				|

		52013PC0147

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtukulude vähendamise meetmete kohta /* COM/2013/0147 final - 2013/0080 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
Käesolevas seletuskirjas esitatakse ettepanek
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse kohta, milles käsitletakse meetmeid kiire
elektroonilise side võrkude kasutuselevõtukulude vähendamiseks.
1.           ETTEPANEKU TAUST
1.1.        Ettepaneku
eesmärgid
Määruse ettepaneku eesmärgid on vähendada
kiire elektroonilise side taristu kasutuselevõtu kulusid ja suurendada selle
kasutuselevõtu tõhusust heade tavade ulatuslikuma kasutamisega kogu ELis,
parandades seeläbi siseturu loomise ja toimimise tingimusi valdkonnas, mis
toetab peaaegu kõigi majandussektorite arengut.
Üldiselt arvatakse, et olenemata kasutatavast
tehnoloogiast moodustavad tsiviilehitustööd põhiosa võrkude
kasutuselevõtukuludest,[1]
teatavate tehnoloogiate puhul hinnanguliselt koguni 80 %.
Mitmete otsekohaldatavate ning taristu
kasutuselevõtu erinevates etappides kohaldatavate õiguste ja kohustuste
kehtestamine võib kaasa tuua kulude märkimisväärse vähendamise. Investeerimise
ja turule sisenemise tõkkeid saab vähendada, võimaldades olemasoleva füüsilise
taristu intensiivsemat kasutamist, tõhustades koostööd planeeritud ehitustööde
vallas, lihtsustades lubade andmise menetlust ja kõrvaldades kiiret ühendust
toetavate hoonesiseste seadmetega seonduvad takistused.
Käesolevas algatuses käsitletakse seetõttu nelja
peamist probleemvaldkonda: 1) olemasoleva füüsilise taristu (nagu näiteks
kaablikanalid, juhtmed, juurdepääsuluugid, kaablikapid, postid, mastid,
antennid, tornid ja muud tugikonstruktsioonid) kasutusega seotud puudujäägid
või kitsaskohad, 2) taristu ühise kasutuselevõtuga seotud kitsaskohad, 3)
halduslike lubade andmise ebatõhusus ning 4) võrkude hoonesisese
kasutuselevõtuga seotud kitsaskohad.
Kuna iga probleemvaldkond on seotud
kasutuselevõtuprotsessi konkreetse etapiga, siis võimaldab kõigi probleemvaldkondade
ühine käsitlemine võtta järjepidevaid ja üksteist vastastikku tugevdavaid
meetmeid. Hiljutise uuringu kohaselt võimaldaksid tuvastatud
probleemvaldkondade lahendamiseks võetavad meetmed operaatoritel säästa
kapitalikulusid 20–30 % ulatuses investeeringute kogukuludest,[2] st kuni 63 miljardit eurot 2020.
aastaks[3].
Võrkudevahelise sünergia maksimeerimiseks ei
ole määrus suunatud üksnes elektroonilise side võrkude pakkujatele, vaid ka mis
tahes selliste füüsiliste taristute (näiteks elektri-, gaasi-, kütte-,
transpordi-, vee- ja kanalisatsiooniteenused) omanikele, milles saab majutada
elektroonilise side võrgu elemente.
1.2.        Üldine
taust
2010. aasta ühtse turu aruande[4] kohaselt on ELi
telekommunikatsiooniteenused ja -taristud liikmesriikide lõikes ikka veel
märkimisväärselt killustunud. Hiljutisem aruanne Euroopa ühtse elektroonilise
side sektori puudumise kulukuse kohta[5]
näitas, et ühtse turu kasutamata potentsiaal vastab aastas ligikaudu 0,9 %
SKPst ehk 110 miljardile eurole.
Kiire lairibataristu on digitaalse ühtse turu
tugisammas ning üleilmse konkurentsivõime eeltingimus, muu hulgas e-kaubanduse
valdkonnas. Teatises „Ühtse turu akt II”[6]
meenutati, et lairibaühenduse leviku 10 % suurenemine võiks suurendada
SKP-d aastas 1–1,5 % ja tööviljakust 1,5 %[7] ning lairibaühendusest tulenev
uuendustegevus ettevõtetes edendab tööhõivet ja tänu sellele võib 2020. aastaks
tekkida kuni 2 miljonit uut töökohta[8].
Märkimisväärne osa sellest kasutamata
potentsiaalist peitub võrgutaristute tasandil: erinevad regulatiivsed
lähenemisviisid võrkude kasutuselevõtule suurendavad riikide turgudele
juurdepääsu kulusid, takistavad mastaabisäästu kasutamist teenuste ja seadmete
tasandil ning pidurdavad selliste uuenduslike teenuste väljaarendamist, mis
võiksid tekkida, tuginedes väga kiiretele ning piiriüleselt sujuvalt
toimivatele võrkudele. Juurdepääsuvõrkude kasutuselevõtt hõlmab sageli
kohalikul tasandil hallatavaid õigusnorme ja menetlusi, kuid sellised meetmed,
sealhulgas kohaliku tasandi teisesed õigusaktid, võivad kaudselt mõjutada
teenuste osutamise vabadust ning olla põhjenduseks liidu sekkumisele[9]. Lisaks on liit Euroopa Liidu
toimimise lepingu artiklile 114 tuginedes juba kehtestanud kliendiliini
eraldamise[10],
et edendada kohaliku võrgutaristu kasutuselevõttu.
Euroopa Liit ei saa endale lubada kodanike ja
ettevõtjate väljajätmist selliste taristute levialast ning on endale seadnud
kaugeleulatuvad sihid seoses Euroopa digitaalarengu tegevuskavaga: tagada
kõikidele eurooplastele 2013. aastaks lairibaühendus ning tagada, et 2020.
aastaks on i) kõikidel eurooplastel juurdepääs kiiremale internetiühendusele
kui 30 Mbit/s ja ii) 50 % või enamal Euroopa kodumajapidamisel on kiirem
kui 100 Mbit/s internetiühendus. Neid eesmärke on võimalik saavutada ainult
tingimusel, et kasutuselevõtukulusid vähendatakse kogu ELis.
1.3.        Poliitiline
taust
Euroopa digitaalarengu tegevuskava on
strateegia „Euroopa 2020” juhtalgatus, mille eesmärk on tagada jätkusuutlik
majanduslik ja sotsiaalne kasu, mida annab kiirele ja ülikiirele internetile
ning koostalitlusvõimelistele rakendustele tuginev digitaalne ühtne turg.
Digitaalarengu tegevuskavas toodi esile
vajadus vähendada lairibaühenduse kasutuselevõtu kulusid kogu ELi
territooriumil, tagades sealhulgas nõuetekohase planeerimise ja koordineerimise
ning kergendades halduskoormust[11].
1.–2. märtsi 2012. aasta Euroopa Ülemkogul
kutsuti üles võtma liidu tasandi meetmeid parema lairibaühenduse tagamiseks,
sealhulgas kiire lairibataristuga seotud kulude vähendamiseks[12].
Teatises
„Ühtse turu akt II: Üheskoos uue majanduskasvu eest” nimetati kõnealust
algatust ühena 12 põhimeetmest, mis edendavad majanduskasvu, tööhõivet ja
usaldust ühtsel turul ning saavutavad konkreetseid tulemusi kohapeal[13]. Ühtse turu aktis II on
komisjoni ettepaneku vastuvõtmine nähtud ette 2013. aasta esimesse kvartalisse.
Euroopa Ülemkogu kutsus 13.–14. detsembril 2012 komisjoni üles esitama kõik
peamised ettepanekud 2013. aasta kevadeks[14].
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA
MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
2.1.        Avalik konsulteerimine huvitatud isikutega
Komisjoni talitused korraldasid 27. aprillist
kuni 20. juulini 2012 avaliku konsultatsiooni ning palusid huvitatud isikutel
esitada oma seisukohad viie küsimustegrupi kohta, mis hõlmasid võrgu
kasutuselevõtu kõiki etappe, alates planeerimisest kuni lõppkasutajate võrku
ühendamiseni[15].

26 ELi ja EFTA liikmesriigist laekus
erinevatelt sidusrühmadelt üle saja kirjaliku vastuse. Suurimad vastajarühmad
olid elektroonilise side teenuste pakkujad (27) ja nende kutseühingud (14) ning
ka riigiasutused, sealhulgas keskasutused (22, millest 6 olid riigi
reguleerivad asutused) ja kohalikud omavalitsused (9). Muud kommunaalettevõtjad
(7) esitasid oma seisukohad peamiselt kutseühingute kaudu. Vastajate hulka
kuulusid ka seadmete tootjad (5) ning inseneriteaduste ja IKT valdkonna
kutseühingud (6).
Üldiselt suhtusid vastajad positiivselt
komisjoni kavatsusse esitada algatus, milles käsitletakse lairibaühenduse
kasutuselevõtuga seonduvaid ehitustööde kulusid kogu ühtsel turul. Enamik
vastanutest kinnitas praeguste puuduste ja kitsaskohtade olemasolu ning kulude
vähendamise potentsiaali. Sidusrühmad tunnistasid selgelt probleemide olemasolu
ning pidasid meetmete võtmist vajalikuks. Pakuti välja mitmeid lahendusi, osad
neist väga radikaalsed ja osad tagasihoidlikumad.
Lisaks avaliku konsultatsiooni korraldamisele
lõid komisjoni talitused ka internetipõhise foorumi, mille kaudu said huvitatud
isikud oma ideid välja pakkuda[16].
Komisjoni talitused on olnud pidevas kontaktis
peamiste (nii avaliku kui ka erasektori) sidusrühmadega kõigis asjaomastes
sektorites.
2.2         Uuringud
ja muud teabeallikad
Komisjoni talitused tellisid kaks uuringut:
esiteks passiivse lairibataristu kasutuselevõtuga seonduvate kulude vähendamise
praktikat käsitleva uuringu Deloitte’ilt[17]
ning teiseks käesolevale ettepanekule lisatud mõjuhinnangut toetava uuringu
ettevõttelt Analysys Mason[18].
Sellele lisaks kasutasid komisjoni talitused
muid teabeallikaid, uuringuid ja liikmesriikide parimaid tavasid (sealhulgas
Saksamaa, Prantsusmaa, Leedu, Itaalia, Portugal, Madalmaad, Poola, Hispaania,
Rootsi, Sloveenia, Ühendkuningriik)[19].
Komisjoni vastutavad talitused kogusid üksikasjalikku teavet ka riikide
reguleerivate asutuste kaudu.
2.3         Kavandatud
määruse mõju hindamine
Komisjoni talitused viisid läbi mõju hindamise[20]. Põhjalikuma analüüsi jaoks
valiti välja neli poliitikavalikut.
1. valikuvõimalus: jätkub praegune tegevus:
säilitatakse praegune lähenemisviis seirele, jõustamisele ja suuniste
esitamisele.
2. valikuvõimalus: edendatakse
telekommunikatsioonisektorist saadavat kasu: antakse soovitusi võtta meetmeid
selleks, et riigi reguleerivad asutused kohaldaksid elektroonilise side
reguleerivat raamistikku järjepidevamalt ja ühtsemalt.
3. valikuvõimalus: luuakse võimalused
suuremaks tõhususeks kõigis sektorites: ettepanek võtta vastu määrus, mille
eesmärk on vallandada sektoritevahelise koostöö potentsiaal (kaks alavõimalust 3a
ja 3b, millest üks hõlmab ainult määrust ning teine määrust ja soovitust).
4. valikuvõimalus: kehtestatakse tõhususe
suurendamise meetmed: õigusakti eelnõu, millega täiendatakse olemasolevat
õiguslikku raamistikku, tehes kohustuslikuks 3. võimalusest kaugemale minevad
meetmed, nagu taristu kaardid, kulupõhised taristule juurdepääsu tingimused,
kohustuslik koostöö tsiviilehitustööde alal, isegi kui seda ei rahastata
riiklike vahenditega, ning kiiret ühendust toetava taristu paigaldamine ka
vanadesse hoonetesse.
Valikuvõimaluste analüüs keskendub eelkõige
otseste sidusrühmade kuludele ja tuludele, eeldatavalt võrguinvesteeringutele
ja lairibaühenduse kasutuselevõtule avaldatavale mõjule ning laiemale
makromajanduslikule analüüsile selle kohta, millise on mõjud tarbijate
heaolule, majanduskasvule, konkurentsivõimele ja ühtsele turule.
