               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,5.4.2018
            COM(2018) 164 final
            2018/0077(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa ühise lennunduspiirkonna rajamise mitmepoolse lepinguga asutatud ühiskomitees Euroopa Liidu nimel seoses komitee töökorra kavandatud vastuvõtmisega

               SELETUSKIRI

               1.Ettepaneku reguleerimisese

               Käesolev ettepanek käsitleb otsust, millega määratakse kindlaks Euroopa ühise lennunduspiirkonna rajamise mitmepoolse lepinguga asutatud ühiskomitees liidu nimel võetav seisukoht seoses komitee töökorra kavandatud vastuvõtmisega.

               2.Ettepaneku taust

               2.1.Euroopa ühise lennunduspiirkonna (ECAA) rajamist käsitlev mitmepoolne leping

               Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide, Albaania Vabariigi, Bosnia ja Hertsegoviina, endise Jugoslaavia Makedoonia Vabariigi, Islandi Vabariigi, Montenegro Vabariigi, Norra Kuningriigi, Serbia Vabariigi ning ÜRO Kosovo missiooni
                  1
                vahelise Euroopa ühise lennunduspiirkonna rajamise mitmepoolse lepingu („ECAA leping“) eesmärk on luua Euroopa ühine lennunduspiirkond, mis põhineb vaba turulepääsu, asutamisvabaduse ja võrdsete konkurentsitingimuste põhimõtetel ning ühistel eeskirjadel ohutuse, turvalisuse, lennuliikluse korraldamise ning sotsiaal- ja keskkonna valdkonnas. ECAA leping jõustus 1. detsembril 2017.

               Euroopa Liit on ECAA lepingu
                  2
                osaline.

               2.2.Ühiskomitee

               ECAA lepingu artikliga 18 asutatud ühiskomitee vastutab lepingu haldamise eest ja tagab selle nõuetekohase rakendamise soovituste ja otsuste näol lepingus sätestatud juhtudel. Ühiskomitee teeb otsuseid ühehäälselt. Samas võib ühiskomitee otsustada teatavate konkreetsete küsimuste puhul kehtestada häälteenamusel põhineva hääletuskorra. Ühiskomitee eesistuja on Euroopa Komisjon liikmesriikide osalusel.

               2.3.Ühiskomitee kavandatavad aktid

               Ühiskomitee võtab esimesel koosolekul vastu oma töökorra.

               Kavandatav akt võetakse vastu vastavalt ECAA lepingu artikli 18 lõikele 5, mille kohaselt ühiskomitee „võtab vastu oma töökorra“.

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               Nõukogul palutakse välja töötada liidu nimel töökorra kohta võetav seisukoht, et ühiskomiteel oleks võimalik nõuetekohaselt tegutseda vastavalt ECAA lepingu artikli 18 lõikele 5.

               Lepinguosalisena tuleb liidul esitada ühiskomitee koosolekul ECAA partnerriikidele oma seisukoht, mis võimaldab lepingut nõuetekohaselt rakendada ja kohustusi täita.

               4.Õiguslik alus

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikes 9 on ette nähtud otsused, millega kehtestatakse „lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku“.

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Ühiskomitee on lepinguga (ECAA leping) loodud organ.

               Akt, mis ühiskomiteel tuleb vastu võtta, on õigusliku toimega akt. ECAA lepingu artikli 19 kohaselt muutub kavandatav õigusakt rahvusvahelise õiguse alusel lepingupoolte jaoks siduvaks.

               Kavandatava õigusaktiga ei täiendata ega muudeta ECAA lepingu institutsioonilist raamistikku.

               Seega on kavandatava otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohaste otsuste materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava õigusakti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks või ülekaalukaks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Käesoleva kavandatava akti eesmärk ja sisu on seotud lennutranspordiga.

               Ettepanekus esitatud otsuse materiaalõiguslik alus on seega ELi toimimise lepingu artikli 100 lõige 2.

               4.3.Kokkuvõte

               Ettepanekus esitatud otsuse õiguslik alus peaks seega olema Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 100 lõige 2 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               5.Kavandatava õigusakti avaldamine

               ECAA lepingu artikli 19 kohaselt avaldatakse ühiskomitee otsused pärast nende vastuvõtmist Euroopa Liidu Teatajas.

               2018/0077 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa ühise lennunduspiirkonna rajamise mitmepoolse lepinguga asutatud ühiskomitees Euroopa Liidu nimel seoses komitee töökorra kavandatud vastuvõtmisega

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 100 lõiget 2 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Liit sõlmis Euroopa ühise lennunduspiirkonna rajamise mitmepoolse lepingu (edaspidi „ECAA leping“) vastavalt nõukogu otsusele 2018/145
                  3
                ja leping jõustus 1. detsembril 2017.

               (2)ECAA lepingu artikli 18 lõike 5 kohaselt võtab ühiskomitee vastu oma töökorra.

               (3)Ühiskomiteel tuleb 3. mail 2018 kavandatud koosolekul vastu võtta oma töökord, et tal oleks võimalik nõuetekohaselt tegutseda vastavalt ECAA lepingu artikli 18 lõikele 5.

               (4)On asjakohane määrata kindlaks liidu nimel ühiskomitees võetav seisukoht, kuna akt, mille ühiskomitee vastu võtab, on õiguslikult siduv.

               (5)ECAA lepingu artikli 19 lõike 2 kohaselt avaldatakse ühiskomitee otsused pärast nende vastuvõtmist Euroopa Liidu Teatajas.

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Ühiskomitee esimesel koosolekul liidu nimel võetav seisukoht on järgmine:

               – kiita heaks ühiskomitee töökord, mis on esitatud käesoleva otsuse lisas.

               Väiksemaid muudatusi ühiskomitee otsuse eelnõus võivad liidu esindajad ühiskomitees teha ilma nõukogu täiendava otsuseta.

               Artikkel 2

               Ühiskomitee otsused avaldatakse pärast nende vastuvõtmist Euroopa Liidu Teatajas.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Vastavalt ÜRO Julgeolekunõukogu 10. juuni 1999. aasta resolutsioonile nr 1244.

                     (2)

                        ELT L 26, 31.1.2018, lk 1.

                     (3)

                        ELT L 26, 31.1.2018, lk 1.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,5.4.2018
            COM(2018) 164 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Nõukogu otsus
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa ühise lennunduspiirkonna rajamise mitmepoolse lepinguga asutatud ühiskomitees Euroopa Liidu nimel seoses komitee töökorra kavandatud vastuvõtmisega

               LISA

               ECAA ÜHISKOMITEE

               otsus nr 1/2018

               ECAA ÜHISKOMITEE,

               Võttes arvesse Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide, Albaania Vabariigi, Bosnia ja Hertsegoviina, endise Jugoslaavia Makedoonia Vabariigi, Islandi Vabariigi, Montenegro Vabariigi, Norra Kuningriigi, Serbia Vabariigi ning ÜRO Kosovo missiooni
                  1
                vahelist Euroopa ühise lennunduspiirkonna rajamise mitmepoolset lepingut („ECAA leping“), eelkõige selle artiklit 18,

               ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:

               Ainus artikkel

               Käesolevaga võetakse vastu käesoleva otsuse lisas esitatud ühiskomitee töökord.

               Brüssel, [XX] 2018

               Ühiskomitee nimel eesistuja

                     Carlos Bermejo Acosta

               LISA

               ECAA ÜHISKOMITEE TÖÖKORD

               Artikkel 1

               Üldsätted

               1. ECAA ühiskomitee asutatakse Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide, Albaania Vabariigi, Bosnia ja Hertsegoviina, endise Jugoslaavia Makedoonia Vabariigi, Islandi Vabariigi, Montenegro Vabariigi, Norra Kuningriigi, Serbia Vabariigi ning ÜRO Kosovo missiooni
                  2
                vahelise Euroopa ühise lennunduspiirkonna rajamise mitmepoolse lepingu (edaspidi „ECAA leping“) artikli 18 alusel.

               2. Ühiskomitee vastutab käesoleva lepingu haldamise eest ja tagab selle nõuetekohase rakendamise.

               3. Lepingu artikli 18 lõike 2 kohaselt koosneb ühiskomitee lepinguosaliste esindajatest.

               4. Vastavalt artikli 18 lõikele 3 teeb ühiskomitee otsuseid ühehäälselt. Samas võib ühiskomitee otsustada teatavate konkreetsete küsimuste puhul kehtestada häälteenamusel põhineva hääletuskorra.

               Artikkel 2

               Eesistuja

               Ühiskomitee eesistujaks on vaheldumisi ECAA partnerriik ning Euroopa Liit ja selle liikmesriigid. Ühiskomitee koosoleku eesistujana esindab Euroopa Liitu ja selle liikmesriike Euroopa Komisjon.

               Artikkel 3

               Koosolekud

               1.
                     Ühiskomitee koosolekud toimuvad vähemalt üks kord aastas ja siis, kui see on vajalik, v.a kui lepinguosalised on kokku leppinud teisiti.

               2. Kõik ühiskomitee koosolekud peetakse lepinguosaliste kokkulepitud kuupäeval.

               3. Kui lepinguosalised sellega nõustuvad, võib ühiskomitee koosolekuid pidada mis tahes kokkulepitud tehnoloogiliste vahendite abil, näiteks videokonverentsina.

               Artikkel 4

               Delegatsioonid

               1.
                     Enne iga koosolekut teavitab ühiskomitee sekretariaat lepinguosalisi koosolekul osalevate delegatsioonide kavandatavast koosseisust.

               2.
                     Ühiskomitee võib teatavates küsimustes teabe saamiseks kutsuda oma koosolekutele isikuid, kes ei ole komitee liikmed.

               Artikkel 5

               Sekretariaat

               Ühiskomitee sekretäri ülesandeid täitab Euroopa Komisjoni ametnik.

               Artikkel 6

               Kirjavahetus

               Kogu kirjavahetus ühiskomitee eesistujaga edastatakse ka sekretärile. Sekretär tagab, et kirjavahetus saadetakse kõigile lepinguosalistele.

               Artikkel 7

               Konfidentsiaalsus

               Ühiskomitee arutelud on konfidentsiaalsed. Kui lepinguosaline esitab ühiskomiteele konfidentsiaalsena tähistatud teavet, käsitavad teised lepinguosalised seda teavet konfidentsiaalsena.

               Artikkel 8

               Koosolekute päevakord

               1.
                     Sekretariaat koostab ühiskomitee iga koosoleku esialgse päevakorra, lähtudes lepinguosaliste ettepanekutest. Päevakorrapunktidele peavad olema lisatud asjakohased dokumendid ja need tuleb esitada hiljemalt 21 kalendripäeva enne koosoleku toimumist.

               2.
                     Esialgne päevakord saadetakse kõigile lepinguosalistele hiljemalt 15 kalendripäeva enne koosoleku toimumist.

               3.
                     Iga koosoleku alguses võtab ühiskomitee vastu päevakorra. Lepinguosaliste nõusolekul võib päevakorda lisada punkte, mida ei ole esialgses päevakorras.

               4.
                     Eesistuja võib konkreetsel juhul ilmnevaid vajadusi või kiireloomulisust arvesse võttes lõikes 1 sätestatud tähtaega lühendada.

               Artikkel 9

               Protokollid ja operatiivjäreldused

               1.
                     Ühiskomitee koosoleku protokolli kavandi koostab sekretär. Protokolli kavand kajastab tehtud otsuseid ja soovitusi ning vastu võetud järeldusi.

