				|

		52014PC0005

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS aretusloomade ja aretusmaterjaliga liidus kauplemise ning nende liitu importimise suhtes kehtivate zootehniliste ja genealoogiliste tingimuste kohta /* COM/2014/05 final - 2014/0032 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Liidu zootehnika-alaste õigusaktide eesmärk on
edendada aretusloomade ja nende geneetilise materjali vabakaubandust, võttes
arvesse vajadust tagada aretusprogrammide jätkusuutlikkus ja säilitada
geneetilisi ressursse.
Praegu kuulub liidu zootehnika-alaste õigusaktide
hulka neli liigipõhist (vertikaalset) alusakti, milles on sätestatud aretusveiste,
-sigade, -lammaste, -kitsede ja -hobuslaste puhul kehtivad aluspõhimõtted. Need
nõukogu direktiivid moodustavad õigusliku aluse, millele toetudes komisjon
võtab vastu üksikasjalikud meetmed järgmise kohta:
–
aretusettevõtete, aretajate ühenduste ja
eraõiguslike isikute heakskiitmine või tunnustamine ja loetelusse lisamine,
–
loomade tõuraamatus registreerimine ja seal
klassifitseerimine ning ristandaretussigade aretusregistris registreerimine,
–
jõudluskontrolli tegemine ja geneetiline hindamine ning

–
aretusloomade ja nende sperma, munarakkude ja
embrüote põlvnemistunnistuste sisu ja vorm.
Ühesuguseid tehnilisi nõudeid, mis on kehtestatud
aretusloomade aretamise jaoks heakskiitmise suhtes, reguleeritakse praegu
siiski kolme nõukogu direktiivi ja ühe komisjoni otsusega.
Peale selle ei ole vastu võetud rakendusmeetmeid
nõukogu direktiivi 91/174/EMÜ jaoks, milles on sätestatud muudesse loomaliikidesse
kuuluvate tõupuhaste loomade turustamise põhimõtted.
Horisontaalse direktiiviga, mida täiendavad
rakendusmeetmed, on ette nähtud kolmandatest riikidest aretusloomade ja
aretusmaterjali importimise eeskirjad.
Lisaks on ühe nõukogu otsusega ette nähtud veel
veiste aretamise referentkeskuste määramise eeskirjad.
Käesolev ettepanek koosneb kaheteistkümnest
peatükist ja viiest tehnilisest lisast.
Ettepaneku I–VIII peatükis on ühendatud nõukogu
direktiivide 2009/157/EÜ (veised), 88/661/EMÜ (tõupuhtad ja ristandaretussead),
89/361/EMÜ (lambad ja kitsed), 90/427/EMÜ (hobuslased), 91/174/EMÜ (muud
loomad) ja 94/28/EÜ (import) sätted ja see on märgitud vastavustabelisse.
III peatükk sisaldab eelkõige sätteid, mis
kirjeldavad tõuaretajate ja aretusühingute vahelisi suhteid ja vaidluste
lahendamise korda, võttes arvesse praegu komisjoni otsuses 92/354/EMÜ
sätestatud menetlusi.
IV peatükk sisaldab eelkõige sätteid, mis
käsitlevad aretusloomade aretamise ja kunstliku seemenduse jaoks heakskiitmist
ja mis on praegu kehtestatud nõukogu direktiivides 87/328/EMÜ (veised),
90/118/EMÜ (tõupuhtad sead) ja 90/119/EMÜ (ristandaretussead) (vt
vastavustabelit), aga ka komisjoni otsuses 90/257/EMÜ (lambad ja kitsed).
Jõudluskontrolli käsitlev V peatükk sisaldab
eelkõige sätteid nõukogu otsusest 96/463/EÜ, millega määratakse referentasutus,
mis vastutab tõupuhaste aretusveiste kontrollimeetodite eest.
Ettepaneku IX ja X peatükkidega kehtestatakse
zootehnika valdkonna ametlike kontrollide ja pädevate asutuste vahelise koostöö
õiguslik alus, võttes arvesse selliste kontrollide suhtes kohaldatavaid
üldpõhimõtteid. Need sätted viidi sisse lähtuvalt uuest loomaterviseõigusest ning
ametlikku kontrolli ja muid ametlikke toiminguid käsitlevast määruse
ettepanekust. Nimetatud õiguslike algatuste tõttu ei kehti zootehniliste aspektide
suhtes enam õigusakt loomade ja aretusmaterjali kontrollimise kohta liidusiseses
kaubanduses (nõukogu direktiiv 90/425/EMÜ), õigusakt kolmandatest riikidest
pärit impordi kohta (nõukogu direktiiv 91/496/EMÜ) ja õigusakt pädevate
asutuste vahelise koostöö kohta (nõukogu direktiiv 89/608/EMÜ). Ettepaneku
tekst järgib eelkõige ametlikku kontrolli käsitlevas II jaos, haldusabi
käsitlevas IV jaos, komisjoni tehtavat kontrolli käsitlevas VI jaos ja
õigusnormide järgimise tagamist käsitlevas VII jaos rangelt uut määruse
ettepanekut ametliku kontrolli ja muude ametlike toimingute kohta.
XI peatüki aluseks on Lissaboni lepingu jõustumine,
sest sellega nähakse ette, et liidu zootehnika-alaste alusõigusaktide õigusi
andvad sätted on vaja viia kooskõlla Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELTL)
artiklitega 290 ja 291. Selleks on vaja kindlaks teha iga alusõigusakti
kohaselt vastuvõetava meetme puhul vajalikud ELTLi artikli 290 kohased
delegeeritud volitused ja artikli 291 kohased rakendamisvolitused.
XII peatükis kehtestatakse lõppsätted kehtetuks
tunnistamise ning jõustumis- ja kohaldamiskuupäevade kohta.
I lisa, mis käsitleb üksikasjalikke aretusühingute
tunnustamise ja aretusprogrammide heakskiitmise kriteeriume, sisaldab sätteid,
mis on praegu kehtestatud järgmiste komisjoni otsuste lisades: 84/247/EMÜ
(veised), 89/501/EMÜ (tõupuhtad aretussead) 89/504/EMÜ (ristandaretussead),
90/257/EMÜ (lambad ja kitsed) ja 92/353/EMÜ (hobuslased).
II lisa, mis käsitleb üksikasjalikke aretusloomade
tõuraamatusse kandmise kriteeriume, sisaldab sätteid, mis on praegu kehtestatud
komisjoni otsustes 84/419/EMÜ (veised), 89/502/EMÜ (tõupuhtad aretussead),
89/505/EMÜ (ristandaretussead) 90/255/EMÜ (lambad ja kitsed) ja 96/78/EÜ
(hobuslased)
III lisas, mis käsitleb üksikasjalikke
jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise kriteeriume, sisaldab sätteid, mis on
praegu kehtestatud komisjoni otsustes 2006/427/EÜ (veised), 89/507/EMÜ
(tõupuhtad ja ristandaretussead) ja 90/256/EMÜ (lambad ja kitsed).
IV lisa, mis käsitleb ELi referentkeskuste
ülesandeid, kajastab nõukogu otsuse 96/463/EÜ lisa.
V lisa, mis käsitleb põlvnemistunnistusi, sisaldab
peamisi teabenõudeid, mis on praegu kehtestatud järgmiste komisjoni otsuste
lisades: 2005/379/EÜ (veised) 89/503/EMÜ (tõupuhtad aretussead), 89/506/EMÜ
(ristandaretussead), 90/258/EMÜ (lambad ja kitsed), 96/79/EÜ (hobuslased),
96/509/EÜ (tõupuhaste aretusveiste, -sigade, -lammaste ja -kitsede sperma
importimine) ja 96/510/EÜ (aretusloomade, sperma, munarakkude ja embrüote
importimine).
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
Liidu zootehnika õigusaktide aluspõhimõtted ja
põhieeskirjad on osutunud pädevaks ja tõuaretamise valdkonna tehnika arenguga
piisavalt kooskõlas olevaks ning on seepärast ettepanekus alles jäetud. Kuna
liidu kehtivad zootehnika õigusaktid on korraldatud vertikaalselt liigipõhiselt,
on peaaegu ühesuguseid sätteid ühtlustatud, nende sõnastust on muudetud
täpsemaks ja järjepidevamaks ning need on vormistatud määrusena, et vältida
riikides direktiivi ülevõtmisest tulenevaid kaubandustõkkeid.
Viimase kahekümne aasta jooksul on komisjon
pidanud liikmesriikidega korrapäraselt koosolekuid, et arutada alalises
zootehnikakomitees zootehnika küsimusi, ning käesolev ettepanek on selle
koostöö tulemus. Tunnustatud aretusühingute piiriülene tegevus on jäänud vaidlusteemaks,
sest mõned liikmesriigid on juhtinud tähelepanu erinevustele seoses
alusdirektiivide ülevõtmisega liikmesriikides. See olukord ei muutunud kuni zootehnika
töörühma viimase 2012. aasta veebruaris toimunud koosolekuni, kus tutvustati ja
arutati ettepaneku põhisisu, struktuuri ja uusi elemente.
Lisaks on komisjon tegelenud arvukate
probleemidega, mille on tõstatanud tõuaretajad, aretusühingud ja pädevad
asutused, sest liikmesriikide pädevad asutused on kehtivaid sätteid erinevalt
tõlgendanud. Komisjon on seega tõuaretussektori ja järelevalvet teostavate
pädevate asutuste vajadustest täiesti teadlik.
Zootehnika valdkonna ametlikku kontrolli
käsitlevad kavandatavad sätted (mida on vajalikul määral kohandatud) on
täielikult kooskõlas nende sätetega, mis on pärast põhjalikku konsulteerimist
sidusrühmadega esitatud komisjoni määruse ettepanekus, mis käsitleb
veterinaarvaldkonna ametlikku kontrolli ja muid ametlikke toiminguid.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Määruse ettepanek sisaldab ühtse õigusraamistikuna
põhimõtteid aretusettevõtete, aretajate ühenduste ja eraõiguslike isikute
tunnustamise ja loetelusse kandmise kohta, nende aretusprogrammide
heakskiitmise kohta, aretusloomade tõuraamatusse kandmise ja seal väärtuse
põhjal klassifitseerimise kohta, ristandaretussigade registreerimise kohta,
jõudluskontrolli tegemise ja geneetilise hindamise kohta ning aretusloomade ja
nende sperma, munarakkude ja embrüote põlvnemistunnistuste sisu kohta.
Lisaks on selles sätestatud eeskirjad
aretusloomade ja nende sperma, munarakkude ja embrüote kolmandatest riikidest
importimise kohta ja loomade aretamise referentkeskuste määramise kohta.
Käesolev määrus sisaldab sätteid ametliku ja
zootehnilise kontrolli ning vaidluste lahendamise kohta, kui zootehnilise
kontrolli käigus ilmneb zootehniliste nõuete rikkumine.