Mõjuhinnanguaruandes jõuti järeldusele, et
olemasolevatest valikutest on parim valikuvõimalus 3a, sest see on tulemuslik
nii määratletud eesmärkide saavutamise ja kulude-tulude analüüsi seisukohast
kui ka selleks, et tõhusalt ja ühtselt kasutada ära kulude vähendamise
potentsiaali kooskõlas ELi üldiste eesmärkide, proportsionaalsuse ja
subsidiaarsuse põhimõtetega.
Kavandatud õigusakti valiku põhjendused on
esitatud allpool punktis 3.4.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
3.1.        Õiguslik
alus
Ettepanek põhineb Euroopa Liidu toimimise
lepingu artiklil 114. See on õigustatud, võttes arvesse ettepaneku
eesmärki parandada siseturu loomise ja toimimise tingimusi.
Lisaks sellele, nagu kinnitab kohtupraktika,
annab kõnealune artikkel liidu seadusandjale üldisest kontekstist ning
ühtlustatava valdkonna erilistest asjaoludest lähtuvalt hindamisruumi, et
valida soovitud tulemuseni jõudmiseks sobivaim ühtlustamistehnika, ning seda
eriti valdkondades, mida iseloomustavad keerulised tehnilised üksikasjad[21].
3.2.        Subsidiaarsus

Kavandatav Euroopa sekkumine kiire
elektroonilise side taristu kasutuselevõtukulude vähendamiseks on õigustatud
subsidiaarsuse põhimõttega.
Subsidiaarsuse põhimõttel on kaks eesmärki.
Ühelt poolt annab see liidule võimaluse tegutseda, kui probleemi ei ole
võimalik piisaval määral lahendada liikmesriikidel üksinda tegutsedes. Teiselt
poolt on selle eesmärk toetada liikmesriikide mõjuvõimu valdkondades, mida ei
ole võimalik käsitleda tõhusamalt liidu tasandil. Eesmärk on tuua otsuste
tegemine Euroopa Liidus kodanikule võimalikult lähedale.
Kavandatavas määruses on esiplaanil
konkreetsete otsekohaldatavate õiguste ja kohustuste määratlemine, et
hõlbustada füüsilise taristu kasutuselevõtu ja ehitustööde kavandamist ja
elluviimist, ning see hõlmab lisasätteid, millega tagatakse asjakohase teabe
läbipaistvus ja haldusmenetluste kooskõlastamine. Sellele lisaks sätestatakse
selles nõue rajada hoonesisene füüsiline taristu uute hoonete puhul ja
põhjaliku rekonstrueerimise käigus.
Kavandatud meetmete aluseks on mitmetes
liikmesriikides rakendatavad head tavad, näiteks olemasolevate füüsiliste
taristute taaskasutamine Leedus ja Portugalis, olemasoleva taristu läbipaistvus
Belgias ja Saksamaal, ühine kasutuselevõtt Soomes ja Rootsis, trasside rajamise
õiguse ja haldusmenetluste lihtsustamine Madalmaades ja Poolas ning kiire lairibataristu
kasutamine uutes hoonetes Hispaanias ja Prantsusmaal[22]. Mõned liikmesriigid on võtnud
kasutusele meetmed, mis lähevad väljapakututest isegi mõneti kaugemale, näiteks
ühtne kontaktpunkt Kreekas. Kavandatav määrus ei piira võimalust kehtestada sellised
üksikasjalikumad sätted liikmesriigi õigusega.
Kavandatav määrus ei piira ka konkreetseid
reguleerivaid meetmeid, sealhulgas märkimisväärse turujõuga ettevõtjate suhtes
kehtestatavaid parandusmeetmeid, mida riigi reguleerivad asutused võtavad liidu
elektroonilise side reguleeriva raamistiku kohaselt.
Väljapakutud meetmeid on vaja liidu tasandil,
et parandada siseturu loomise ja toimimise tingimusi ning eelkõige:
–
kõrvaldada ühtse turu toimimise tõkked, mis
tulenevad riikliku ja kohaliku tasandi eeskirjade ja haldustavade
killustatusest, mis takistab Euroopa ettevõtjate arengut ja kasvu, kahjustab
Euroopa konkurentsivõimet ning pidurdab piiriülest investeeringute tegemist ja
tegutsemist ning pärsib seega kehtivate ELi õigusaktidega tagatud vabadust pakkuda
elektroonilise side teenuseid ja võrke. Näitena võib tuua selle, et killustunud
ja läbipaistmatud regulatiivsed võrgu kasutuselevõtu strateegiad suurendavad
iga liikmesriigi turule juurdepääsu kulusid. Selline killustatus kammitseb
rahvusvahelisi ja ka liikmesriigi ettevõtjaid, kes soovivad saavutada üha
globaalsema konkurentsi tingimustes Euroopa tasandil mastaabisäästu. Samuti
tõkestab see uuenduslike teenuste väljatöötamist, mis võiksid välja kujuneda
tänu väga kiiretele ning piiriüleselt sujuvalt toimivatele võrkudele;
–
edendada lairibaühenduse täielikku katvust, mis on
eelduseks digitaalse ühtse turu arengule ning mis seetõttu aitab kaasa ühtse
turu lõpliku väljakujundamise olulise takistuse kõrvaldamisele, edendades samas
territoriaalset ühtekuuluvust. Neid eesmärke on võimalik saavutada ainult
tingimusel, et kasutuselevõtukulusid vähendatakse kogu ELis;
–
realiseerida seni kasutamata märkimisväärne
potentsiaal seoses kulude vähendamise ja lairibaühenduse kasutuselevõtu
lihtsustamisega, muu hulgas võttes laiemalt kasutusele olemasolevaid häid
tavasid ELi tasandil alati, kui see on võimalik;
–
optimeerida tõhusaid projekteerimis- ja
investeerimismenetlusi laiemas plaanis, soodustades seeläbi üleeuroopaliste
operaatorite väljakujunemist;
–
tagada ettevõtjate ja investorite võrdne kohtlemine
ja mittediskrimineerimine, võttes arvesse eesmärke ja ülesandeid, mis on
tihedalt seotud valdkondadega, mis on ELi õigusaktidega juba ettenähtud
erinevate vahendite objektiks,[23]
eelkõige elektroonilise side valdkonnas,[24]
kuid ka teistes valdkondades (nt kommunaalettevõtjad, kes soovivad teenida oma
füüsilise taristu pealt kasumit ning arukate võrkude loomise sünergia).
Käesoleva ettepaneku vastavus subsidiaarsuse
põhimõttele tagatakse järgmiselt.
–
Esiteks võivad liikmesriigid säilitada või vastu
võtta üksikasjalikumad sätted, mis täpsustavad või täiendavad veelgi
väljapakutud määruses sätestatud kohustusi, nt seoses juurdepääsuga
olemasolevatele taristutele, ehitustööde koordineerimisega ning ühise
kasutuselevõtuga.
–
Lisaks, kuigi kavandatava määrusega loodud
ülesannete täitmine on elektroonilise side reguleerivas raamistikus määratud
vaikimisi sõltumatule riigi reguleerivale asutusele, võivad liikmesriigid
vastavalt oma volituste ja pädevuste jaotamise põhiseaduslikule süsteemile[25] määrata optimaalsel koondatuse
tasemel ametisse teise pädeva asutuse, võttes arvesse selle oskusteavet ja
sõltumatust, kui määratud ülesandeid silmas pidades võiks seeläbi tagada
olulise tõhususe. See kehtib kõigi määrusega ettenähtud ülesannete puhul:
lubade andmise teabepunkt, läbipaistvus ja vaidluste lahendamine.
–
Teiseks, mis puutub olemasoleva füüsilise taristu
läbipaistvusse, siis kuigi mitmed liikmesriigid on juurutanud erinevaid
kaardistamisalgatusi, mille kohaselt ei kata geoinfosüsteemide (GIS) rakendused
mõnes liikmesriigis üksnes elektroonilise side taristut, vaid ka muude
kommunaalettevõtjate füüsilist taristut, ei nõuta käesoleva ettepanekuga
liikmesriikidelt sellist kaardistamist. Samuti ei nõuta andmete koondamist või
salvestamist ühtsesse kontaktpunkti. Liikmesriike kohustatakse tegema sellise
teabe ühtses kontaktpunktis kättesaadavaks. Seda võib teha muudele saitidele
viitavate hüperlinkidega. Samal viisil ei kehtestata ettepanekuga üldist
kohustust teavitada eelnevalt kavandatud ehitustöödest. Pigem antakse sellega
elektroonilise side teenuste pakkujatele võimalus nõuda seda teavet võrgu
pakkujatelt, pidades silmas kiire elektroonilise side võrkude
kasutuselevõtmist.
–
Kolmandaks, lubade andmisega seoses ei mõjuta
käesolev ettepanek liikmesriikide menetlusautonoomiat jaotada pädevusi
riigisiseselt. Kuigi teave erinevate lubade andmise menetluste kohta peab olema
kättesaadav ning taotlusi tuleb esitada kontaktpunkti kaudu, on selle roll
piiratud erinevate lubade jaotamisega ning lubade andmise menetluse
koordineerimisega. Lisaks on erinevad tähtajad ühtlustatud üksnes vaikimisi
ning liikmesriikidel on õigus pidada kinni oma konkreetsetest tähtaegadest või
need määrata, piiramata muid konkreetseid tähtaegu või kohustusi, mis on
sätestatud menetluse nõuetekohaseks läbiviimiseks, mida kohaldatakse kooskõlas
siseriikliku või ELi õigusega.
–
Viimaks, hoonesiseste seadmetega seoses võimaldab
määruse ettepanek liikmesriikidel kohandada määruses sätestatud kohustusi
riiklikule ja kohalikule eripärale, jättes määruse reguleerimisalast välja
teatavad hoonekategooriad, näiteks ühepereelamud või rekonstrueerimise,
järgides täielikult subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtteid.
3.3.        Proportsionaalsus

Kavandatavad meetmed on õigustatud ka proportsionaalsuse
põhimõttega.
Kavandatud kulude vähendamise meetmete eesmärk
on suurendada koordineerimist ja läbipaistvust ning ühtlustada minimaalseid
vahendeid, et luua asjaomastele sidusrühmadele võimalused sünergia
ärakasutamiseks ning kasutuselevõtuga seotud puudujääkide vähendamiseks. Kuigi
kavandatavate meetmete eesmärk on vähendada füüsilisele taristule juurdepääsu
takistusi, ei kahjusta need põhjendamatult omandiõigusi ning nendega
kinnitatakse äriläbirääkimiste esmatähtsust.
Kavandatavate meetmetega ei kehtestata
konkreetseid ärimudeleid. Samuti jäetakse nendega liikmesriikidele võimalus
kehtestada üksikasjalikumaid sätteid, mistõttu need pigem täiendavad kui
mõjutavad käimasolevaid riiklikke algatusi. Need võimaldavad liikmesriikidel
hoopis tugineda olemasolevatele meetmetele ja valida olemasolevate või uute
meetmete jaoks selline korraldus, mis vastaks kõige paremini nende eripärale,
tekitamata tingimata lisakulusid.
Kuigi määruse ettepanek mõjutab teataval
määral omandiõigust, toimub see kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega.
Ettepanek võimaldab pidada äriläbirääkimisi
füüsilisele taristule juurdepääsuks, muutmata kohustuslikuks juurdepääsu
eelnevalt määratletud või kulupõhistel tingimustel. Selles esitatakse
soovituslikud põhjused, mille alusel võidakse juurdepääsukeeldu pidada
mõistlikuks, näiteks selle füüsilise taristu, millele juurdepääsu on taotletud,
tehniline sobivus elektroonilise side võrgu mis tahes elementide majutamiseks,
elementide majutamiseks vajaliku ruumi olemasolu või võrgu terviklus ja
turvalisus. Kuigi põhjendamatu juurdepääsukeelu korral on ette nähtud vaidluste
lahendamine, võetakse juurdepääsuhinna kehtestamisel arvesse mitmeid
parameetreid, näiteks taotletud juurdepääsu mõju võrguoperaatori tehtud
investeeringute aluseks olevale äriplaanile, eelkõige hiljuti ehitatud
füüsiliste taristute puhul, mida kasutatakse kiirete elektroonilise side
teenuste osutamiseks.
Olemasoleva füüsilise taristu läbipaistvusega
seoses käsitletakse ettepanekus taristut, mis on sobilik kiire võrgu
kasutuselevõtuks ning mitte füüsilist taristut üldiselt. Samuti võimaldab see
liikmesriikidel teha üldisi erandeid seoses tehniliselt sobimatu taristuga.
Lisaks soovitakse ettepanekuga teha teave kättesaadavaks võimalikult väikese
kuluga. Selleks hõlmab see järkjärgulisi kohustusi, võimaldades juurdepääsu
korraldamist juba kättesaadavale teabele ning kasutades vaatlusi üksnes siis,
kui teave ei ole riigiasutustelt või elektroonilise side teenuste pakkujatelt
hõlpsasti kättesaadav.