               2.
                     Ühe kuu jooksul pärast koosoleku toimumist esitatakse protokolli kavand kirjalikus menetluses ühiskomiteele heakskiitmiseks. Ühiskomitee võib protokolli heaks kiita ka komitee järgmisel koosolekul.

               3.
                     Pärast protokolli heakskiitmist allkirjastavad selle eesistuja ja sekretär ning üks protokolli koopia edastatakse igale lepinguosalisele.

               Artikkel 10

               Otsused ja soovitused

               1.
                     Ühiskomitee võtab otsuseid vastu ja koostab soovitusi ühehäälselt. ECAA lepingu artiklite 16 ja 20 ning artikli 28 lõike 3 kohased otsused ja soovitused tuleb siiski vastu võtta lihthäälteenamuse alusel.

               2.
                     Ministrite nõukogu saavutab vajaliku kvoorumi üksnes siis, kui on esindatud neli Kagu-Euroopa lepinguosalist ja Euroopa Liit.

               3.
                     Koosolekute vahelisel ajal võib ühiskomitee otsuseid teha ja soovitusi anda kirjalikus menetluses. Iga lepinguosaline võib ka taotleda, et ühiskomitee asja arutamiseks kokku tuleks. Lepinguosaline, kes teeb ettepaneku kasutada kirjalikku menetlust, esitab dokumendi kavandi sekretärile, kes edastab selle kõigile lepinguosalistele. Iga lepinguosaline teatab eesistujale ja sekretärile 15 tööpäeva jooksul dokumendi kavandi kättesaamisest, kas ta kiidab kavandi heaks, teeb ettepaneku kavandit muuta või leiab, et ühiskomitee tuleks asja arutamiseks kokku kutsuda. Kui kavand vastu võetakse, vormistab eesistuja otsuse või soovituse lõplikult kooskõlas lõigetega 5 ja 6.

               4.
                     See, et lepinguosaline erapooletuks jääb, ei takista ühiskomiteel tegutsemast, kui käesoleva jao lõike 2 kohane kvoorum on kokku saadud.

               5.
                     Ühiskomitee otsuste ja soovituste pealkiri on vastavalt „otsus“ või „soovitus“, millele järgneb seerianumber, vastuvõtmise kuupäev ja käsitletava teema kirjeldus.

               6.
                     Ühiskomitee otsustele ja soovitustele kirjutab alla eesistuja ja need kinnitab sekretär.

               7.
                     Lepinguosalised avaldavad ühiskomitee vastuvõetud otsused oma ametlikes väljaannetes. Iga lepinguosaline võib otsustada avaldada ka muid ühiskomitee vastuvõetud akte. Igale lepinguosalisele edastatakse üks otsuse või soovituse koopia.

               Artikkel 11

               Keeled

               1.
                     Ühiskomitee ametlikud keeled on lepinguosaliste ametlikud keeled. Siiski püüavad lepinguosalised kasutada tõhususe huvides ühiskomitee koosolekutel, kirjavahetuses ja dokumentide ettevalmistamisel inglise keelt.

               2.
                     Ühiskomitee otsused ja soovitused koostatakse inglise keeles.

               Artikkel 12

               Kulud

               1.
                     Lepinguosalised kannavad ise oma kulud, mis on seotud osalemisega ühiskomitee või selle töörühmade või eksperdirühmade koosolekutel.

               2.
                     Ühiskomitee lepib kokku ekspertide lähetuses viibimisega seotud kulude jaotuse.

               Artikkel 13

               Töökorra muutmine

               Käesolevat töökorda võib muuta artikli 10 alusel.

               Artikkel 14

               Töörühmad

               1.
                     Lepingu artikli 18 lõike 8 kohaselt moodustatud töörühmade või eksperdirühmade koosseis ja töökorraldus määratakse mutatis mutandis kindlaks vastavalt ühiskomitee suhtes kohaldatavatele eeskirjadele.

               2.
                     Töörühmad ja eksperdirühmad tegutsevad ühiskomitee alluvuses ning annavad pärast iga oma koosolekut ühiskomiteele aru. Neil ei ole õigust võtta vastu otsuseid, kuid nad võivad anda ühiskomiteele soovitusi.

               3.
                     Ühiskomitee võib otsustada töö- või eksperdirühma volitused lõpetada või neid muuta.

                     (1)

                        Vastavalt ÜRO Julgeolekunõukogu 10. juuni 1999. aasta resolutsioonile nr 1244.

                     (2)

                        Vastavalt ÜRO Julgeolekunõukogu 10. juuni 1999. aasta resolutsioonile nr 1244.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,23.5.2018
            COM(2018) 281 final
            Ettepanek:
            EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS
            ELi Solidaarsusfondi kasutuselevõtmise kohta, et võimaldada ettemaksete tegemist liidu 2019. aasta üldeelarvest

               SELETUSKIRI

               Nõukogu 2. detsembri 2013. aasta määruse (EL, Euratom) nr 1311/2013, millega määratakse kindlaks mitmeaastane finantsraamistik aastateks 2014–2020,
                  1
                eriti selle artikli 10 kohaselt võib Euroopa Liidu Solidaarsusfondi kasutada igal aastal mahus, mis täiendab finantsraamistiku asjaomastes rubriikides ette nähtud assigneeringuid kuni 500 miljoni euroga (2011. aasta hinnad).

               Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni 2. detsembri 2013. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe (eelarvedistsipliini, eelarvealase koostöö ning usaldusväärse finantsjuhtimise kohta)
                  2
                punktis 11 on sätestatud fondi kasutuselevõtu kord.

               Fondist abi saamise tingimusi on kirjeldatud üksikasjalikult Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses,
                  3
                millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 2012/2002 ja nähakse ette, et eelarvesse lisatakse ettemaksete tegemiseks maksimaalselt 50 000 000 eurot nii maksete kui ka kulukohustuste assigneeringutes.

               Komisjon lisab need summad 2019. aasta eelarveprojekti.

               Ettepanek:

               EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS

               ELi Solidaarsusfondi kasutuselevõtmise kohta, et võimaldada ettemaksete tegemist liidu 2019. aasta üldeelarvest

               EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

               võttes arvesse nõukogu 11. novembri 2002. aasta määrust (EÜ) nr 2012/2002 Euroopa Liidu solidaarsusfondi loomise kohta,
                  4
                eriti selle artikli 4a lõiget 4,

               võttes arvesse 2. detsembri 2013. aasta institutsioonidevahelist kokkulepet Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel eelarvedistsipliini, eelarvealase koostöö ja usaldusväärse finantsjuhtimise kohta,
                  5
                eriti selle punkti 11,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa Liidu Solidaarsusfondi (edaspidi „fond“) eesmärk on võimaldada liidul kiiresti, tulemuslikult ja paindlikult reageerida kriisiolukordadele ning näidata üles solidaarsust katastroofide tagajärjel kannatanud piirkondade elanikega.

               (2)Nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 1311/2013
                  6
                artikli 10 kohaselt ei tohi fond ületada iga-aastast maksimaalset summat, milleks on 500 000 000 eurot (2011. aasta hindades).

               (3)Muudetud määruse (EÜ) nr 2012/2002 artikli 4a lõikes 4 on sätestatud, et eelarvevahendite õigeaegse olemasolu tagamiseks võib võtta kasutusele fondi vahendid summas kuni 50 000 000 eurot ettemaksete tegemiseks ning kanda vastavad assigneeringud liidu üldeelarvesse.

               (4)Selleks et tagada piisavate eelarvevahendite õigeaegne olemasolu liidu 2019. aasta üldeelarves, tuleks ettemaksete tegemiseks võtta kasutusele fondi vahendeid summas 50 000 000 eurot.

               (5)Fondi kasutuselevõtuaja minimeerimiseks tuleks käesolevat otsust kohaldada alates 2019. eelarveaasta algusest,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liidu 2019. aasta üldeelarves võetakse Euroopa Liidu Solidaarsusfondi raames ettemaksete tegemiseks kasutusele 50 000 000 eurot kulukohustuste assigneeringute ja maksete assigneeringutena.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2019.

               Brüssel,

                  Euroopa Parlamendi nimel
                        Nõukogu nimel

                  president
                        eesistuja

                     (1)

                        ELT L 347, 20.12.2013, lk 884.

                     (2)

                        ELT C 373, 20.12.2013, lk 1.

                     (3)

                        ELT L 189, 27.6.2014, lk 143.

                     (4)

                        ELT L 189, 27.6.2014, lk 143.

                     (5)

                        ELT C 373, 20.12.2013, lk 1.

                     (6)

                        ELT L 347, 20.12.2013, lk 884.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,5.6.2018
            COM(2018) 399 final
            2018/0221(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            milles käsitletakse Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe (AEWA leppe) 2. ja 3. lisa muutmise ettepaneku esitamist Euroopa Liidu nimel

               SELETUSKIRI

               1.Ettepaneku taust

               1.1.Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkulepe

               Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkulepe (AEWA lepe) on pühendatud rändveelindude ja nende elupaikade kaitsele Aafrikas, Euroopas, Lähis-Idas, Kesk-Aasias, Gröönimaal ja Kanada saarestikul.

               Rändliikide kaitse konventsiooni raames loodud ja ÜRO Keskkonnaprogrammi raames hallatav Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkulepe toob kokku riigid ja laiema rahvusvahelise looduskaitsekogukonna rändveelindude koordineeritud kaitseks ja hoidmiseks kogu nende rändealal.

               Kokkulepe jõustus 1. novembril 1999. Euroopa Liit on kokkuleppe osaline alates 1. oktoobrist 2005
                  1
               . Praegu on kokkuleppel 77 osalist, 41 Euraasiast (sh EList) ja 36 Aafrikast.

               Direktiiviga 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (linnudirektiiv)
                  2
                on liidu õiguses rakendatud kohustused, mis on sätestatud kokkuleppes. Linnudirektiiv käsitleb kõikide looduslikult esinevate linnuliikide kaitset nende liikmesriikide Euroopa territooriumil, mille suhtes kohaldatakse asutamislepingut. Direktiiv hõlmab nende liikide kaitset, hoidmist ja kontrolli ning selles on kehtestatud nende kasutamise eeskirjad.

               1.2.Kokkuleppeosaliste kogu

               Kokkuleppeosaliste kogu (Meeting of the Parties, MOP) on kõnealuse kokkuleppe peamine otsustusorgan. Sel on volitused kokkuleppe lisasid läbi vaadata ja selle kohtumine toimub iga kolme aasta tagant.

               Kokkuleppeosaliste kogu tuleb seitsmendat korda kokku 4.–8. detsembril 2018 Lõuna-Aafrikas.

               Kokkuleppe X artikli lõigete 2 ja 3 kohaselt tuleb kõik kokkuleppe lisade muutmise ettepanekud edastada kokkuleppe sekretariaati vähemalt 150 päeva enne kokkuleppeosaliste kogu istungi algust, st hiljemalt 7. juulil 2018.

               1.3.Horvaatia ja Itaalia ettepanekud

               Horvaatia ja Itaalia on esitanud soovituse, et Euroopa Liit teeks ettepaneku muuta kokkuleppe 2. lisa, kus on nimetatud liigid, mille suhtes kokkulepet kohaldatakse, karikormorani (Phalacrocorax aristotelis) lisamisega.