Kavandatavad meetmed peegeldavad siiski meetmeid,
mis on sätestatud komisjoni ettepanekus uue ametliku kontrolli määruse kohta,
mida praegu arutatakse Euroopa Parlamendis ja nõukogus. Selleks et hoida ära
ebakõla nende kahe teksti vahel ja et tagada kontrollivaldkonnas ühtlustatud
lähenemisviisi järgimine, jälgib komisjon tähelepanelikult neid kahte teksti
käsitlevat arutelu ja teeb sobival ajal vajalikud ettepanekud, et
zootehnikavaldkonna ametliku kontrolli sätted lisatakse uude ametliku kontrolli
määrusesse.
Määruse ettepanekuga nähakse ette õiguslik alus
delegeeritud ja rakendusaktide vastuvõtmiseks kooskõlas Euroopa Liidu toimimise
lepingu artiklitega 290 ja 291.
4.           MÕJU EELARVELE
Puudub.
5.           TÄIENDAV TEAVE
Puudub.
2014/0032 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS
aretusloomade ja aretusmaterjaliga liidus
kauplemise ning nende liitu importimise suhtes kehtivate zootehniliste ja
genealoogiliste tingimuste kohta
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 42 ja artikli 43 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut[1],
pärast õigusakti eelnõu esitamist riikide
parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[2],
võttes arvesse Regioonide Komitee seisukohta[3],
tegutsedes seadusandliku tavamenetluse
kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Koduloomaliikidesse kuuluvate
veiste, sigade, lammaste, kitsede ja hobuslaste ning vähemal määral muudesse
liikidesse kuuluvate loomade aretamine on liidu põllumajanduses olulisel kohal
ja on põllumajandusvaldkonnas tegutsejatele sissetulekuallikas. Kõnealustesse liikidesse
kuuluvate loomade aretamise jaoks on kõige parem kasutada registreeritud
geneetilise väärtusega tõupuhtaid aretusloomi või ristandaretussigu.
(2)       Liikmesriigid on seetõttu
osana oma põllumajanduspoliitikast teinud järjepidevalt tööd selle nimel, et
edendada teatavate geneetiliste omadustega eluskarja tootmist, mis vastab
kindlaksmääratud jõudlusstandarditele, kasutades selleks mõnikord ka avaliku
sektori investeeringuid. Erinevused kõnealuste standardite vahel võivad luua
tehnilisi tõkkeid aretusloomade ja aretusmaterjaliga liidus kauplemisel ja
nende liitu importimisel.
(3)       Tõupuhaste aretusveiste,
-sigade, -lammaste, -kitsede ja -hobuslaste ja ristandaretussigade aretamist
käsitlevate liidu õigusaktide õigusraamistik koosneb järgmistest direktiividest:
nõukogu 19. detsembri 1988. aasta direktiiv 88/661/EMÜ aretussigade suhtes
kohaldatavate zootehniliste standardite kohta,[4]
nõukogu 30. mai 1989. aasta direktiiv 89/361/EMÜ tõupuhaste aretuslammaste ja
-kitsede kohta,[5]
nõukogu 26. juuni 1990. aasta direktiiv 90/427/EMÜ zootehniliste ja
genealoogiliste tingimuste kohta ühendusesisesel kauplemisel hobuslastega,[6] nõukogu 25. märtsi
1991. aasta direktiiv 91/174/EMÜ, milles sätestatakse põlvnemis- ja
zootehnilised nõuded tõupuhaste loomade turustamiseks ja millega muudetakse
direktiive 77/504/EMÜ ja 90/425/EMÜ,[7]
nõukogu 23. juuni 1994. aasta direktiiv 94/28/EÜ, millega nähakse ette
põhimõtted seoses zootehniliste ja genealoogiliste nõuetega, mida kohaldatakse
loomade, nende sperma, munarakkude ja embrüote impordi suhtes kolmandatest
riikidest, ning muudetakse direktiivi 77/504/EMÜ tõupuhaste aretusveiste kohta[8] ja nõukogu 30. novembri
2009. aasta direktiiv 2009/157/EÜ tõupuhaste aretusveiste kohta[9]. Nende direktiivide
eesmärk on arendada liidus eluskarja aretamist ja reguleerida samal ajal liidus
aretusloomade ja aretusmaterjaliga kauplemist ja nende liitu importimist ning
säilitada seega aretusloomade ja aretusmaterjali sektori konkurentsivõime
liidus.
(4)       Nõukogu 18. juuni 1987. aasta
direktiiv 87/328/EMÜ tõupuhaste aretusveiste tõuaretuses vastuvõetavaks
tunnistamise kohta,[10]
nõukogu 5. märtsi 1990. aasta direktiiv 90/118/EMÜ tõupuhaste tõusigade
tõuaretuseks heakskiitmise kohta[11]
ja nõukogu 5. märtsi 1990. aasta direktiiv 90/119/EMÜ tõuaretuses kasutatavate ristandsigade
kohta[12]
võeti vastu vältimaks seda, et aretusveiste ja -sigade aretamisel heakskiitmise
suhtes ja nende sperma, munarakkude ja embrüote tootmise ja kasutamise suhtes
kehtivad siseriiklikud eeskirjad ei kujutaks endast keeldusid või piiranguid liidusisese
kaubanduse puhul või selle takistusi kas seoses loomuliku või kunstliku
seemendamise või sperma, munarakkude ja embrüote kogumisega.
(5)       Olles konsulteerinud
liikmesriikidega alalise zootehnikakomitee raames, mis on loodud kooskõlas
nõukogu 25. juuli 1977. aasta otsusega 77/505/EMÜ, millega moodustatakse
alaline zootehnikakomitee,[13]
võttis komisjon põhjenduses 3 osutatud direktiivide põhjal vastu mitu otsust,
mis käsitlevad aretajate organisatsioonide ja ühenduste (edaspidi
„aretusühingud”) heakskiitmise või tunnustamise suhtes kehtivaid liigipõhiseid
kriteeriume, aretusloomade kandmist tõuraamatutesse, tõupuhaste aretuslammaste
ja -kitsede heakskiitmist aretamise ja kunstliku seemendamise jaoks,
aretusveiste, -sigade, -lammaste ja -kitsede heakskiitmist jõudluskontrolli ja
geneetilise hindamise jaoks ning aretusloomade ja aretusmaterjali kaubanduses
kasutatavate põlvnemistunnistuste kehtestamist.
(6)       Komisjon on loonud ka
kolmandate riikide aretusasutuste loetelu ja liitu imporditavate aretusloomade,
nende sperma, munaraku ja embrüo põlvnemistunnistuste näidisvormid.
(7)       Loomade aretamist käsitlevad
Liidu õigusaktid on kaasa aidanud ka loomade geneetiliste ressursside
säilitamisele, geneetilise mitmekesisuse kaitsmisele ja selliste kvaliteetsete
piirkondlike toodete tootmisele, mida iseloomustavad koduloomade kohalike
tõugude pärilikud tunnused.
(8)       Nõukogu direktiivide
88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ, 90/427/EMÜ, 91/174/EMÜ, 94/28/EÜ ja 2009/157/EÜ
ülesehitus ja sisu on üldjoontes sarnane. Mitut neist direktiividest on aja
jooksul muudetud. Liidu õigusaktide lihtsuse ja järjepidevuse huvides on
asjakohane ühtlustada neis sätestatud liidu eeskirjad.
(9)       Viimase kahekümne aasta
jooksul on komisjon pidanud tihti vastama tõuaretajate ja aretusettevõtete
kaebustele, mis on seotud loomade aretamist käsitlevate liidu õigusaktide
ülevõtmise ja tõlgendamisega liikmesriikides. Selleks et tagada loomade
aretamist käsitlevate liidu eeskirjade ühetaoline kohaldamine ja et hoida ära
aretusloomade ja nende aretusmaterjali kaubandustõkked, mis tulenevad
erinevustest direktiivide ülevõtmises, tuleks aretusloomade ja
aretusmaterjaliga liidus kauplemise ja nende liitu importimise suhtes kehtivad
zootehnilised ja genealoogilised tingimused sätestada määruses.
(10)     Lisaks on kogemused näidanud,
et nimetatud direktiivides sätestatud eeskirjade kohaldamise hõlbustamiseks on
mitme sätte sõnastust vaja muuta täpsemaks ja terminoloogiat järjepidevamaks.
Liidu õigusaktide selguse ja järjepidevuse huvides on asjakohane kehtestada
rohkem määratlusi.
(11)     Termin „tõug” peaks siiski
jääma määratlemata õigusmõisteks, mis võimaldab aretusühingutel kirjeldada
piisavate ühetaoliste geneetiliste tunnustega loomade rühma, keda nad peavad
teistest sama liigi loomadest eristuvaks, ja kanda nad koos teadaolevate
eellaste andmetega tõuraamatusse, et taastoota nende pärilikke tunnuseid aretusprogrammi
raames paljundamise, vahetamise ja selekteerimise teel.
(12)     Käesolevas määruses tuleks
sätestada eeskirjad aretusloomade ja aretusmaterjaliga liidus kauplemise ja
nende liitu importimise kohta, et edendada tõugude parandamiseks ja koduloomade
geneetilise mitmekesisuse säilitamiseks toimivaid aretusprogramme.
(13)     Seega peaks käesolevas
määruses tõupuhaste aretusloomade kohta sätestatud eeskirjade eesmärk olema
anda kauplemiseks luba kokkulepitud tingimuste alusel, mida kohaldatakse
aretamisega tegelevate aretusühingute tunnustamiseks ja nende aretusprogrammide
heakskiitmiseks. Käesolevas määruses tuleks ka sätestada tõupuhaste
aretusloomade tõuraamatu põhiosa eri klassidesse kandmise kriteeriumid,
jõudluskontrolli tegemise ja geneetilise hindamise eeskirjad ning aretusloomade
aretamiseks heakskiitmise kriteeriumid, aga ka põlvnemistunnistuste sisu.
(14)     Käesolevas määruses
ristandaretussigade suhtes kehtestatud eeskirjade eesmärk peaks samuti olema
anda kauplemiseks luba kokkulepitud tingimuste alusel, mida kohaldatakse
ristandaretussigade eri ristandeid haldavate aretusettevõtete tunnustamise ja
nende aretusprogrammide heakskiitmise suhtes. Käesolevas määruses tuleks kehtestada
ka ristandaretussigade aretusregistri põhiosasse kandmise kriteeriumid,
jõudluskontrolli tegemise ja geneetilise hindamise eeskirjad, ristandaretussigade
aretamiseks heakskiitmise kriteeriumid ning põlvnemistunnistuste sisu.
(15)     Kuna liikmesriigid ise ei saa
käesoleva määruse eesmärki, milleks on ühtlustatud lähenemise tagamine
aretusloomade ja aretusmaterjaliga liidus kauplemise ja liitu importimise
suhtes ning aretusühingute ja aretusettevõtete täidetavate aretusprogrammide
ametliku kontrolli tegemise suhtes, täielikult täita ning seda saaks selle
mõju, keerukuse ning piiriülese ja rahvusvahelise olemuse tõttu paremini täita
liidu tasandil, võib liit võtta vastu meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu
artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuspõhimõttega. Kuna käesoleva määruse
reguleerimisala piirdub seatud eesmärkide saavutamiseks vajalikuga, on määrus
kooskõlas kõnealuse lepingu artikli 5 lõikes 4 osutatud proportsionaalsuse
põhimõttega.