Tsiviilehitustööde koordineerimise puhul ei
piirata ettepanekuga ettevõtjate majandusvabadust – eelkõige ei kohustata
sellega ühist kasutuselevõttu osapoolte vahel, kes ei ole seda ärimudelit
valinud, välja arvatud juhul, kui neid rahastatakse avaliku sektori
vahenditest. Otse vastupidi – ettepanekuga soovitakse soodustada ühist
kasutuselevõttu käsitlevaid ärialaseid kokkuleppeid, võimaldades teabe paremat
jagamist tulevaste tsiviilehitustööde kohta.
Mis puutub hoonesisesesse füüsilisse
taristusse, siis kohustus varustada hooned kiiret ühendust toetava füüsilise
taristuga piirdub uute ja põhjalikult rekonstrueeritud hoonetega. Seda
seetõttu, et sellisel puhul on kulud marginaalsed võrreldes kuludega, mis
seonduvad passiivse taristu tagantjärele paigaldamisega olemasolevasse, vastavate
seadmetega varustamata hoonesse ning tõenäoliselt kompenseerib selle vara
kõrgem väärtus. Ettepanekus vähendatakse kõnealuse kohustuse ulatust, piirdudes
ehitusluba nõudvate põhjalike rekonstrueerimistega. Samuti on ette nähtud
liikmesriikide poolt proportsionaalsuse kaalutlustel tehtavad erandid.
3.4 Põhiõigused
Analüüsiti väljapakutud meetmete mõju
põhiõigustele.
Kuigi võrguoperaatori kohustus rahuldada kõik
põhjendatud taotlused juurdepääsu saamiseks tema füüsilisele taristule võib
piirata tema ettevõtlusvabadust ja omandiõigust, leevendab vastavat kahjulikku
mõju siiski säte, mille kohaselt tuleb selline juurdepääs anda õiglastel
tingimustel, mille hulka kuulub näiteks hind. Lisaks tuleb seda piirangut
pidada põhjendatuks ning proportsionaalseks eesmärgiga vähendada kiire
elektroonilise side võrkude kasutuselevõtukulusid, kuna see vähendaks vajadust
teostada tsiviilehitustöid, mis moodustavad ligikaudu 80 % võrgu
kasutuselevõtukuludest. Seoses võrguoperaatorite kohustusega esitada
miinimumteavet olemasolevate taristute kohta, on tegevus- ja ärisaladuse
kaalutlustel tehtavate eranditega nähtud ette eraelu puutumatuse ja
ärisaladuste kaitsega seonduvad kaitsemeetmed.
Täielikult või osaliselt riiklike vahenditega
rahastatavaid ehitustöid teostavate ettevõtjate kohustus rahuldada põhjendatud
taotlused juurdepääsuks, eesmärgiga võtta kasutusele kiirete elektroonilise
side võrkude elemente, võib piirata nende ettevõtlusvabadust ja omandiõigust.
Sellist kohustust kohaldataks siiski üksnes siis, kui see ei hõlma täiendavaid
kulusid seoses algselt plaanitud ehitustöödega ning kui koostöötaotlus
esitatakse niipea kui võimalik ning igal juhul vähemalt üks kuu enne seda, kui
lõpp-projekt esitatakse pädevatele asutustele loa saamiseks. Lisaks tuleb seda
piirangut pidada põhjendatuks ning proportsionaalseks eesmärgiga vähendada
kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtukulusid, kuna see võimaldaks
elektroonilise side võrkude operaatoritel katta üksnes osa tsiviilehitustööde
kuludest.
Kohustus varustada uued hooned kiiret ühendust
toetava hoonesisese füüsilise taristuga võib mõjutada asjaomase vara omanike
omandiõigust. Seda piirangut tuleb pidada põhjendatuks ning proportsionaalseks
eesmärgiga vähendada kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtukulusid, kuna
see välistaks vajaduse paigaldada füüsiline taristu hoonetesse tagantjärele.
Üldkasutatavate sidevõrkude pakkujate õigus
ühendada oma võrk liitumispunktiga, et saada juurdepääs kiiret ühendust
toetavale hoonesisesele füüsilisele taristule, võib mõjutada asjaomase
eravalduse omanike omandiõigust. Selliseid piiranguid kitsendab üldkasutatavate
sidevõrkude pakkujate kohustus vähendada eravaldusele avalduvat mõju ning katta
tekkinud kulud. Lisaks tuleb seda piirangut pidada põhjendatuks ning
proportsionaalseks eesmärgiga vähendada kiire elektroonilise side võrkude
kasutuselevõtukulusid, kuna see võimaldaks elektroonilise side operaatoritel
saavutada oma võrkude kasutuselevõtuga mastaabisääst.
Üldkasutatavate sidevõrkude pakkujate õigus
saada juurdepääs mis tahes olemasolevale kiiret ühendust toetavale
hoonesisesele taristule võib mõjutada hoonesisese füüsilise taristu
kasutamisõiguse valdaja omandiõigust. Kõnealune kitsendus on aga piiratud, kuna
selline juurdepääs tuleb anda mõistlikel tingimustel ning seda kohaldataks
üksnes siis, kui dubleerimine on tehniliselt võimatu või majanduslikult
ebatõhus.
Eespool kirjeldatud piirangutega seotud
asjaomaste osapoolte õigus tõhusale õiguskaitsevahendile on tagatud võimalusega
pöörduda pädeva riikliku vaidluste lahendamise organi poole, mis ei tohiks
piirata ühegi osapoole õigust pöörduda kohtusse.
3.5.        Õigusakti
valik
Komisjon teeb määruse ettepaneku, kuna see
tagab kõikehõlmava ja otsekohaldatava lahenduse mu hulgas kõigi võrkude
kasutuselevõtuks vajalike lubade puhul. Määrus tagab, et kulude vähendamise
vahendid võetakse kasutusele kiiresti, järgides ajakava, mille kohaselt tuleb
Euroopa digitaalarengu tegevuskava eesmärgid saavutada aastaks 2020.
Erinevalt direktiivist, mis tähendaks
liikmesriikidele ülevõtmiseks lisaaja andmist, kehtestatakse määrusega kiiresti
põhiõigused ja -kohustused võrkude kasutuselevõtuks kogu ühtsel turul. Lisaks
lubaks direktiiv oma olemusest tingituna märkimisväärseid erinevusi kõnealuste
õiguste ja kohustuste rakendamisel, tekitades seeläbi killustumist. Vahetult
kohaldatav õigusakt aga vähendab olemasolevat killustumist ja aitab ära hoida
selle suurenemist, keskendudes elektroonilise side võrkude ühtse turu
väljatöötamise valitud tõketele, tuginedes headele tavadele, kuid jättes korralduslike
küsimuste otsustamise suures osas liikmesriikidele. Teenusepakkujatele tuleb
seoses võrgu kavandamise ja kasutuselevõtu kõigi etappidega tagada teatavad
otsekohaldatavad õigused, millele nad võivad tugineda siseriiklikes kohtutes,
vaidlustes mitte üksnes liikmesriikide, vaid ka teiste eraõiguslike isikute,
näiteks taristu omanike vastu.
Pidades silmas, et ettepaneku põhieesmärk on
kogu ühtsel turul otseselt kohaldatavate õiguste ja kohustuste määratlemine,
näib eelistatum õigusakt olema pigem määrus kui direktiiv, sest see pakub
selgeid eeliseid tulemuslikkuse ja tõhususe mõttes ning loob kodanikele ja
ettevõtjatele võrdsed tingimused, pakkudes suuremat potentsiaali seoses
eraõigusliku jõustamisega[26].
Erinevalt direktiivist, mis nõuab ülevõtmist liikmesriikides, tagab vahetult
kohaldatav määrus seega viivitamatu vajaliku mõju, et aidata kaasa
digitaalarengu tegevuskava lairibaühenduse kättesaadavust käsitlevate
eesmärkide saavutamisele 2020. aastaks.
Kulude vähendamise meetmete olulised eelised
ületavad nii majandusliku kui ka sotsiaalse kasu mõttes kaugelt mis tahes
halduskoormuse.
3.6.        Ettepaneku
struktuur ning peamised õigused ja kohustused
Artikkel 1 –
Eesmärk ja reguleerimisala
–
Artiklis 1 on täpsustatud määruse eesmärk ja
reguleerimisala.
Artikkel 2 –
Mõisted
–
Kõnealune artikkel hõlmab mõisteid, mis täiendavad
ELi elektroonilise side reguleerivas raamistikus sisalduvaid mõisteid.
Artikkel 3 –
Juurdepääs olemasolevale füüsilisele taristule
–
Artiklis 3 on sätestatud võrguoperaatorite üldine
õigus pakkuda juurdepääsu oma füüsilisele taristule ja kohustus rahuldada
põhjendatud taotlused juurdepääsu saamiseks nende füüsilisele taristule, et
võtta õiglastel tingimustel kasutusele elektroonilise side võrkude elemente.
–
Keeldumiste või tingimustega seotud vaidluste
läbivaatamiseks on ette nähtud vaidluste lahendamise organ ning selle ülesande
täitmine usaldatakse vaikimisi riigi reguleerivale asutusele.
Artikkel 4 –
Füüsilise taristu läbipaistvus
–
Artikliga 4 on ette nähtud õigus saada juurdepääs
miinimumteabele olemasoleva(te) füüsilis(t)e taristu(te) ja kavandatud
ehitustööde kohta.
–
Sellega kaasneb võrguoperaatorite kohustus
rahuldada põhjendatud taotlused nende füüsilise taristu konkreetsete elementide
vaatlemiseks kohapeal.
–
Kohapealseid vaatlusi või teabele juurdepääsu
käsitlevate vaidluste lahendamine usaldataks vaidluste lahendamise organile,
kelleks on vaikimisi riigi reguleeriv asutus.
Artikkel 5 –
Ehitustööde koordineerimine
–
Kõnealune artikkel hõlmab õigust pidada
läbirääkimisi ehitustööde koordineerimise üle.
–
Lisaks kohustatakse riiklikest vahenditest
rahastatavaid ehitustöid teostavad ettevõtjaid rahuldama põhjendatud taotlusi,
milles käsitletakse ehitustööde koordineerimise lepingute sõlmimist
läbipaistvatel ja mittediskrimineerivatel tingimustel.
Artikkel 6 –
Lubade andmine
–
Kõnealuses artiklis käsitletakse õigust saada ühtse
teabepunkti kaudu elektrooniline juurdepääs konkreetsete ehitustööde suhtes
kohaldatavaid tingimusi ja korda käsitlevale teabele, samuti õigust esitada
loataotlusi elektrooniliselt ühtse teabepunkti kaudu. Teabepunkt hõlbustab ja
koordineerib lubade andmise menetlust ja jälgib tähtaegadest kinnipidamist.
–
Lisaks kehtestatakse sellega üldine maksimaalne
tähtaeg, kui riigi või ELi õigusaktides ei ole tähtaega sätestatud, samuti
õigus saada õigel ajal loataotlust käsitlev otsus.
Artiklid 7–8 –
Hoonesisesed seadmed
–
Artikliga 7 kehtestatakse kohustus varustada uued
hooned ja põhjalikult rekonstrueeritavad hooned kiiret ühendust toetava
hoonesisese füüsilise taristuga ning kohustus varustada uued ja põhjalikult
rekonstrueeritavad vanad korterelamud hoonesisese või sellest väljaspool asuva
liitumispunktiga.
–
Artikliga 8 kehtestatakse elektroonilise side
võrkude pakkujate õigus ühendada oma võrguseadmed hoonete liitumispunktiga,
elektroonilise side operaatorite õigus pidada läbirääkimisi juurdepääsu üle mis
tahes olemasolevale kiiret ühendust toetavale hoonesisesele füüsilisele
taristule, ning kiiret ühendust toetava hoonesisese taristu puudumisel õigus
ühendada oma võrguseadmed omal kulul abonendi eravaldusega, tingimusel et mõju
eravaldusele on võimalikult väike.
Artiklid 9–11
–
Kõnealused artiklid hõlmavad lõppsätteid,
sealhulgas pädevate asutuste määramist ning kohustust vaadata määrus läbi kolme
aasta jooksul pärast selle jõustumist.
4.           MÕJU EELARVELE
Määruse ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet.
