse jäätmesektori suhtes käibemaksu kohaldamise eriskeemi jõustumise päeval või 31. detsembril 2005, sõltuvalt sellest, kumb kuupäev on varasem.(9) Meetmed on taotletava eesmärgiga vastavuses, kuna neid kavandatakse kohaldada konkreetsete tarnete suhtes, mille puhul esineb märkimisväärne maksudest kõrvalehoidmise risk.(10) Kõnealuste erimeetmete kohaldamist põhjendanud sisulised ja õiguslikud asjaolud ei ole muutunud ning on endiselt asjakohased. Siiski esitas komisjon 16. märtsil 2005 ettepaneku vastu võtta nõukogu direktiiv, millega muudetakse direktiivi 77/388/EMÜ teatavate meetmete osas, mille eesmärgiks on lihtsustada käibemaksustamise menetlust ja aidata ära hoida maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist, ning millega tunnistatakse kehtetuks teatavad erandeid lubavad otsused.[8] Kui kavandatud direktiiv on vastu võetud, saavad liikmesriigid õiguse määrata jäätmesektoris maksukohustuslaseks teatavate kaupade ja teenuste saaja.(11) Seetõttu on vajalik pikendada otsuste 98/161/EÜ, 2004/228/EÜ ja 2004/295/EÜ kohaldamist kuni 31. detsembrini 2009 või jäätmesektori suhtes käibemaksu kohaldava ning direktiivi 77/388/EMÜ muutva eriskeemi jõustumiseni, sõltuvalt sellest, kumb kuupäev on varasem.(12) Erandi kehtivuse pikendamine ei avalda kahjulikku mõju käibemaksust laekuvatele ühenduste omavahenditele ning sellel ei ole mingit mõju lõpptarbimisetapil tasumisele kuuluva käibemaksu summale,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Otsuse 98/161/EÜ artiklis 1 asendatakse kuupäev „31. detsember 2005" kuupäevaga „31. detsember 2009".Artikkel 2Otsuse 2004/228/EÜ artiklis 3 asendatakse kuupäev „31. detsember 2005" kuupäevaga „31. detsember 2009".Artikkel 3Otsuse 2004/295/EÜ artiklis 3 asendatakse kuupäev „31. detsember 2005" kuupäevaga „31. detsember 2009".Artikkel 4Käesolev otsus on adresseeritud Madalmaade Kuningriigile, Hispaania Kuningriigile ja Itaalia Vabariigile.Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja [1] EÜT L 145, 13.6.1977, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2004/66/EÜ(ELT L 168, 1.5.2004, lk 35).[2] ELT C […], […], lk […].[3] EÜT L 53, 24.2.1998, lk 19. Otsust on viimati muudetud otsusega 2004/514/EÜ(ELT L 219, 19.6.2004, lk 11).[4] ELT L 70, 9.3.2004, lk 37.[5] ELT L 97, 1.4.2004, lk 63.[6] EÜT L 172, 12.7.2000, lk 24.[7] ELT L 219, 19.6.2004, lk 11.[8] KOM(2005) 89.


|

52010PC0247

 Ettepanek: Nõukogu otsus Euroopa Liidu ja IndoneesiaVabariigi vahelise teatavaid lennundusküsimusi käsitleva lepingu sõlmimise kohta  /* KOM/2010/0247 lõplik - NLE 2010/0132 */

	[pic] | EUROOPA KOMISJON |Brüssel 26.5.2010KOM(2010)247 lõplik2010/0132 (NLE)Ettepanek:NÕUKOGU OTSUSEuroopa Liidu ja IndoneesiaVabariigi vahelise teatavaid lennundusküsimusi käsitleva lepingu sõlmimise kohta(esitanud komisjon)SELETUSKIRI1. Ettepaneku taust |110 | Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Pärast Euroopa Kohtu otsuseid nn avatud taeva (Open Skies) kohta volitas nõukogu 5. juunil 2003 komisjoni alustama kolmandate riikidega läbirääkimisi olemasolevate lepingute teatavate sätete asendamiseks Euroopa Liidu tasandil sõlmitava lepinguga[1] (nn horisontaalsed volitused). Selliste lepingute eesmärk on avada kõikidele Euroopa Liidu lennuettevõtjatele mittediskrimineeriv juurdepääs Euroopa Liidu ja kolmandate riikide vahelistele lennuliinidele ning viia Euroopa Liidu liikmesriikide ja kolmandate riikide vahelised kahepoolsed lennunduslepingud vastavusse Euroopa Liidu õigusega. |120 | Üldine taust Rahvusvahelisi lennundussuhteid Euroopa Liidu liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel on tavapäraselt reguleeritud Euroopa Liidu liikmesriikide ja kolmandate riikide vaheliste kahepoolsete lennunduslepingute, nende lisade ja muude asjaomaste kahe- või mitmepoolsete kokkulepetega. Liikmesriikide kahepoolsete lennunduslepingute tavapärased määramissätted on vastuolus Euroopa Liidu õigusega. Need võimaldavad kolmandal riigil keelduda lubade või tegevuslubade andmisest Euroopa Liidu liikmesriigi määratud lennuettevõtjale, kes ei kuulu olulisel määral kõnealuse liikmesriigi või selle kodanike omandusse ega tõhusa kontrolli alla, samuti sellised load või tegevusload tühistada või peatada. On leitud, et sellega diskrimineeritakse Euroopa Liidu lennuettevõtjaid, kes on asutatud liikmesriigi territooriumil, kuid kuuluvad mõne teise liikmesriigi kodanike omandusse ning on nende kontrolli all. See on vastuolus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 49, millega tagatakse asutamisvabadust kasutanud liikmesriikide kodanikele asukohaliikmesriigis selle liikmesriigi kodanikega samaväärne kohtlemine. On veel muid valdkondi, nagu lennukikütuse maksustamine või kolmandate riikide lennuettevõtjate kehtestatud tariifid ELi sisestel liinidel, mille puhul tuleks tagada kooskõla Euroopa Liidu õigusega, muutes või täiendades Euroopa Liidu liikmesriikide ja kolmandate riikide vaheliste kahepoolsete lennunduslepingute kehtivaid sätteid. |130 | Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid Lepingu sätetega asendatakse või täiendatakse Euroopa Liidu liikmesriikide ja Indoneesia Vabariigi vahel sõlmitud 18 kahepoolse lennunduslepingu kehtivaid sätteid. |140 | Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidega Lepingu ülesanne on täita Euroopa Liidu lennundusalase välispoliitika põhieesmärk ning viia kehtivad kahepoolsed lennunduslepingud vastavusse Euroopa Liidu õigusega. |2. Konsulteerimine huvitatud isikutega ja mõju hindamine |Konsulteerimine huvitatud isikutega |211 | Konsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustus Euroopa Liidu liikmesriikide ja asjaomase sektoriga peeti nõu kogu läbirääkimiste aja jooksul. |212 | Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtmine Euroopa Liidu liikmesriikide ja asjaomase sektori märkusi on arvesse võetud. |3. Ettepaneku õiguslik külg |305 | Kavandatud meetmete kokkuvõte Nn horisontaalsete volituste lisas sätestatud menetluste ja suuniste kohaselt on komisjon pidanud Indoneesia Vabariigiga läbirääkimisi, et sõlmida leping, millega asendatakse Euroopa Liidu liikmesriikide ja Indoneesia Vabariigi vaheliste kehtivate kahepoolsete lennunduslepingute teatavad sätted. Lepingu artikliga 2 asendatakse tavapärased määramissätted ühenduse määramissättega, mis võimaldab kõigil Euroopa Liidu lennuettevõtjatel asutamisõigust kasutada. Artiklis 4 käsitletakse lennukikütuse maksustamise küsimust, mis on ühtlustatud nõukogu direktiiviga 2003/96/EÜ (millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik), eriti selle artikli 14 lõikega 2. Artikliga 5 lahendatakse võimalikud vastuolud Euroopa Liidu konkurentsieeskirjadega. |310 | Õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 100 lõige 2, artikli 218 lõige 5 ja artikli 218 lõike 6 punkt a |329 | Subsidiaarsuse põhimõte Ettepanek põhineb täielikult nõukogu antud nn horisontaalsetel volitustel, võttes arvesse Euroopa Liidu õigusega ja kahepoolsete lennunduslepingutega hõlmatud küsimusi. |Proportsionaalsuse põhimõte Kõnealuse lepinguga muudetakse või täiendatakse kahepoolsete lennunduslepingute sätteid üksnes selles ulatuses, mis on vajalik Euroopa Liidu õiguse järgimise tagamiseks. |Vahendi valik |342 | Euroopa Liidu ja Indoneesia Vabariigi vaheline leping on kõige tõhusam vahend Euroopa Liidu liikmesriikide ja Indoneesia Vabariigi vaheliste kõikide kehtivate kahepoolsete lennunduslepingute kooskõlla viimiseks Euroopa Liidu õigusega. |4. Mõju eelarvele |409 | Ettepanek ei mõjuta Euroopa Liidu eelarvet. |5. Täiendav teave |510 | Lihtsustamine |511 | Ettepanekuga nähakse ette õigusaktide lihtsustamine. |512 | Euroopa Liidu liikmesriikide ja Indoneesia Vabariigi vaheliste kahepoolsete lennunduslepingute asjakohased sätted asendatakse või neid täiendatakse Euroopa Liiduga sõlmitava ühe ühtse lepingu sätetega. |570 | Ettepaneku üksikasjalik selgitus Kooskõlas rahvusvaheliste lepingute allkirjastamist ja sõlmimist käsitleva tavamenetlusega palutakse nõukogul kiita heaks otsused Euroopa Liidu ja Indoneesia Vabariigi vahelise teatavaid lennundusküsimusi käsitleva lepingu allkirjastamise ja sõlmimise kohta ning nimetada isikud, kes on volitatud lepingu Euroopa Liidu nimel allkirjastama. |2010/0132 (NLE)Ettepanek:NÕUKOGU OTSUSEuroopa Liidu ja IndoneesiaVabariigi vahelise teatavaid lennundusküsimusi käsitleva lepingu sõlmimise kohtaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 100 lõiget 2 koostoimes artikli 218 lõike 6 punktiga a,võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut[2],võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut[3]ning arvestades järgmist:(1) Nõukogu volitas oma 5. juuni 2003. aasta otsusega komisjoni alustama kolmandate riikidega läbirääkimisi kehtivate kahepoolsete lepingute teatavate sätete asendamiseks Euroopa Liidu tasandil sõlmitava lepinguga.(2) Komisjon on pidanud Euroopa Liidu nimel Indoneesia Vabariigiga läbirääkimisi teatavaid lennundusküsimusi käsitleva lepingu sõlmimiseks kooskõlas nõukogu 5. juuni 2003. aasta otsuse lisas loetletud menetluste ja suunistega.(3) Kooskõlas nõukogu [kuupäev] otsusega …/…/EÜ[4] allkirjastati leping Euroopa Liidu nimel [kuupäev], tingimusel et see sõlmitakse hilisemal kuupäeval.(4) Kõnealune leping tuleks heaks kiita,ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:Artikkel 11. Euroopa Liidu ja Indoneesia Vabariigi vaheline teatavaid lennundusküsimusi käsitlev leping kiidetakse Euroopa Liidu nimel heaks.2. Lepingu tekst on lisatud käesolevale otsusele.Artikkel 2Nõukogu eesistuja on volitatud nimetama isiku, kellel on õigus esitada lepingu artikli 8 lõikega 1 ettenähtud teade.Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja [1] Nõukogu 5. juuni 2003. aasta otsus 11323/2003 (piiratud kasutusega dokument).[2] ELT C , , lk .[3] ELT C , , lk .[4] ELT C , , lk .