(16)     Aretusühingute ja aretusettevõtete
osutavate teenuste kvaliteet ja see, kuidas nad loomi hindavad ja
klassifitseerivad, mõjutab turul olevate aretusloomade väärtust. Seega tuleks
sätestada eeskirjad aretusühingute ja aretusettevõtete tunnustamiseks
ühtlustatud liidu kriteeriumide ja liikmesriigi pädeva asutuse tehtud
järelevalve alusel tagamaks, et nende poolt kehtestatud eeskirjad ei tekita
erinevusi aretusprogrammide ja aretusstandardite vahel, mis omakorda tekitaks
tehnilisi takistusi liidusisesele kaubandusele.
(17)     Käesoleva määrusega tuleks
ette näha menetlused, mis on sarnased direktiivides 88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ,
90/427/EMÜ, 91/174/EMÜ, 94/28/EÜ ja 2009/157/EÜ tunnustatud aretusühingute ja aretusettevõtete
loeteludesse lisamise suhtes, sealhulgas loetelude ajakohastamise, edastamise
ja avaldamise menetlused.
(18)     Kindlaksmääratud
kriteeriumidele vastava aretusühingu või aretusettevõtte õigus saada
tunnustatud on liidu zootehnika-alaste õigusaktide aluspõhimõte. Pädeval
asutusel ei tohiks edaspidi olla õigust esitada juba tunnustatud aretusühingu majandustegevuse
kaitset põhjendusena teise aretusühingu sama tõu jaoks tunnustamisest
keeldumisele. Sama põhimõte kehtib ka sellise aretusprogrammi geograafilise
ulatuse laiendamise heakskiitmise puhul, mida täidetakse sama tõu või samade
aretusloomade suhtes, keda saab aretusprogrammi kaasata olemasoleva
aretusühingu aretuspopulatsioonist. Pädeval asutusel peaks siiski olema õigus
tunnustamisest või heakskiitmisest keelduda, kui on olemas põhjendatud risk, et
selline tunnustamine või heakskiitmine kahjustaks haruldase tõu säilitamist või
geneetilise mitmekesisuse kaitset.
(19)     Kuna haruldaste tõugude
säilitamise jaoks on vaja luua ja tunnustada aretusühing, kellel on tõuraamatus
piiratud arv aretusloomi, ei tohiks tõuraamatusse kantud aretusloomade arv olla
üldiselt aretusühingu tunnustamise ja selle aretusprogrammi heakskiitmise
põhitingimus, seda enam, et tunnustamine võib olla toimunud ühes riigis, samas
kui sobivad aretusloomad võivad olla kantud tõuraamatutesse muudes
liikmesriikides või kolmandates riikides.
(20)     Ühes liikmesriigis tunnustatud
aretusühingutel ja aretusettevõtetel peaks olema võimalik viia oma
heakskiidetud aretusprogrammi ellu ühes või enamas muus liikmesriigis, et
tagada geneetiliselt väärtuslike aretusloomade kui liidu olulise tootmisteguri
kasutamine parimal võimalikul viisil. Sel eesmärgil peaks lihtne
teavitamismenetlus tagama, et muu riigi pädev asutus on kavandatavast
tegevusest teadlik.
(21)     Selleks et vältida edasisi
arusaamatusi aretusühingute vahel, kes soovivad osutada oma teenuseid
tõuaretajatele, ja seda, et pädevad asutused keelduvad tunnustamast uut
konkureerivat aretusühingut, oli vaja kehtestada eraldi menetlus aretusühingu
või aretusettevõtte ametliku tunnustamise ja kavandatava aretusprogrammi
heakskiitmiseks.
(22)     Viimaste aastate jooksul
komisjonile esitatud mitmesuguste kaebuste põhjal tundub, et käesoleva
määrusega tuleks ette näha selged eeskirjad, mis käsitlevad suhteid
aretusühingute vahel, kes soovivad asutada teatavasse tõugu kuuluvate
tõupuhaste aretushobuslaste paralleeltõuraamatut ja aretusühingute vahel, kes
on teatanud, et nad on asutanud asjaomase tõu originaaltõuraamatu.
(23)     Komisjonil peaks olema õigus
võtta vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse I lisa, et kohandada
aretusühingute ja aretusettevõtete tunnustamise ja aretusprogrammide
heakskiitmise suhtes kehtivaid kriteeriume vastavalt arengule
tõuaretussektoris.
(24)     On vaja selgitada tõuaretajate
ning aretusühingute ja aretusettevõtete vahelist suhet, eelkõige selleks, et
tagada tõuaretajate õigus saada aretusühingu või aretusettevõtte liikmeks ja
õigus osaleda aretusprogrammis selle geograafilise ala piires, kus programmi
ellu viiakse. Aretusühingud peaksid kehtestama eeskirjad, mis takistavad
tõuaretajate diskrimineerimist nende päritolu alusel ja peavad neile tagama
vähemalt põhiteenused.
(25)     Eelkõige direktiivi 90/427/EMÜ
ja vähemal määral direktiivide 89/361/EMÜ ja 2009/157/EÜ kohaldamisel saadud
kogemused näitavad, et vaidluste lahendamiseks tõuaretajate ja aretusühingute
vahel on vaja kehtestada täpsemad eeskirjad, mille aluseks on selge töökord
ning liikmete kindlaksmääratud õigused ja kohustused. Seda on kõige parem
saavutada nii, et vaidlus lahendatakse selle liikmesriigi õigusnormide
kohaselt, kus vaidlus on tekkinud. Komisjon peaks olema vaidluse lahendamisse
kaasatud ainult sel juhul, kui vaidlus tekib eri liikmesriikides asuvate
osapoolte vahel ja kui seda ei saa edukalt lahendada nende liikmesriikide
õigusnormide kohaselt, kelle vahel vaidlus on tekkinud.
(26)     Aretusühingud, kes asutavad ja
peavad tõupuhaste aretusveiste, -sigade, -lammaste, -kitsede ja -hobuslaste
tõuraamatuid, ja aretusettevõtted, kes asutavad ja peavad ristandaretussigade
aretusregistreid, peaksid aretusloomi tõuraamatutesse ja aretusregistritesse
kandma sõltumata sellest, kust liikmesriigist loomad või nende omanikud pärit
on, ja kui see on aretusprogrammiga ette nähtud, klassifitseerima need loomad
vastavalt nende väärtusele.
(27)     Samuti peaks aretusühingutel olema
lubatud asutada tõuraamatu lisaosasid, et liigitada neisse oma aretusprogrammi
raames neid loomi, kes ei vasta asjaomase tõu tõupuhaste aretusloomade
kriteeriumidele.
(28)     Teatavate tõupuhaste
aretushobuslaste tõuraamatuid pidavatel aretusühingutel peaks siiski olema
lubatud kehtestada tingimusi, mille alusel tõupuhtaid aretushobuslasi nendesse
tõuraamatutesse kantakse, sõltuvalt vajadusest reguleerida kõnealuste
hobuslaste tõuraamatutesse kandmist, kui nad on saadud kunstliku seemenduse
teel.
(29)     Tõuraamatusse kantud tõupuhtad
aretusloomad, välja arvatud hobuslased, tuleb identifitseerida kooskõlas
identifitseerimist käsitlevate liidu loomatervishoiualaste õigusaktidega.
Tõupuhaste aretushobuslaste puhul identifitseerivad aretusühingud ka hobused ja
eeslid, kelle nad kannavad tõuraamatusse või registreerivad sissekandmiseks ja
annavad välja identifitseerimisdokumendi (passi). Seega pakuvad nad lisaks
tõuaretajatele teenust ka pädevale asutusele, kes vastutab põllumajandusloomade
identifitseerimise ja registreerimise eest. Selline süsteem on aga viinud
selleni, et passe välja andvaid asutusi on väga palju, ja see on muutnud
keeruliseks ametliku kontrolli liidu toiduhügieeni ja veterinaarravimite alaste
õigusaktide järgimise üle sellistel puhkudel, kui põhiteave ei olnud pädevale
veterinaarrasutusele kergesti kättesaadav, näiteks puudus keskne andmebaas, ei
järgitud identifitseerimisdokumentide suhtes kohaldatavaid ühiseid
kvaliteedinorme ja ametlik järelevalve oli puudulik. Seega on vaja nõuda, et ka
tõupuhtad aretushobuslased kantakse asjaomastesse tõuraamatutesse vastavalt
nende tervislikku seisundit kinnitavatele dokumentidele, ja anda samas pädevale
veterinaarasutusele võimalus delegeerida tunnustatud aretusühingutele
teatavatel tingimustel õigus anda välja tõupuhaste aretushobuslaste ametlikke
identifitseerimisdokumente.
(30)     Selleks et tõupuhaste
aretusloomade tõuraamatutesse kandmise ja ristandaretussigade
aretusregistritesse kandmise suhtes kohaldatavaid tingimusi saaks kohandada
vastavalt tõuaretussektori arengule, peaks komisjonil olema õigus võtta vastu
delegeeritud õigusakte, et II lisa vastavalt muuta.
(31)     Aretusloomade heakskiitmist
aretamise, loomuliku seemenduse või kunstliku seemenduse jaoks tuleks liidu
tasandil reguleerida, et vältida kaubandustõkete tekkimist, eelkõige juhul, kui
aretusloomad on läbinud jõudluskontrolli või geneetilise hindamise kooskõlas
käesolevas määruses sätestatud eeskirjadega, eelkõige III lisas esitatud
eeskirjadega.
(32)     Kuigi liidu tasandil on
kehtestatud eeskirjad aretusveiste, -sigade, -lammaste ja -kitsede jõudluskontrolli
tegemiseks ja geneetiliseks hindamiseks piiratud arvu näitajate põhjal, siis
mitmesugused tõupuhaste aretushobuslaste puhul kehtivad tõugude, kasutusviiside
ja selekteerimisega seotud nõuded on seni nende ühtlustamist takistanud. Selle
asemel on praegu originaaltõuraamatus kehtestatud jõudluskontrolli tegemine ja
geneetiline hindamine tõuspetsiifiliste eeskirjade alusel.
(33)     Komisjonil peaks olema õigus
sätestada ka tõupuhaste aretushobuslaste jõudluskontrolli ja geneetilise
hindamise tingimused ja muuta III lisas esitatud tingimusi, et võtta arvesse
tehnika ja teaduse arengut või muudatusi õigusnormides, mis mõjutavad
kontrollimist, eelkõige nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrust (EÜ) nr
1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis
käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne
määrus),[14]
või lisada liikmesriigi taotluse korral tõupuhaste aretushobuslaste
jõudluskontrolli tegemise ja geneetilise hindamise tingimusi.
(34)     Jõudluskontrolli ja
geneetilist hindamist võivad teha aretusühingute või aretusettevõtete poolt
määratud asutused. Kõnealused määratud asutused teevad koostööd komisjoni poolt
määratud Euroopa Liidu referentkeskustega. Seepärast peaks komisjonil olema
õigus rakendusaktidega määrata Euroopa Liidu referentkeskused ja võtta vastu
delegeeritud õigusaktid, millega nähakse ette keskuste ülesanded ja vajaduse
korral muudetakse IV lisa. Kõnealustel referentkeskustel on õigus saada liidu
toetust kooskõlas nõukogu 25. mai 2009. aasta otsusega 2009/470/EÜ kulutuste
kohta veterinaaria valdkonnas[15].