2013/0080 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS
kiire elektroonilise side võrkude
kasutuselevõtukulude vähendamise meetmete kohta
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 114,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[27],
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[28],
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Digitaalmajandus muudab
ühtset turgu põhjalikult. Tänu innovaatilisusele, kiirusele ja piiriülesele
ulatusele võib see viia ühtse turu integratsiooni uuele tasemele. Liidu eesmärk
on arendada välja digitaalmajandus, mis kaasaegsete võrguteenuste ja kiire
internetiühenduse teel annaks jätkusuutlikku majanduslikku ja sotsiaalset kasu.
Kvaliteetne digitaalne taristu toetab praktiliselt kõiki nüüdisaegse ja
innovatiivse majanduse sektoreid ja omab sotsiaalse ja territoriaalse
ühtekuuluvuse seisukohast strateegilist tähtsust. Seetõttu peab kõigil
kodanikel ja ettevõtjatel olema võimalus osaleda digitaalmajanduses.
(2)       Liikmesriigid on tunnistanud
kiirele lairibaühendusele ülemineku tähtsust ja heaks kiitnud komisjoni
teatises Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Euroopa digitaalarengu tegevuskava
– Euroopa majanduskasvu kiirendamine digitaalsete vahenditega”[29] („digitaalarengu tegevuskava”)
sätestatud kaugelepürgivad eesmärgid seoses lairibaühendusega: täielik kaetus
lairibaühendusega 2013. aastaks ning kõigi majapidamiste juurdepääs ühendusele
kiirusega 30 Mbit/s, vähemalt 50 % kodumajapidamiste juurdepääs
internetiühendusele kiirusega üle 100 Mbit/s 2020. aastaks.
(3)       Digitaalarengu tegevuskavas
tuvastati ka vajadus poliitika järele, mis aitaks vähendada lairibaühenduse
kasutuselevõtu kulusid kogu ELi territooriumil, muu hulgas nõuetekohase
planeerimise ja koordineerimise ning halduskoormuse vähendamisega.
(4)       Võttes arvesse vajadust võtta
ELi tasandi meetmeid parema lairibaühenduse tagamiseks, sealhulgas kiire
lairibataristuga seotud kulude vähendamiseks,[30]
rõhutatakse ühtse turu aktis II[31]
vajadust täiendavate pingutuste järele, et saavutada kiiresti Euroopa
digitaalarengu tegevuskavaga seatud eesmärgid, muu hulgas edendades
investeeringuid kiiretesse võrkudesse.
(5)       Kiire elektroonilise side
traadita ja traadiga võrkude kasutuselevõtuks liidu tasandil on vaja teha suuri
investeeringuid, millest märkimisväärse osa moodustavad tsiviilehitustööde
kulud.
(6)       Suur osa nendest kuludest on
tingitud olemasoleva passiivse taristu (näiteks kaablikanalid, juhtmed,
juurdepääsuluugid, kaablikapid, postid, mastid, paigaldatavad antennid, tornid
ja muud tugikonstruktsioonid) kasutuselevõtuprotsessi puudujääkidest,
ehitustööde koordineerimisega seotud kitsaskohtadest, koormavast halduslike
lubade andmise menetlusest ning võrkude hoonesisese kasutuselevõtuga seotud
kitsaskohtadest.
(7)       Meetmed, mille eesmärk on
tõhustada olemasolevate taristute kasutamist ning vähendada uute
tsiviilehitustööde läbiviimise kulusid ja takistusi, peaksid olulisel määral
kaasa aitama kiire elektroonilise side võrkude hoogsale ja ulatuslikule
kasutuselevõtule, tagades samas tõhusa konkurentsi.
(8)       Mõned liikmesriigid on võtnud
lairibaühenduse kasutuselevõtukulude vähendamisele suunatud meetmeid. Nende
heade tavade kasutamise laiendamine kogu liidus võiks oluliselt kaasa aidata
digitaalse ühtse turu loomisele. Sellised tavad jäävad siiski piiratuks ja
killustatuks. Lisaks takistavad regulatiivsete nõuete erinevused mõnikord
kommunaalettevõtjate koostööd ja võivad häirida uute võrguoperaatorite turule
sisenemist ja uute ärivõimaluste kasutamist, pidurdades ühtse turu arendamist
lairibaühenduse füüsiliste taristute kasutuseks ja kasutuselevõtuks seoses
kiire elektroonilise side võrkudega. Lisaks sellele ei näi liikmesriikide
tasandil rakendatavad algatused olevat alati terviklikud, ehkki meetmeid tuleks
järjepideva ja ulatusliku mõju saavutamiseks võtta tingimata kogu
kasutuselevõtuprotsessi vältel ja kõigi sektorite lõikes.
(9)       Käesoleva määrusega
soovitakse kehtestada teatavad ELi üleselt kohaldatavad minimaalsed õigused ja
-kohustused, et hõlbustada kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõttu ja
sektoritevahelist koordineerimist. Vähimate võrdsete tingimuste tagamine ei
tohiks kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega piirata riiklikul ja kohalikul
tasandil kehtestatud olemasolevaid parimaid tavasid ja meetmeid, mis sisaldavad
üksikasjalikumaid sätteid ja tingimusi, ega ka kõnealuseid õigusi ja kohustusi
täiendavaid ja üksikasjalikumaid lisameetmeid.
(10)     Kui kooskõlas ELi õigusega
kohaldatakse täpsemaid reguleerivaid meetmeid, peaksid need eriseaduste („lex
specialis”) põhimõtet silmas pidades olema ülimuslikud käesolevas määruses
sätestatud miinimumõiguste ja -kohustuste suhtes. Seetõttu ei tohiks käesoleva
määruse kohaldamine piirata ELi õigust ja eelkõige mis tahes konkreetseid
reguleerivaid meetmeid, sealhulgas märkimisväärse turujõuga ettevõtjate suhtes
kehtestatud parandusmeetmeid, mida kohaldatakse liidu elektroonilise side
reguleeriva raamistiku kohaselt (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/21/EÜ,
7. märts 2002, elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva
raamistiku kohta (raamdirektiiv),[32]
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/20/EÜ, 7. märts 2002,
elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise kohta (loadirektiiv),[33] Euroopa Parlamendi ja nõukogu
direktiiv 2002/19/EÜ, 7. märts 2002, elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega
seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (juurdepääsu
käsitlev direktiiv),[34]
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/22/EÜ, 7. märts 2002,
universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja
-teenuste puhul (universaalteenuse direktiiv)[35]
ning komisjoni direktiiv 2002/77/EÜ, 16. september 2002, konkurentsi kohta
elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste turgudel[36]).
(11)     Elektroonilise side võrkude
operaatorite ja eelkõige uute turuletulijate jaoks võib olla palju tõhusam
taaskasutada elektroonilise side võrkude kasutuselevõtmiseks olemasolevaid
füüsilisi taristuid, sealhulgas neid, mis kuuluvad teistele
kommunaalettevõtjatele, eriti piirkondades, kus sobiv elektroonilise side võrk
ei ole kättesaadav või kus uue füüsilise taristu ehitamine ei pruugi olla
majanduslikult tasuv. Lisaks võib sektoritevaheline sünergia oluliselt
vähendada vajadust elektroonilise side võrkude kasutuselevõtust tingitud
ehitustööde järele ja seeläbi ka nendega seotud sotsiaalseid ja
keskkonnakulusid, näiteks seoses saaste, häirete ja liiklusummikutega. Seetõttu
ei tuleks käesolevat määrust kohaldada üksnes elektroonilise side võrkude
pakkujate suhtes, vaid kõigi suhtes, kes omavad või valdavad õigust kasutada
ulatuslikke ja täieliku katvusega füüsilisi taristuid, millele saab lisada
elektroonilise side võrgu elemente; see puudutab näiteks elektri-, gaasi-,
kütte-, transpordi-, vee- ja kanalisatsiooniteenuste osutamiseks kasutatavaid
füüsilisi võrke.
(12)     Kuna selliste võrkude vahel ei
ole väga suuri erinevusi, saab võrkude füüsilistes struktuurides samaaegselt
majutada ka mitmesuguseid elektroonilise side võrgu elemente, sealhulgas neid,
mille abil saab kooskõlas tehnoloogilise neutraalsuse põhimõttega pakkuda
lairibajuurdepääsu teenuseid kiirusega vähemalt 30 Mbit/s, mõjutamata võrgu
peamist teenust ning hoides kohandamiskulud minimaalsetena. Seetõttu saab
füüsilisse taristusse, mis on mõeldud üksnes võrgu muude elementide
majutamiseks ega ole ise võrgu aktiivne element, põhimõtteliselt paigutada
elektroonilise side kaableid, seadmeid ja elektroonilise side võrkude muid
elemente, olenemata sellest, millest seda taristut tegelikult kasutatakse või
kellele see kuulub. Ilma et see piiraks peamise teenuse osutamisega seotud
üldistes huvides oleva konkreetse eesmärgi poole püüdlemist, tuleks edendada
võrguoperaatorite vahelist sünergiat, et aidata samas kaasa digitaalarengu tegevuskava
eesmärkide saavutamisele.
(13)     Käesolev määrus ei tohiks
piirata konkreetseid kaitsemeetmeid, mida on vaja võrkude turvalisuse ja
terviklikkuse tagamiseks ning selle kindlustamiseks, et ei mõjutata
võrguoperaatori pakutavat peamist teenust, kuid siseriiklikes õigusaktides
sätestatud üldised eeskirjad, mis keelavad võrguoperaatoritel pidada
läbirääkimisi elektroonilise side võrkude teenusepakkujatega juurdepääsuks
füüsilistele taristutele, võivad takistada füüsilisele taristule juurdepääsu
turu rajamist ning seetõttu tuleks need kaotada. Samal ajal ei piira käesolevas
määruses sätestatud meetmed liikmesriikide võimalust muuta taristule
juurdepääsu võimaldamine kommunaalettevõtjate jaoks atraktiivsemaks, jättes
kõnealuselt teenuselt saadava tulu välja oma peamise tegevuse või peamiste
tegevuste lõppkasutajate tariifide arvutamise alusest kooskõlas kohaldatava ELi
õigusega.
(14)     Võrguoperaator võib
objektiivsetel põhjustel keelduda juurdepääsu võimaldamisest teatavatele
füüsilistele taristutele. Põhjuseks võib olla eelkõige see, et füüsiline
taristu ei vasta tehniliselt selliste taristute konkreetsetele tingimustele,
millele on juurdepääsu taotletud, näiteks võib probleemiks olla ruumi vähesus.
Samuti võib taristu jagamine teatavates olukordades ohustada võrgu
terviklikkust ja turvalisust või häirida sama taristu vahendusel peamiselt
pakutavate teenuste osutamist. Lisaks, kui võrguoperaator juba pakub taotleja
vajadustele vastavat hulgijuurdepääsu füüsilisele võrgutaristule, võib
juurdepääs füüsilisele alustaristule avaldada kahjulikku majanduslikku mõju
selle ärimudelile ja investeerimisstiimulitele, millega võib kaasneda
võrguelementide ebatõhus dubleerimine. Samas, kui liidu elektroonilise side
reguleeriva raamistiku kohaselt kehtestatakse näiteks märkimisväärse turujõuga
ettevõtjate suhtes füüsilisele taristule juurdepääsu pakkumise kohustused, siis
see oleks juba hõlmatud konkreetsete reguleerivate kohustustega, mida käesolev
määrus ei tohiks mõjutada.
(15)     Kui elektroonilise side
võrkude pakkujad taotlevad juurdepääsu konkreetses piirkonnas, peaksid
võrguoperaatorid esitama pakkumise oma vahendite ühiseks kasutamiseks õiglastel
tingimustel, sealhulgas õiglase hinna eest, kui just ei juhtu, et juurdepääsust
keeldutakse objektiivsetel põhjustel. Sõltuvalt asjaoludest võivad
juurdepääsuõiguse andmise tingimusi mõjutada mitmed tegurid: hooldamise ja
kohandamisega seotud lisakulud; ennetavad kaitsemeetmed, mida rakendatakse
võrgu turvalisusele ja terviklikkusele avalduva kahjuliku mõju piiramiseks; konkreetne
vastutuskord võimaliku kahju korral; taristu ehitamiseks antud riikliku toetuse
kasutamine, sealhulgas konkreetsed tingimused, mis on seotud toetusega või
tulenevad siseriiklikust õigusest kooskõlas liidu õigusega; siseriiklikest
sätetest tulenevad piirangud, mille eesmärk on kaitsta keskkonda, rahvatervist,
avalikku julgeolekut või saavutada asulaplaneerimise eesmärke.