               Horvaatia ja Itaalia on lisaks esitanud soovituse, et Euroopa Liit teeks ettepaneku muuta kokkuleppe 3. lisa, kandes 3. lisa tabeli 1 veergu A (vastavalt kategooriatesse 2
                  3
                ja 1c
                  4
               ) Phalacrocorax aristotelis aristotelis'e ELi välise (Barentsi mere äärse) populatsiooni ja Phalacrocorax aristotelis desmarestii ELi populatsiooni (Vahemere idaosa – Horvaatia, Aadria meri).

               Nimetatud ettepanekute põhjused on järgmised.

               Sugukond Phalacrocoracidae (kormoranid) on juba kokkuleppe 2. lisasse kantud. Kuus kaheksast liigist, kes pesitsevad kokkuleppe geograafilise ulatuse piires, on nende rändestaatuse põhjal kantud 2. lisasse. Kaks nimetamata liiki on karikormoran Phalacrocorax aristotelis ja aafrika kääbuskormoran Phalacrocorax africanus.

               Karikormoran asustab Euroopa ja Põhja-Aafrika Atlandi ookeani rannikut Marokost Põhja-Norrani ja Koola poolsaareni, sh Islandini, nagu ka Vahemere rannikut ja Musta mere ranniku osasid (del Hoyo et al., 1992). Tunnustatakse kolme alamliiki: Ph. a. aristotelis Atlandi ookeani rannikul, Ph. a. desmarestii Vahemere ja Musta mere rannikul ning Ph. a. riggenbachi Marokos. Need liigid on üldiselt paiksed või hajutatud, kuid osad populatsioonid on tõeliselt rändavad: Ph. a. aristotelis'e põhjapoolseimad populatsioonid Norrast ja Venemaalt ning Ph. a desmarestii Aadria mere äärne populatsioon.

               Ülemaailmse populatsiooni suuruseks hinnati 1990. aastatel u 100 000 paari ja 2004. aastal 75 000–81 000 paari (BirdLife International 2004). Liik kuulub Rahvusvahelise Looduskaitseliidu (IUCN) hinnangul kategooriasse „soodsas seisundis“ (Birdlife 2015). Üldine suundumus on vähenemise suunas, kuid mõned populatsioonid võivad püsida muutumatuna (Wetlands International 2006). Populatsiooni arvukuses esineb suuri kõikumisi. Näiteks kasvas selle liigi populatsioon Ühendkuningriigis aastatel 1969–1987 21 %, 31 600 paarilt aastatel 1969–1970 kuni 47 300 paarini aastatel 1985–1987, millele järgnes 27 % suurune vähenemine aastatel 1998–2002 ja veel 26 % suurune vähenemine 2011. aastani (Balmer et al., 2013). Ka Norra populatsiooni arvukuses esineb suuri kõikumisi. Põhjapoolseima, Barentsi mere äärse rändpopulatsiooni arvukus vähenes 10 000 paarilt 1980. aastal umbes 1 000 paarini 1994. aastal, kuid suurenes 2013. aastaks jälle 5 000 paarini (Fauchald et al., 2015).

               Alamliigi Ph. a. desmaresti pesitsevate paaride arvuks hinnati 8 700–11 126 (Bazin ja Imbert, 2012). 2006. aastal kuulus populatsiooni hinnanguliselt 10 000 isendit (Culioli 2006). Populatsiooni suuruse vähenemine registreeriti Korsikal, kus varem stabiilne populatsioon kuni 1 000 paariga aastatel 1975–1983 vähenes 1994. aastaks > 50 % kuni 375 paarini, millele järgnes taastumine (Dubois et al. 2008).

               Alamliik Ph. a. desmarestii on leviala Euroopa osas kaitstud ja mitmes riigis kantud ohustatud liikide punasesse nimekirja, näiteks on see Bulgaarias liigitatud kategooriasse „ohualdis“ ja Albaanias kategooriasse „ohustatud“. Ph. a. aristotelis on kaitstud leviala ühes piirkonnas (Ühendkuningriik). See tõsteti Ühendkuningriigis hiljuti ohustatud liikide kollasest nimekirjast punasesse (Eaton et al., 2015) ning see on Venemaal kantud populatsiooni vähesuse tõttu ohustatud liikide punasesse nimekirja. Populatsiooni arvukuse 15–30 % vähenemise tõttu kümne aasta jooksul kvalifitseerub liik Norras kategooriasse „ohulähedane“ (Korneev et al., 2015).

               Velando ja Freire (2002) rõhutavad, et P. a. desmarestii tõhusaks kaitseks on vaja kaitsta pesitsuskohti, nagu ka toitumisalasid ja puhkealasid, ning reguleerida toitumisaladel põhjalähedast püüki. Velando ja Freire (2002) sõnul on Birdlife’i 2015. aastal väljapakutud kaitsemeetmed 1) selgitada välja selle liigi jaoks olulised kohad meres; 2) nimetada need järgnevalt merekaitsealadeks; 3) hallata peamisi pesitsus- ja talvitumiskohti, sh likvideerida invasiivsed kiskjad; 4) rakendada kalapüügilaevade pardal seireprogramme, et määrata kindlaks alad, kus on suur nakkevõrguga kaaspüügi risk; 5) rakendada vajaduse korral leevendus- ja kaitsemeetmeid.

               1.4.Luksemburgi ettepanekud

               Luksemburg tegi ettepaneku kanda kokkuleppe 3. lisa tabeli 1 veergu A järgneva kolme liigi kõik populatsioonid: kõvernokk-rüdi
                  5
                (Calidris ferruginea), lunn
                  6
                (Fratercula arctica) ja alk
                  7
                (Alca torda). Kuigi Luksemburg ei ole teinud nende kolme liigi konkreetsete kategooriate kohta ühtegi ettepanekut, tuleks kõvernokk-rüdi (Calidris ferruginea) ja alk (Alca torda) paigutada kokkuleppe 3. lisa tabelis 1 sätestatud kriteeriumide kohaselt kategooriasse 4
                  8
                ning lunn (Fratercula arctica) kategooriasse 1b
                  9
               .

               Luksemburgi ettepanekus viidatakse AEWA MOP6
                  10
                resolutsioonile 6.1, milles kinnitati haha (Somateria mollissima), punapea-vardi (Aythya ferina), sarvikpüti (Podiceps auritus), meriski (Haematopus ostralegus), kiivitaja (Vanellus vanellus), vöötsaba-vigle (Limosa lapponica), suurrüdi (Calidris canutus), kõvernokk-rüdi (Calidris ferruginea), armeenia hõbekajaka (Larus armenicus), lunni (Fratercula arctica) ja algi (Alca torda) hiljutist ülemaailmselt ohustatud liikide punasesse raamatusse kandmist ja märgiti, et on tähtis võtta arvesse nende muudatuste mõju kokkuleppeosaliste seitsmendal kogul (MOP7) koostatavatele loeteludele.

               1.5.Ettepanekute analüüs

               Horvaatia, Itaalia ja Luksemburgi ettepanekutega 2. ja 3. lisa muudatuste kohta kohaldataks kõigi karikormorani (Phalacrocorax aristotelis), kõvernokk-rüdi (Calidris ferruginea), lunni (Fratercula arctica) ja algi (Alca torda) populatsioonide suhtes kokkuleppe 3. lisa punkti 2.1.1 nõuet, millega sätestatakse 3. lisa tabeli 1 veerus A nimetatud liikide populatsioonide suhtes kohaldatavad liikide kaitse õiguslikud meetmed. Kokkuleppeosalised peavad eeskätt tagama tabeli 1 veerus A nimetatud populatsioonide kaitse vastavalt kokkuleppe III artikli lõike 2 punktile a. Võttes arvesse tegevuskava punkti 2.1.3 peavad kõnealused kokkuleppeosalised eelkõige keelama:

               a) asjaomastesse populatsioonidesse kuuluvate lindude püüdmise ja munade korjamise oma territooriumil;

               b) tahtliku häirimise, kui selline häirimine mõjutab oluliselt asjaomase populatsiooni kaitset ning

               c) kõnealustesse populatsioonidesse kuuluvate lindude või munade omamise või kasutamise ja nendega kauplemise, kui need püüti või korjati punkti a alusel sätestatud keelde rikkudes, samuti selliste lindude ja nende munade selgelt äratuntavate osade või saaduste omamise või kasutamise ning nendega kauplemise.

               Erandkorras võib säästlikku küttimist jätkata veeru A kategoorias 2 ja 3 nimetatud populatsioonide puhul, mis on tähistatud tärniga, ning veeru A kategoorias 4 nimetatud populatsioonide puhul
                  11
               . Sellist säästvat kasutamist reguleeritakse liigi rahvusvahelise tegevuskavaga, mille kohaselt püüavad kokkuleppeosalised rakendada paindliku jahikorralduse põhimõtteid
                  12
               . Sellise kasutamise puhul tuleb kohaldada vähemalt punktiga 2.1.2 ettenähtud samu õiguslikke meetmeid, mida kohaldatakse tabeli 1 veerus B nimetatud populatsioonidesse kuuluvate lindude püüdmise suhtes.

               Itaalia ja Horvaatia nagu ka Luksemburgi ettepanekud on piisavalt põhjendatud. Need on kooskõlas liidu õigusega ja täiendavad seda, iseäranis linnudirektiivi.

               Komisjon teeb pärast kirjalikku konsulteerimist loodusdirektiivide eksperdirühmaga ettepaneku, et liit peaks toetama eespool mainitud ettepanekuid, kuna need on teaduslikult põhjendatud ja kooskõlas liidu kohustusega teha elurikkuse kaitseks rahvusvahelist koostööd. Muudatusettepanekud ei nõua liidu kehtiva õiguse muutmist.

               Kõik kokkuleppe lisade muutmise ettepanekud tuleb edastada kokkuleppe sekretariaati vähemalt 150 päeva enne kokkuleppeosaliste kogu istungi algust (vt kokkuleppe X artikli lõige 2 ja 3), st hiljemalt 7. juulil 2018.

               Seega on vajalik, et nõukogu langetaks kiiresti otsuse eespool mainitud ettepaneku Euroopa Liidu nimel kokkuleppe sekretariaadile esitamise kohta. See on ELi nimel võetav seisukoht Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 tähenduses.

               2018/0221 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               milles käsitletakse Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe (AEWA leppe) 2. ja 3. lisa muutmise ettepaneku esitamist Euroopa Liidu nimel

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 192 lõiget 1 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Liit sõlmis Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe (edaspidi „kokkulepe“) nõukogu otsusega 2006/871/EÜ
                  13
                ja see jõustus 1. oktoobril 2005. Kokkuleppe eesmärk on rändveelindude ja nende elupaikade kaitse Aafrikas, Euroopas, Lähis-Idas, Kesk-Aasias, Gröönimaal ja Kanada saarestikul.

               (2)Liit võib kokkuleppeosalisena teha kokkuleppe lisade muutmise ettepanekuid. 2. lisa sisaldab veelinnuliike, kelle suhtes kokkulepet kohaldatakse. 3. lisa sisaldab tegevuskava, milles on täpsustatud meetmed, mida kokkuleppeosalised peavad võtma esmatähtsate liikide suhtes, nagu liikide kaitse, elupaikade kaitse, inimtegevuse korraldamine, teadusuuringud ja seire, haridus- ja teavitustöö ning rakendamine, kooskõlas kokkuleppe III artiklis sätestatud üldiste kaitsemeetmetega.