Tähtis õiguslik teade

|

52009PC0582

Ettepanek Nõukogu otsusmillega lubatakse Läti Vabariigil pikendada meetme kohaldamist, millega tehakse erand direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artiklist 193  /* KOM/2009/0582 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 29.10.2009KOM(2009)582 lõplikEttepanekNÕUKOGU OTSUSmillega lubatakse Läti Vabariigil pikendada meetme kohaldamist, millega tehakse erand direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artiklist 193SELETUSKIRIETTEPANEKU TAUST |110 | Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Vastavalt 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) (edaspidi „käibemaksudirektiiv”) artikli 395 lõikele 1 võib nõukogu ühehäälselt komisjoni ettepaneku põhjal anda igale liikmesriigile loa kohaldada erimeetmeid kõnealuse direktiivi sätetest erandite tegemiseks eesmärgiga lihtsustada käibemaksu kogumist või hoida ära teatavat liiki maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist. Komisjoni peasekretariaadis 3. märtsil 2009. aastal registreeritud kirjaga on Läti Vabariik (edaspidi „Läti”) taotlenud luba jätkuvalt kohaldada meedet, millega tehakse erand käibemaksudirektiivi artiklist 193. Komisjon teavitas 22. septembri 2009. aasta kirjaga käibemaksudirektiivi artikli 395 lõike 2 kohaselt teisi liikmesriike Läti taotlusest. Komisjon teatas 24. septembri 2009. aasta kirjaga Lätile, et tal on taotluse hindamiseks kogu vajalik teave. |120 | Üldine taust Metsamaterjali turustamisega tegelevad Lätis valdavalt väikesed äriühingud ja üksikettevõtjad, kes on sageli osutunud ajutisteks ettevõtjateks, keda maksuhalduril on raske kontrollida ja kes on sel põhjusel tihti asutatud maksudest kõrvalehoidumise eesmärgil. Levinud maksudest kõrvalehoidumise viisiks on tarnete kohta arvete esitamise järel tarnija kadumine maksuhaldurile maksu maksmata, kuid kliendile käibemaksu mahaarvamiseks kehtivat arvet jättes. Kavandatud sättega nähakse ette, et metsamaterjali turustamisega seotud tehingute puhul on kaupade ja teenuste saaja teatavatel tingimustel see isik, kes on kohustatud maksma käibemaksu. Kõnealune säte on erand käibemaksudirektiivi artiklist 193, millega on ette nähtud, et käibemaksu maksmise eest maksuhaldurile vastutab kaupade või teenuste tarnija. Praktikas on selle tulemuseks, et kauba tarnija ei võta käibemaksu kliendilt, kui klient vastab käibemaksukohustuslase tingimustele. Samal ajal selline klient deklareeriks ja arvaks maha tarnele vastava käibemaksu, kui tal oleks täielik mahaarvamisõigus, mis viiks selleni, et riigikassasse käibemaksu tegelikult ei laekuks. Kõnealune erand (erand tookord kohaldatud kuuendast direktiivist (nõukogu 17. mai 1977. aasta direktiiv 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, 13.6.1977, lk 1), mis asendati sisu oluliselt muutmata käibemaksudirektiiviga) tehti algselt 2003. aasta ühinemisaktis (ELT L 236, 23.9.2003, lk33), täpsemalt VIII lisa 7. peatüki punkti 1 alapunktis b kuni 20. aprillini 2005. Seejärel pikendati meetme kohaldamisaega nõukogu 24. jaanuari 2006. aasta otsusega 2006/42/EÜ (ELT L 25, 28.1.2006, lk 31) 31. detsembrini 2009. Komisjon mõistab, et olukord ja asjaolud, millel erandi tegemine algselt rajanesid, on endiselt olemas ja et eelmine erand võimaldas Lätil vähendada käibemaksust kõrvalehoidumise riski ja lihtsustada maksustamise korda metsamaterjali turustamisel. Seepärast peaks erandi tegema veel üheks piiratud ajavahemikuks. |141 | Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidega Ei kohaldata. |KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE |Konsulteerimine huvitatud isikutega |219 | Ei ole asjakohane. |Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine |229 | Välisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada. |230 | Mõju hindamine Kavandatud otsuse eesmärk on võidelda käibemaksust kõrvalehoidumise vastu Lätis metsamaterjalide turustamisel ja lihtsustada maksustamise korda ning seega on sellel tõenäoliselt positiivne mõju. Erandi kitsa reguleerimisala ning piiratud kohaldamisaja tõttu on mõju siiski igal juhul piiratud. |ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG |305 | Kavandatud meetmete kokkuvõte Lubada Lätil pikendada meetme kohaldamist, millega tehakse erand käibemaksudirektiivi artiklist 193 ja mis seisneb metsamaterjali turustamisel tagasipööratud maksustamismehhanismi kasutamises. |310 | Õiguslik alus Käibemaksudirektiivi artikkel 395. |329 | Subsidiaarsuse põhimõte Kooskõlas käibemaksudirektiivi artikliga 395 peab liikmesriik, kes soovib kasutusele võtta meetmeid, millega tehakse erand kõnealusest direktiivist, saama nõukogult loa nõukogu otsuse kujul. Seepärast on ettepanek kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega. |Proportsionaalsuse põhimõte Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel. |331 | Otsus käsitleb liikmesriigile tema enda taotlusel antud luba ja sellega ei määrata mingeid kohustusi. |332 | Erimeede on erandi piiratud reguleerimisala arvestades kooskõlas taotletava eesmärgiga. |Vahendi valik |341 | Käibemaksudirektiivi artikli 395 kohaselt on erandi tegemine ühistest käibemaksueeskirjadest võimalik vaid komisjoni ettepaneku põhjal nõukogus ühehäälselt antud loa alusel. Lisaks on nõukogu otsus sobivaim vahend, sest selle saab adresseerida üksikutele liikmesriikidele. |MÕJU EELARVELE |409 | Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet. |LISATEAVE |Läbivaatamis-/muutmis-/aegumisklausel |533 | Ettepanek sisaldab aegumisklauslit. |E-4931 |EttepanekNÕUKOGU OTSUSmillega lubatakse Läti Vabariigil pikendada meetme kohaldamist, millega tehakse erand direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artiklist 193EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi,[1] eriti selle artikli 395 lõiget 1,võttes arvesse komisjoni ettepanekutning arvestades järgmist:1.  Komisjoni peasekretariaadis 3. märtsil 2009. aastal registreeritud kirjaga on Läti Vabariik (edaspidi „Läti”) taotlenud luba jätkuvalt kohaldada meedet, millega tehakse erand direktiivi 2006/112/EÜ sätetest, mis käsitlevad maksuhaldurile käibemaksu maksmise eest vastutavat isikut.2.  Vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 395 lõikele 2 teavitas komisjon 22. septembri 2009. aasta kirjaga teisi liikmesriike Läti taotlusest. Komisjon teatas 24. septembri 2009. aasta kirjaga Lätile, et tal on taotluse hindamiseks kogu vajalik teave.3.  Metsamaterjali turustamisega tegelevad Lätis peamiselt kohalikud väikesed ettevõtjad ja üksikettevõtjad. Kõnealuse turu ja metsamaterjali turustamisega tegelevate ettevõtjate eripärast tingituna on toimunud maksupettusi, mida maksuhalduril on raske kontrollida. Seepärast lisati Läti käibemaksuseadusesse eriklausel, mis sätestab, et metsamaterjali turustamisel on maksukohustuslaseks maksustatavate kaupade ja teenuste saaja.4.  Meede on erand direktiivi 2006/112/EÜ artiklist 193, kus on sätestatud, et siseriikliku süsteemi alusel tasub käibemaksu maksukohustuslane, kelle kaubatarned või teenuste osutamine on maksustatav.5.  Luba selleks erandiks anti algselt 2003. aasta ühinemisaktiga,[2] täpsemalt VIII lisa 7. peatüki punkti 1 alapunktiga b, ning nõukogu 24. jaanuari 2006. aasta otsusega 2006/42/EÜ[3] tookord kehtinud kuuenda direktiivi 77/388/EÜ[4] alusel.6.  Komisjon mõistab, et kõnealuse erandi praegust kohaldamist õigustav õiguslik ja faktiline olukord ei ole muutunud ja on endiselt olemas. Seepärast tuleks Lätile anda luba kohaldada meedet veel ühe piiratud ajavahemiku jooksul.7.  Erand ei mõju ebasoodsalt käibemaksust tulenevatele ühenduse omavahenditele,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Erandina direktiivi 2006/112/EÜ artiklist 193 lubatakse Lätil 1. jaanuarist 2010 kuni 31. detsembrini 2012 jätkuvalt määrata metsamaterjali turustamisel kaupade ja teenuste saaja isikuks, kes on käibemaksukohustuslane.Artikkel 2Käesolev otsus on adresseeritud Läti Vabariigile.Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja [1] ELT L 347, 11.12.2006, lk 1.[2] ELT L 236, 23.9.2003, lk 33.[3] ELT L 25, 28.1.2006, lk 31.[4] EÜT L 145, 13.6.1977.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,2.3.2016
            COM(2016) 108 final
            2016/0061(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega antakse luba tõhustatud koostööks kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi

               SELETUSKIRI

               1.SISSEJUHATUS

               1.16. märtsil 2011 võttis komisjon vastu ettepaneku,
                  1
                mis käsitleb nõukogu määrust kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise kohta abieluvararežiime käsitlevates asjades, ning ettepaneku,
                  2
                mis käsitleb nõukogu määrust kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise kohta registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi käsitlevates asjades
                  3
               .

               2.Kavandatud nõukogu määruste ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 81 lõige 3. Ettepanekutes käsitletakse tsiviilasjades tehtavat õigusalast koostööd ning need sisaldavad „perekonnaõigusega seonduvaid aspekte”. Selle õigusliku aluse kohaselt võtab nõukogu meetmed vastu ühehäälselt pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga.

               3.Komisjoni ettepanekuid on alates 2012. aasta detsembrist arutatud nõukogu tsiviilõiguse töörühmas (abieluvararežiimid ja registreeritud kooselust tulenevad varalised tagajärjed). 2012. aasta detsembris arutati ettepanekuid nõukogu istungil ja ministrid jõudsid kokkuleppele teatavates suunistes, mille eesmärk on hõlbustada nende kahe ettepaneku üle läbirääkimiste pidamist.

               4.Euroopa Parlament esitas nende kahe ettepaneku kohta oma pooldava arvamuse ning märkused 10. septembril 2013
                  4
               . Euroopa Parlamendi märkusi võeti arvesse, eeskätt osas, mis puudutab välisriigi kohtuotsuse täidetavaks tunnistamise menetluse säilitamist mõlemas ettepanekus ja selliste täitmist käsitlevate sätete lisamist, mis on sarnased pärimismääruses
                  5
                sisalduvate sätetega, ning kohtualluvust kostja kohtusse ilmumise alusel käsitlevate sätete lisamist. Euroopa Parlamendi taotlusel arvati registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi käsitlevasse ettepanekusse kollisiooninorme ja kohtualluvust puudutavad sätted.

               5.2014. aasta detsembriks oli enamik tehnilisi probleeme lahendatud ja ettepanekud olid poliitilise kokkuleppe saavutamiseks valmis. Suurem osa liikmesriikidest olid sel ajal ettepanekute vastuvõtmisest huvitatud. Samas käsitleti ettepanekutes poliitiliselt tundlikke teemasid, mis tekitasid mõne liikmesriigi jaoks probleeme. Eesistujariik Itaalia esitas ettepanekud justiits- ja siseküsimuste nõukogule, kes otsustas anda neile liikmesriikidele, kellel oli ettepanekute osas endiselt probleeme, järelemõtlemisaega kuni 2015 detsembrini. Probleemid olid peamiselt seotud asjaoluga, et samasooliste abielusid ja/või registreeritud kooselu paljudes liikmesriikides ei tunnustatud. Mõned neist liikmesriikidest leidsid, et nõukogule esitatud kompromisstekst sisaldas piisavalt tagatisi selleks, et siseriiklikud kohtud ei peaks käsitlema nende õigussüsteemis tundmatuid instituute. Teised aga väljendasid muret selle üle, et isegi kui tulevaste meetmetega ei nõuta liikmesriikidelt siseriiklikus õiguses tundmatute instituutide kehtestamist, võib see, kui selliseid instituute tunnustatakse neist tulenevate varaliste tagajärgede asetleidmise asukohariigis, kaudselt mõjutada siseriiklikku perekonnaõigust- ja poliitikat. Enamiku liikmesriikide jaoks oli oluline võtta mõlemad ettepanekud vastu paketina, et tagada kõikide paaride võrdne kohtlemine kogu liidus.

               6.2015. aastal toimusid pingelised konsultatsioonid ja seda eelkõige Luksemburgi eesistumise ajal. Ettepanekutesse tehti muudatusi, et need oleks kõigi liikmesriikide jaoks vastuvõetavad. Pärast muudetud kompromisstekstide läbivaatamist jõudis nõukogu siiski 3. detsembri 2015. aasta koosolekul järeldusele, et kahe määruse suhtes ei olnud mõistliku aja jooksul võimalik jõuda ELi-ülese kokkuleppeni
                  6
               . Samas väljendasid paljud delegatsioonid oma valmisolekut kaaluda määruste kohaldamisalasse kuuluvate küsimustega seoses tõhustatud koostöö tegemist.