(16)     Kui äriläbirääkimistel ei
jõuta tehnilistes ja ärilistes tingimustes kokkuleppele, peaks mõlemal
osapoolel olema võimalik pöörduda riikliku tasandi vaidluste lahendamise organi
poole, kes kirjutaks osapooltele ette lahenduse , et vältida põhjendamatuid
keeldumisi või ebaõiglaste tingimuste kehtestamist. Juurdepääsu andmise hinna
määramisel peaks vaidluste lahendamise organ võtma arvesse füüsilisse
taristusse tehtud investeeringuid. Juurdepääsu andmisel elektroonilise side
võrkude pakkujate füüsilisele taristule võivad sellesse taristusse tehtud
investeeringud otseselt kaasa aidata Euroopa digitaalarengu tegevuskava
eesmärkide saavutamisele ning olukorra ärakasutamine võib mõjutada konkurentsi
järgnevatel turgudel olukorra ärakasutamine. Seega tuleks juurdepääsukohustuste
puhul võtta arvesse kõnealuste investeeringute majanduslikku tasuvust, võttes
aluseks investeeringutasuvuse ajakava, juurdepääsu mõju järgnevate turgude
konkurentsile, võrguvarade amortisatsiooni juurdepääsutaotluse esitamise ajal,
tehtud investeeringute aluseks olnud ärimudelit, eriti kui on tegemist kiire
elektroonilise side teenuste osutamiseks kasutatavatesse, hiljuti ehitatud
füüsilistesse taristutesse tehtud investeeringutega, ning juurdepääsu
taotlejale pakutud ühise kasutuselevõtu võimalusi.
(17)     Kiire elektroonilise side
võrkude kasutuselevõtu tõhusaks kavandamiseks ning elektroonilise side võrkude
kasutuselevõtuks sobilike olemasolevate taristute tõhusaima kasutuse tagamiseks
peaks ettevõtjatele, kellel on õigus pakkuda elektroonilise side võrke, olema
tagatud juurdepääs miinimumteabele kasutuselevõtupiirkonnas eksisteerivate
füüsiliste taristute kohta. Selline miinimumteave peaks võimaldama hinnata
olemasoleva taristu kasutuspotentsiaali konkreetses piirkonnas ning samuti
vähendama kahjusid olemasolevatele füüsilistele taristutele. Arvestades
hõlmatud sidusrühmade arvu ning selleks, et hõlbustada juurdepääsu kõnealusele
teabele, sealhulgas sektorite vahel ja piiriüleselt, tuleks selline
miinimumteave teha kättesaadavaks ühtse teabepunkti kaudu. Teabepunkt peaks
võimaldama juurdepääsu elektroonilisel kujul juba kättesaadavale
miinimumteabele, kooskõlas piirangutega, mille eesmärk on tagada võrgu
turvalisus ja terviklikkus või kaitsta õigustatud tegevus- ja ärisaladusi.
(18)     Kuigi käesoleva määrusega ei
kehtestata liikmesriikidele uusi kaardistamise kohustusi, sätestatakse selles,
et elektroonilisel kujul kättesaadav miinimumteave, mida avaliku sektori
asutused juba koguvad riiklike algatuste ja liidu õigusaktide (näiteks Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 14. märtsi 2007. aasta direktiiv 2007/2/EÜ, millega
rajatakse Euroopa Ühenduse ruumiandmete infrastruktuur (INSPIRE)[37]) kohaselt, tuleks näiteks
hüperlingi kaudu teha kättesaadavaks ühtsele teabepunktile, et tagada
elektroonilise side võrkude pakkujatele kooskõlastatud juurdepääs füüsilisi
taristuid käsitlevatele andmetele, tagades samas sellise teabe turvalisuse ja terviklikkuse.
Sellise teabe esitamine ei tohiks piirata läbipaistvusnõudeid, mida juba
kohaldatakse avaliku sektori valduses oleva teabe taaskasutamise suhtes
vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta direktiivile 2003/98/EÜ
avaliku sektori valduses oleva teabe taaskasutamise kohta[38]. Kui avaliku sektori käsutuses
olev teave ei anna piisavat ülevaadet konkreetses piirkonnas eksisteerivatest
või teatavat tüüpi füüsilistest taristutest, peaksid võrguoperaatorid tegema
teabe taotluse korral kättesaadavaks ühtsele teabepunktile.
(19)     Kui miinimumteave ei ole ühtse
teabepunkti kaudu kättesaadav, tuleks elektroonilise side võrkude
operaatoritele siiski tagada võimalus taotleda sellist konkreetset teavet otse
ükskõik milliselt vastava piirkonna võrguoperaatorilt. Lisaks, kui taotlus on
mõistlik ja kui teave on vajalik eelkõige olemasoleva füüsilise taristu
võimalikuks jagamiseks või ehitustööde koordineerimiseks, tuleks elektroonilise
side võrkude operaatoritele anda läbipaistvatel, proportsionaalsetel ja
mittediskrimineerivatel tingimustel võimalus kohapealseteks vaatlusteks ja
kavandatud ehitustöid käsitleva teabe küsimiseks, ilma et see piiraks võrgu
turvalisuse ja terviklikkuse tagamiseks võetud kaitsemeetmeid ning tegevus- ja
ärisaladuste kaitset. Tuleks soodustada seda, et võrguoperaatorid avaldaksid
ise laiaulatuslikku teavet planeeritud ehitustööde kohta või et selle teeksid
kättesaadavaks proaktiivsed ühtsed teabepunktid, kellel on sellise teabe
taotlemise õigus, ning seda eelkõige kõige kasulikumates valdkondades,
teavitades sellest teabe olemasolu korral volitatud operaatoreid.
(20)     Kui tekib vaidlusi seoses
juurdepääsuõigusega füüsilisi taristuid käsitlevale teabele, mis puudutab kiire
elektroonilise side võrkude kasutuselevõttu, peaks ühtsel teabepunktil olema
võimalik lahendada sellised vaidlused siduva otsusega, ilma et see piiraks
ühegi osapoole õigust pöörduda kohtusse.
(21)     Füüsiliste taristute
ehitustööde koordineerimisega on võimalik saavutada oluline kokkuhoid ja
vähendada häireid piirkonnas, mida mõjutab uute elektroonilise side võrkude
kasutuselevõtt. Seetõttu peaksid olema keelatud regulatiivsed piirangud, mis
üldjuhul takistavad võrguoperaatorite vaheliste läbirääkimiste pidamist
selliste tööde kooskõlastamiseks ning ka kiire elektroonilise side võrkude
kasutuselevõtuks. Kui ehitustöid ei rahastata riiklikest vahenditest, ei tohiks
see siiski piirata sidusrühmade võimalust sõlmida ehitustööde koordineerimise
lepinguid oma investeerimis- ja äriplaanide ning eelistatud ajakava kohaselt.
(22)     Täielikult või osaliselt
riiklikest vahenditest rahastatavate ehitustöödega peaks püüdma saavutada
võimalikult positiivse ühise tulemuse, kasutades ära nende tööde positiivset
välismõju sektorite lõikes ning tagades võrdsed võimalused olemasoleva ja
kavandatava füüsilise taristu jagamiseks elektroonilise side võrkude
kasutuselevõtmise eesmärgil. Kuigi see ei tohiks avaldada kahjulikku mõju
riiklikest vahenditest rahastatavate ehitustööde peamisele otstarbele, peaksid
ehitustöid teostavad ettevõtjad proportsionaalsetel, mittediskrimineerivatel ja
läbipaistvatel tingimustel rahuldama õigeaegsed ja põhjendatud taotlused kiire
elektroonilise side võrkude elementide kasutuselevõtu koordineerimise kohta,
millega tagatakse näiteks lisakulude katmise ja esialgsetesse kavadesse
tehtavate muudatuste miinimumini viimine, ilma et see piiraks riigiabi
eeskirjade kohaldamist. Koordineerimislepingute läbirääkimistega seotud
vaidluste kiire lahendamise tagamiseks mõistlikel, proportsionaalsetel,
mittediskrimineerivatel ja läbipaistvatel tingimustel peaks saama kasutada
konkreetseid vaidluste lahendamise menetlusi. Sellised sätted ei tohiks piirata
liikmesriikide õigust reserveerida võimsust elektroonilise side võrkude jaoks,
isegi kui konkreetset taotlust ei ole esitatud, et tulevikus füüsilise taristu
järele tekkiva nõudluse rahuldamise huvides maksimeerida ehitustööde väärtus
või võtta vastu meetmeid, mis hõlmavad muude võrguliikide (nt gaas või elekter)
operaatorite sarnaseid õigusi koordineerida ehitustöid.
(23)     Riiklike ja liidu üldiste
huvide kaitsmiseks võib elektroonilise side võrkude või uute võrguelementide
kasutuselevõtuks vaja minna mitmesuguseid lubasid, näiteks ehitus-,
planeerimis-, keskkonna- ja muud load. Erinevat tüüpi elektroonilise side võrkude
kasutuselevõtuks vajalike lubade arv ja kasutuselevõtu kohaspetsiifilisus võib
tähendada, et kohaldatakse erinevaid menetlusi ja tingimusi. Säilitades
kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega pädevate asutuste õiguse osaleda otsuste
tegemises ja säilitada otsustamisõigus, võiks sellise ühtse teabepunkti
loomine, kes jagab teavet kõigi ehitustööde suhtes kohaldatavate menetluste ja
üldtingimuste kohta, vähendada keerukust ning suurendada tõhusust ja
läbipaistvust, eelkõige uute turuletulijate või väiksemate operaatorite jaoks,
kes ei tegutse kõnealuses piirkonnas. Lisaks peaks elektroonilise side võrke
kasutusele võtvatel ettevõtjatel olema õigus esitada oma loataotlused ühtse
kontaktpunkti kaudu, kellele on usaldatud vastutus koordineerida erinevaid
menetlusi ja jälgida, kas otsused tehakse seadusega ettenähtud tähtaegade
jooksul. Selline kontaktpunkt peaks toimima ühtse teenuspunktina, mis ei kasuta
tingimata otsustusõigust, kui see pole just siseriikliku õigusega ette nähtud.
(24)     Tagamaks, et lubade andmise
menetlus ei takista investeeringute tegemist ega mõjuta negatiivselt ühtset
turgu, tuleks otsus loataotluste rahuldamise või tagasilükkamise kohta teha
kättesaadavaks hiljemalt kuue kuu jooksul, ilma et see piiraks muid
konkreetseid tähtaegu või kohustusi, mis on sätestatud sellise menetluse
nõuetekohaseks läbiviimiseks, mida kohaldatakse lubade andmise menetluse suhtes
kooskõlas siseriikliku või ELi õigusega. Sellise otsuse võib teha kas vaikimisi
või otsesõnu, vastavalt kohaldatavatele õigussätetele. Lisaks peaks igasugune
viivitus seoses loa andmise üle otsustamisega andma sellist luba taotlenud
ettevõtjatele õiguse saada hüvitist, kui nad suudavad tõestada, et nad on
sellise viivituse tõttu kahju kandnud. Seda õigust tuleks teostada kooskõlas
siseriiklikus õiguses sätestatud menetluslike ja sisuliste kaitsemeetmetega.
(25)     Tagamaks, et kõnealused lubade
andmise menetlused viiakse lõpule mõistliku tähtaja jooksul, võivad
liikmesriigid kehtestada mitmeid kaitsemeetmeid, näiteks vaikiva nõusoleku, või
lihtsustada lubade andmise menetlusi, muu hulgas vähendades elektroonilise side
võrkude kasutuselevõtuks vajalike lubade arvu või vabastades teatavad
väikesemahuliste või standardiseeritud ehitustööde kategooriad loakohustusest.
Riikliku, piirkondliku või kohaliku tasandi ametiasutused peaksid põhjendama
sellise loa andmisest keeldumist oma pädevusvaldkonnas, võttes aluseks
läbipaistvad, mittediskrimineerivad, objektiivsed ja proportsionaalsed
kriteeriumid ja tingimused. Seejuures ei tohiks piirata liikmesriikide võetud
meetmeid, et vabastada elektroonilise side võrkude teatavad passiivsed või
aktiivsed elemendid loakohustusest.