               (3)Horvaatia ja Itaalia on esitanud soovituse, et Euroopa Liit teeks ettepaneku muuta kokkuleppe 2. lisa karikormorani (Phalacrocorax aristotelis) lisamisega.

               (4)Horvaatia ja Itaalia on lisaks esitanud soovituse, et Euroopa Liit teeks ettepaneku muuta kokkuleppe 3. lisa, kandes kõnealuse lisa tabeli 1 veergu A (vastavalt kategooriatesse 2
                  14
                ja 1c
                  15
               ) Phalacrocorax aristotelis aristotelis'e ELi välise (Barentsi mere) populatsiooni ja Phalacrocorax aristotelis desmarestii ELi populatsiooni (Vahemere idaosa – Horvaatia, Aadria meri).

               (5)Luksemburg tegi ettepaneku kanda kokkuleppe 3. lisa tabeli 1 veergu A järgneva kolme liigi kõik populatsioonid: kõvernokk-rüdi
                  16
                (Calidris ferruginea), lunn
                  17
                (Fratercula arctica) ja alk
                  18
                (Alca torda). Kuigi Luksemburg ei ole teinud nende kolme liigi konkreetsete kategooriate kohta ühtegi ettepanekut, tuleks kõvernokk-rüdi (Calidris ferruginea) ja alk (Alca torda) paigutada kokkuleppe 3. lisa tabelis 1 sätestatud kriteeriumide kohaselt kategooriasse 4
                  19
                ning lunn (Fratercula arctica) kategooriasse 1b
                  20
               .

               (6)Horvaatia, Itaalia ja Luksemburgi ettepanekutega 2. ja 3. lisa muudatuste kohta kohaldataks kõigi karikormorani (Phalacrocorax aristotelis), kõvernokk-rüdi (Calidris ferruginea), lunni (Fratercula arctica) ja algi (Alca torda) populatsioonide suhtes kokkuleppe 3. lisa punkti 2.1.1 nõuet, millega sätestatakse 3. lisa tabeli 1 veerus A nimetatud liikide populatsioonide suhtes kohaldatavad liikide kaitse õiguslikud meetmed. Eeskätt tabeli 1 veerus A nimetatud populatsioonide puhul peavad kokkuleppeosalised keelama nende territooriumil esinevate lindude püügi ja munade korjamise ning keelama tahtliku häirimise, kui selline häirimine on asjaomase populatsiooni kaitse seisukohast oluline. Erandkorras võib säästlikku küttimist
                  21
                jätkata veeru A kategoorias 2 ja 3 nimetatud populatsioonide puhul, mis on tähistatud tärniga, ning veeru A kategoorias 4 nimetatud populatsioonide puhul. Sellist säästvat kasutamist tuleb reguleerida liigi rahvusvahelise tegevuskavaga, mille kohaselt püüavad kokkuleppeosalised rakendada paindliku jahikorralduse põhimõtteid
                  22
               .

               (7)Itaalia ja Horvaatia nagu ka Luksemburgi ettepanekud on piisavalt põhjendatud. Need on kooskõlas liidu õigusega ja täiendavad seda, iseäranis direktiivi 2009/147/EÜ
                  23
               .

               (8)Ettepanekud on teaduslikult põhjendatud ja kooskõlas liidu kohustusega teha elurikkuse kaitseks rahvusvahelist koostööd.

               (9)Asjaomased liigid on juba hõlmatud direktiiviga 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta ja karikormoran (Phalacrocorax aristotelis) on samuti nimetatud selle direktiivi I lisas. Seega ei nõua kavandatud muudatusettepanekud liidu õiguse muutmist.

               (10)Liit peaks seega esitama need ettepanekud kokkuleppe sekretariaati, pidades silmas kokkuleppeosaliste seitsmendat kogu, mis toimub 4–8. detsembrini 2018 Lõuna-Aafrikas,

               (11)

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               1.Liit esitab järgmised ettepanekud Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe 2. ja 3. lisa muutmise kohta:

               (a)kanda karikormoran (Phalacrocorax aristotelis) kokkuleppe 2. lisasse;

               (b)kanda Phalacrocorax aristotelis aristotelis'e ELi väline (Barentsi mere äärne) populatsioon ja Phalacrocorax aristotelis desmarestii ELi populatsioon (Vahemere idaosa – Horvaatia, Aadria meri) 3. lisa tabeli 1 veergu A (vastavalt kategooriatesse 2 ja 1c);

               (c)kanda kõigi kõvernokk-rüdi (Calidris ferruginea), lunni (Fratercula arctica) ja algi (Alca torda) populatsioonid kokkuleppe 3. lisa tabeli 1 veergu A (vastavalt kategooriatesse 4, 1b ja 4).

               2.Komisjon edastab selle ettepaneku liidu nimel Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe sekretariaadile.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Nõukogu 18. juuli 2005. aasta otsus 2006/871/EÜ Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe sõlmimise kohta Euroopa Ühenduse poolt (ELT L 345, 8.12.2006, lk 24).

                     (2)

                        ELT L 20, 26.1.2010, lk 7. http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2010:020:0007:0025:ET:PDF

                     (3)

                        Kokkuleppe 3. lisa tabeli 1 alusel sisaldab kategooria 2 populatsioone, mille suurus jääb vahemikku 10 000–25 000 isendit.

                     (4)

                        Kokkuleppe 3. lisa tabeli 1 alusel sisaldab kategooria 1: a) metsloomade rändliikide kaitse konventsiooni I lisas nimetatud liike;  b) IUCNi ohustatud liikide punasesse raamatusse ohustatuna kantud liike, mis on esitatud organisatsiooni BirdLife International viimases kokkuvõttes, või c) populatsioone, milles on alla 10 000 isendi.

                     (5)

                        Kokkuleppe 3. lisa tabelis 1 on praegu nimetatud kaks Calidris ferruginea populatsiooni: veerus B kategooria 2c all nimetatud Lääne-Siberi/Lääne-Aafrika populatsioon ja veerus B kategooria 2c all nimetatud Kesk-Siberi/Edela-Aasia, Ida- ja Lõuna-Aafrika populatsioon.

                     (6)

                        Kokkuleppe 3. lisa tabelis 1 on praegu nimetatud kolm Fratercula arctica populatsiooni: veerus C nimetatud populatsioon Hudsoni lahest ja Maine’i idaosast Gröönimaa lõunaosani, Islandil, Karusaarel, Norrast Novaya Zemlya lõunaosani; veerus A kategooria 3a all nimetatud populatsioon Kirde-Kanadas, Põhja-Gröönimaast Jan Mayenini, Svalbardil ja Novaya Zemlya põhjaosas ning veerus C nimetatud populatsioon Fääri saartel, Norra ja Rootsi lõunaosas, Suurbritannias, Iirimaal ja Loode-Prantsusmaal.

                     (7)

                        Kokkuleppe 3. lisa tabelis 1 on praegu nimetatud kaks Alca torda populatsiooni: veerus C nimetatud Alca torda torda populatsioon Põhja-Ameerika idaosas, Gröönimaal, Läänemere ja Valge mere idaosas ning veerus C nimetatud Alca torda islandica populatsioon Islandil, Fääri saartel, Suurbritannias, Iirimaal, Helgolandil ja Loode-Prantsusmaal.

                     (8)

                        Kokkuleppe 3. lisa tabeli 1 kohaselt sisaldab kategooria 4 IUCNi ohustatud liikide punasesse raamatusse „ohulähedasena“ kantud liike, mis on esitatud organisatsiooni BirdLife International viimases kokkuvõttes, kuid mis ei vasta kategooria 1, 2 ega 3 tingimustele ja nõuavad rahvusvaheliste meetmete võtmist.

                     (9)

                        Joonealune märkus 4 eespool.

                     (10)

                        UNEP/AEWA/MOP6/Res. 6.1 –
                  http://www.unep-aewa.org/en/document/adoption-amendments-aewa-annexes-2

                     (11)

                        „Säästev kasutamine” – bioloogilise mitmekesisuse komponentide kasutamine sellisel viisil ja määral, mis ei põhjusta bioloogilise mitmekesisuse pikaajalist vähenemist, säilitades seega selle potentsiaali rahuldada praeguste ja tulevaste põlvkondade vajadusi ja püüdlusi.

                     (12)

                        Paindlik jahikorraldus on perioodiline protsess, kus jahialaste seaduste kehtestamise aluseks on populatsioonide ja elupaikade seire, jahisaagi taseme registreerimine, teabeanalüüs ja reguleerimisvõimaluste määratlemine.

                     (13)

                        (ELT L 345, 8.12.2006, lk 24).

                     (14)

                        Kokkuleppe 3. lisa tabeli 1 alusel sisaldab kategooria 2 populatsioone, mille suurus jääb vahemikku 10 000–25 000 isendit.

                     (15)

                        Kokkuleppe 3. lisa tabeli 1 alusel sisaldab kategooria 1: a) metsloomade rändliikide kaitse konventsiooni I lisas nimetatud liike;  b) IUCNi ohustatud liikide punasesse raamatusse ohustatuna kantud liike, mis on esitatud organisatsiooni BirdLife International viimases kokkuvõttes, või c) populatsioone, milles on alla 10 000 isendi.

                     (16)

                        Kokkuleppe 3. lisa tabelis 1 on praegu nimetatud kaks Calidris ferruginea populatsiooni: veerus B kategooria 2c all nimetatud Lääne-Siberi/Lääne-Aafrika populatsioon ja veerus B kategooria 2c all nimetatud Kesk-Siberi/Edela-Aasia, Ida- ja Lõuna-Aafrika populatsioon.

                     (17)

                        Kokkuleppe 3. lisa tabelis 1 on praegu nimetatud kolm Fratercula arctica populatsiooni: veerus C nimetatud populatsioon Hudsoni lahest ja Maine’i idaosast Gröönimaa lõunaosani, Islandil, Karusaarel, Norrast Novaya Zemlya lõunaosani; veerus A kategooria 3a all nimetatud populatsioon Kirde-Kanadas, Põhja-Gröönimaast Jan Mayenini, Svalbardil ja Novaya Zemlya põhjaosas ning veerus C nimetatud populatsioon Fääri saartel, Norra ja Rootsi lõunaosas, Suurbritannias, Iirimaal ja Loode-Prantsusmaal.

                     (18)

                        Kokkuleppe 3. lisa tabelis 1 on praegu nimetatud kaks Alca torda populatsiooni: veerus C nimetatud Alca torda torda populatsioon Põhja-Ameerika idaosas, Gröönimaal, Läänemere ja Valge mere idaosas ning veerus C nimetatud Alca torda islandica populatsioon Islandil, Fääri saartel, Suurbritannias, Iirimaal, Helgolandil ja Loode-Prantsusmaal.

                     (19)

                        Kokkuleppe 3. lisa tabeli 1 kohaselt sisaldab kategooria 4 IUCNi ohustatud liikide punasesse raamatusse „ohulähedasena“ kantud liike, mis on esitatud organisatsiooni BirdLife International viimases kokkuvõttes, kuid mis ei vasta kategooria 1, 2 ega 3 tingimustele ja nõuavad rahvusvaheliste meetmete võtmist.

                     (20)

                        Joonealune märkus 15 eespool.