               7.Ajavahemikus 2015. aasta detsembrist kuni 2016. aasta veebruarini saatsid 17 liikmesriiki (Rootsi, Belgia, Kreeka, Horvaatia, Sloveenia, Hispaania, Prantsusmaa, Portugal, Itaalia, Malta, Luksemburg, Saksamaa, Tšehhi Vabariik, Madalmaad, Austria, Bulgaaria ja Soome) komisjonile taotluse, milles kinnitasid, et soovivad teha üksteisega tõhustatud koostööd abieluvararežiime käsitlevates asjades kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas, samuti registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi käsitlevates asjades kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas, ning palusid komisjonil esitada nõukogule vastavasisuline ettepanek.

               8.Käesolev ettepanek on komisjoni vastus neile taotlustele.

               2.TÕHUSTATUD KOOSTÖÖ ÕIGUSLIK ALUS

               9.Tõhustatud koostööd reguleerivad Euroopa Liidu lepingu (edaspidi „ELi leping”) artikkel 20 ja Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) artiklid 326–334.

               10.Komisjoni ettepanek võtta vastu nõukogu otsus, millega lubatakse teha tõhustatud koostööd kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, põhineb ELi toimimise lepingu artikli 329 lõikel 1.

               3.TÕHUSTATUD KOOSTÖÖ RAKENDAMISE MEETMED

               11.Komisjoni ettepanek võtta vastu nõukogu otsus käsitleb tõhustatud koostöö lubamist kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi. Ettepanekud tõhustatud koostöö rakendamiseks võetavate konkreetsete meetmete kohta esitatakse koos käesoleva ettepanekuga. Kõnealuste meetmete põhielemendid on esitatud allpool.

               12.Võttes arvesse nõukogu 3. detsembri 2015. aasta järeldusi ja kõnealuses valdkonnas tõhustatud koostööd teha soovivate liikmesriikide taotlust, peaksid tõhustatud koostöö meetmed hõlmama järgmist:

               (a)ettepanek: nõukogu määrus kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise kohta abieluvararežiime käsitlevates asjades. Selle ettepaneku aluseks peaks olema justiits- ja siseküsimuste nõukogule 3. detsembril 2015 esitatud kompromisstekst
                  7
               ;

               (b)ettepanek: nõukogu määrus kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise kohta registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi käsitlevates asjades. Selle ettepaneku aluseks peaks olema justiits- ja siseküsimuste nõukogule 3. detsembril 2015 esitatud kompromisstekst
                  8
               .

               13.Abieluvararežiime käsitlevate sätete ja registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi käsitlevate sätetega taotletavad eesmärgid on samad. Siiski ei saa nende sätete sõnastus olla ühesugune, võttes arvesse kummagi instituudi eripära ja eelkõige asjaolu, et registreeritud kooselu kõikides liikmesriikide ei tunnustata. Sellega seoses leiti komisjoni 2011. aasta ettepanekutele
                  9
                lisatud mõjuhinnangus, et piiriülesed registreeritud kooselupaarid seisavad silmitsi eriomaste probleemidega, kuna seda instituuti ei tunta kõikides liikmesriikides. Seega tuleb abielu ja registreeritud kooselu jaoks kehtestada eraldi normide kogum, mis muudab mõlema instituudi käsitlemise ühes õigusaktis keeruliseks. Selleks et teha liikmesriikide ametiasutustele määruste tõlgendamine ja rakendamine lihtsamaks, käsitletakse neid kahte instituuti kahes eraldi ettepanekus, millega rakendatakse tõhustatud koostööd kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varasuhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi. Niisugune lähenemisviis vastab ka liikmesriikide soovile, et tõhustatud koostöö oleks sisuliselt kooskõlas nõukogule 3. detsembril 2015 esitatud kahe kompromisstekstiga, mis tagaks selle, et tõhustatud koostöös osaleb nii palju liikmesriike kui võimalik.

               14.Juba komisjoni 2011. aasta ettepanekutele lisatud teatises rõhutati, et asjaomane tsiviilasjades tehtav õigusalane koostöö puudutas rahvusvaheliste paaride varasuhteid. Ka nõukogu ja Euroopa Parlament käsitasid komisjoni kahte esialgset ettepanekut ühe paketina. Lõpuks märkisid tõhustatud koostööd teha soovivad liikmesriigid, lähtudes ELi toimimise lepingu artikli 329 lõikest 1, mille kohaselt liikmesriigid, kes soovivad sisse seada omavahelise tõhustatud koostöö, peavad täpsustama kavandatava tõhustatud koostöö ulatuse, et nad soovivad teha tõhustatud koostööd nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi käsitlevates asjades kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas.

               15.Eeltoodust lähtudes rakendatakse kavandatud määrustega tõhustatud koostööd kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varasuhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi. Selleks et tagada kodanike mittediskrimineerimine, tuleks kavandatud määrused vastu võtta ühel ajal ning käsitada neid tõhustatud koostöö sisseseadmisel ja selles osalemisel ühe paketina.

               4.TÕHUSTATUD KOOSTÖÖ ÕIGUSLIKE TINGIMUSTE HINDAMINE

               4.1.Otsus tõhustatud koostöö lubamise kohta viimase abinõuna ja vähemalt üheksa liikmesriigi osalemise eeldus

               16.ELi lepingu artikli 20 lõikes 2 on sätestatud, et otsuse tõhustatud koostöö lubamise kohta võib nõukogu vastu võtta üksnes viimase abinõuna, kui ta on kindlaks teinud, et liit tervikuna ei ole võimeline selle koostöö eesmärke mõistliku aja jooksul saavutama, ning tingimusel, et selles koostöös osaleb vähemalt üheksa liikmesriiki.

               17.Nagu eespool märgitud, otsustas nõukogu 3. detsembri 2015. aasta koosolekul, et mõlema määruse mõistliku aja jooksul vastuvõtmiseks ei ole võimalik EL-ülest kokkulepet saavutada
                  10
               . Seetõttu jõudis nõukogu järeldusele, et liidu kui terviku jaoks ei ole võimalik muud sobilikku lahendust leida ja et viimase abinõuna võib kasutada tõhustatud koostööd.

               18.Tänaseks on komisjon saanud taotluse 17 liikmesriigilt (Rootsi, Belgia, Kreeka, Horvaatia, Sloveenia, Hispaania, Prantsusmaa, Portugal, Itaalia, Malta, Luksemburg, Saksamaa, Tšehhi Vabariik, Madalmaad, Austria, Bulgaaria ja Soome), milles nad kinnitavad, et soovivad teha tõhustatud koostööd nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi käsitlevates asjades kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas.

               4.2.Aluslepingutega hõlmatud valdkond

               19.ELi lepingu artikli 20 lõike 1 kohaselt võib tõhustatud koostöö sisse seada vaid „valdkonnas, kus liidul ei ole ainupädevust” ja ELi toimimise lepingu artikli 329 lõike 1 kohaselt võib tõhustatud koostöö sisse seada „mõnes aluslepingutega hõlmatud valdkonnas, välja arvatud liidu ainupädevusse kuuluvad valdkonnad”.

               20.Seitseteist koostöös osaleda soovivat liikmesriiki on palunud, et neil lubataks teha tõhustatud koostööd nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi käsitlevates asjades kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas, nähes kõnealuses valdkonnas ette kollisiooninormid. Kollisiooninorme ei ole ELi toimimise lepingu artikli 3 lõikes 1 esitatud liidu ainupädevuste loetelus nimetatud. Kollisiooninorme on nimetatud ELi toimimise lepingu artikli 81 lõikes 2 toodud meetmete loetelus eraldi punktina ning artikli 81 lõikes 3 eristatakse üldisi tsiviil- ja kaubandusvaldkonna kollisiooninorme ning perekonnaõigust puudutavaid kollisiooninorme.

               21.Perekonnaõiguse kollisiooninormide näol on seega tegemist täpselt määratletud valdkonnaga, mis ei kuulu liidu ainupädevusse aluslepingute tähenduses ja kus võib sisse seada tõhustatud koostöö.

               4.3.ELi eesmärkide edendamine, tema huvide kaitsmine ja integratsiooniprotsessi tugevdamine

               4.3.1.Üldine taust

               22.Võttes arvesse mõjuhinnangut ja komisjoni 2011. aasta ettepanekutele lisatud seletuskirja, on tõhustatud koostöö eesmärk tagada selge ja terviklik õiguslik raamistik, mis hõlmab kohtualluvust, kohaldatavat õigust ning otsuste tunnustamist ja täitmist rahvusvaheliste paaride varaliste suhete valdkonnas, hõlmates nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi. Kooskõlas praeguste suundumustega perekonnaõiguses on ettepanekute eesmärk eelkõige võimaldada pooltele kohaldatava õiguse valimisel teatavat autonoomiat.