(26)     Digitaalse tegevuskava
eesmärkide saavutamine eeldab, et taristu kasutuselevõtt tuuakse lõppkasutaja
asukoha lähedale, järgides samas täielikult proportsionaalsuse põhimõtet seoses
igasuguse omandiõiguse piiramisega üldise huvi eesmärgil. Tuleks soodustada
kiire elektroonilise side võrkude viimist lõppkasutajateni, tagades samas
tehnoloogilise neutraalsuse, seda eelkõige kiiret ühendust toetava hoonesisese
füüsilise taristu puhul. Arvestades, et hoone varustamine väikeste
kaablikanalitega ehituse ajal tekitab ainult piiratud lisakulusid, samas kui
kiire taristu tagantjärele paigaldamine hoonetesse võib moodustada olulise osa
kiire võrgu kasutuselevõtmise kuludest, tuleks kõik uued või põhjalikult
rekonstrueeritavad hooned varustada füüsilise taristuga, mis võimaldab
lõppkasutajate ühendamist kiiretesse võrkudesse. Samuti tuleks kiire
elektroonilise side võrgu kasutuselevõtu huvides varustada uued korterelamud ja
ka põhjalikult rekonstrueeritavad korterelamud juurdepääsu- või
liitumispunktiga, mille kaudu saab teenuseosutaja ligipääsu hoonesisesele
võrgule. Praktikas tähendaks see seda, et kinnisvaraarendajad peaksid tagama
iga elamu varustamise tühjade kaablikanalitega, mis lõpevad hoone sees või
sellest väljaspool asuvas liitumispunktis. Võib esineda juhtumeid – näiteks
uued ühepereelamud või teatavat tüüpi põhjalikud rekonstrueerimistööd eraldatud
piirkondades –, kus kiire ühenduse loomise võimalust peetakse objektiivsetel
põhjustel liiga kaugeks, et kiiret ühendust toetava hoonesisese taristu ja/või
liitumispunkti kasutuselevõtuga seotud lisakulud oleksid põhjendatud.
(27)     Kui üldkasutatavate
sidevõrkude pakkujad võtavad konkreetses piirkonnas kasutusele kiired võrgud,
saavutatakse märkimisväärne mastaabisääst, kui nad saavad ühendada oma võrgu
hoone liitumispunktiga, olenemata sellest, kas omanikud, kaasomanikud või
elanikud on selleks hetkeks väljendanud selgesõnalist huvi teenuse vastu, kuid
tingimusel, et mõju eraomandile on võimalikult väike, kasutades olemasolevat
füüsilist taristut ja taastades kahjustunud piirkonna. Kui võrk lõpeb
liitumispunktiga, saab uue kliendi ühendada oluliselt väiksemate kuludega,
kasutades selleks eelkõige kiiret ühendust toetavat hoonesisest
vertikaalsegmenti, kui see on juba olemas.
(28)     Võttes arvesse digitaalsest
kaasatustest tulenevaid sotsiaalseid hüvesid ja kiire elektroonilise side
võrkude kasutuselevõtu majanduslikku otstarbekust, peaks juhul, kui
lõppkasutaja ruumid ei ole varustatud ei olemasoleva passiivse ega aktiivse
kiiret ühendust toetava taristuga ning puuduvad alternatiivid kiire
elektroonilise side võrkude pakkumiseks lõppkasutajatele, peaks üldkasutatavate
sidevõrkude pakkujatel olema õigus ühendada oma võrk omal kulul eravaldusega,
olles saanud abonendilt nõusoleku ning tingimusel, et mõju eravaldusele on
võimalikult väike, näiteks taaskasutades võimaluse korral hoones juba olevat
füüsilist taristut või tagades kahjustunud piirkonna täieliku taastamise.
(29)     Ilma et see piiraks liidu
elektroonilise side reguleeriva raamistiku kohaselt riigi reguleerivatele
asutustele pandud ülesandeid, tuleks vaidluste lahendamise otsuste
järjepidevuse tagamiseks sellisel juhul, kui liikmesriigid ei ole määranud
konkreetseid asutusi, määrata käesolevas määruses sätestatud funktsioonid
ametiasutustele, kes täidavad direktiivi 2002/21/EÜ artiklis 20 sätestatud
ülesandeid, võttes arvesse olemasolevaid erialaseid teadmisi ning sõltumatuse
ja erapooletuse tagatisi. Kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega ei tohiks
käesoleva määruse kohaldamine siiski piirata liikmesriikide võimalust määrata
selles sätestatud regulatiivsete ülesannete täitmine ametiasutustele, kes
sobivad nende täitmiseks paremini kooskõlas liikmesriigi volituste ja pädevuste
jaotamise põhiseadusliku süsteemiga ning käesolevas määruses sätestatud
nõuetega.
(30)     Liikmesriigi poolt vaidluste
lahendamiseks määratud organ peaks tagama erapooletuse ja sõltumatuse
asjaomastest osapooltest. Määratud asutustel peaksid olema ka vastavad vahendid
ja sanktsioonide kehtestamise volitused juhuks, kui tehtud otsuseid ei täideta.

(31)     Käesoleva määrusega ettenähtud
teabepunktide tõhususe tagamiseks peaksid liikmesriigid, kes otsustavad
direktiivi 2002/21/EÜ artiklis sätestatud ülesannete täitmiseks määrata muud
asutused kui riigi reguleerivad asutused, tagama piisavad ressursid ning ka
selle, et konkreetset piirkonda käsitlev asjakohane teave tehakse sellises
teabepunktis kättesaadavaks optimaalsel koondatuse tasemel, et määratud
ülesandeid silmas pidades võiks tagada olulise tõhususe (näiteks kataster).
Sellega seoses võivad liikmesriigid kaaluda ka sünergiat ja mastaabisäästu,
mida on ühtsete kontaktpunktide puhul võimalik saavutada 12. detsembri 2006.
aasta direktiivi 2006/123/EÜ (teenuste kohta siseturul (teenuste direktiiv))
artikli 6 tähenduses, et arendada edasi olemasolevaid struktuure ja
maksimeerida lõppkasutajate kasu.
(32)     Kuna kavandatud meetme
eesmärki, nimelt kiire elektroonilise side võrkude jaoks sobilike füüsiliste
taristute kasutuselevõtu edendamist kogu liidus, ei suuda liikmesriigid
piisavalt saavutada ning ülesande ulatuse ja toime tõttu on seda parem
saavutada ELi tasandil, võib EL võtta meetmeid kooskõlas aluslepingu artiklis 5
sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kooskõlas kõnealuses artiklis sätestatud
proportsionaalsuse põhimõttega ei lähe käesolev määrus kaugemale sellest, mis
on vajalik nimetatud eesmärkide saavutamiseks.
(33)     Käesolevas määruses austatakse
põhiõigusi ja järgitakse iseäranis Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud
põhimõtteid, eelkõige õigust eraelu puutumatusele ja ärisaladuste kaitsele,
ettevõtlusvabadust, omandiõigust ja õigust tõhusale õiguskaitsevahendile.
Liikmesriigid peavad käesolevat määrust kohaldama kooskõlas kõnealuste õiguste
ja põhimõtetega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Reguleerimisese ja reguleerimisala
1. Käesoleva määruse eesmärk on lihtsustada ja
edendada kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõttu, edendades
olemasoleva taristu ühist kasutamist ja võimaldades uue füüsilise taristu
tõhusamat kasutuselevõtmist, et vähendada kõnealuste taristute
kasutuselevõtukulusid.
2. Käesolevat määrust kohaldatakse kõigi
artiklis 2 määratletud ehitustööde ja füüsiliste taristute suhtes.
3. Käesolev määrus ei piira liikmesriikide
õigusi säilitada või kehtestada kooskõlas liidu õigusega meetmeid, mis
sisaldavad käesolevas määruses sätestatust üksikasjalikumaid sätteid.
4. Käesolev määrus ei piira direktiivi 2002/21/EÜ,
direktiivi 2002/20/EÜ, direktiivi 2002/19/EÜ, direktiivi 2002/22/EÜ ja
direktiivi 2002/77/EÜ kohaldamist.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse direktiivides 2002/21/EÜ,
2002/20/EÜ, 2002/19/EÜ, 2002/22/EÜ ja 2002/77/EÜ sätestatud mõisteid.
Lisaks kasutatakse järgmisi mõisteid:
1) „võrguoperaator” – elektroonilise side
võrgu pakkuja, samuti ettevõtja, kes pakub füüsilist taristut, mille eesmärk on
osutada: gaasi, elektri, sealhulgas tänavavalgustuse, kütte ja vee tootmise,
transpordi või jaotamise, sealhulgas heitvee ja reovee kõrvaldamise või
puhastamise teenust; transporditeenuseid, sealhulgas raudteed, maanteed,
sadamad ja lennujaamad;
2) „füüsiline taristu” – võrguelemendid, mis
ei ole aktiivsed, nagu näiteks torud, mastid, kaablikanalid, kontrollkaevud,
juurdepääsuluugid, kaablikapid, hooned või hoonetesse sissepääsud,
paigaldatavad antennid, tornid ja postid ning nendega seotud vahendid;
3) „kiire elektroonilise side võrk” –
elektroonilise side võrk, mis suudab pakkuda lairibajuurdepääsu teenuseid
kiirusega vähemalt 30 Mbit/s;
4) „ehitustööd” – üld- või tsiviilehitustööde
tulemused tervikuna, mis on iseenesest piisavad, et täita mõnd majanduslikku
või tehnilist funktsiooni ning mis hõlmavad füüsilise taristu ühte või mitut
elementi;
5) „avaliku sektori asutus” – riigi,
piirkondlik või kohalik asutus, avalik-õiguslik isik ning ühest või mitmest
kõnealusest asutusest või avalik-õiguslikust isikust koosnev ühendus;
6) „avalik-õiguslik isik” – mis tahes isik:
a) mis on asutatud üldistes huvides ega tegele
tööstuse ega kaubandusega;
b) millel on juriidilise isiku staatus;
c) mida täielikult või peamiselt rahastab riik,
piirkondlikud või kohalikud omavalitsused või muud avalik-õiguslikud isikud või
mille juhtimist need asutused või isikud kontrollivad või millel on haldus-,
juhtimis- või järelevalveorgan, mille liikmetest üle poole nimetab riik,
piirkondlik või kohalik omavalitsus või teised avalik-õiguslikud isikud;
7) „hoonesisene füüsiline taristu” –
lõppkasutaja asukohas asuv füüsiline taristu, sealhulgas ühisomandis olevad
elemendid, mis on mõeldud traadiga ja/või traadita juurdepääsuvõrkude
majutamiseks, kui sellised juurdepääsuvõrgud suudavad edastada elektroonilisi
sideteenuseid ja ühendada hoone liitumispunkti võrgu lõpp-punktiga;
8) „kiiret ühendust toetav hoonesisene
füüsiline taristu” – hoonesisene füüsiline taristu, mis on mõeldud kiire
elektroonilise side võrkude elementide majutamiseks;
9) „põhjalikud rekonstrueerimistööd” –
lõppkasutaja asukohas toimuvad üld- või tsiviilehitustööd, mis hõlmavad
hoonesisese füüsilise taristu struktuurimuudatusi ning milleks on vaja
ehitusluba;
10) „luba” – pädeva asutuse ametlik või
vaikimisi tehtud otsus sellise menetluse järgselt, mille alusel on isik
kohustatud astuma samme üld- või tsiviilehitustööde seaduslikuks läbiviimiseks.

Artikkel 3
Juurdepääs olemasolevale füüsilisele taristule
1. Igal võrguoperaatoril on õigus pakkuda
juurdepääsu oma füüsilisele taristule, eesmärgiga võtta kasutusele kiire
elektroonilise side võrkude elemente.
2. Elektroonilise side võrkude pakkumise
õigust omava ettevõtja konkreetse kirjaliku taotluse alusel on
võrguoperaatoritel kohustus rahuldada kõik mõistlikud taotlused juurdepääsu
saamiseks nende füüsilisele taristule õiglastel tingimustel, sealhulgas õiglase
hinna eest, eesmärgiga võtta kasutusele kiiree elektroonilise side võrkude
elemente.
3. Juurdepääsust keeldumise aluseks peavad
olema objektiivsed kriteeriumid, mis võivad olla seotud eelkõige järgnevaga:
a) juurdepääsutaotluses käsitletava füüsilise
taristu tehniline sobivus lõikes 2 osutatud elektroonilise side võrkude mis
tahes elementide majutamiseks;
b) punktis a osutatud elementide majutamiseks
vajaliku ruumi olemasolu;
c) juba kasutusele võetud võrgu terviklikkus
ja turvalisus;
d) oht, et kavandatud elektroonilise side
teenused põhjustavad tõsiseid häireid teistes sama füüsilise taristu kaudu
osutatavates teenustes;
e) alternatiivsete võimaluste olemasolu saada
hulgijuurdepääs võrguoperaatori pakutavale füüsilisele võrgutaristule, mis on
sobilik kiire elektroonilise side võrkude pakkumise jaoks.
Võrguoperaator teatab võimaliku keeldumise
põhjustest ühe kuu jooksul alates kirjaliku juurdepääsutaotluse esitamisest.
4. Kui juurdepääsust keeldutakse või kahe kuu
jooksul alates kirjaliku juurdepääsutaotluse esitamisest ei jõuta kokkuleppele
konkreetsetes tingimustes, sealhulgas hinnas, on kummalgi osapoolel õigus
pöörduda pädeva riikliku vaidluste lahendamise organi poole.