                     (21)

                        „Säästev kasutamine” – bioloogilise mitmekesisuse komponentide kasutamine sellisel viisil ja määral, mis ei põhjusta bioloogilise mitmekesisuse pikaajalist vähenemist, säilitades seega selle potentsiaali rahuldada praeguste ja tulevaste põlvkondade vajadusi ja püüdlusi.

                     (22)

                        Paindlik jahikorraldus on perioodiline protsess, kus jahialaste seaduste kehtestamise aluseks on populatsioonide ja elupaikade seire, jahisaagi taseme registreerimine, teabeanalüüs ja reguleerimisvõimaluste määratlemine.

                     (23)

                        ELT L 20, 26.1.2010, lk 7.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,11.6.2018
            COM(2018) 479 final
            2018/0257(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise kirjavahetuse vormis lepingu (millega muudetakse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel) protokolle nr 1 ja nr 4) Euroopa Liidu nimel allkirjastamise kohta

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

                  Peaaegu poole sajandi jooksul on Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahel välja kujunenud mitmemõõtmeline ja rahuldust pakkuv partnerlus, eelkõige Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu kaudu, millega kehtestatakse ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vaheline assotsiatsioon
                     1
                   (edaspidi „ELi-Maroko assotsieerimisleping“ või „assotsieerimisleping“), mis jõustus 2000. aastal. Põllumajandustoodete, töödeldud põllumajandustoodete, kala ja kalandustoodetega seotud liberaliseerimismeetmed lisati assotsieerimislepingusse Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise kirjavahetuse vormis lepinguga
                     2
                   (edaspidi „liberaliseerimisleping“), mis jõustus 2012. aastal.

                  Kõnealuse eripartnerluse raames anti Marokole 2008. aastal edasijõudnud riigi staatus, millega kinnitatakse häid kahepoolseid suhteid, samuti lepinguosaliste jagatud eesmärke ja kohustusi, et edendada ühisalgatusi, nagu hea valitsemistava ning poliitilised ja sotsiaalmajanduslikud reformid.

                  Samal ajal on liit järjepidevalt kinnitanud oma pühendumist Lääne-Saharaga seotud vaidluse lahendamisele. Liit ei ole tunnustanud Maroko suveräänseid õigusi Lääne-Sahara üle, kuid toetab täielikult ÜRO peasekretäri ja tema isikliku esindaja püüdlusi aidata lepinguosalistel leida olukorrale õiglane, pikaajaline ja vastastikku vastuvõetav poliitiline lahendus, millega tagatakse Lääne-Sahara elanike enesemääramisõigus ÜRO põhikirja eesmärkide ja põhimõtete kohaste lepingute raames, nagu on sätestatud ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonides, eelkõige resolutsioonis 2152 (2014) ja resolutsioonis 2218 (2015).

                  Euroopa Liidu Kohus leidis oma 21. detsembri 2016. aasta otsusega kohtuasjas C-104/16 P,
                     3
                   et ELi ja Maroko vahel sõlmitud assotsieerimislepingut ja liberaliseerimislepingut ei kohaldata Lääne-Sahara suhtes.

                  Pärast Euroopa Kohtu otsust ei olnud võimalik jätkata assotsieerimislepingus ja selle protokollides sätestatud kaubandussoodustuste de facto kohaldamist Lääne-Sahara mitteautonoomselt territooriumilt pärinevate toodete suhtes, välja arvatud juhul, kui muudetakse protokolli nr 1 (Maroko põllumajandustoodete, töödeldud põllumajandustoodete, kalade ja kalandustoodete juurdepääs ELi turule) ja protokolli nr 4 (päritolureeglite kohta), nähes ette, et Lääne-Saharast pärinevaid tooteid käsitletakse samamoodi kui Marokost pärinevaid tooteid.

                  29. mail 2017 volitas nõukogu komisjoni alustama läbirääkimisi, et luua õiguslik alus Lääne-Saharast pärinevatele toodetele tariifsete soodustuste andmiseks, ja võttis vastu läbirääkimisjuhised. Toimus kaks läbirääkimiste vooru. Esimene voor toimus 15. ja 16. juunil 2017, teine voor 18. juulil 2017. Pealäbirääkijad parafeerisid lepingu eelnõu teksti 31. jaanuaril 2018.

                  Käesoleva ettepanekuga muudetakse ELi-Maroko assotsieerimislepingu protokolli nr 4 ja protokolli nr 1, et täita Euroopa Kohtu 21. detsembri 2016. aasta otsuse nõudeid ja luua õiguslik alus Lääne-Saharast pärinevate toodete suhtes tariifsete soodustuste kohaldamiseks.

                  Ettepaneku eesmärk on vältida kaubandushäireid Lääne-Saharaga, säilitades samas stabiilse juurdepääsu ELi turule, kuna uusi soodustusi ei anta. Eelkõige püütakse ettepanekuga soodustada Lääne-Sahara majanduslikku arengut, käsitledes tema eksporti ELi samamoodi nagu Marokost pärinevate toodete eksporti. Kõnealuste meetmetega välditakse olukorda, kus Lääne-Sahara oleks ebasoodsas konkurentsiolukorras ja kaotaks investeerimisvõimalusi võrreldes naaberriikidega, kelle suhtes kohaldatakse eri põhjustel tariifseid soodustusi (assotsieerimislepingud või üldise soodustuste süsteemi raames).

                  Tuleb veel rõhutada, et Euroopa Liidu Kohtu 27. veebruari 2018. aasta otsuses kohtuasjas C-266/16 käsitletakse liidu ja Maroko vahelist kalandusalast partnerluslepingut, mis on assotsieerimislepinguga ja seega käesoleva ettepanekuga hõlmatud turule juurdepääsust eraldiseisev teema.

                  Tuleb märkida, et kõik lepingud on üksnes ajutised, sõltuvad ÜRO raames toimuvate vaidluste lahendamisest kooskõlas ÜRO Julgeolekunõukogu asjaomaste resolutsioonidega. Sellega seoses on lepingus sätestatud, et selle sõlmimine ei mõjuta ELi ja Maroko seisukohti Lääne-Sahara staatuse kohta.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

                  Käesolev ettepanek on kooskõlas kehtiva kaubanduspoliitikaga. Tuleb märkida, et kuni 21. detsembrini 2016, mil Euroopa Kohus tegi otsuse kohtuasjas C-104/16 P, kohaldasid tolliasutused de facto soodustusi Lääne-Saharast pärinevate toodete suhtes, mida sertifitseeriti Marokost pärinevate toodetena. Marokole ega Lääne-Saharale ei anta ühtegi uut kaubandussoodustust lisaks nendele, mis neile anti enne 21. detsembrit 2016, kuna eesmärk on lihtsalt laiendada soodustuste kohaldamise geograafilist piirkonda, mitte muuta soodustuste ulatust või nendega hõlmatud tooteid.

                  Ettepanek on kooskõlas Euroopa naabruspoliitika üldiste eesmärkidega, sest see aitab parandada kaubandus- ja majandussuhteid lõunanaabruses tiheda koostöö vaimus. Samuti on ettepanek kooskõlas liidu üldise Marokot käsitleva poliitikaga, mille eesmärk on tugevdada eripartnerlust nimetatud riigiga, ilma et see mõjutaks ÜROs Lääne-Sahara küsimuses läbiviidava menetluse tulemust.

                  See, et kaubandussoodustuste kohaldamisala on laiem kui lepinguosaliste territoorium, ei ole enneolematu, kuna ELi-Maroko assotsieerimisleping sisaldab kaht ühisdeklaratsiooni, milles on osutatud, et San Marino Vabariigist ja Andorrast pärinevaid tooteid „aktsepteerib Maroko ühendusest pärinevate toodetena käesoleva lepingu tähenduses“.

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

                  Marokole protokollidega nr 1 ja nr 4 antud tariifseid soodustusi võidakse teatavatel tingimustel laiendada Lääne-Sahara päritolu toodetele, eeldusel et olemas on sobiv õiguslik alus. Lisatud lepingu eelnõu erieesmärk ongi õigusliku aluse kehtestamine. Assotsieerimislepingu asjaomaste protokollide muutmine võimaldab anda liidu tariifseid soodustusi, lähtudes kohalikule elanikkonnale avalduvat kasu käsitlevast hinnangust ja inimõigustest.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

                  Lepingu allkirjastamist võimaldav õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikkel 207 koostoimes artikli 218 lõikega 5, kuna tegemist on ühise kaubanduspoliitikaga seotud valdkonnaga.

               •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

                  Ühine kaubanduspoliitika kuulub liidu ainupädevusse (Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 3 lõige 1) ja kooskõlas Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artikli 5 lõikega 3 ei kohaldata subsidiaarsuse põhimõtet valdkondades, kus kehtib liidu ainupädevus.

               •Proportsionaalsus

                  Ettepanek on proportsionaalne vastus kõnealusele tõstatatud küsimusele. Lepinguga ei muudeta Lääne-Sahara päritolu toodete ELi turule juurdepääsu ulatust, mis kehtis enne Euroopa Kohtu 21. detsembri 2016. aasta otsust. Päritolueeskirjad on sätestatud assotsieerimislepingu protokollis nr 4; kõnealusesse protokolli tehakse muudatusi, et saavutada taotletud eesmärki ja tegeleda mõistliku aja jooksul valitseva ärilise ebakindlusega, mis mõjutab Lääne-Saharast pärinevate toodete eksporti liitu, ilma et see mõjutaks Ühinenud Rahvaste Organisatsioonis Lääne-Sahara küsimuses läbiviidavat menetlust ning lõplikku vaidluse tulemust.

                  Seepärast piirdub ettepanek võtta vastu nõukogu otsus Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise kirjavahetuse vormis lepingu (millega muudetakse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel) protokolle nr 1 ja nr 4) Euroopa Liidu nimel allkirjastamise kohta, sellega, mis on taotletavate eesmärkide saavutamiseks vajalik või sobiv.

               •Vahendi valik

                  Asjaomaseid protokolle võib muuta ainult lepinguosaliste kokkuleppel. See hõlmab ka ametiasutuste vahelist nõutavat koostööd kaubandussoodustuste rakendamiseks.

                  Leping sõlmiti kirjavahetuse teel Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahel. Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vaheline leping on ainus vahend, millega tagatakse, et Lääne-Saharast pärinevatele toodetele võib anda sooduspäritolustaatuse, sest üksnes Maroko ametiasutustel on võimalik tagada kõnealuste soodustuste andmiseks vajalike eeskirjade täitmine.

                  Lepingu eelnõus on ette nähtud võimalus lepingu ajutiseks kohaldamiseks enne selle sõlmimist. Siiski ei peeta sellist ajutist kohaldamist vajalikuks.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Mõju hindamine

                  Nõukogu soovil hindas komisjon lepingu võimalikku mõju säästvale arengule, eelkõige seoses Lääne-Saharast pärinevatele toodetele antud tariifsetest soodustustest asjaomasele elanikkonnale tulenevate eeliste ja puudustega.