               23.2003. aastal tellis komisjon uuringu abieluvararežiimide ja mitteabieluliste paaride varaliste suhete kohta rahvusvahelises eraõiguses ja siseriiklikus õiguses
                  11
               . Selles toodi esile mõned selles valdkonnas esinevad probleemid. Need probleemid tekivad eeskätt siis, kui kodanikud kasutavad oma õigust liikuda vabalt Euroopa Liidus, mistõttu võivad nende varaliste suhete osas kuuluda kohaldamisele vastukäivad õigusnormid. Komisjon võttis 2006. aastal vastu rohelise raamatu
                  12
                kollisiooninormide kohta abieluvararežiimi käsitlevates asjades, sealhulgas kohtualluvuse ja vastastikuse tunnustamise küsimustes. Uuringus toodi välja täiendavad kitsaskohad.

               24.Komisjon moodustas ka liikmesriikide sõltumatutest ekspertidest koosneva eksperdirühma, kes abistaks teda edaspidi seadusandlike ettepanekute koostamisel. Avalik arutelu toimus 28. septembril 2009 ja seal osales 99 liikmesriikide esindajat. Eksperdirühm ning teadlased, juristid, notarid ja kodanikuühiskonna liikmed osalesid foorumil, et arutada vajadust sellise liidu õigusakti järele, mis reguleerib rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid.

               25.Stockholmi programmis
                  13
                märgiti, et vastastikust tunnustamist tuleks „laiendada valdkondadele, mida see veel ei hõlma, kuid mis on igapäevaelus äärmiselt olulised, nagu näiteks abielusuhtest tulenevad varalised õigused ning lahkumineku varalised tagajärjed”.

               26.Komisjoni 2011. aasta ettepanekuid peeti üldiselt vajalikuks, et paaride varalisi suhteid oleks ühe kohaldatava õiguse alusel ja ühe ametiasutuse poolt võimalik ühtselt käsitleda; et võimaldada rahvusvahelistel abielupaaridel valida nende varale kohaldatav õigus; et suurendada registreeritud kooselus olevate inimeste jaoks õiguskindlust, kohaldades üldreeglina selle riigi õigusnorme, kus registreeritud kooselupaari vara on registreeritud; et võimaldada kodanikel taotleda, et sama kohus viiks läbi erinevaid menetlusi, vältides nii paralleelseid menetlusi ja vastukäivaid kohtuotsuseid; ja et parandada rahvusvaheliste paaride jaoks prognoositavust, lihtsustades otsuste tunnustamise ja täitmise menetlust ning ametlike dokumentide kasutamist kogu Euroopa Liidus.

               27.Ettepanekud on oluline osa Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2012. aasta määrusest (EL) nr 650/2012, mis käsitleb kohtualluvust, kohaldatavat õigust ning otsuste tunnustamist ja täitmist, ametlike dokumentide vastuvõtmist ja täitmist pärimisasjades ning Euroopa pärimistunnistuse loomist. Selle põhjuseks on asjaolu, et varasuhete lõpetamise küsimus eelneb tihti surnud isiku pärandvara likvideerimisele. Euroopa pärimistunnistuse tõhusust suurendataks oluliselt, kui kogu Euroopa Liidus kohaldataks paaride varalistele suhetele ühtseid kollisiooninorme.

               28.Komisjoni 2011. aasta ettepanekud olid olulised, kuna need puudutasid ELis 16 miljonit abielupaari , kes näiteks elavad muus liikmesriigis kui nende kodakondsusjärgne riik või omavad vara teises liikmesriigis.

               29.2007. aastal sõlmiti ELis ligikaudu 300 000 rahvusvahelist abielu ja umbes 500 000 rahvusvahelist abielu lõppes (lahutuse või ühe abikaasa surma tõttu). Igal aastal on rahvusvaheliste abielude lõppemisega seoses kõne all enam kui 460 miljonit eurot. ELis seostus 2007. aastal enam kui 41 000 uue registreeritud kooselupaari varaga „rahvusvaheline element”. Igal aastal lõppeb ligikaudu 10 000 registreeritud kooselu lahuselu või surmaga. Lisaks suureneb registreeritud kooselude arv pidevalt, eelkõige seetõttu, et nende liikmesriikide arv, kes on registreeritud kooselu seadustanud, on suurenenud 17 liikmesriigilt 2011. aastal 20 liikmesriigini praegu. Seetõttu lõppeb kooselu lõppemise või ühe kooselupoole surma tõttu üha enam kooselust tulenevaid varalisi suhteid.

               4.3.2.Hetkeolukord kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi

               30.Hetkel võib ELi kodanikel tekkida erinevaid praktilisi varaplaneerimise probleeme, kui nad soovivad sõlmida rahvusvahelise abielu või kooselu. Üha rohkem ELi kodanikke liigub ühest riigist teise. Selle tulemusel suureneb rahvusvaheliste paaride või rahvusvahelise elemendiga paaride arv: erineva kodakondsusega abikaasad, paarid, kes elavad liikmesriigis, mille kodanikud nad ei ole, paarid, kellele kuulub vara erinevates liikmesriikides, või isikud, kes lahutavad abielu või surevad riigis, mis ei ole nende kodakondsusjärgne riik. Probleem on selles, et niisuguses olukorras on inimestel väga keeruline teada, millistel kohtutel on pädevus ja millist õigust kohaldatakse nii nende endi kui ka nende vara suhtes. See toob kõnealuste paaride jaoks kaasa ootamatuid ja ebasoodsaid tagajärgi mitte ainult oma vara igapäevasel majandamisel, vaid ka lahkumineku või ühe suhtepoole surma korral.

               31.Kuigi kohtualluvust ja kohaldatavat õigust käsitlevad ELi õigusnormid on ette nähtud tsiviil- ja kaubandusasjades ning mõnedes perekonnaõiguse valdkondades, ei ole selliseid norme praegu kehtestatud rahvusvaheliste paaride varalistes suhetes. Seega reguleeritakse nimetatud valdkondi praegu siseriikliku õigusega ja väga piiratud ulatuses liikmesriikide vaheliste rahvusvaheliste lepingutega.

               32.Registreeritud kooselu puhul on olemasolevate probleemide põhjused üldjoontes samad kui abielu puhul. Ometi tekib registreeritud kooselupaaridega seoses teatavaid olulisi lisaprobleeme, kuna registreeritud kooselu mõiste on määratletud üksnes 20 liikmesriigis, mitte kõigis liikmesriikides ei ole registreeritud kooselupaaride varalised suhted materiaalõiguslikult reguleeritud ja veel vähem liikmesriike on vastu võtnud kohtualluvust reguleerivad normid ja kollisiooninormid.

               33.Kavandatud määrused hõlmavad paare, kellel on ametlik perekondlik staatus, täpsemalt abielupaare ja registreeritud kooselupaare. „De facto” kooselu määrused ei hõlma.

               34.Tõhustatud koostöö eesmärk on luua koostöös osalevates liikmesriikides selge õiguslik raamistik, mille alusel on võimalik määrata kindlaks rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid arutama pädev kohus ja neile suhetele kohaldatav õigus ning mis hõlmab nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi ja hõlbustab nende asjadega seotud otsuste ja ametlike dokumentide liikumist liikmesriikide vahel.

               4.3.3.Kasu tõhustatud koostööst kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi

               35.Seitseteist liikmesriiki on esitanud taotluse teha tõhustatud koostööd rahvusvaheliste paaride varaliste suhete valdkonnas, mis hõlmab nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi: Rootsi, Belgia, Kreeka, Horvaatia, Sloveenia, Hispaania, Prantsusmaa, Portugal, Itaalia, Malta, Luksemburg, Saksamaa, Tšehhi Vabariik, Madalmaad, Austria, Bulgaaria ja Soome. Nende 17 koostööd taotleva liikmesriigi rahvaarv on kokku 340 miljonit,. mis moodustab 67 % ELi elanikkonnast
                  14
               . Seega saab tõhustatud koostööst kasu märkimisväärne hulk hinnanguliselt 16 miljonist
                  15
                rahvusvahelisest abielupaarist ELis. Mida rohkem liikmesriike tõhustatud koostöös osaleb, seda suurem on nende kodanike arv, kes sellest kasu saavad.