5. Võttes täiel määral arvesse
proportsionaalsuse põhimõtet, teeb lõikes 4 osutatud riiklik vaidluste
lahendamise organ lõike 4 kohaselt algatatud vaidluse lahendamiseks siduva
otsuse, määrates muu hulgas vajadusel kindlaks õiglased tingimused ja hinnad
nii kiiresti kui võimalik ja igal juhul nelja kuu jooksul, ilma et see piiraks
ühegi osapoole õigust pöörduda kohtusse. Vaidluste lahendamise organi määratava
hinna puhul võetakse arvesse taotletud juurdepääsu mõju äriplaanile, mille
alusel on võrguoperaator, kellelt juurdepääsu taotletakse, teinud
investeeringuid, eelkõige hiljuti ehitatud füüsiliste taristute puhul, mida
kasutatakse kiire elektroonilise side teenuste osutamiseks.
Artikkel 4
Füüsilise taristu läbipaistvus

1. Artikli 3 kohase juurdepääsu taotlemiseks
füüsilisele taristule on igal elektroonilise side võrkude pakkumise õigust
omaval ettevõtjal õigus saada taotluse korral ühtse teabepunkti kaudu
juurdepääs järgmisele miinimumteabele mis tahes võrguoperaatori olemasoleva
füüsilise taristu kohta:
a) asukoht, trass ja geograafilised
koordinaadid;
b) taristu suurus, liik ja praegune kasutus;
c) füüsilise taristu omaniku või
kasutusõiguste valdaja nimi ja kontaktandmed.
Juurdepääsu taotlev ettevõtja täpsustab
asjaomase piirkonna, mida kiire elektroonilise side võrkude elementide
kasutuselevõtt mõjutab.
Juurdepääs elektroonilisel kujul
miinimumteabele täpsustatud piirkonna kohta antakse viivitamata
proportsionaalsetel, mittediskrimineerivatel ja läbipaistvatel tingimustel.
Ühtne teabepunkt võib miinimumteabele juurdepääsu piirata ainult juhul, kui
seda peetakse vajalikuks võrkude turvalisuse ja terviklikkuse või tegevus- ja
ärisaladuste tõttu.
Ühtne teabepunkt tagab, et käesoleva lõike
kohane juurdepääs miinimumteabele on võimalik hiljemalt [Publications
Office: please insert the exact date: entry into force of this Regulation + 12
months].
2. Iga avaliku sektori asutus, kelle valduses
on tema ülesannete tõttu elektroonilisel kujul lõikes 1 osutatud miinimumteave
mõne võrguoperaatori füüsilise taristu kohta, teeb selle teabe ühtsele
teabepunktile elektroonilisel kujul kättesaadavaks enne [Publications Office:
please insert the exact date: entry into force of this Regulation + 6 months].
Kui avaliku sektori asutuseni jõuavad sellise teabe muudatused ja lõikes 1
osutatud värske miinimumteave, tehakse need ühtsele teabepunktile
kättesaadavaks ühe kuu jooksul alates nende kättesaamisest.
3. Kui lõikes 1 osutatud miinimumteave ei ole
lõike 2 kohaselt avaliku sektori asutuste valduses, teeb võrguoperaator ühtse
teabepunkti konkreetsel taotlusel lõikes 1 osutatud miinimumteabe oma füüsilise
taristu kohta elektroonilisel kujul kättesaadavaks ühe kuu jooksul alates
taotluse esitamisest. Võrguoperaator teeb miinimumteabe kõik muudatused ühtsele
teabepunktile kättesaadavaks ühe kuu jooksul pärast seda, kui füüsilises võrgus
on tehtud muudatus, mis põhjustab kõnealuse miinimumteabe muutumise.
4. Kui lõikes 1 osutatud miinimumteave ei ole
ühtse teabepunkti kaudu kättesaadav, teevad võrguoperaatorid sellise teabe
kättesaadavaks elektroonilise side võrkude pakkumise õigust omava ettevõtja
konkreetse kirjaliku taotluse alusel. Taotluses täpsustatakse asjaomane
piirkond, mida kiire elektroonilise side võrkude elementide kasutuselevõtt
mõjutab. Teave tehakse kättesaadavaks ühe kuu jooksul alates kirjaliku taotluse
esitamisest proportsionaalsetel, mittediskrimineerivatel ja läbipaistvatel
tingimustel, ilma et see piiraks lõike 1 kohaseid piiranguid.
5. Elektroonilise side võrkude pakkumise
õigust omava ettevõtja konkreetse kirjaliku taotluse alusel rahuldavad
võrguoperaatorid põhjendatud taotlused vaadelda nende füüsilise taristu konkreetseid
elemente kohapeal. Taotluses täpsustatakse asjaomased võrguelemendid, mida
kiire elektroonilise side võrkude elementide kasutuselevõtt mõjutab.
Täpsustatud võrguelementide kohapealset vaatlemist võimaldatakse ühe kuu
jooksul alates kirjaliku taotluse esitamisest proportsionaalsetel,
mittediskrimineerivatel ja läbipaistvatel tingimustel, ilma et see piiraks
lõike 1 kohaseid piiranguid.
6. Elektroonilise side võrkude pakkumise
õigust omava ettevõtja konkreetse kirjaliku taotluse alusel teevad võrguoperaatorid
kättesaadavaks järgmise miinimumteabe oma füüsilise taristuga seonduvate
käimasolevate või planeeritud ehitustööde kohta, milleks on antud välja luba,
lubade andmise menetlus on pooleli või loataotlus on plaanitud pädevatele
asutustele esmakordselt esitada järgneva kuue kuu jooksul:
a) tööde asukoht ja liik;
b) asjaomased võrguelemendid;
c) tööde eeldatav alguskuupäev ja kestus;
d) kontaktpunkt.
Elektroonilise side võrkude pakkumise õigust
omava ettevõtja taotluses täpsustatakse piirkond, mida kiire elektroonilise
side võrkude elementide kasutuselevõtt mõjutab. Võrguoperaatorid teevad
taotletud teabe kättesaadavaks kahe nädala jooksul alates kirjaliku taotluse
esitamisest proportsionaalsetel, mittediskrimineerivatel ja läbipaistvatel tingimustel,
ilma et see piiraks lõike 1 kohaseid piiranguid.
7. Võrguoperaator võib lõike 6 kohase taotluse
tagasi lükata, kui:
- ta on teinud taotletud teabe üldsusele
elektroonilisel kujul kättesaadavaks või
- juurdepääs sellisele teabele on tagatud
ühtse teabepunkti kaudu.
8. Konkreetse taotluse peale teevad
võrguoperaatorid lõikes 6 osutatud miinimumteabe ühtsele teabepunktile
kättesaadavaks.
9. Kui lõigetes 4–7 sätestatud õiguste ja
kohustustega seoses tekib vaidlus, on kummalgi osapoolel õigus pöörduda riikliku
vaidluste lahendamise organi poole. Võttes täiel määral arvesse
proportsionaalsuse põhimõtet, teeb vaidluste lahendamise eest vastutav organ
vaidluse lahendamiseks siduva otsuse nii kiiresti kui võimalik ja igal juhul
kahe kuu jooksul, ilma et see piiraks ühegi osapoole õigust pöörduda kohtusse.
10. Liikmesriigid võivad teha erandeid
lõigetes 1–5 sätestatud kohustustest, kui olemasolevat füüsilist taristut ei
peeta kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtuks tehniliselt sobivaks.
Kõnealused meetmed peavad olema selles osas nõuetekohaselt põhjendatud.
Huvitatud isikutele antakse võimalus esitada meetme eelnõu kohta mõistliku aja
jooksul arvamus. Sellistest meetmetest teavitatakse komisjoni.
Artikkel 5
Ehitustööde koordineerimine
1. Võrguoperaatoritel on õigus pidada
elektroonilise side võrkude pakkumise õigust omavate ettevõtjatega
läbirääkimisi ehitustööde koordineerimist käsitlevate lepingute üle, eesmärgiga
võtta kasutusele kiire elektroonilise side võrkude elemente.
2. Täielikult või osaliselt riiklike
vahenditega rahastatavaid ehitustöid teostavad ettevõtjad rahuldavad
läbipaistvatel ja mittediskrimineerivatel tingimustel elektroonilise side
võrkude pakkumise õigust omavate ettevõtjate mõistlikud taotlused, et sõlmida
kiire elektroonilise side võrkude elementide kasutuselevõttu silmas pidades
ehitustööde koordineerimise leping, tingimusel et see ei suurenda algselt
plaanitud ehitustöödega seotud kulusid ning et koostöötaotlus esitatakse niipea
kui võimalik ja igal juhul vähemalt üks kuu enne seda, kui pädevatele
asutustele esitatakse loa saamiseks lõpp-projekt.
3. Kui lõike 2 kohase ehitustööde
koordineerimise üle ei jõuta kokkuleppele ühe kuu jooksul alates ametliku
läbirääkimistaotluse esitamisest, on kummalgi osapoolel õigus pöörduda pädeva
riikliku vaidluste lahendamise organi poole.
4. Võttes täiel määral arvesse
proportsionaalsuse põhimõtet, teeb lõikes 3 osutatud riiklik vaidluste
lahendamise organ lõike 3 kohaselt algatatud vaidluse lahendamiseks siduva
otsuse, määrates sealhulgas vajaduse korral kindlaks õiglased ja
mittediskrimineerivad tingimused ja tasud nii kiiresti kui võimalik ja igal
juhul kahe kuu jooksul, ilma et see piiraks ühegi osapoole õigust pöörduda
kohtusse.
5. Väikese väärtusega ehitustööde puhul võivad
liikmesriigid teha erandeid käesolevas artiklis sätestatud kohustustest.
Kõnealused meetmed peavad olema selles osas nõuetekohaselt põhjendatud.
Huvitatud isikutele antakse võimalus esitada meetme eelnõu kohta mõistliku aja
jooksul arvamus. Sellistest meetmetest teavitatakse komisjoni.
Artikkel 6
Lubade andmine
1. Elektroonilise side võrkude pakkumise
õigust omavatel ettevõtjatel on õigus saada taotluse korral ühtse teabepunkti
kaudu elektrooniline juurdepääs teabele, mis käsitleb tingimusi ja korda, mida
kohaldatakse kiire elektroonilise side võrkude elementide kasutuselevõtuks
vajalike ehitustööde lubade andmise suhtes, sealhulgas teabele mis tahes
erandite kohta, mida kohaldatakse selliste elementide suhtes mõnede või kõigi
siseriiklike õigusaktidega nõutavate lubade puhul.
2. Elektroonilise side võrkude pakkumise
õigust omavatel ettevõtjatel on õigus esitada ühtse teabepunkti kaudu
elektroonilisi taotlus kiire elektroonilise side võrkude elementide
kasutuselevõtu jaoks vajalikeks ehitustöödeks nõutavate lubade saamiseks. Ühtne
teabepunkt hõlbustab ja koordineerib lubade andmise menetlust. Ühtne teabepunkt
tagab eelkõige, et taotlused edastatakse pädevatele asutustele, kes on seotud
asjaomaste ehitustööde suhtes kohaldatava lubade andmisega, ning jälgib lõike 3
kohastest tähtaegadest kinnipidamist.
3. Pädevad asutused annavad loa või keelduvad
selle andmisest kuue kuu jooksul alates taotluse saamisest, piiramata muid
menetluse nõuetekohaseks läbiviimiseks kehtestatud konkreetseid tähtaegu või
kohustusi, , mida kohaldatakse lubade andmise menetluse suhtes kooskõlas
siseriikliku või ELi õigusega. Keeldumist tuleb nõuetekohaselt põhjendada
objektiivsete, läbipaistvate, mittediskrimineerivate ja proportsionaalsete
kriteeriumide alusel.
4. Elektroonilise side võrkude pakkumise
õigust omavad ettevõtjad, kes on kannatanud kahju, sest lõike 3 kohastest
tähtaegadest ei ole kinni peetud, on õigus saada pädevalt asutuselt hüvitist
tekitatud kahju eest vastavalt siseriiklikule õigusele.
Artikkel 7
Hoonesisesed seadmed
1. Kõik lõppkasutaja asukohaks olevad uued
hooned, sealhulgas ühisomandis olevad elemendid, mille ehituslubade taotlused
on esitatud pärast [Publications Office: please insert the exact date of the
entry into force of this Regulation], varustatakse kuni võrgu lõpp-punktini
kiiret ühendust toetava hoonesisese füüsilisele taristuga. Sama kohustus kehtib
põhjalike rekonstrueerimistööde puhul, mille ehituslubade taotlused on esitatud
pärast [Publications Office: please insert the exact date of the entry into
force of this Regulation].