Tõupuhaste aretusveiste puhul abistab aretusühingut jõudluskontrolli tegemisel
ja geneetilisel hindamisel Interbull Centre, mis on nõukogu 23. juuli 1996.
aasta otsusega 96/463/EÜ, millega määratakse asutus, mis vastutab koostöö eest
tõupuhaste aretusveiste kontrollimeetodite ja tulemuste hindamise ühtlustamise
eest,[16]
määratud Euroopa Liidu referentasutus.
(35)     Kuna käesoleva määrusega on
ette nähtud üksikasjalikud sätted, mida kohaldatakse ainult veiste, sigade,
lammaste, kitsede ja hobuslaste aretamise suhtes, peaks komisjonil olema õigus
võtta vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad aretusühingute tunnustamist,
aretusprogrammide heakskiitmist, aretusloomade kandmist tõuraamatutesse,
jõudluskontrolli ja geneetilist hindamist ning aretamise jaoks heakskiitmist,
aga ka võtta vastu rakendusakte põlvnemistunnistuste kohta, mida kasutatakse
muudesse liikidesse kuuluvate aretusloomade ja nende aretusmaterjaliga liidus
kauplemise ja nende liitu importimise puhul, kui seda on vaja kaubandustõkete
kõrvaldamiseks.
(36)     Aretusloomade ja
aretusmaterjali import on Euroopa põllumajanduse jaoks väga oluline.
Aretusloomade ja aretusmaterjali impordi suhtes tuleks seega kohaldada
tingimusi, mis on rangelt kooskõlas liikmesriikide vahelise kaubanduse puhul
kohaldatavate eeskirjadega. Aretusloomad ja aretusmaterjal tuleks liidus
tõuraamatu või aretusregistri põhiosasse kanda siiski ainult siis, kui
eksportivas kolmandas riigis tehtav ametlik kontroll tagab sama usaldusväärsed
põlvnemisandmed ning jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise tulemused nagu
liidus. Lisaks peaksid kolmanda riigi aretusasutused võtma vastastikkuse
põhimõttel vastu liidus tunnustatud vastava aretusühingu või aretusettevõtte
aretusloomi ja aretusmaterjali.
(37)     Nõukogu 23. juuli 1987. aasta
määrusega (EMÜ) nr 2658/87 (tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise
tollitariifistiku kohta)[17]
on ette nähtud, et komisjon kehtestab kaupade nomenklatuuri, nimelt
koondnomenklatuuri (CN), mis vastab samal ajal nii ühise tollitariifistiku kui
ka ühenduse väliskaubanduse statistika ja kaupade impordi või ekspordiga seotud
liidu poliitika nõuetele. Kõnealuse määruse I lisas on loetletud tõupuhaste
aretusveiste, -sigade, -lammaste, -kitsede ja -hobuslaste ning veiste sperma
CN-koodid ja on märgitud, et need kaubad on vabastatud tavapärasest
tollimaksumäärast. Selleks peaks kõnealuste loomade ja aretusmaterjaliga kaasas
olema asjakohased põlvnemistunnistused, et tagada nende klassifitseerimine
tõupuhaste aretusloomade või aretusmaterjalina.
(38)     Liitu sisenemisel läbivad
aretusloomad ja aretusmaterjal veterinaarkontrolli kooskõlas nõukogu 15. juuli
1991. aasta direktiiviga 91/496/EMÜ, millega nähakse ette ühendusse
kolmandatest riikidest saabuvate loomade veterinaarkontrolli korraldamise
põhimõtted ning muudetakse direktiive 89/662/EMÜ, 90/425/EMÜ ja 90/675/EMÜ[18] ja nõukogu 18.
detsembri 1997. aasta direktiiviga 97/78/EÜ, milles sätestatakse kolmandatest
riikidest ühendusse toodavate toodete veterinaarkontrolli põhimõtted[19]. Lisaks sellele
kontrollile peaksid kõnealused kaubad läbima ka käesoleva määrusega ette nähtud
vajaliku zootehnilise kontrolli.
(39)     Komisjon on võtnud vastu
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse ettepaneku, mis käsitleb ametlikku
kontrolli ja muid ametlikke toiminguid, mida tehakse eesmärgiga tagada toidu-
ja söödaalaste õigusnormide ning loomatervise ja loomade heaolu, taimetervise,
taimse paljundusmaterjali ja taimekaitsevahendite eeskirjade kohaldamine ning
millega muudetakse määruseid (EÜ) nr 999/2001, 1829/2003, 1831/2003, 1/2005,
396/2005, 834/2007, 1099/2009, 1069/2009, 1107/2009, määruseid (EL) nr
1151/2012, [….]/2013 ja direktiive 98/58/EÜ, 1999/74/EÜ, 2007/43/EÜ,
2008/119/EÜ, 2008/120/EÜ ja 2009/128/EÜ (ametliku kontrolli määrus)[20]. Kõnealuse määruse
eesmärk on tunnistada kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004.
aasta määrus (EÜ) nr 882/2004 ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda-
ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate
eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks,[21]
nõukogu 26. juuni 1990. aasta direktiiv 90/425/EMÜ, milles käsitletakse
ühendusesiseses kaubanduses teatavate elusloomade ja toodete suhtes seoses
siseturu väljakujundamisega kohaldatavaid veterinaar- ja zootehnilisi
kontrolle,[22]
ning direktiivid 91/496/EMÜ ja 97/78/EÜ ja lisada teatavad nimetatud
õigusaktides sätestatud eeskirjad sellesse uude määrusesse, olles teinud
vajalikud kohandused. Kõnealuse määruse reguleerimisalasse aga ei ole kavas
lisada aretusloomade ja aretusmaterjaliga liidus kauplemise ja nende liitu
importimise suhtes kehtivaid zootehnilisi ja genealoogilisi tingimusi. Seega on
vaja sätestada aretusloomade ja aretusmaterjali ametlikku kontrolli ja muid
ametlikke toiminguid käsitlevad eeskirjad käesolevas määruses.
(40)     Selleks et tõhusalt kohaldada
käesolevas määruses sätestatud aretusloomi ja aretusmaterjali käsitlevaid
eeskirju, on vaja, et liikmesriikide pädevad asutused teeksid koostööd ja
annaksid vajaduse korral haldusabi. Seega tuleks käesolevas määruses sätestada
haldusabi ja koostöö üldeeskirjad, mis on sarnased praegu Euroopa Parlamendi ja
nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 IV jaotises sätestatud eeskirjadele, tehes
neisse vajalikud kohandused.
(41)     Kui liikmesriikides tehtud
ametliku kontrolli või aretusloomade ja aretusmaterjali liitu importimise
kontrollimisel on selgunud käesolevas määruses asjaomase impordi suhtes
sätestatud zootehniliste ja genealoogiliste nõuete rikkumine, mis võib
tõenäoliselt põhjustada takistusi aretusloomade ja aretusmaterjali liidusiseses
kaubanduses, peaks komisjonil olema käesoleva määrusega antud õigus võtta vastu
erimeetmeid, et piirata sellise rikkumise tagajärgi.
(42)     Ka liikmesriigi pädeval
asutusel peaksid olema vajalikud õigused, et tagada käesolevas määruses
aretusloomade suhtes kehtestatud zootehniliste ja genealoogiliste liidu
eeskirjade täitmine, sealhulgas õigus peatada aretusprogrammi heakskiitmine või
võtta tagasi aretusühingu või aretusettevõtte tunnustamine juhul, kui on rikutud
käesolevas määruses sätestatud zootehnilisi ja genealoogilisi eeskirju.
(43)     Komisjon peaks tegema
liikmesriikides asjakohaseid kontrolle, eelkõige sõltuvalt liikmesriigi tehtud
ametliku kontrolli tulemustest, et tagada käesolevas määruses sätestatud zootehniliste
ja genealoogiliste eeskirjade täitmine kõikides liikmesriikides.
(44)     Selleks et koostada loetelud
kolmandatest riikidest, kust tuleks lubada liitu importida aretusloomi ja nende
spermat, munarakke ja embrüoid, et kehtestada sellise impordi suhtes kehtivad
tingimused ja et saada teavet kahepoolsete lepingute toimimise kohta, ning kui
kõnealuse impordi suhtes käesolevas määruses sätestatud nõuete tõsine rikkumine
seda õigustab, peaks komisjonil olema õigus teha vajaduse korral liidu nimel
kontrolli kolmandates riikides.
(45)     Kuna käesoleva määrusega
tunnistatakse kehtetuks ja asendatakse direktiivid 88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ,
90/427/EMÜ, 94/28/EÜ ja 2009/157/EÜ, on vaja tunnistada kehtetuks ka nende
direktiivide alusel vastu võetud komisjoni õigusaktid ja asendada need kas
käesoleva määruse kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusaktide või
rakendusaktidega. Seega peaks komisjonil olema õigus võtta vastu kõnealuseid
delegeeritud õigusakte ja rakendusakte.
(46)     Selleks et tagada käesoleva
määruse nõuetekohane kohaldamine ja et seda täiendada või et muuta I–V lisa,
tuleks komisjonile delegeerida Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 290
kohaselt õigus võtta vastu õigusakte, mis käsitlevad menetlusi, kriteeriume ja
tingimusi, mida kohaldatakse aretusühingute ja aretusettevõtete tunnustamise
suhtes, aretusprogrammide heakskiitmise suhtes, loomade tõuraamatutesse ja
aretusregistritesse kandmise suhtes, aretusloomade aretamise ja loomuliku ja
kunstliku seemenduse jaoks heakskiitmise suhtes, jõudluskontrolli ja
geneetilise hindamise suhtes, aretusloomade ja aretusmaterjali liidusisese
kaubanduse ja liitu importimise zootehniliste ja genealoogiliste nõuete
määratlemise suhtes ja referentkeskuste ülesannete kirjeldamise suhtes.
(47)     Komisjonile tuleks delegeerida
õigus võtta vastu Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 290 kohaselt
õigusakte, mis käsitlevad muudesse liikidesse kui veised, sead, lambad, kitsed
ja hobuslased kuuluvate tõupuhaste aretusloomade liidusisest kaubandust ja
liitu importimist, et anda liikmesriikidele võimalus reageerida
kaubandushäiretele ning, mis veelgi olulisem, võtta meetmeid juhul kui on
tegemist väljasuremisohus haruldase tõuga või geneetilise mitmekesisuse kaitset
ohustava asjaoluga.
(48)     On eriti oluline, et komisjon
viiks ettevalmistava töö käigus läbi asjakohased konsultatsioonid, sealhulgas
ekspertide tasandil. Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise
ja koostamise ajal tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning
asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(49)     Selleks et tagada ühetaolised
tingimused käesoleva määruse selliste sätete kohaldamiseks, mis käsitlevad
aretusühingute ja aretusettevõtete loeteludesse kandmist, aretusloomade jõudluskontrolli
ja geneetilise hindamise meetodite ühetaolise kohaldamise tagamiseks
referentkeskuste määramist, põlvnemistunnistusi, mis peavad kaasas olema
aretusloomade ja aretusmaterjaliga, ja ametliku kontrolli tegemise suhtes
kehtivaid teatavaid eeskirju, tuleks komisjonile anda rakendusvolitused. Neid volitusi
tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011.
aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja
üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbi viidava kontrolli mehhanisme,
mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[23].