               36.Tõhustatud koostöö kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, tooks ELi kodanikele järgmist kasu:

               (a)paaride varalisi suhteid on ühe kohaldatava õiguse alusel ja ühe ametiasutuse poolt võimalik ühtselt käsitleda;

               (b)rahvusvahelistel abielupaaridel on võimalik valida nende varale kohaldatav õigus;

               (c)suureneb õiguskindlus rahvusvaheliste paaride jaoks, kuna kohaldamisele kuulub üldjuhul selle riigi õigus, millega paaril on kõige tihedam seos;

               (d)kodanikel on võimalik taotleda, et sama kohus viiks läbi erinevaid menetlusi, vältides nii paralleelseid menetlusi ja vastukäivaid kohtuotsuseid; ning

               (e)paraneb prognoositavus rahvusvaheliste paaride jaoks, kuna lihtsustatakse otsuste tunnustamise ja täitmise menetlust ning ametlike dokumentide kasutamist kogu Euroopa Liidus.

               4.3.4.ELi lepingu artikli 20 lõike 1 nõuete täitmine

               37.ELi lepingu artikli 20 lõikes 1 rõhutatakse, et tõhustatud koostöö eesmärk on edendada liidu eesmärke, kaitsta tema huve ja tugevdada tema integratsiooniprotsessi.

               38.Üks ELi ülesandeid on moodustada oma kodanikele vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev sisepiirideta ala, kus isikute vaba liikumine on tagatud (ELi lepingu artikli 3 lõige 2). Õigusel rajanev ala hõlmab õigusalase koostöö arendamist piiriülese toimega tsiviilasjades, lähtudes kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise põhimõttest (ELi toimimise lepingu artikli 81 lõige 1). Sellel eesmärgil võib EL vastu võtta meetmeid, mille eesmärk on tagada esiteks kohtuotsuste vastastikune tunnustamine ja täitmine liikmesriikide vahel ning teiseks liikmesriigis kohaldatavate rahvusvahelise eraõiguse normide kokkusobivus (ELi toimimise lepingu artikli 81 lõike 2 punktid a ja c).

               39.Kollisiooninormide ja kohtualluvust reguleerivate normide ühtlustamine lihtsustab kohtuotsuste vastastikust tunnustamist. Asjaolu, et erinevate liikmesriikide kohtud kohaldavad samu kollisiooninorme ja kohtualluvust reguleerivaid norme, et teha kindlaks, milline kohus on pädev asja arutama ja millist õigust asjale kohaldada tuleb, suurendab vastastikust usaldust teises liikmesriigis tehtud kohtuotsuste suhtes
                  16
               .

               40.Asjaomaste liikmesriikide vaheline tõhustatud koostöö kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, aitaks saavutada ELi eesmärki tagada liikmesriikides kohaldatavate kollisiooninormide ja kohtualluvust reguleerivate normide kokkusobivus. Tõhustatud koostöö selles valdkonnas suurendaks liikmesriikides rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid menetlema pädevate kohtute ja nende poolt niisugustele suhetele kohaldatava õiguse kindlakstegemiseks kehtestatud normide ning ühes liikmesriigis selles valdkonnas tehtud otsuste teises liikmesriigis tunnustamist ja täitmist käsitlevate normide kokkusobivust võrreldes praeguse olukorraga, kus rahvusvaheliste paaride varaliste suhete valdkonnas puuduvad ühtlustatud kollisiooni- ja kohtualluvusnormid ning otsuste tunnustamist ja täitmist käsitlevad normid.

               4.4.Kooskõla aluslepingute ja ELi õigusega

               41.ELi toimimise lepingu artikli 326 kohaselt peab tõhustatud koostöö olema kooskõlas ELi aluslepingute ja õigusega.

               42.Tõhustatud koostöö ei mõjutaks kehtivat õigustikku. Tõhustatud koostöö seataks sisse valdkonnas, milles ELil on jagatud pädevus, kuid milles praegu puuduvad ühised ELi normid. Esimese perekonnaõiguse valdkonnas vastu võetud ELi õigusaktiga, nõukogu määrusega (EÜ) nr 1347/2000
                  17
               , sätestati normid kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta kohtuasjades, mis käsitlevad abieluasju ja vanemlikku vastutust abikaasade ühiste laste eest abieluõiguslike menetluste kontekstis. Määrus ei hõlmanud samas lahutuse korral kohaldatavat õigust käsitlevaid sätteid ega kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi. Nõukogu määruse (EÜ) nr 2201/2003
                  18
               , millega tunnistati kehtetuks ja asendati alates 1. märtsist 2005 nõukogu määrus (EÜ) nr 1347/2000, vastuvõtmine selles küsimuses muudatusi kaasa ei toonud. 16 liikmesriiki võtsid abielulahutuse ja lahuselu korral kohaldamisele kuuluvad kollisiooninormid tõhustatud koostöö raames vastu määrusega (EL) nr 1259/2010
                  19
               . Testamentidele ja pärimisele kohaldamisele kuuluvad kollisiooninormid kehtestati määrusega (EL) nr 650/2012
                  20
               . Kollisiooninormid, mis kuuluvad kohaldamisele rahvusvaheliste paaride varalistes suhetes, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, peaks täiendama liidus rahvusvaheliste paaride suhtes kohaldatavat õiguslikku raamistikku.

               43.Tõhustatud koostöö kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, ei põhjustaks diskrimineerimist kodakondsuse alusel, mis on ELi toimimise lepingu artikli 18 kohaselt keelatud, kuna kavandatavad kollisiooninormid on üldist laadi ning kohaldatavad koostöös osalevate liikmesriikide kohtute kõigis menetlustes, sõltumata poolte kodakondsusest või elukohast. Samas kohaldavad koostöös mitteosalevate liikmesriikide kohtud ka edaspidi siseriikliku rahvusvahelise eraõiguse sätete alusel riiklikke kollisiooninorme.

               4.5.Kooskõla siseturu ning majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvusega; tõkete ja diskrimineerimise puudumine kaubanduses, konkurentsimoonutuste puudumine

               44.ELi toimimise lepingu artiklis 326 on sätestatud, et tõhustatud koostöö ei tohi kahjustada siseturgu ega majanduslikku, sotsiaalset ja territoriaalset ühtekuuluvust ja et see ei tohi olla takistavaks ega diskrimineerivaks teguriks liikmesriikidevahelises kaubanduses ega moonutada nendevahelist konkurentsi.

               45.Tõhustatud koostöö rahvusvaheliste paaride varaliste suhete valdkonnas, mis hõlmab nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, ei kujuta endast kõnealuste õiguslike tingimuste seisukohast probleemi. Selles valdkonnas tõhustatud koostöö rakendamiseks tehtud ettepanekud aitavad kaasa siseturu nõuetekohasele toimimisele, kõrvaldades takistused selliste isikute vabaks liikumiseks, kes seisavad praegu silmitsi probleemidega, mis tulenevad erinevustest kooselu varalisi tagajärgi käsitlevates siseriiklikes õigusnormides. Selles valdkonnas ühtlustatud kollisiooninormide kehtestamisega kaasneval suurenenud õiguskindlusel on seega positiivne mõju paaridele, kes kasutavad oma õigust vabale liikumisele tõhustatud koostöös osalevate liikmesriikide vahel.

               46.Arvestades, et kavandatavad määrused käsitlevad üksnes kahe üksikisiku vahelisi suhteid, ei mõjuta tõhustatud koostöö turul tegutsevaid ettevõtjaid ega turul kehtivaid õigussuhteid ega ka kaubandust ja konkurentsi ELis. Lisaks ei mõjutaks tõhustatud koostöö ELi piirkondade vahelist territoriaalset ühtekuuluvust.

               47.Kollisiooninormide ühtlustamisega lihtsustaks ettepanekud märkimisväärselt kodanike (ja õiguspraktikute) elu, kuna neil on tõhustatud koostöös osalevates liikmesriikides võimalik kindlaks määrata, milline kohus on pädev nende varalisi suhteid arutama ja milline õigus neile suhetele kohaldamisele kuulub ning saada kasu asjaomaste otsuste ja ametlike dokumentide lihtsustatud edastamisest.