2. Kõik uued korterelamud, mille ehituslubade
taotlused on esitatud pärast [Publications Office: please insert the exact
date of the entry into force of this Regulation], varustatakse hoone sees
või sellest väljaspool asuva liitumispunktiga, mis on elektroonilise side
võrkude pakkujatele juurdepääsetav, et luua ühendus kiiret andmesidet toetava
hoonesisese füüsilise taristuga. Sama kohustus kehtib korterelamu põhjalike
rekonstrueerimistööde puhul, mille ehituslubade taotlused on esitatud pärast [Publications
Office: please insert the exact date of the entry into force of this Regulation].

3. Teatavate hoonekategooriate, eelkõige
ühepereelamute, või põhjalike rekonstrueerimistööde puhul võivad liikmesriigid
teha erandeid lõigetes 1 ja 2 sätestatud kohustustest, kui kõnealuste
kohustuste täitmise kulu on ebaproportsionaalne. Kõnealused meetmed peavad
olema nõuetekohaselt põhjendatud. Huvitatud isikutele antakse võimalus esitada
meetme eelnõu kohta mõistliku aja jooksul arvamus. Sellistest meetmetest
teavitatakse komisjoni.
Artikkel
8
Juurdepääs
hoonesisestele seadmetele
1. Üldkasutatavate sidevõrkude pakkujatel on
õigus ühendada oma võrk omal kulul liitumispunktiga, et saada juurdepääs kiiret
ühendust toetavale hoonesisesele füüsilisele taristule, tingimusel et mõju
eravaldusele on võimalikult väike.
2. Üldkasutatavate sidevõrkude pakkujatel on
õigus saada mõistlikel tingimustel juurdepääs mis tahes olemasolevale kiiret
ühendust toetavale hoonesisesele füüsilisele taristule, kui dubleerimine on
tehniliselt võimatu või majanduslikult ebatõhus. Hoonesisese füüsilise taristu
kasutamisõiguse valdaja annab juurdepääsu mittediskrimineerivatel tingimustel.
3. Kui kokkuleppele lõike 1 või 2 kohase
juurdepääsu üle ei jõuta kahe kuu jooksul alates ametliku juurdepääsutaotluse
esitamisest, on kummalgi osapoolel õigus pöörduda pädeva riikliku vaidluste
lahendamise organi poole, et hinnata kõnealustes lõigetes sätestatud nõuete
täitmist. Võttes täiel määral arvesse proportsionaalsuse põhimõtet, teeb riiklik
vaidluste lahendamise organ vaidluse lahendamiseks siduva otsuse nii kiiresti
kui võimalik ja igal juhul kahe kuu jooksul, ilma et see piiraks ühegi osapoole
õigust pöörduda kohtusse.
4. Olemasoleva ja kiiret ühendust toetava
hoonesisese taristu puudumise korral on üldkasutatavate sidevõrkude pakkujatel
õigus ühendada oma võrguseadmed abonendi valdustes omal kulul kiire
elektroonilise side teenusega, tingimusel et abonent nõustub ning mõju
eraomandile on võimalikult väike.
Artikkel 9
Pädevad asutused
1. Direktiivi 2002/21/EÜ artiklis 20
sätestatud ülesandeid täitev riigi reguleeriv asutus täidab artikli 3 lõikes 4,
artikli 4 lõikes 9, artikli 5 lõikes 4 ja artikli 8 lõikes 3 osutatud riikliku
vaidluste lahendamise organi ülesandeid, kui liikmesriik ei määra muid pädevaid
asutusi.
2. Lõike 1 kohaselt liikmesriigi määratav muu
riiklik vaidluste lahendamise organ on juriidiliselt eraldiseisev ja
funktsionaalselt sõltumatu kõigist võrguoperaatoritest. Kui vaidlusküsimuses
tehtud otsustest tulenevaid kohustusi rikutakse, on sellel organil õigus
kehtestada võrguoperaatorite suhtes asjakohaseid, tõhusaid, proportsionaalseid
ja hoiatavaid sanktsioone.
3. Direktiivi 2002/21/EÜ artiklis 20
sätestatud ülesandeid täitev riigi reguleeriv asutus täidab artiklites 4 ja 6
osutatud ühtse teabepunkti ülesandeid, kui liikmesriik ei määra muid pädevaid
asutusi.
4. Kui liikmesriik määrab artikli 3 alusel
mõne muu ühtse teabepunkti, peab sellel olema õigus kehtestada artikli 4
lõigetest 3 ja 8 tulenevate kohususte rikkumise korral võrguoperaatorite suhtes
asjakohaseid, tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid sanktsioone.
5. Liikmesriigid teavitavad komisjoni
käesolevas määruses sätestatud ülesannete täitmiseks käesoleva artikli kohaselt
määratud pädevatest asutustest [Publications Office: please insert the exact
date: entry into force of this Regulation] ja mis tahes muudatustest
nimetatud teabes enne sellise määramise või muudatuse jõustumist.
6. Käesolevas artiklis osutatud pädevate
asutuste otsuste peale võib kooskõlas siseriikliku õigusega esitada kohtusse
apellatsioonikaebuse.
Artikkel 10
Läbivaatamine
Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja
nõukogule aruande käesoleva määruse rakendamise kohta hiljemalt [Publications
Office: please insert the exact date: entry into force of this
Regulation + 3 years]. Aruandes esitatakse kokkuvõte käesolevas määruses
sätestatud meetmete mõjust ning hinnang selle kohta, kuidas on edenenud
käesoleva määrusega seatud eesmärkide täitmine.
Artikkel 11
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
[1]               Analysys Mason, 2008, Analysys Mason 2012, WIK, 2008.
[2]               Analysys Mason, 2012. Hinnang põhineb järgmistel
eeldustel: 25 % kasutuselevõtust seondub olemasolevate kaablikanalitega,
tuues kõnealuse kuluartikli puhul kaasa kapitalikulude 75 % säästu; 10 %
kasutuselevõtust seondub uusarendustevõrku ühendamisega, rakendades ühist
kasutuselevõttu teiste operaatorite/kommunaalettevõtjatega, võib säästa 15–60 %;
ning 5 % kasutuselevõtust seondub eelneva kaabelühendusega korterelamute
võrku ühendamisega, säästes 20–60 %. Lisaks kaasnevad ka sotsiaalsed, keskkonnaalased
ja majanduslikud hüved.
[3]                      Hinnangu aluseks on Analysys Masoni and Tech4i2 põhjaliku uuringu („The
socio-economic impact of bandwidth”, 2013) osana välja arvutatud
investeerimisstsenaarium. Kõnealuses uuringus prognoositakse, et Euroopa digitaalarengu
tegevuskava lairibaühendusega seonduvad eesmärgid saavutatakse üksnes
ulatuslikke investeeringuid hõlmava stsenaariumi kohaselt. Nimelt tuleks
järgmise põlvkonna juurdepääsuvõrkudesse investeerida 211 miljardit eurot.
Võimaliku kokkuhoiu saavutamiseks kohaldati kõnealuse summa suhtes osutatud
protsendimäärasid.
[4]               „Uus ühtse turu strateegia”, Mario Monti aruanne Euroopa
Komisjoni presidendile, 9. mai 2010.
[5]               Steps towards a truly Internal Market for
e-communications in the run-up to 2020, Ecorys, TU Delft ja TNO, avaldatud
veebruaris 2012.
[6]               COM(2012) 573.
[7]               Booz and Company, „Maximising the impact of
Digitalisation”, 2012.
[8]               Komisjoni hinnang liikmesriikide uuringute alusel
(Liebenau, J., Atkinson, R., Karrberg, P., Castro, D. ja Ezell, S., 2009, The
UK Digital Road to Recovery; Katz R.L. et al , 2009, The Impact of
Broadband on Jobs and the German Economy).
[9]               Euroopa Kohus meenutas De Costeri kohtuasjas(C-17/00,
kogumik 2001 I-09445, punkt 37), et mis tahes kohaliku tasandi teisene
õigusakt, mis mõjutab teenuste osutamise vabadust, peab olema kooskõlas
proportsionaalsuse põhimõttega. Paraboolantennide teemaga seoses rõhutas ka
komisjon oma teatises EÜ asutamislepingu artiklites 28 ja 49 käsitletavate
kaupade ja teenuste vaba liikumise põhimõtete üldise kohaldamise kohta seoses
paraboolantennide kasutamisega (KOM(2001) 351 (lõplik)), et kuigi iga
liikmesriik vastutab paraboolantennide paigaldamise ja kasutamise tingimuste
kehtestamise eest, mida tuleb täita tema siseriiklikus õigussüsteemis, võivad teatavad
riiklikud eeskirjad siiski mõjutada seda, mida saab vastu võtta. Seega
mõjutavad need kaudselt erinevate, satelliidi kaudu edastatavate teenuste
levitamist, mis võivad oma olemuselt olla piiriülesed – nagu näiteks
televisiooni- ja raadioülekanded ning interaktiivsed teenused („infoühiskonna
teenused”). Seega peavad riiklikud meetmed olema kooskõlas aluslepingu
aluspõhimõtetega, nagu kaupade vaba liikumine ning ühtsel turul teenuste
osutamise vabadus.
[10]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 2887/2000, 18.
detsember 2000, mis käsitleb eraldatud juurdepääsu kliendiliinile, EÜT L 336, 30.12.2000,
lk 4.
[11]             „Euroopa digitaalne tegevuskava”, komisjoni teatis Euroopa
Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide
Komiteele, KOM(2010) 245, 19.5.2010, eelkõige jaotis 2.4.1.
[12]             Euroopa Ülemkogu 1.–2. märtsi 2012. aasta järeldused, EUCO
4/2/12, http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/12/st00/st00004-re02.en12.pdf, punkt 15.
[13]             Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa
Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele, COM(2012) 573, 3.10.2012,
9. põhimeede.
[14]             Euroopa Ülemkogu 13.–14. detsembri 2012. aasta järeldused,
EUCO 205/12, http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/ec/134353.pdf,
punkt 17.
[15]             Avaliku konsultatsiooni tulemuste aruanne on osa mõjuhinnangu
aruandest, mis on lisatud käesolevale ettepanekule (aruande I lisa).
[16]             Vt http://daa.ec.europa.eu/content/special/crowdsourcing.
[17]             Deloitte’i uuringul põhinev uuringu aruanne, mida on
täiendavalt võrreldud muude allikatega, on osa mõjuhinnangu aruandest, mis on
lisatud käesolevale ettepanekule (aruande II lisa).
[18]             Kõnealune aruanne on osa mõjuhinnangu aruandest, mis on
lisatud käesolevale ettepanekule (aruande III lisa).
[19]             Allikate täielik nimekiri on esitatud mõjuhinnangu aruande
kasutatud kirjanduse loetelus.
[20]             Mõjuhinnang on lisatud käesolevale ettepanekule.
[21]             Vt kohtuasi C-66/04, punkt 45 ning kohtuasi C-217/04,
punkt 43.
[22]             Vt Analysys Mason, lõpparuanne Euroopa Komisjoni
infoühiskonna ja meedia peadirektoraadile Support for the preparation of an
impact assessment to accompany an EU initiative on reducing the costs of
high-speed broadband infrastructure deployment (SMART 2012/0013).
[23]             Vt kohtuasi C-217/04, punkt 47.
[24]             Vt näiteks parema õigusloome direktiivi 2009/140/EÜ
põhjendus 8, raamdirektiivi põhjendus 22, määruse 2887/2000/EÜ põhjendused 1 ja
4.
[25]             Vt kohtuasi 272/83, punktid 25 ja 27.
[26]             Euroopa Parlamendi 14. juuni 2012. aasta resolutsioon
„Ühtse turu akt ja järgmised sammud majanduskasvuks” (2012/2663(RSP)), punkt 10.

[27]             ELT C , , lk .
[28]             ELT C , , lk .
[29]             KOM(2010) 245, vt ka digitaalarengu tegevuskava
kokkuvõte, COM(2012) 784 (final).
[30]             Euroopa Ülemkogu 13.–14. detsembri 2012. aasta järeldused,
EUCO 205/12, punkt 17.
[31]             COM(2012) 573 (final).
[32]             EÜT L 108, 24.4.2002, lk 33.
[33]             EÜT L 108, 24.4.2002, lk 21.
[34]             EÜT L 108, 24.4.2002, lk 7.
[35]             EÜT L 108, 24.4.2002, lk 51.
[36]             EÜT L 108, 24.4.2002, lk 21.
[37]             ELT L 108, 25.4.2007, lk 1.
[38]             ELT L 345, 31.12.2003, lk 90.