(50)     Nõukogu direktiivides
87/328/EMÜ, 88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ, 90/118/EMÜ, 90/119/EMÜ, 90/427/EMÜ,
91/174/EMÜ, 94/28/EÜ ja 2009/157/EÜ ning nõukogu otsuses 96/463/EÜ kehtestatud
eeskirjad tuleb asendada käesolevas määruses ja käesoleva määruse kohaselt
vastu võetud delegeeritud õigusaktides ja rakendusaktides sätestatud
eeskirjadega. Seetõttu tuleks nimetatud õigusaktid kehtetuks tunnistada.
(51)     Komisjoni 27. aprilli 1984.
aasta otsus 84/247/EMÜ, millega sätestatakse tõupuhaste aretusveiste
tõuraamatuid pidavate või asutavate tõuaretusorganisatsioonide ja -ühingute
tunnustamise kriteeriumid,[24]
komisjoni 19. juuli 1984. aasta otsus 84/419/EMÜ, milles sätestatakse
kariloomade tõuraamatutesse kandmise kriteeriumid,[25] komisjoni 20. juuni
2006. aasta otsus 2006/427/EÜ, milles sätestatakse tõupuhaste aretusveiste
jõudluse kontrollimise ja geneetilise hindamise meetodid,[26] komisjoni 18. juuli
1989. aasta otsus 89/501/EMÜ, milles sätestatakse puhtatõuliste tõusigade
tõuraamatuid asutavate või pidavate tõuaretusühingute ja -organisatsioonide
tunnustamise ja järelevalve kriteeriumid,[27]
komisjoni 18. juuli 1989. aasta otsus 89/502/EMÜ, milles sätestatakse
puhtatõuliste tõusigade tõuraamatutesse kandmise kriteeriumid,[28] komisjoni 18. juuli
1989. aasta otsus 89/504/EMÜ, milles sätestatakse ristandaretussigade
registreid asutavate või pidavate tõuaretusühingute, -organisatsioonide ja
eraõiguslike isikute tunnustamise ja järelevalve kriteeriumid,[29] komisjoni 18. juuli
1989. aasta otsus 89/505/EMÜ, milles sätestatakse ristandsigade registritesse
kandmise kriteeriumid,[30]
komisjoni 18. juuli 1989. aasta otsus 89/507/EMÜ, milles sätestatakse
puhtatõuliste tõusigade ja ristandsigade jõudluse kontrollimise ja geneetilise
hindamise meetodid,[31]
komisjoni 10. mai 1990. aasta otsus 90/254/EMÜ, milles sätestatakse tõupuhaste
aretuslammaste ja -kitsede tõuraamatuid asutavate või pidavate
tõuaretusorganisatsioonide ja -ühingute tunnustamise kriteeriumid,[32] komisjoni 10. mai
1990. aasta otsus 90/255/EMÜ, milles sätestatakse puhtatõuliste tõulammaste ja
-kitsede tõuraamatusse kandmise kriteeriumid,[33]
komisjoni 10. mai 1990. aasta otsus 90/256/EMÜ, milles sätestatakse
puhtatõuliste tõulammaste ja -kitsede jõudluse kontrollimise ja geneetilise
hindamise meetodid,[34]
komisjoni 10. mai 1990. aasta otsus 90/257/EMÜ, milles sätestatakse
puhtatõuliste tõulammaste ja -kitsede tõuaretuseks heakskiitmise ning nende
sperma, munarakkude ja embrüote kasutamise kriteeriumid,[35] komisjoni 11. juuni
1992. aasta otsus 92/353/EMÜ, milles sätestatakse registreeritud hobuslaste
tõuraamatuid pidavate või asutavate organisatsioonide ja ühingute tunnustamise
kriteeriumid,[36]
komisjoni 10. jaanuari 1996. aasta otsus 96/78/EÜ, milles sätestatakse
tõuaretuseks ettenähtud hobuslaste tõuraamatusse kandmise kriteeriumid,[37] on vastu võetud
põhjenduses 46 osutatud alusaktide kohaselt ja nendega on ette nähtud
liigipõhised kriteeriumid aretusühingute ja aretusettevõtete heakskiitmiseks
või tunnustamiseks, aretusloomade tõuraamatutesse kandmiseks, aretamise ja
kunstliku seemenduse ning jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise
heakskiitmiseks. Käesoleva määrusega nähakse ette eeskirjad, mis asendavad
nimetatud komisjoni õigusaktides sätestatud eeskirjad.
(52)     Käesolevas määruses on
sätestatud eeskirjad, mis on sarnased neile, mis on ette nähtud komisjoni 11.
juuni 1992. aasta otsusega 92/354/EMÜ, milles sätestatakse teatavad
registreeritud hobuslaste tõuraamatuid pidavate või asutavate organisatsioonide
ja ühingute vahelise kooskõlastamise tagamise eeskirjad[38].
(53)     Komisjoni 18. juuli 1989.
aasta otsus 89/503/EMÜ, milles sätestatakse tõupuhaste tõusigade, nende sperma,
munarakkude ja embrüote tunnistused,[39]
komisjoni 18. juuli 1989. aasta otsus 89/506/EMÜ, milles sätestatakse ristandsigade,
nende sperma, munarakkude ja embrüote tunnistused,[40] komisjoni 10. mai
1990. aasta otsus 90/258/EMÜ, milles sätestatakse tõupuhaste tõulammaste ja
-kitsede, nende sperma, munarakkude ja embrüote tunnistused,[41] komisjoni 12. jaanuari
1996. aasta otsus 96/79/EÜ, milles sätestatakse registreeritud hobuslaste
sperma, munarakkude ja embrüote tõutunnistused,[42] komisjoni 17. mai
2005. aasta otsus 2005/379/EÜ tõupuhaste aretusveiste, nende sperma,
munarakkude ja embrüote põlvnemistunnistuste ja kõnealustele tunnistustele
märgitavate andmete kohta,[43]
komisjoni 6. juuni 2008. aasta määrus (EÜ) nr 504/2008, millega rakendatakse
nõukogu direktiivid 90/426/EMÜ ja 90/427/EMÜ hobuslaste identifitseerimise
meetoditega seose,[44]
komisjoni 18. juuli 1996. aasta otsus 96/509/EÜ, milles sätestatakse põlvnemis-
ja zootehnilised nõuded teatavate loomade sperma importimiseks,[45] on vastu võetud
põhjenduses 45 osutatud alusaktide kohaselt.
(54)     Õiguskindluse tagamiseks ja
dubleerimise ärahoidmiseks peaks kõnealuste nõukogu õigusaktide kehtetuks
tunnistamine jõustuma alles siis, kui komisjoni otsused, millega nähakse ette
käesolevas otsuses sisalduvad liigipõhised kriteeriumid aretusühingute ja aretusettevõtete
heakskiitmise ja tunnustamise puhul, aretusloomade tõuraamatutesse kandmise
puhul, aretamise, kunstliku seemenduse ning jõudluskontrolli ja geneetilise
hindamise jaoks heakskiitmise puhul, on kehtetuks tunnistatud delegeeritud
õigusaktiga ning kui aretusloomade ja aretusmaterjali kaubanduse puhul ja
kolmandatest riikidest aretusloomade ja aretusmaterjali liitu importimise puhul
vajalikud põlvnemistunnistuste näidisvormid on kehtestatud rakendusaktidega.
Seega on vaja tagada, et käesolevat määrust ei hakata kohaldama enne, kui on
möödunud vähemalt 18 kuud selle jõustumisest,
ON VASTU VÕTNUD
KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
Üldsätted
Artikkel 1
Reguleerimisese ja -ala
1.           Käesolevas määruses sätestatakse:
a)      aretusloomade ja nende sperma,
munarakkude ja embrüotega liidus kauplemise ja nende liitu importimise suhtes
kehtivad zootehnilised ja genealoogilised eeskirjad;
b)      aretusühingute ja aretusettevõtete
liikmeks saamise ning neis vaidluste lahendamise eeskirjad;
c)      aretusühingute ja aretusettevõtete suhtes
ning nende aretusloomade aretusprogrammide, sh sperma, munarakkude ja embrüote
kasutamise suhtes ametliku kontrolli tegemise üldeeskirjad, et kontrollida
punktis a osutatud eeskirjade täitmist, samuti muude ametlike toimingute,
haldusabi andmise, koostöö tegemise ja liikmesriikide poolt õigusnormide
järgimise tagamise suhtes kehtivad üldeeskirjad;
d)      üldeeskirjad komisjoni poolt
liikmesriikides ja kolmandates riikides kontrolli tegemise kohta;
2.           Määrust ei kohaldata aretusloomade
ja nende sperma, munarakkude ja embrüotega liidus kauplemise ja nende liitu
importimise suhtes, kui need on ette nähtud pädeva asutuse kontrolli all
tehtavate tehniliste või teaduslike katsete jaoks.
3.           Kuni võetakse vastu käesoleva
määrusega ette nähtud delegeeritud või rakendusaktid, võivad liikmesriigid
jätkata aretusloomade ja nende sperma, munarakkude ja embrüotega liikmesriikides
kauplemise suhtes või liikmesriikidesse importimise suhtes siseriiklike
zootehniliste ja genealoogiliste eeskirjade kohaldamist tingimusel, et impordi
suhtes kohaldatavad eeskirjad ei ole soodsamad kui eeskirjad, mida kohaldatakse
liidus kauplemise suhtes.