               48.Kuigi tõhustatud koostöö tulemusel tekkivast õiguskindlusest ja lihtsustamisest ei saa osa kõik ELi rahvusvahelised paarid, ei halvene rahvusvaheliste paaride olukord koostöös mitteosalevate liikmesriikide kohtute menetluses praeguse olukorraga võrreldes. Tõhustatud koostöös mitteosalevad liikmesriigid säilitavad olemasoleva olukorra, kuna nad kohaldavad abieluvararežiime ja registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi puudutavatele piiriülestele olukordadele jätkuvalt siseriiklikke õigusnorme (sealhulgas rahvusvahelise eraõiguse norme), et teha kindlaks, milline kohus on pädev neid asju arutama ja millist õigust peaks kohus neile juhtumitele kohaldama. Tõhustatud koostöös mitteosalevad liikmesriigid kohaldavad tõhustatud koostöös osalevas liikmesriigis tehtud otsuste tunnustamise ja täitmise suhtes ka edaspidi siseriiklikku õigust (sealhulgas rahvusvahelise eraõiguse norme). Tõhustatud koostöös osalevad liikmesriigid kohaldavad omakorda tõhustatud koostöös mitteosalevas liikmesriigis tehtud otsuste tunnustamise ja täitmise suhtes jätkuvalt siseriiklikke õigusnorme (sealhulgas rahvusvahelise eraõiguse norme). Seega on abieluvararežiime ja registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi puudutav olukord sama mis muudetsiviilõigusaktide puhulgi, milles kõik liikmesriigid ei osale, nagu määrus nr 1259/2010 tõhustatud koostöö rakendamise kohta abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas ning määrus nr 650/2012, mis käsitleb pärimisasju ja testamente.

               49.Lisaks ei sõltu abieluvararežiime ja registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi käsitlevate tõhustatud koostööd rakendavate määruste kohaldamine paarisuhtes olevate isikute kodakondsusest, st sellest, kas nad on tõhustatud koostöös osaleva liikmesriigi kodanikud või mitte. Tõhustatud koostöös osalevate liikmesriikide ametiasutused (näiteks kohus või notar), kes on kohustatud neid määruseid kohaldama, kohaldavad kõnealuseid määrusi kõigile kodanikele, kes pöörduvad nende poole abieluvararežiimi või registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi puudutavas asjas, olenemata kodanike kodakondsusest. Ka juhul, kui paar, mis koosneb ühest või kahest tõhustatud koostöös osaleva liikmesriigi kodanikust, pöördub tõhustatud koostöös mitteosaleva liikmesriigi ametiasutuse poole, ei kohalda see ametiasutus mitte neid määrusi, vaid siseriiklikke õigusnorme (sealhulgas rahvusvahelise eraõiguse sätteid), et käsitleda abieluvararežiimi või registreeritud kooselust tulenevate varaliste tagajärgedega seotud rahvusvahelisi menetluslikke elemente.

               50.Seega ei kaasne ettepanekuga kodanike põhjendamatut erinevat kohtlemist.

               4.6.Kooskõla mitteosalevate liikmesriikide õiguste, pädevuse ja kohustustega

               51.ELi toimimise lepingu artiklis 327 nõutakse, et mis tahes tõhustatud koostöö austaks nende liikmesriikide pädevust, õigusi ja kohustusi, kes selles ei osale.

               52.Ühised kollisiooninormid, mille tõhustatud koostöös osaleda soovivad 17 liikmesriiki vastu võtavad, ei mõjuta mitteosalevate liikmesriikide õigusnorme. Tõhustatud koostöös mitteosalevad liikmesriigid jätkavad siseriiklike rahvusvahelise eraõiguse sätete kohaldamist seoses kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmisega rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades.

               53.Rahvusvahelise avaliku õiguse tasandil ei ole tõhustatud koostöös osalevate ja mitteosalevate riikide vahel sõlmitud rahvusvahelisi kokkuleppeid kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise kohta rahvusvaheliste paaride varaliste suhete valdkonnas (mis hõlmab abieluvararežiime ja registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi), mida tõhustatud koostöö mõjutada võiks.

               4.7.Kokkuvõte õiguslike tingimuste täitmisest

               54.Eeltoodu põhjal järeldab komisjon, et kõik aluslepingutega tõhustatud koostöö lubamiseks ette nähtud õiguslikud tingimused on täidetud.

               4.8.Kooskõla põhiõigustega

               55.Tõhustatud koostöö rahvusvaheliste paaride varaliste suhete valdkonnas, mis hõlmab nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, on kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestatud põhiõigustega, eeskätt artiklis 9 sätestatud õigusega abielluda ja õigusega luua perekond siseriikliku õiguse alusel, ja artikliga 21, mis näeb ette diskrimineerimiskeelu. Tõhustatud koostöö rakendamist käsitlevas määruses kavandatavaid kollisiooninorme kohaldatakse tõhustatud koostöös osalevates liikmesriikides kõigi seadustatud kooselus – nagu abielu ja registreeritud kooselu – olevate rahvusvaheliste paaride suhtes ilma igasuguse diskrimineerimiseta mis tahes alusel.

               4.9.Kokkuvõte tõhustatud koostööst

               56.Komisjon leiab, et tõhustatud koostöö sisseseadmisel kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, on palju eeliseid võrreldes võimalusega säilitada olemasolev olukord ja et selles valdkonnas tõhustatud koostöö sisseseadmine kaalub üles mis tahes negatiivse mõju.

               57.Ühised kollisiooninormid rahvusvaheliste paaride varaliste suhete valdkonnas muudavad paljude tõhustatud koostöös osalevates liikmesriikides elavate paaride elu oluliselt lihtsamaks. See on kooskõlas Stockholmi programmiga, milles Euroopa Ülemkogu leidis, et kollisiooninormide ELi tasandil ühtlustamise protsess peaks laienema valdkondadele, milles see on vajalik, nagu „abielusuhtest tulenevatele varalistele õigustele ning lahkumineku varalistele tagajärgedele”
                  21
               .

               58.Seetõttu teeb komisjon ettepaneku koostöös osaleda soovivate liikmesriikide vahelist tõhustatud koostööd lubada. Komisjon rõhutab, et tõhustatud koostöö kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 328 alusel igal ajal avatud kõikidele liikmesriikidele, ning kutsub tõhustatud koostöös osalemist veel mitte taotlenud liikmesriike selles osalema, suurendades nii tõhustatud koostöö eeliseid ja sellest tulenevat kasu.

               2016/0061 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega antakse luba tõhustatud koostööks kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 329 lõiget 1,

               võttes arvesse taotlusi, mille esitasid Belgia, Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Saksamaa, Kreeka, Hispaania, Prantsusmaa, Horvaatia, Itaalia, Luksemburg, Malta, Madalmaad, Austria, Portugal, Sloveenia, Soome ja Rootsi,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut
                  22

               ning arvestades järgmist:

               (1)EL on seadnud eesmärgiks säilitada ning arendada vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala, kus on tagatud isikute vaba liikumine. Sellise ala järkjärguliseks loomiseks tuleb ELil piiriülese toimega tsiviilasjades tehtava õigusalase koostöö raames võtta vajalikke meetmeid.

               (2)Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 81 kohaselt hõlmavad need meetmed liikmesriikides kohaldatavate rahvusvahelise eraõiguse normide kokkusobivuse edendamist, sealhulgas perekonnaõigust käsitlevaid piiriülese toimega meetmeid.

               (3)16. märtsil 2011 võttis komisjon vastu ettepaneku võtta vastu nõukogu määrus kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise kohta abieluvararežiime käsitlevates asjades ning ettepaneku võtta vastu nõukogu määrus kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise kohta registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi käsitlevates asjades.

               (4)Nõukogu otsustas oma 3. detsembri 2015. aasta koosolekul, et määruste mõistliku aja jooksul vastuvõtmiseks ei ole võimalik EL-ülest kokkulepet saavutada.

               (5)Sellest lähtuvalt esitasid Malta, Horvaatia ja Belgia komisjonile vastavalt 14. detsembri 2015, 15. detsembri 2015 ja 17. detsembri 2015 kirjas ning Rootsi, Kreeka, Sloveenia, Hispaania, Prantsusmaa, Portugal, Itaalia, Luksemburg ja Saksamaa 18. detsembri 2015. aasta kirjas taotluse, milles kinnitasid, et soovivad teha üksteisega tõhustatud koostööd kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas abieluvararežiime ja registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi käsitlevates asjades ning palusid komisjonil esitada nõukogule vastavasisuline ettepanek. Tšehhi Vabariik, Madalmaad, Bulgaaria, Austria ja Soome esitasid komisjonile samasisulise taotluse vastavalt 28. jaanuari 2016. aasta, 2. veebruari 2016. aasta, 9. veebruari 2016. aasta, 16. veebruari 2016. aasta ja 26. veebruari 2016. aasta kirjas. Tõhustatud koostööd taotlevad kokku 17 liikmesriiki.