               Komisjoni talitused seisid silmitsi eri liiki metodoloogiliste piirangutega. Esiteks on statistilised andmed Lääne-Sahara kohta üldjuhul endiselt puudulikud ja ebaühtlased. Teine takistus on tava, mis kehtis valdavalt kuni 21. detsembrini 2016, mil võeti vastu Euroopa Liidu Kohtu otsus. Kuna Lääne-Saharast liitu imporditud kauba suhtes kohaldatakse de facto samu soodustusi kui Marokost pärinevate kaupade suhtes, ei ole üldjuhul võimalik eristada Marokost imporditud kaupu Lääne-Saharast imporditud kaupadest. Lisaks võib määratlust „asjaomane elanikkond“ tõlgendada erinevalt, isegi vastuoluliselt
                  4
               . Määratlusega võidakse viidata territooriumil elavatele inimrühmadele. See on Maroko tõlgendus, milles ei tehta elanikel vahet etnilise või kogukondliku kuuluvuse alusel. Samuti võidakse sellega viidata teatavatele elanikele etnilise või kogukondliku kuuluvuse alusel (läänesaharalased); sellisel juhul võib asjaomane elanikkond elada vähemalt osaliselt Lääne-Saharast väljaspool (pagulased) ja teatavad hiljuti sinna elama asunud elanikud jäävad määratluse alt välja. Kõnealust määratlust rakendab eelkõige Polisario Rinne.

               Kuigi Lääne-Sahara elanikel on enesemääramise õigus, siis esiteks ei ole seal rahvaloenduse läbiviimine Euroopa Liidu ülesanne ja teiseks osutatakse ÜRO mitteautonoomsetel territooriumidel toimuvat majandustegevust käsitlevates dokumentides sotsiaal-majanduslike eelistega seoses ka nende piirkondade elanikele
                  5
               . Pidades silmas kõnealuseid erinevusi ja raskusi sellisele inimrühmale avalduva mõju hindamisel, kelle põhitunnused tuleb veel määratleda, võttes arvesse asjaolu, et soodustusi laiendatakse teatavalt territooriumilt pärinevatele toodetele ja et eelised on loogiliselt seega seotud peamiselt kõnealuse territooriumiga, keskenduti hindamisel Lääne-Sahara elanike saadavale kasule.

                  Hindamiskriteeriumid põhinevad asjaomastel näitajatel, mis tulenevad ÜRO põhikirja artiklist 73, mille kohaselt „ÜRO liikmed, kes kannavad vastutust või võtavad endale vastutuse territooriumide valitsemise eest, mille rahvad ei ole veel saavutanud täielikku omavalitsust, tunnustavad põhimõtet, et mainitud territooriumide rahvastiku huvid on esmajärgulised“ ning „võtavad endale pühaks kohustuseks maksimaalselt soodustada nende territooriumide rahvastiku heaolu“.

                  Seega käsitletakse hindamisel Lääne-Saharast pärinevaid kaubavooge, täpsemalt kalandustooteid, põllumajandustooteid ja fosfaate, samuti loodusvaradele, tööhõivele ning inimõigustele avalduvat mõju. See põhineb lisaks olemasolevate andmete analüüsile ka prognoosidel. Pidades silmas Lääne-Sahara eriomast olukorda ja võttes arvesse, et liidul kui kolmandal isikul on keeruline Lääne-Sahara territooriumil uurimisi teostada, püüdis komisjon saada objektiivseid ja usaldusväärseid andmeid, sealhulgas vahetades teavet Maroko, kodanikuühiskonna ja Polisario Rindega ning kasutades avalikkusele kättesaadavat teavet. Komisjon võttis arvesse ka kõiki muid kättesaadavaid andmeid. Teatavatel juhtudel on teave siiski ebapiisav ja piiratud.

               Konsulteerimine huvitatud isikutega

                  Komisjoni talitused ja Euroopa välisteenistus pidasid laiaulatuslikke konsultatsioone Lääne-Sahara elanikkonnaga.

                  Nendest konsultatsioonidest nähtus, et enamik olid liberaliseerimislepingu muutmise poolt, et laiendada tariifseid soodustusi Lääne-Saharast pärinevatele toodetele. Enamik osalejaid teatas positiivsest mõjust kogu elanikkonna jaoks, tuues eelkõige esile selliste kaubandussoodustuste äärmiselt olulise võimendava mõju seoses erainvesteeringutega. Nad märkisid, et eelisjuurdepääs Euroopa turgudele parandaks ettevõtluskeskkonda ja hõlbustaks Euroopa otseinvesteeringuid ning toetaks seega uut kaasava ja säästva arengu mudelit Lääne-Saharas. Enamik leidis siiski, et Lääne-Saharaga toimuvat kaubavahetust mõjutav jätkuv õiguskindlusetus kahjustaks suurel määral sotsiaal-majanduslikku arengut, mis nähtub juba kaubandussuhete aeglustumisest Lääne-Sahara ja teatavate liikmesriikide vahel või teatavates sektorites. Konsulteeritud osalejate hinnangul tõkestaks see, kui Lääne-Sahara juurdepääsu välisturgudele ja -investeeringutele piiratakse, kohaliku majandustegevuse arengut ning ohustaks teatavaid sotsiaal-majanduslikke ja poliitilisi edusamme ajal, mil Lääne-Sahara areng näib lõpuks hoogustuvat.

                  Polisario Rinne, kellega samuti konsulteeriti, ja mõned valitsusvälised organisatsioonid väljendasid negatiivseid seisukohti. Kuid need seisukohad ei tulenenud tariifsete soodustuste kavandatava kohaldamise negatiivsest mõjust Lääne-Sahara elanikkonnale, vaid pigem hirmust, et soodustustega säilib praegune olukord Lääne-Saharas, mida nimetatud osalejad käsitavad Maroko okupatsiooni alla kuuluvana.

                  Hindamisest nähtub, et ELi-Maroko assotsieerimislepinguga ette nähtud tariifsete soodustuste andmisel on positiivne mõju Lääne-Sahara majandusele ja see mõju peaks tulevikus jätkuma või isegi suurenema. Hirm, et tariifsete soodustuste kehtivuse pikendamine tähendaks praeguse olukorra tunnustamist, ei ole põhjendatud, kuna lepingus ei osuta miski Maroko suveräänsete õiguste tunnustamisele Lääne-Saharas.

                  Inimõigused

                  Inimõiguste olukord Lääne-Saharas on üldiselt sarnane inimõiguste olukorrale Marokos. Inimõiguste kaitset reguleerivad mehhanismid ja õigusaktid on samad. Siiski on Lääne-Sahara olukorras eripärad seoses poliitiliste erimeelsustega, eelkõige osas, mis puudutab sõnavabadust, kogunemiste vabadust ja ühinemisvabadust. Katsed „kahjustada territoriaalset terviklikkust“, st ka Polisario Rinnet pooldav separatism on keelatud ja karistatav rahatrahvi või isegi vangistusega.

                  Üldiselt võib seoses tariifsete soodustuste Lääne-Sahara toodetele laiendamise oodatava mõjuga inimõigustele kõnealusel territooriumil näha analoogiat ELi-Maroko assotsieerimislepingu mõjuga inimõiguste olukorrale Marokos. Kuivõrd lepinguga soodustatakse õigusnormide lähendamist ELi normidele mitmes eri valdkonnas, on võimalik ette näha kaudset positiivset mõju peamiselt töötingimustele (nt ohutusmeetmed), tööõigusele (nt lastekaitse), taimekaitsemeetmetele ja tarbijakaitsele.

                  Majanduslik ja kaubanduslik mõju

                  Erinevate majandusvaldkondadega seotud järeldused on järgmised.

                  Lääne-Saharas tegeldakse põllumajandustootmisega, eelkõige kasvatatakse varajasi sorte (tomatid ja melonid), mille jaoks on olemas Euroopa Liidu turg. Kõnealune tootmismaht on hinnanguliselt 64 000 tonni, mis vastab ligikaudu 14 000 otsesele töökohale. Tootmise impordiväärtus on ligikaudu 65 miljonit eurot. Tariifsete soodustuste puudumisel tuleks kõnealuse ekspordi pealt tasuda 6,6 miljoni euro väärtuses tollimakse.

                  Kõnealust majanduskasu on võimalik suurendada, kui Lääne-Sahara arendab tulevikus oma tootmist ja eksporti ELi praegu arutatavate projektide raames. See mõjutaks ka töökohtade arvu, mis võib mõnede hinnangute kohaselt viiekordistuda. Seoses väidetega, et lepinguga edendatav põllumajandustegevuse areng mõjutaks loodusvarade, eelkõige vee kasutamist, nähtub Maroko hinnangutest põhjavee kasutuse kohta (mida mõned kahtluse alla seavad), et mõju taastumatutele põhjaveevarudele on tühine. Samas võetakse meetmeid, et vähendada põhjaveest tuleneva vee kasutamist (kohalikud niisutussüsteemid ja merevee magestamine). Üldiselt tundub, et ühelt poolt on praegu vähe usaldusväärseid alternatiive asjaomase territooriumi majandusliku arengu võimaldamiseks ja teiselt poolt korvab veevarude kasutamisest tulenevad puudused Lääne-Saharale avalduv positiivne majanduslik mõju.

                  Mis puudutab kalandustoodete sektorit, siis on Lääne-Saharas oluline kalandustooteid töötlev tööstus, sealhulgas 141 rajatist, millel on lubatud eksportida Euroopa Liitu. Kalandustoodete ekspordi maht kõnealuselt territooriumilt oli 2015. ja 2016. aastal vahemikus 100–200 miljonit eurot. Kõnealusest ELi toimuvast ekspordist otseselt või kaudselt sõltuvate töökohtade arv on ligikaudu 45 000. Tariifsete soodustuste laiendamine kõnealusele impordile mõjutaks seega olulisel määral piirkonna majandust ja seega ka tööhõivet. Samuti oleks see kooskõlas ELi panusega rahalise toetuse abil sektori konkurentsivõime ning Lääne-Sahara kalurite tööhõive ja elukvaliteedi toetamiseks ja arendamiseks, samuti loodusvarade säästvaks kasutamiseks. Seevastu ohustaks kõnealuste soodustuste andmisest keeldumine töökohti ja eksporti ning suurendaks tõenäosust, et töötlemistegevus viiakse üle teistesse kohtadesse, ilmselt Marokosse. Samuti oleks see vastuolus Euroopa Liidu eesmärgiga toetada sektori arengut Lääne-Saharas.

                  Euroopa importijad, kes impordivad kalandustooteid Lääne-Saharast, on märkinud, et kõrget ühist välistollitariifi (välja arvatud soodustused – soodustuseta määrad) arvestades oleks kõnealuseid tooteid osta palju ebasoodsam, kui sooduskohtlemist ei võimaldata.

                  Lääne-Sahara väljajätmine assotsieerimislepingust ei mõjuta vahetult ega otseselt fosfaaditööstust selle praegusel kujul. Sellel on kolm peamist põhjust: 1. teatavate toodete (fosfaatmaak) suhtes kohaldatakse nullmäära (enamsoodustusrežiimi klausel); 2. ei toodeta selliseid fosfaate, mille jaoks on ELis olemas turg; 3. kui teatavaid Lääne-Saharas toodetud fosfaate töödeldakse Marokos (või mõnes muus riigis, millega ELil on sooduskaubandusleping), piisaks sellest kõnealustele toodetele Maroko sooduspäritolu andmiseks, ja seega ei sõltu tariifsed soodustused nende toodete puhul mineraalide päritolust.