Artikkel 2
Mõisted
Käesoleva määruse kohaldamisel kasutatakse
järgmisi mõisteid:
a)           „loomad” – koduloomad, kes kuuluvad
järgmistesse liikidesse;
i)       veised (Bos taurus ja Bubalus
bubalis), sead (Sus scrofa), lambad (Ovis aries), kitsed (Capra
hircus);
ii)      hobuslased (Equus caballus ja Equus
asinus);
iii)     muud kui punktides i ja ii nimetatud
liigid, mille suhtes on artikli 35 lõike 1 ja artikli 45 lõike 1 kohaselt vastu
võetud delegeeritud õigusakte;
b)           „aretusloom” – tõupuhas aretusloom
või ristandaretussiga;
c)           „aretusmaterjal” – aretusloomade
sperma, munarakud ja embrüod, mis on kogutud või saadud kunstliku paljundamise
eesmärgil;
d)           „aretusühing” – tõuaretajate
organisatsioon või ühendus, mida tunnustab liikmesriigi pädev asutus kooskõlas
artikli 4 lõikega 2 selleks, et täita aretusühingu poolt peetava või tema poolt
asutatud tõuraamatusse või -raamatutesse kantud tõupuhaste aretusloomade
aretusprogrammi;
e)           „aretusettevõte” – tõuaretajate
organisatsioon või ühendus või eraõiguslik isik, mida tunnustab liikmesriigi
pädev asutus kooskõlas artikli 4 lõikega 2 selleks, et täita aretusettevõtte
poolt peetava või tema poolt asutatud aretusregistrisse kantud
ristandaretussigade aretusprogrammi;
f)            „aretusasutus” – kolmanda riigi
tõuaretajate organisatsioon või ühendus, eraõiguslik isik,
tootmiskarjakasvatuse organisatsioon või ametiasutus, mis on kolmanda riigi
ametiasutuse poolt tunnustatud tõupuhaste aretusloomade, s.o veiste, sigade,
lammaste, kitsede ja hobuslaste või ristandaretussigade importimiseks liitu
tõuaretuse eesmärgil;
g)           „pädev asutus” – liikmesriigi
keskasutus, kes on pädev täitma järgmisi ülesandeid, või mis tahes muu asutus,
kellele on delegeeritud kõnealune pädevus:
i)       aretusühingute ja aretusettevõtete
tunnustamine ja nende aretusloomade aretusprogrammide heakskiitmine;
ii)      aretusühingute ja aretusettevõtete
suhtes ametliku kontrolli korraldamine kooskõlas artiklis 46 ja artikli 52
lõike 1 kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusaktides sätestatud
eeskirjadega;
iii)     teistele liikmesriikidele ja
kolmandatele riikidele nõuete rikkumise avastamise korral abi andmine vastavalt
artiklitele 53, 54, 55 ja 56;
iv)     muude ametlike toimingute korraldamine
kooskõlas käesoleva määrusega ette nähtud eeskirjadega;
h)           „tunnustamine” – pädeva asutuse
ametlik avaldus selle kohta, et hindamise põhjal vastab aretusühing või aretusettevõte
artikli 4 lõikes 2 sätestatud nõuetele;
i)            „tõupuhas aretusloom” – koduloom,
kes kuulub
i)       punkti a alapunktis i nimetatud liiki ja
kes põlvneb vanematest ja vanavanematest, kes on kantud sama tõu tõuraamatu
põhiosasse ja kes ka ise on selle tõuraamatu põhiosasse kantud, selles
registreeritud või sissekandmiseks kõlblik kooskõlas artikliga 19;
ii)      punkti a alapunktis ii nimetatud liiki
ja kes põlvneb vanematest, kes on kantud sama tõu tõuraamatu põhiosasse ja kes
ka ise on selle tõuraamatu põhiosasse kantud, selles registreeritud või
sissekandmiseks kõlblik kooskõlas artikliga 19;
iii)     muusse liiki kui käesoleva punkti
alapunktides i ja ii nimetatud liigid, millesse kuuluvate aretusloomade ja
aretusmaterjali suhtes kehtivad liidus kauplemise ja nende liitu importimise
puhul zootehnilised ja genealoogilised eeskirjad, mis on sätestatud kas artikli
35 lõike 1 või artikli 45 lõike 1 kohaselt vastu võetud delegeeritud
õigusaktides;
j)            „ristandaretussiga” –
aretusregistris registreeritud siga, kes on saadud sihipärase ristamise teel:
i)       ristates erinevasse tõugu või liini
kuuluvaid tõupuhtaid aretussigu,
ii)      ristates aretussigu, kes ise on saadud
erinevate tõugude või liinide ristamise teel,
iii)     ristates kas alapunktis i või alapunktis
ii osutatud kategooriasse kuuluvaid aretussigu;
k)           „tõuraamat” – mis tahes raamat,
andmik või andmekandja, mida peab aretusühing ja millesse kantakse või milles
registreeritakse tõuraamatusse kandmiseks aretusprogrammiga hõlmatavad
tõupuhtad aretusloomad koos andmetega nende eellaste kohta ja vajaduse korral
nende väärtuse kohta;
l)            „heakskiit” – artikli 8 lõike 1
kohane luba mille pädev asutus annab aretusühingule või aretusettevõttele selle
aretusprogrammi täitmiseks;
m)          „põhiosa” – tõuraamatu osa, kuhu
kantakse või kus registreeritakse tõuraamatusse kandmiseks tõupuhtad
aretusloomad;
(n)          „klass” – põhiosa horisontaalne
alajaotus, kuhu aretusloomad kantakse vastavalt nende väärtusele;
o)           „väärtus” – aretuslooma mõõdetav
pärilik omadus;
p)           „aretusregister” – andmik või
andmekandja, mida peab aretusettevõte ja millesse kantakse aretusprogrammiga
hõlmatavad ristandaretussead koos andmetega nende eellaste kohta;
q)           „ametlik kontroll” – mis tahes kujul
toimuv kontroll, mida pädev asutus või komisjon teeb, et kontrollida käesoleva
määrusega ette nähtud zootehniliste ja genealoogiliste eeskirjade täitmist;
r)            „muud ametlikud toimingud” – kogu
muu tegevus, mis ei ole ametlik kontroll ja mida teeb pädev asutus kooskõlas
käesoleva määrusega, et tagada käesoleva määrusega ette nähtud zootehniliste ja
genealoogiliste eeskirjade kohaldamine;
s)            „põlvnemistunnistus” – ametlikud
aretussertifikaadid, ametlikud kinnitused või kontrollitud äridokumendid,
milles esitatakse aretuslooma või aretusmaterjali põlvnemis-,
identifitseerimis- ja vajaduse korral geneetilise hindamise andmed, ning mis
peavad aretusloomade või -materjaliga kaasas olema, kui neid viiakse ühest
liikmesriigist teise või imporditakse liitu;
t)            „unikaalne elunumber” – unikaalne
15-kohaline tähtnumbriline kood, mis kannab teavet konkreetse hobuslase kohta
ning andmebaasi ja riigi kohta, kus selline teave on kooskõlas hobuslaste
universaalse elunumbri[46]
(UELN) kodeerimissüsteemiga esimest korda registreeritud, ning mis sisaldab
järgmist:
i)       kuuekohaline UELNile vastav
identifitseerimiskood andmebaasi jaoks, mida haldab passi välja andev asutus,
mis andis välja kõnealuse identifitseerimisdokumendi kooskõlas liidu
loomatervishoiualaste õigusaktidega; sellele järgneb
ii)      hobuslasele määratud individuaalne
üheksakohaline identifitseerimisnumber;
u)           „importimine” – aretusloomade ja
aretusmaterjali toomine mõnele VI lisas loetletud territooriumidest;
v)           „zootehniline kontroll” –
dokumentide ja identsuskontroll, mida kohaldatakse liitu imporditavate
aretusloomade ja aretusmaterjali suhtes, et kontrollida selliste zootehniliste
ja genealoogiliste eeskirjade täitmist, mis on sätestatud artiklis 42 ja
artikli 45 lõike 1 kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusaktides;
w)          „dokumentide kontroll” – ametlike
sertifikaatide, ametlike kinnituste ja muude dokumentide, sh äridokumentide
kontrollimine, mis peavad kaasas olema:
i)       artikli 39 kohaselt liitu imporditavate
aretusloomade ja aretusmaterjali saadetistega;
ii)      artikli 45 lõikele 1 kohaselt vastu
võetud delegeeritud õigusaktide alusel liitu imporditavate tõupuhaste
aretusloomade ja aretusmaterjali saadetistega;
x)           „identsuskontroll” – visuaalne
ülevaatus kontrollimaks, et saadetise sisu ja märgistus, sealhulgas märgistus
loomadel, pitserid ja transpordivahendid vastavad saadetisega kaasasolevates
põlvnemistunnistustes, ametlikes kinnitustes ja muudes dokumentides märgitud
teabele;
y)           „nõuete rikkumine” – käesoleva
määrusega ette nähtud zootehniliste ja genealoogiliste eeskirjade täitmata
jätmine.
Artikkel 3
Aretusloomade ja
aretusmaterjaliga liidus kauplemise ja nende liitu importimise suhtes kehtivad
zootehnilised ja genealoogilised üldeeskirjad
Aretusloomade ja aretusmaterjaliga liidus
kauplemist ja nende importimist liitu ei keelata, piirata ega takistata
zooloogilistel või genealoogilistel põhjustel, välja arvatud käesoleva
määrusega ette nähtud põhjustel.
Keelatud on diskrimineerimine aretusloomade ja
aretusmaterjali, aretusloomade omaniku või aretaja, aretusühingu või aretusettevõtte
või aretusasutuse päritoluriigi alusel.
II PEATÜKK
Aretusühingute ja aretusettevõtete tunnustamine
liikmesriikides ja aretusprogrammide heakskiitmine
1. jagu
Aretusühingute ja aretusettevõtete tunnustamine
Artikkel 4
Aretusühingute ja aretusettevõtete
tunnustamine
1.           Aretusühingud ja aretusettevõtted
võivad taotleda pädevalt asutuselt tunnustamist kooskõlas lõikega 2.
2.           Pädev asutus tunnustab mis tahes
aretusühingut või aretusettevõtet, kes on pädevale asutusele esitanud vastava
taotluse, tingimusel, et ta vastab järgmistele nõuetele:
a)      tema peakontor asub sama
liikmesriigi territooriumil, kus asub pädev asutus;
b)      ta tõendab taotluses, et vastab I lisa 1.
osas esitatud nõuetele;
c)      ta määratleb oma taotluses:
i)       aretusprogrammi
eesmärgi, mis peab olema kas
–
tõu säilitamine või
–
tõu või ristandi parandamine;
ii)      aretusprogrammi
ulatuse ja eeskirjad, mis on kehtestatud kooskõlas 2. osas esitatud nõuetega,
ning tõupuhaste hobuslaste puhul kooskõlas I lisa 3. osas esitatud nõuetega;
iii)     geograafiline
piirkond, kus on kavas aretusprogrammi täitma hakata.
3.           Komisjonil on õigus artikli 71
kohaselt vastu võtta delegeeritud õigusakte seoses aretusühingute ja
aretusettevõtete tunnustamise tingimuste muudatustega I lisa 1. osas või
tõupuhaste aretushobuslaste puhul I lisa 3. osas, et võtta arvesse
mitmesuguseid aretusühinguid ja aretusettevõtteid, keda muudatused mõjutavad.
Artikkel 5
Aretusühingute tunnustamisega
seotud erand artikli 4 lõike 2 punktist b
1.           Erandina artikli 4 lõike 2 punktist
b võib pädev asutus keelduda tunnustamast aretusühingut, kes vastab I lisa 1.
osas esitatud nõuetele, kui tema aretusprogramm kahjustaks selliste tõupuhaste
aretusloomade tõu säilimist või geneetilist mitmekesisust, kes on kantud selles
liikmesriigis juba tunnustatud aretusühingu poolt asjaomase tõu kohta asutatud
tõuraamatusse või seal registreeritud ja sinna kandmiseks sobivad.
2.           Lõike 1 kohaldamiseks võtab pädev
asutus nõuetekohaselt arvesse järgmisi kriteeriume:
a)      asjaomase tõu jaoks juba tunnustatud
aretusühingute arv liikmesriigis, kus asub taotluse esitanud aretusühing;
b)      asjaomast tõugu tõupuhaste aretusloomade
populatsiooni suurus selles liikmesriigis;
c)      sama tõuga seotud võimalik geneetiline
panus aretusühingutelt, keda on tunnustatud muus liikmesriigis või kolmandas
riigis.