               (6)Tõhustatud koostöö peaks looma koostöös osalevates liikmesriikides rahvusvaheliste paaride varaliste suhete valdkonnas selge ja tervikliku õigusliku raamistiku, mis hõlmab nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, tagama kodanikele õiguskindluse, prognoositavuse ja paindlikkuse põhimõttest lähtuvalt sobivad lahendused ning lihtsustama otsuste ja ametlike dokumentide liikumist koostöös osalevate liikmesriikide vahel.

               (7)Kooskõlas liikmesriikide taotlusega seada sisse tõhustatud koostöö teeb komisjon ettepaneku võtta tõhustatud koostöö rakendamiseks vastu kaks õigusakti, millest üks käsitleb abieluvararežiime ja teine registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi. Selleks, et hõlmata rahvusvaheliste paaride varaliste suhete valdkonnas tehtavat tõhustatud koostööd tervikuna ja tagada, et kodanikke ei diskrimineerita, tuleks need kaks rakendusakti vastu võtta üheaegselt.

               (8)Euroopa Liidu lepingu artiklis 20 ning Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklites 326 ja 329 sätestatud tingimused on täidetud.

               (9)Tõhustatud koostöö valdkond, täpsemalt r kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkond rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, on ELi toimimise lepingu artikli 81 lõike 2 punktide a ja c ning artikli 81 lõike 3 kohaselt üks aluslepingutega hõlmatud valdkondadest. See valdkond ei kuulu liidu ainupädevusse.

               (10)Euroopa Liidu lepingu artikli 20 lõike 2 „viimase abinõu” nõue on täidetud sellega, et nõukogu jõudis 3. detsembril 2015 järeldusele, et Euroopa Liit tervikuna ei ole võimeline määruse ettepaneku eesmärke mõistliku aja jooksul saavutama.

               (11)Tõhustatud koostöö eesmärk kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, on arendada kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise põhimõttest lähtudes õigusalast koostöö piiriülese toimega tsiviilasjades ja tagada liikmesriikides kohaldatavate kollisiooninormide kokkusobivus. Seega edendab see koostöö ELi eesmärke, kaitseb tema huve ja tugevdab tema integratsiooniprotsessi, nagu on nõutud Euroopa Liidu lepingu artikli 20 lõikes 1.

               (12)Tõhustatud koostöö kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, on kooskõlas aluslepingute ja liidu õigusega ning see ei kahjusta siseturgu ega majanduslikku, sotsiaalset ja territoriaalset ühtekuuluvust. See ei kujuta endast takistavat ega diskrimineerivat tegurit liikmesriikidevahelises kaubanduses ega moonuta nendevahelist konkurentsi.

               (13)Tõhustatud koostöö kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, on kooskõlas liidu õigusega, mis käsitleb õigusalast koostööd tsiviilasjades, kuna tõhustatud koostöö ei mõjuta olemasolevat õigustikku.

               (14)Tõhustatud koostöö kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, järgib koostöös mitteosalevate riikide pädevust, õigusi ja kohustusi. Tõhustatud koostöös osalevates liikmesriikides kohaldatavad ühised kohtualluvust reguleerivad normid ja kollisiooninormid ei mõjuta mitteosalevate liikmesriikide õigusnorme. Tõhustatud koostöös mitteosalevate liikmesriikide kohtud kohaldavad kohtualluvuse ja kohaldatava õiguse kindlaksmääramisel ning otsuste tunnustamisel ja täitmisel nii abieluvararežiimide kui ka registreeritud kooselust tulenevate varaliste tagajärgedega seoses jätkuvalt siseriiklikke õigusnorme.

               (15)Käesolevas otsuses järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga tunnustatud põhimõtteid, eelkõige selle artikleid 9 ja 21.

               (16)Tõhustatud koostöö kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 328 alusel igal ajal avatud kõikidele liikmesriikidele,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Käesolevaga antakse Belgia Kuningriigile, Bulgaaria Vabariigile, Tšehhi Vabariigile, Saksamaa Liitvabariigile, Kreeka Vabariigile, Hispaania Kuningriigile, Prantsuse Vabariigile, Horvaatia Vabariigile, Itaalia Vabariigile, Luksemburgi Suurhertsogiriigile, Malta Vabariigile, Madalmaade Kuningriigile, Austria Vabariigile, Portugali Vabariigile, Sloveenia Vabariigile, Soome Vabariigile ja Rootsi Kuningriigile luba omavahel sisse seada tõhustatud koostöö kohtualluvuse, kohaldatava õiguse ning otsuste tunnustamise ja täitmise valdkonnas rahvusvaheliste paaride varalisi suhteid käsitlevates asjades, mis hõlmavad nii abieluvararežiime kui ka registreeritud kooselust tulenevaid varalisi tagajärgi, kohaldades aluslepingute asjakohaseid sätteid.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  KOM(2011) 126.

                     (2)
                  KOM(2011) 127.

                     (3)
                  Aluslepingutele lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt Taani käesoleva määruse vastuvõtmisel ei osalenud ning seega ei olnud see määrus Taani suhtes siduv ega kuulunud Taanis kohaldamisele. Aluslepingutele lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei teatanud Ühendkuningriik ega Iirimaa oma soovist osaleda kõnealuse määruse ettepaneku vastuvõtmisel ega kohaldamisel.

                     (4)
                  A7-0253/2013 ja A7-0254/2013

                     (5)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2012. aasta määrus (EL) nr 650/2012, mis käsitleb kohtualluvust, kohaldatavat õigust ning otsuste tunnustamist ja täitmist, ametlike dokumentide vastuvõtmist ja täitmist pärimisasjades ning Euroopa pärimistunnistuse loomist.

                     (6)
                  CS-PRES/2015/14937

                     (7)
                  Nõukogu dokument 14651/15 + COR1 REV1

                     (8)
                  Nõukogu dokument 14652/15.

                     (9)
                  SEK(2011) 327 (lõplik).

                     (10)
                  CS-PRES/2015/14937

                     (11)
                  Study in comparative law on the rules governing conflicts of jurisdiction and laws on matrimonial property regimes and the implementation for property issues of the separation of unmarried couples in the Member States, Consortium ASSER-UCL. Vt: http://europa.eu.int/comm/justice_home/doc_centre/civil/studies/doc_civil_studies_en.htm

                     (12)
                  KOM(2006) 400 lõplik.

                     (13)
                  Euroopa Liidu Teataja C 115, 4. mai 2010.

                     (14)
                  Eurostati andmed seisuga 1. jaanuar 2015.(http://ec.europa.eu/eurostat/tgm/table.do?tab=table&language=en&pcode=tps00001&tableSelection=1&footnotes=yes&labeling=labels&plugin=1)

                     (15)
                  Nendes punktides esitatud teave põhineb European Policy Evaluation Consortium'i (EPEC) 2010. aasta uuringu „Impact Assessment Study on Community Instruments concerning matrimonial property regimes and property of unmarried couples with transnational elements” lõpparuandel.

                     (16)
                  Meetmete programm kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise põhimõtte rakendamiseks tsiviil- ja kaubandusasjades, vastu võetud 30. novembril 2000 (EÜT C 12, 15.1.2001, lk 1).

                     (17)
                  Nõukogu määrus (EÜ) nr 1347/2000 abieluasjade ja vanemliku vastutusega abikaasade ühiste laste eest seotud asjade kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta (EÜT L 160, 30.6.2000, lk 19).

                     (18)
                  Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000.

                     (19)
                  Nõukogu 20. detsembri 2010. aasta määrus (EL) nr 1259/2010 tõhustatud koostöö rakendamise kohta abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas.

                     (20)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2012. aasta määrus (EL) nr 650/2012, mis käsitleb kohtualluvust, kohaldatavat õigust ning otsuste tunnustamist ja täitmist, ametlike dokumentide vastuvõtmist ja täitmist pärimisasjades ning Euroopa pärimistunnistuse loomist.

                     (21)
                  Euroopa Liidu Teataja C 115, 4. mai 2010.

                     (22)
                  ELT L [...], [...], lk [...].