                  Samas näib, et Lääne-Saharast pärinevatele toodetele tariifsete soodustuste andmine avaldaks mõju teatavate fosfaatide tootmise tulevasele arengule. Olulised investeeringud (üle 2 miljardi dollari) Lääne-Sahara fosfaadist saadud toodete (peamiselt fosforhape ja väetised) valmistamiseks oleksid ohus, kui kõnealuste fosfaaditoodete liitu eksportimise puhul ei võimaldata sooduskohtlemist. Tariifsete soodustuste puudumisel oleks investeerimine muudesse piirkondadesse, kus toodangu suhtes kohaldatakse soodustusi (nt Maroko), kasulikum kui Lääne-Saharasse. Lääne-Saharasse tehtavate investeeringute katkemine mõjutaks kõnealuses piirkonnas tootmisvõimsust, toodete mitmekesisust ja seega tööhõivet fosfaatide tootmise sektoris.

                  Üldiselt peaks tariifsete soodustuste andmisel olema oluline mõju piirkonna majanduse arengule. Kõnealuse mõju jälgimise tagamiseks on lepinguga sõnaselgelt ette nähtud asjakohane raamistik ja menetlus, et lepinguosalised saaksid korrapärase teabevahetuse abil hinnata lepingu tagajärgi selle rakendamise ajal.

                  Kuigi jätkuvalt täpseid andmeid on keeruline saada, nähtub sellest uuringust, et Lääne-Saharas on majandus- ja tootmistegevus, millel oleks suur kasu samadest kaubandussoodustustest, nagu on antud Maroko Kuningriigile. Tegelikult kohaldati teatavate tootmisharude, eelkõige kalandustoodete ja teatavate põllumajandustoodete sektori suhtes kuni 21. detsembrini 2016 kõnealuseid soodustusi, mis on võimaldanud arendada Lääne-Saharas majandustegevust ja luua töökohti. Liidu tariifsete soodustuste laiendamine kõnealustele toodetele võimaldaks tagada ekspordi jätkumise.

                  Lääne-Sahara majandusliku potentsiaali vajalik mitmekesistamine eeldab stiimuleid välisinvesteeringuteks, mis nõuavad eelkõige suuremat õiguskindlust ning seega praegu ja tulevikus Lääne-Saharast Euroopa Liitu eksporditava kauba suhtes kohaldavate tariifitingimuste selgitamist. Tariifsete soodustuste laiendamisega Lääne-Saharast pärinevatele toodetele tagatakse investeerimistingimused ning võttes arvesse kõnealuse territooriumi kasutamata majanduslikku potentsiaali ja välismaiste otseinvesteeringute praegust väikest mahtu, edendatakse tööhõivet soodustavat kiiret ja olulist arengut.

                  Seevastu kahjustaks tariifsete soodustuste andmata jätmine olulisel määral Lääne-Sahara eksporti, eelkõige põllumajandus- ja kalandustoodete eksporti, ja seepärast on tõenäoline, et juba niigi piiratud tootmist vähendatakse veelgi, mis seaks territooriumi arengule täiendava takistuse. Kui soodustusi ei laiendata Lääne-Saharast pärinevatele toodetele, kohaldatakse nende toodete suhtes tollimakse, mis kehtivad liidus enamsoodustusrežiimi alusel, ja neil ei ole seega eelisjuurdepääsu ELi turule. Sellel oleks vaid piiratud mõju tööstustoodete (fosfaadid) ekspordile, kuid mõju oleks väga kahjulik kalandus- ja põllumajandustoodete ELi eksportimisele.

                  Üldiselt peaks tariifsete soodustuste andmisel olema oluline mõju Lääne-Sahara majanduse arengule kõnealustes sektorites investeeringute soodustamise kaudu. Nii on see näiteks teatavate fosfaatide (nt fosforhape ja väetised) puhul, kus on juba kavandatud investeeringuid nii põllumajanduse (kus on käimas arenguprojekte) kui ka kalanduse valdkonnas. Kui selliseid soodustusi ei anta, võib see negatiivselt mõjutada investeeringuid, majandustegevuse arengut ja mitmekesistamist ning tööhõivet.

                  Rahvusvahelise õiguse, eelkõige Viini konventsiooni artikli 36 kohaselt on sooduskohtlemine iseenesest üksnes Lääne-Sahara territooriumi lisaõigus, mis ei nõua vastutasuks kohustuste võtmist, ning seega võib eeldada, et ta saab sellest kasu.  Potentsiaalne negatiivne mõju on veevarude kasutamise või tööhõive puhul üksnes kaudne.  Tariifsetel soodustustel puudub igasugune negatiivne mõju inimõigustele.

               •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine

                  Ettepanek ei ole seotud õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmiga.

               4.MÕJU EELARVELE

                  Liidu tollituludega seoses puudub märkimisväärne mõju eelarvele. Sellega seoses tuleb rõhutada, et kuni 21. detsembrini 2016 kohaldati Lääne-Saharast pärinevate toodete suhtes pärast nende liitu sisenemist de facto tollimaksuvabastust.

               5.MUU TEAVE

               •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord

                  Selleks et jälgida lepingu mõju asjaomasele elanikkonnale ja kõnealuse territooriumi loodusvarade kasutamisele, on lepinguga sõnaselgelt ette nähtud asjakohane raamistik ja menetlus, et lepinguosalised saaksid korrapärase teabevahetuse abil hinnata lepingu tagajärgi selle rakendamise ajal. Euroopa Liit ja Maroko leppisid kokku teabe vahetamises vähemalt kord aastas, tehes seda ELi-Maroko assotsieerimislepingu raames asutatud assotsieerimiskomitees. Kõnealuse hindamise kord määratakse kindlaks hilisemas etapis, enne kui assotsieerimiskomitee selle vastu võtab.

                  Lisaks teavitavad komisjoni talitused ja Euroopa välisteenistus kodanikuühiskonna osalejaid lepingu rakendamisest.

               2018/0257 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise kirjavahetuse vormis lepingu (millega muudetakse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel) protokolle nr 1 ja nr 4) Euroopa Liidu nimel allkirjastamise kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 207 lõike 4 esimest lõiku koostoimes artikli 218 lõikega 5,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa – Vahemere piirkonna leping, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel
                  6
                (edaspidi „assotsieerimisleping“) jõustus 1. märtsil 2000.

               (2)Alates assotsieerimislepingu jõustumisest on liit jätkuvalt tugevdanud kahepoolseid suhteid Marokoga ja andnud talle edasijõudnud riigi staatuse.

               (3)Samal ajal on liit, kes ei ole tunnustanud Maroko suveräänseid õigusi Lääne-Sahara suhtes, järjepidevalt kinnitanud oma tahet lahendada vaidlus, mis käsitleb Lääne-Sahara mitteautonoomset territooriumi, mida praegu haldab suurel määral Maroko. Liit toetab täielikult ÜRO peasekretäri ja tema isikliku esindaja püüdlusi aidata lepinguosalistel leida olukorrale õiglane, kauakestev ja vastastikku vastuvõetav poliitiline lahendus, millega võimaldatakse Lääne-Sahara elanike enesemääramisõigus ÜRO põhikirja eesmärkide ja põhimõtete kohaste lepingute raames, nagu on sätestatud ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonides, eelkõige resolutsioonis 2152 (2014) ja resolutsioonis 2218 (2015).

               (4)Alates assotsieerimislepingu jõustumisest on liitu imporditud Lääne-Sahara tooteid, mis on sertifitseeritud Marokost pärinevate toodetena, kasutades kõnealuse lepingu asjaomaste sätetega ette nähtud tariifseid soodustusi.

               (5)Euroopa Kohus märkis oma otsuses kohtuasjas C-104/16 P
                  7
                siiski, et assotsieerimisleping hõlmab üksnes Maroko Kuningriigi territooriumi, mitte Lääne-Sahara mitteautonoomset territooriumi.

               (6)On oluline tagada, et aastate jooksul väljakujunenud kaubavooge ei häirita, kehtestades samas asjakohased tagatised, et kaitsta inimõigusi ja jätkusuutlikku arengut asjaomastes piirkondades. Nõukogu volitas 29. mail 2017. aastal komisjoni alustama läbirääkimisi Maroko Kuningriigiga, et luua õiguslik alus assotsieerimislepingus sätestatud tariifsete soodustuste andmiseks Lääne-Saharast pärinevatele toodetele. Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vaheline leping on ainus vahend, millega tagatakse, et Lääne-Saharast pärinevatele toodetele võib anda sooduspäritolustaatuse, sest üksnes Maroko ametiasutustel on võimalik tagada kõnealuste soodustuste andmiseks vajalike eeskirjade täitmine.

               (7)Komisjon hindas lepingu võimalikku mõju säästvale arengule, eelkõige seoses Lääne-Saharast pärinevatele toodetele antud tariifsetest soodustustest asjaomasele elanikkonnale tulenevate eeliste ja puudustega ning asjaomaste territooriumide loodusvarade kasutamise mõjudega. Tariifsete soodustuste mõju tööhõivele, inimõigustele ja loodusvarade kasutamisele on väga raske mõõta, kuna see mõju on kaudne. Samuti ei ole lihtne saada asjaomast objektiivset teavet.

               (8)Sellest hindamisest nähtub siiski, et üldiselt ületab assotsieerimislepinguga Lääne-Saharast pärinevatele toodetele ette nähtud tariifsetest soodustustest Lääne-Sahara majandusele tulenev kasu, näiteks võimendav mõju majanduskasvule ja seega ka sotsiaalsele arengule, konsultatsiooniprotsessis tõstatatud puudusi, nagu loodusvarade, eelkõige põhjaveevarude laialdane kasutamine, mille lahendamiseks on võetud meetmeid.

               (9)Seega avaldab tariifsete soodustuste laiendamine Lääne-Saharast pärinevatele toodetele üldist positiivset mõju asjaomasele elanikkonnale ning see mõju peaks jätkuma ja tulevikus võimaluse korral isegi kasvama. Hindamisest nähtub, et tariifsete soodustuste laiendamisega Lääne-Saharast pärinevatele toodetele tagatakse investeerimistingimused ning edendatakse kiiret ja märkimisväärset majanduskasvu, mis omakorda soodustab tööhõivet. Sellise majandustegevuse ja tootmise olemasolu Lääne-Saharas, mis saaks assotsieerimislepinguga ette nähtud tariifsetest soodustustest kõige rohkem kasu, näitab, et tariifsete soodustuste andmata jätmine kahjustaks olulisel määral Lääne-Sahara eksporti, eelkõige põllumajandus- ja kalandustoodetega seotud eksporti. Tariifsete soodustuste andmisel peaks olema positiivne mõju Lääne-Sahara majanduse arengule, hoogustades investeeringute tegemist.

               (10)Komisjon tagas koostöös Euroopa välisteenistusega ühtlasi, et lepinguga hõlmatud asjaomast elanikkonda on asjakohaselt kaasatud, pidades konsultatsioone, mis koondasid Lääne-Sahara elanikkonna paljusid sotsiaal-majanduslikke ja poliitilisi osalejaid. Enamik kõnealustest osalejatest väljendas poolehoidu assotsieerumislepingu kohaste tariifsete soodustuste Lääne-Saharale laiendamisele. Laiendamise vastu olnud osalejad ei toonud välja konkreetseid negatiivseid tagajärgi territooriumi elanikkonna jaoks, vaid leidsid, et lepinguga kinnitatakse Maroko positsiooni Lääne-Saharas. Ent lepingu tingimustes ei ole midagi, mis lubaks järeldada, et sellega tunnustatakse Maroko suveräänseid õigusi Lääne-Sahara suhtes. Liit teeb täiendavaid jõupingutusi, et toetada vaidluste rahumeelse lahendamise protsessi, mis algatati ÜRO egiidi all.