Artikkel 6
Aretusühingute ja aretusettevõtete
tunnustamisest keeldumine
1.           Kui artiklis 4 osutatud pädev
asutusel on kavas keelduda tunnustamast aretusühingut või aretusettevõtet,
esitab ta asjaomasele aretusühingule või aretusettevõttele kavandatava
keeldumise põhjendatud selgituse ja annab samal ajal aretusühingule või aretusettevõttele
õiguse esitada kõnealuse kavandatava keeldumise peale kaebus 30 päeva jooksul
alates põhjendatud selgituse kättesaamise kuupäevast.
2.           Kui pädev asutus jääb keeldumise
otsuse juurde kindlaks olenemata lõikes 1 osutatud kaebusest, esitab ta
aretusühingule või aretusettevõttele keeldumise otsuse põhjendatud selgituse 30
päeva jooksul alates kaebuse kättesaamise kuupäevast ja teatab komisjonile
samal ajal oma otsusest tunnustamisest keeldumise kohta ja selle põhjused.
Artikkel 7
Aretusühingute ja aretusettevõtete
tunnustamine
1.           Liikmesriigid koostavad ja peavad
ajakohastatud loetelu aretusühingute ja aretusettevõtete kohta, keda nende
pädev asutus on tunnustanud kooskõlas artikli 4 lõikega 2, ja teeb loetelu
üldsusele kättesaadavaks.
2.           Lõikega 1 ette nähtud loetelu
sisaldab järgmist teavet:
a)      aretusühingu ja aretusettevõtte nimi,
kontaktandmed ja veebisait;
b)      tõug või ristamine, mille jaoks nende
aretusprogramm on heaks kiidetud;
c)      tõupuhta aretushobuslase tõu
originaaltõuraamatut pidava aretusühingu nimi ja kontaktandmed.
3.           Liikmesriigid märgivad lõikega 1
ette nähtud loetellu teabe selle kohta, kui aretusprogrammi heakskiitmine on
artikli 61 lõike 2 punkti f kohaselt peatatud.
4.           Liikmesriigid eemaldavad viivitamata
lõikega 1 ette nähtud loetelust aretusühingud ja aretusettevõtted, mille
tunnustamine on artikli 61 lõike 2 punkti g kohaselt kehtetuks tunnistatud.
5.           Komisjon võib rakendusaktidega
sätestada näidisvormi, mille alusel esitavad liikmesriigid üldsusele teabe
lõikega 1 ette nähtud tunnustatud aretusühingute ja aretusettevõtete loetelu
kohta.
Need rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 72 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2. jagu
Aretusprogrammide heakskiitmine
Artikkel 8
Aretusühingute ja aretusettevõtete
täidetavate aretusprogrammide heakskiitmine
1.           Pädev asutus kiidab heaks tema poolt
artikli 4 lõike 2 kohaselt tunnustatud aretusühingu või aretusettevõtte
aretusprogrammi tingimusel, et aretusühing või aretusettevõte esitab oma
aretusprogrammi heakskiitmiseks avalduse, milles on tõendatud, et täidetakse
artikli 4 lõike 2 punktis c ja 2. osas sätestatud nõudeid ning tõupuhaste
aretushobuslaste puhul I lisa 3. osas sätestatud nõudeid.
2.           Artiklis 4 osutatud pädev asutus
võib lubada aretusühingul ja aretusettevõttel tellida tõuraamatute või
aretusregistrite tehnilise haldamise teenust ja muude nende aretusprogrammi
konkreetsete elementidega seotud teenuseid kolmandalt isikult tingimusel, et
a)      aretusühing ja aretusettevõte jäävad
vastutavaks pädeva asutuse ees, et tagada artikli 4 lõike 2 punktiga c ette
nähtud nõuete järgimine;
b)      kolmanda isiku ja aretusprogrammis
osalevate tõuaretajate majandustegevuse vahel ei ole huvide konflikti.
3.           Komisjonil on õigus artikli 71
kohaselt vastu võtta delegeeritud õigusakte seoses muudatustega
aretusprogrammide heakskiitmise nõuetes, mis on sätestatud I lisa 2. osas ning
tõupuhaste aretushobuslaste puhul I lisa 3. osas, et võtta arvesse
mitmesuguseid aretusühingute ja aretusettevõtete aretusprogramme.
Artikkel 9
Selliste aretusprogrammide
heakskiitmisest teatamine, mida täidetakse muus liikmesriigis kui
liikmesriigis, kus aretusühing või aretusettevõte on tunnustatud
1.           Kui aretusprogrammi ulatus või
geograafiline piirkond, kus seda on kavas hakata täitma, osutab sellele, et
aretusühingul või aretusettevõttel on kavatsus aretusprogrammi ellu viia muus
liikmesriigis viibivate aretusloomadega, siis artikli 8 lõikes 1 osutatud pädev
asutus:
a)      teatab sellest kõnealuse muu liikmesriigi
pädevale asutusele vähemalt 90 päeva enne aretusprogrammi alguskuupäeva;
b)      esitab punktis a osutatud pädevale
asutusele koos teatega koopia artikli 8 lõike 1 kohasest aretusprogrammi
heakskiitmise taotlusest.
2.           Käesoleva
artikli lõike 1 punktis a osutatud pädev asutus võib 90 päeva jooksul alates
nimetatud lõikes osutatud teate kättesaamiskuupäevast keelduda heaks kiitmast
artikli 8 lõikes 1 osutatud pädeva asutuse poolt heakskiidetud aretusühingu
aretusprogrammi elluviimist tema territooriumil, kui:
a)      selles liikmesriigis juba viiakse ellu
heakskiidetud aretusprogrammi samasse tõugu kuuluvate tõupuhaste
aretusloomadega;
b)      täiendava aretusprogrammi heakskiitmine
killustaks tõupuhaste aretusloomade populatsiooni asjaomases liikmesriigis nii,
et see kahjustaks asjaomase tõu geneetilise mitmekesisuse säilimist.
3.           Kui
lõike 1 punktis a osutatud pädev asutus 90 päeva jooksul selle lõikega ette
nähtud teatele ei vasta, tähendab see aretusprogrammi heakskiitmist.
4.           Selle liikmesriigi pädev asutus, kus
aretusühing või aretusettevõte on tunnustatud või kus ta on esitanud avalduse
artikli 4 kohaseks heakskiitmiseks, teatab käesoleva artikli lõike 1 punktis a
osutatud teatamise tulemusest aretusühingule või aretusettevõttele ilma
põhjendamatu viivituseta.
5.           Kui lõike 1 punktis a osutatud
pädeval asutusel on kavas heaskiitmisest lõike 2 kohaselt keelduda, teatab ta
sellest komisjonile ja esitab põhjendatud selgituse.
III PEATÜKK
Tõuaretajate, aretusühingute ja aretusettevõtete õigused ja kohustused
Artikkel 10
Artikli 8 lõike 1 või artikli 9
kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammides osalevate tõuaretajate õigused
1.           Kui tõuaretaja peab aretusühingu või
aretusettevõtte eeskirjade kohaselt olema selle liige, võib ta:
a)      taotleda aretusühingu või aretusettevõtte
liikmeks saamist;
b)      osaleda artikli 8 lõike 1 või artikli 9
kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammis selle ulatuses ja geograafilise
tegevuspiirkonna piires.
2.           Kui tõuaretaja ei pea aretusühingu
või aretusettevõtte eeskirjade kohaselt olema selle liige, võib artikli 8 lõike
1 või artikli 9 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammis osalev tõuaretaja
taotleda, et:
a)      tema tõupuhtad aretusloomad lisatakse
sellise tõuraamatu põhiosasse, mille aretusühing on asjaomase tõu jaoks
asutanud kooskõlas artikli 17 lõikega 1;
b)      tema tõupuhtad aretusloomad kantakse
sellise tõuraamatu lisaosasse, mille aretusühing on asjaomase tõu jaoks
asutanud kooskõlas artikli 17 lõikega 3;
c)      tema ristandaretussead registreeritakse
aretusregistris, mille aretusettevõte on asjaomase ristamise jaoks asutanud
kooskõlas artikliga 24;
d)      ta saab osaleda artikli 27 kohases
jõudluskontrolli tegemises ja geneetilises hindamises;
e)      talle antakse välja põlvnemistunnistus
kooskõlas artikli 33 lõigetega 1 ja 2.
3.           Tõuaretajatel on õigus valida
tõuraamat või aretusregister, kuhu nad tahaksid oma aretusloomad kanda või kus
nad tahaksid aretusloomad registreerida kooskõlas artiklitega 19 ja 24.
Artikkel 11
Aretusühingu tehtud otsuse
vaidlustanud tõuaretaja õigused
1.           Tõuaretajad võivad kohaldada
artiklis 13 sätestatud meetmeid, kui nende väite kohaselt on aretusühing
põhjendamatult keeldunud:
a)      rahuldamast artikli 10 lõike 1 kohast
taotlust;
b)      rahuldamast taotlust kanda tõupuhas
aretusloom artikli 19 kohaselt tõuraamatu põhiosasse;
c)      rahuldamast taotlust kanda tõupuhas
aretusloom artikli 20 lõike 3 kohaselt tõuraamatu lisaosasse;
d)      heaks kiitmast tõupuhast aretuslooma:
i)       artikli 21 kohase aretamise jaoks;
või
ii)      artikli 23 lõike 1 kohase kunstliku
seemendamise jaoks;
e)      heaks kiitmast tõupuhast aretuslooma või
tema spermat artikli 23 lõike 2 kohase ametliku jõudluskontrolli või
geneetilise hindamise jaoks;
f)       heaks kiitmast artikli 27 kohase
jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise tulemusi.
2.           Tõuaretajad võivad kohaldada
artiklis 13 sätestatud meetmeid, kui nende väite kohaselt ei ole aretusühing
teinud artikli 27 kohast jõudluskontrolli või geneetilist hindamist.
Artikkel 12
Aretusettevõtete tehtud otsuse
vaidlustanud tõuaretaja õigused
1.           Tõuaretajad võivad kohaldada
artiklis 13 sätestatud meetmeid, kui nende väite kohaselt on aretusettevõte
põhjendamatult keeldunud:
a)      rahuldamast taotlust registreerida
ristandaretussiga artikli 24 kohaselt aretusregistris;
b)      heaks kiitmast ristandaretussiga artikli
26 lõike 1 kohase kunstliku seemendamise jaoks;
c)      heaks kiitmast ristandaretussiga või tema
spermat artikli 26 lõike 2 kohase jõudluskontrolli jaoks;
d)      heaks kiitmast artikli 27 kohase
jõudluskontrolli tulemusi.
2.           Tõuaretajad võivad kohaldada
artiklis 13 sätestatud meetmeid, kui nende väite kohaselt ei ole aretusettevõte
teinud artikli 27 kohast jõudluskontrolli või geneetilist hindamist.