               (11)Komisjon on pidanud liidu nimel läbirääkimisi Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise kirjavahetuse vormis lepingu (millega muudetakse assotsieerimislepingu protokolle nr 1 ja nr 4) üle, mis parafeeriti 31. jaanuaril 2018.

               (12)Leping aitab kaasa Euroopa Liidu lepingu artikli 21 kohaste liidu eesmärkide saavutamisele.

               (13)Seepärast tuleks leping Euroopa Liidu nimel allkirjastada, tingimusel et see sõlmitakse hilisemal kuupäeval,

               ON VASTU VÕTNUD KÄEOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise kirjavahetuse vormis lepingu (millega muudetakse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel) protokolle nr 1 ja nr 4) allkirjastamine kiidetakse liidu nimel heaks, eeldusel et nimetatud leping sõlmitakse.

               Allkirjastatava lepingu tekst on lisatud käesolevale otsusele.

               Artikkel 2

               Nõukogu peasekretariaat annab lepingu läbirääkija nimetatud isiku(te)le täisvolituse lepingu allkirjastamiseks tingimusel, et kõnealune leping sõlmitakse.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus jõustub […].

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        EÜT L 70, 18.3.2000, lk 2.

                     (2)

                        Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vaheline kirjavahetuse vormis leping, milles käsitletakse põllumajandustoodete, töödeldud põllumajandustoodete, kala ja kalandustoodetega seotud vastastikuseid liberaliseerimismeetmeid, millega asendatakse lepingu protokollid nr 1, 2 ja 3 ning nende lisad ja muudetakse kõnealust assotsiatsioonilepingut (ELT L 241, 7.9.2012, lk 2).

                     (3)

                        Euroopa Kohtu 21. aprilli 2016. aasta otsus kohtuasjas Euroopa Liidu Nõukogu vs. Polisario Rinne (Front Polisario), C-104/16 P, ECLI:EU:C:2016:973.

                     (4)

                        Tuleb märkida, et kui läbirääkimisjuhiste prantsuskeelses verisoonis räägitakse „elanikkonnast“, siis ingliskeelses versioonis räägitakse „inimestest“. Juba sellest nähtub ÜRO dokumentide varieeruv terminoloogia. Näiteks 16. oktoobri 1975. aasta arvamuses kasutab Rahvusvaheline Kohus oma järelduste prantsuskeelses versioonis määratlust „elanikkond“, kuid ingliskeelses versioonis määratlust „inimesed“.

                     (5)

                        ÜRO Peaassamblee 7. detsembri 2017. aasta resolutsioon, mis käsitleb majanduslikku ja muud tegevust, mis mõjutavad mitteautonoomsete territooriumide inimeste huve (dokument A/RES/72/92, 14. detsember 2017).

                     (6)

                        EÜT L 70, 18.3.2000, lk 2.

                     (7)

                        Euroopa Kohtu 21. aprilli 2016. aasta otsus kohtuasjas Euroopa Liidu Nõukogu vs. Polisario Rinne (Front Polisario), C-104/16 P, ECLI:EU:C:2016:973.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,11.6.2018
            COM(2018) 479 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise kirjavahetuse vormis lepingu (millega muudetakse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel) protokolle nr 1 ja nr 4) Euroopa Liidu nimel allkirjastamise kohta

               LISA

               Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise kirjavahetuse vormis lepingu eelnõu, millega muudetakse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel) protokolle nr 1 ja nr 4

               A. Liidu kiri

               Lugupeetud ...

               Mul on au viidata läbirääkimistele, mis toimusid Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu raames (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel (edaspidi „assotsieerimisleping”)) ja kus arutati kõnealuse lepingu teatavate protokollide muutmist.

               Pärast läbirääkimisi leppisid Euroopa Liit ja Maroko Kuningriik kokku järgmises.

               Käesolev leping on sõlmitud, ilma et see mõjutaks Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vastavaid seisukohti Lääne-Sahara staatuse kohta.

               Mõlemad lepinguosalised kinnitavad veel kord oma toetust ÜRO protsessile ja selle peasekretäri jõupingutustele leida lõplik poliitiline lahendus kooskõlas ÜRO põhikirja eesmärkide ja põhimõtetega ning ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide alusel.

               Euroopa Liit ja Maroko Kuningriik leppisid kokku järgmise ühisavalduse lisamises assotsieerimislepingu protokollile nr 4.

               „Ühisdeklaratsioon, milles käsitletakse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel (edaspidi „assotsieerimisleping”)) protokollide nr 1 ja 4 kohaldamist

               1.
                     Lääne-Saharast pärinevate toodete suhtes, mida kontrollib Maroko toll, kohaldatakse samu kaubandussoodustusi, nagu need, mida Euroopa Liit annab assotsieerimislepinguga hõlmatud toodetele.

               2.
                     Protokolli nr 4 kohaldatakse mutatis mutandis selliste toodete päritolustaatuse kindlaks määramiseks, millele osutatakse lõikes 1, sealhulgas seoses päritolutõenditega
                  1
               .

               3.
                     Euroopa Liidu liikmesriikide ja Maroko toll vastutavad selle eest, et protokolli nr 4 kohaldatakse kõnealuste toodete suhtes.“

               Euroopa Liit ja Maroko Kuningriik kinnitavad veel kord oma pühendumist protokollide rakendamisele vastavalt assotsieerimislepingu põhivabadusi ja inimõiguste austamist käsitlevatele sätetele.

               Kõnealuse ühisdeklaratsiooni aluseks on Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vaheline pikaajaline eripartnerlus, mille raames anti Marokole edasijõudnud riigi staatus, ning lepinguosaliste ühine püüdlus süvendada ja laiendada seda eripartnerlust.

               Kõnealuse partnerluse vaimus ja selleks, et lepinguosalistel oleks võimalik hinnata lepingu mõju, eelkõige säästvale arengule, ning võttes arvesse, millist kasu saab asjaomane elanikkond ja kuidas kasutatakse asjaomase piirkonna loodusvarasid, on Euroopa Liit ja Maroko Kuningriik leppinud kokku vastastikuses teabe vahetamises assotsieerimiskomitee raames vähemalt üks kord aastas.

               Kõnealuse hindamise kord määratakse kindlaks hilisemas etapis, enne kui assotsieerimiskomitee selle hiljemalt kaks kuud pärast käesoleva kirjavahetuse jõustumist vastu võtab.

               Käesolevat kirjavahetust võib vastastikusel kokkuleppel ajutiselt kohaldada lepinguosaliste sellekohaste kirjalike teadete vahetamisel alates Euroopa Liidu Nõukogu lubatud allakirjutamise kuupäevast.

               Käesolev kirjavahetuse vormis leping jõustub järgmisel päeval pärast kuupäeva, mil lepinguosalised teatavad teineteisele lepingu vastuvõtmiseks vajalike siseriiklike menetluste lõpuleviimisest.

               Oleksin tänulik, kui kinnitaksite, et Teie valitsus on eespool nimetatuga nõus.

               Lugupidamisega

               Euroopa Liidu Nõukogu nimel

               B. Maroko Kuningriigi kiri

               Lugupeetud ...

               Mul on au teatada, et sain kätte Teie tänase kuupäevaga kirja, mille sisu on järgmine.

               „Lugupeetud ...

               Mul on au viidata läbirääkimistele, mis toimusid Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu raames (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel (edaspidi „assotsieerimisleping”)) ja kus arutati kõnealuse lepingu teatavate protokollide muutmist.

               Pärast läbirääkimisi leppisid Euroopa Liit ja Maroko Kuningriik kokku järgmises.

               Käesolev leping on sõlmitud, ilma et see mõjutaks Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vastavaid seisukohti Lääne-Sahara staatuse kohta.

               Mõlemad lepinguosalised kinnitavad veel kord oma toetust ÜRO protsessile ja selle peasekretäri jõupingutustele leida lõplik poliitiline lahendus kooskõlas ÜRO põhikirja eesmärkide ja põhimõtetega ning ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide alusel.

               Euroopa Liit ja Maroko Kuningriik leppisid kokku järgmise ühisavalduse lisamises assotsieerimislepingu protokollile nr 4.

               „Ühisdeklaratsioon, milles käsitletakse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel (edaspidi „assotsieerimisleping”)) protokollide nr 1 ja 4 kohaldamist

               1.
                     Lääne-Saharast pärinevate toodete suhtes, mida kontrollib Maroko toll, kohaldatakse samu kaubandussoodustusi, nagu need, mida Euroopa Liit annab assotsieerimislepinguga hõlmatud toodetele.

               2.
                     Protokolli nr 4 kohaldatakse mutatis mutandis selliste toodete päritolustaatuse kindlaks määramiseks, millele osutatakse lõikes 1, sealhulgas seoses päritolutõenditega
                  2
               .

               3.
                     Euroopa Liidu liikmesriikide ja Maroko toll vastutavad selle eest, et protokolli nr 4 kohaldatakse kõnealuste toodete suhtes.“

               Euroopa Liit ja Maroko Kuningriik kinnitavad veel kord oma pühendumist protokollide rakendamisele vastavalt assotsieerimislepingu põhivabadusi ja inimõiguste austamist käsitlevatele sätetele.

               Kõnealuse ühisdeklaratsiooni aluseks on Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vaheline pikaajaline eripartnerlus, mille raames anti Marokole edasijõudnud riigi staatus, ning lepinguosaliste ühine püüdlus süvendada ja laiendada seda eripartnerlust.

               Kõnealuse partnerluse vaimus ja selleks, et lepinguosalistel oleks võimalik hinnata lepingu mõju, eelkõige säästvale arengule, ning võttes arvesse, millist kasu saab asjaomane elanikkond ja kuidas kasutatakse asjaomase piirkonna loodusvarasid, on Euroopa Liit ja Maroko Kuningriik leppinud kokku vastastikuses teabe vahetamises assotsieerimiskomitee raames vähemalt üks kord aastas.

               Kõnealuse hindamise kord määratakse kindlaks hilisemas etapis, enne kui assotsieerimiskomitee selle hiljemalt kaks kuud pärast käesoleva kirjavahetuse jõustumist vastu võtab.

               Käesolevat kirjavahetust võib vastastikusel kokkuleppel ajutiselt kohaldada lepinguosaliste sellekohaste kirjalike teadete vahetamisel alates Euroopa Liidu Nõukogu lubatud allakirjutamise kuupäevast.

               Käesolev kirjavahetuse vormis leping jõustub järgmisel päeval pärast kuupäeva, mil lepinguosalised teatavad teineteisele lepingu vastuvõtmiseks vajalike siseriiklike menetluste lõpuleviimisest.

               Oleksin tänulik, kui kinnitaksite, et Teie valitsus on eespool nimetatuga nõus.

               Lugupidamisega “

               Mul on hea meel kinnitada, et minu valitsus on Teie kirja sisuga nõus.

               Lugupidamisega

               Maroko Kuningriigi nimel

                     (1)

                        Maroko toll vastutab selle eest, et protokolli nr 4 kohaldatakse lõikes 1 osutatud toodete suhtes.

                     (2)

                        Maroko toll vastutab selle eest, et protokolli nr 4 kohaldatakse lõikes 1 osutatud toodete suhtes.