Artikkel 13
Aretusühingu või aretusettevõtte
tehtud otsuse vaidlustanud tõuaretajatele võimaldatavad meetmed
1.           Artiklites 11 ja 12 osutatud
juhtudel võib tõuaretaja:
a)      saada sõltumatu eksperdi arvamuse;
b)      esitada kaebuse artikli 11 lõikes 1 ja
artikli 12 lõikes 1 osutatud keeldumiste pärast või artikli 11 lõikes 2 ja
artikli 12 lõikes 2 osutatud jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise
tegemisest keeldumise pärast 30 päeva jooksul alates keeldumise kohta teate
saamise kuupäevast või alates aretusühingult või aretusettevõttelt tulemuste
saamise kuupäevast.
2.           Lõike 1 punktis b osutatud kaebuses
esitab tõuaretaja, võimaluse korral lõike 1 punktis a osutatud sõltumatu
eksperdi arvamuse alusel, faktid ja põhjused, mille tõttu:
a)      aretusühingu või aretusettevõtte
keeldumine ei ole kooskõlas artikliga 19, 21, 23, 27, 28, 30 või 32; või
b)      jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise
tulemused ei ole saadud kooskõlas artikliga 27.
Artikkel 14
Vaidluste lahendamine
1.           Kui aretusühing või aretusettevõte
keeldub rahuldamast tõuaretaja artikli 13 lõike 1 punkti b kohast kaebust,
teatab ta sellest tõuaretajale ja aretusühingut või aretusettevõtet artikli 4
lõike 2 kohaselt tunnustanud pädevale asutusele 30 päeva jooksul alates kaebuse
rahuldamata jätmise otsuse kuupäevast.
2.           Artikli 8 lõikes 1 või artiklis 9
osutatud pädev asutus võib aretusühingu või aretusettevõtte otsuse tühistada,
kui ta järeldab, et see ei ole kooskõlas artikliga 19, 21, 23, 27, 28, 30 või
32;
3.           Liikmesriigid tagavad, et on
kehtestatud kaebuste esitamise kord ja et otsused kaebuste kohta tehakse
mõistliku aja jooksul.
Selleks võib pädev asutus otsustada luua
erikomisjoni, millel on õigus aretusühingu või aretusettevõtte otsuseid
tühistada, kui kõnealune komisjon leiab, et aretusühingu või aretusettevõtte
keeldumine tõuaretaja kaebuse rahuldamisest oli põhjendamatu.
Artikkel 15
Aretusühingute ja aretusettevõtete
õigused
1.           Aretusühingutel ja aretusettevõtetel
on järgmised õigused seoses oma aretusprogrammiga, mis on artikli 8 lõike 1 või
artikli 9 kohaselt heaks kiidetud:
a)      viia ellu oma aretusprogrammi artikli 4
lõike 2 punkti c kohaselt määratletud ulatuses ja geograafilise
tegevuspiirkonna piires;
b)      sõltumatult määratleda oma
aretusprogramm, kusjuures artikli 4 lõike 2 nõuetele vastavust kontrollib pädev
asutus.
2.           Aretusühingutel või aretusettevõtetel,
mis nõuavad liikmesust, on õigus:
a)      keelduda rahuldamast liikmeks saamise
taotlust, kui aretusloomad ei ole hõlmatud artikli 4 lõike 2 punkti c
alapunktides ii ja iii osutatud aretusprogrammi ulatusega või geograafilise
tegevuspiirkonnaga;
b)      tühistada tõuaretaja liikmesus, kui ta ei
täida I lisa 1. osa punkti 3 alapunkti e kohaselt kehtestatud töökorras talle
määratud ülesandeid.
Artikkel 16
Aretusühingute ja aretusettevõtete
kohustused
1.           Aretusühingud ja aretusettevõtted,
mis nõuavad liikmesust, kehtestavad I lisa 1. osa punkti 3 alapunkti e kohases
töökorras oma liikmete õigused ja kohustused.
2.           Aretusühingud kannavad artikli 8
lõike 1 või artikli 9 kohaselt heakskiidetud aretusprogrammi raames tõuraamatusse
sellised tõupuhtad aretusloomad või aretusettevõtted registreerivad
aretusregistris sellised ristandaretussead, keda peetakse põllumajandusettevõttes,
mis asub artikli 4 lõike 2 punkti c kohaselt kindlaks määratud geograafilises
tegevuspiirkonnas.
3.           Aretusühingute ja aretusettevõtete
peamine ülesanne on hoida ära ja vajaduse korral lahendada vaidlused, mis
võivad tekkida tõuaretajate vahel ja tõuaretajate ja aretusühingute või aretusettevõtete
vahel seoses artikli 8 lõike 1 või artikli 9 kohaselt heaks kiidetud
aretusprogrammi elluviimisega; vaidlused tuleb lahendada kooskõlas vaidluse
tekkimise liikmesriigis vastavalt artikli 14 lõikes 3 kehtestatud eeskirjadele
ja I lisa 1. osa punktis 3 kehtestatud eeskirjadele.
IV PEATÜKK
Aretusloomade kandmine tõuraamatusse ja aretusregistrisse ning nende
heakskiitmine aretamise, kunstliku seemendamise ja kontrollimise jaoks
1. jagu
Tõupuhaste aretusloomade kandmine aretusühingu peetavasse tõuraamatusse ning
nende heakskiitmine aretamise, kunstliku seemendamise ja kontrollimise jaoks
Artikkel 17
Tõuraamatu ülesehitus
1.           Tõuraamat koosneb põhiosast, kuhu
võib kanda või sissekandmiseks registreerida tõupuhtad aretusloomad, kes
vastavad II lisa 1. osa I ja II peatükis kehtestatud nõuetele.
2.           Aretusühingud võivad põhiosa jagada
klassideks, millesse tõupuhaste aretusloomade kandmine nende väärtuse alusel
toimub aretusühingu kehtestatud eri kriteeriumide või korra alusel.
Kõnealuste kriteeriumide või korra kohaselt võib
olla vajalik enne põhiosa konkreetsesse klassi kandmist teha tõupuhta
aretuslooma jõudluskontrolli või geneetilist hindamist vastavalt artiklile 27
või artikli 28 lõike 1 kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusaktidele või mis
tahes muudele artikli 8 lõike 1 või artikli 9 kohaselt heakskiidetud aretusprogrammis
kehtestatud hindamiskriteeriumidele.
Aretusühingud võivad jagada klassid soo ja vanuse
järgi alamklassideks.
3.           Aretusühingud võivad lisaks
käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud põhiosale kehtestada ühe või mitu tõuraamatu
lisaosa samasse liiki kuuluvate loomade jaoks, kes ei ole kõlblikud põhiosasse
kandmiseks, tingimusel, et loomad vastavad artikli 20 lõike 1 nõuetele ja
aretusühingu eeskirjad võimaldavad asjaomaste loomade järglaste põhiosasse
kandmist vastavalt eeskirjadele, mis on kehtestatud:
a)      sigade, lammaste ja kitsede emasloomade
puhul II lisa 1. osa III peatüki punktis 3; või
b)      hobuslaste isas- ja emasloomade puhul II
lisa 1. osa III peatüki punktis 4.
4.           Komisjonil on õigus kooskõlas
artikliga 71 võtta vastu delegeeritud õigusakte seoses muudatustega II lisa 1.
osa III peatüki punktides 3 ja 4 kehtestatud eeskirjades, mille alusel on
lubatud lisaosas registreeritud loomade järglased kanda põhiosasse.
Artikkel 18
Tõuraamatu eriosa
1.           Pädev asutus võib heaks kiita
aretusprogrammi, mille kohaselt nõutakse erandina artikli 17 lõikest 2
teatavate selliste tõupuhaste aretussigade, -lammaste ja -kitsede kandmist
tõuraamatu eriosasse:
a)      kes on aretusühingu poolt kantud
asjaomase tõu tõuraamatu põhiosasse, mida peab muu liikmesriik või kolmas riik;
b)      kellel on eritunnused, mis eristavad neid
sama tõu populatsioonist, mis asub liikmesriigis, kus aretusprogramm on heaks
kiidetud.
2.           Liikmesriigid, kes soovivad lõikega
1 ette nähtud erandit kasutada, teatavad sellest enne komisjonile ja teistele
liikmesriikidele ja esitavad põhjendatud selgituse.
Artikkel 19
Tõupuhaste aretusloomade
kandmine põhiosasse
1.           Aretusühingud kannavad tõuaretaja
taotluse alusel põhiosasse või registreerivad seal sissekandmiseks tõupuhtad
aretusloomad, kes kuuluvad nende aretusprogrammiga hõlmatavasse tõugu ja kes
vastavad II lisa 1. osas kehtestatud nõuetele.
2.           Aretusühingud ei tohi keelduda
kandmast oma tõuraamatu põhiosasse tõupuhast aretuslooma sel põhjusel, et ta on
juba kantud sama või, ristamisprogrammi puhul, muu tõu tõuraamatusse, mis on
asutatud muus liikmesriigis artikli 4 lõike 2 kohaselt tunnustatud aretusühingu
poolt või kolmandas riigis artikli 36 lõike 1 kohaselt tunnustatud
aretusasutuse poolt.
3.           Kui põhiosa on jagatud klassideks,
peab aretusühing põhiosasse kandmise tingimustele vastava tõupuhta aretuslooma
kandma tema väärtusele vastavasse klassi, ilma teda selle alusel
diskrimineerimata, et loom on pärit muust liikmesriigist või kolmandast
riigist.
4.           Komisjonil on õigus artikli 71
kohaselt vastu võtta delegeeritud õigusakte seoses muudatustega II lisa 1. osa
I ja II peatükis kehtestatud tingimustes, mille alusel kantakse tõupuhtaid
aretusloomi tõuraamatu põhiosasse.
Artikkel 20
Loomade registreerimine lisaosades
1.           Aretusühing registreerib tõuaretaja taotluse
alusel artikli 17 lõikega 3 ette nähtud asjaomases lisaosas loomad, kes
kuuluvad tema aretusprogrammiga hõlmatud liikidesse, aga ei vasta põhiosasse
kandmise tingimustele, eeldusel et kõnealused loomad vastavad II lisa 1. osa
III peatüki punktides 1 ja 2 kehtestatud tingimustele.
2.           Komisjonil on õigus artikli 71
kohaselt vastu võtta delegeeritud õigusakte seoses muudatustega II lisa 1. osa
III peatükis kehtestatud tingimustes, mille alusel registreeritakse loomad
tõuraamatu lisaosas.
Artikkel 21
Tõupuhaste aretusloomade
heakskiitmine aretuse jaoks
1.           Aretusühing ei välista
zootehnilistel või genealoogilistel põhjustel, välja arvatud artikli 19
kohaldamisest tulenevad põhjused, oma tõuraamatu põhiosasse kantud tõupuhaste
aretusloomade kasutamist aretamiseks järgmiste paljundamismeetoditega:
a)      loomulik seemendus;
b)      munarakkude ja embrüote kogumine ja
kasutamine aretamiseks;
c)      sellistelt aretusloomadelt sperma
kogumine, kes on läbinud vastavalt vajadusele jõudluskontrolli ja geneetilise
hindamise kooskõlas artikliga 27 või artikli 28 lõike 1 kohaselt vastu võetud
delegeeritud õigusaktiga;
d)      kunstlik seemendamine punktis c osutatud
spermaga;
e)      punktis b osutatud munarakkudest ja
punktis c osutatud spermaga viljastatud embrüote in vitro tootmine ja kasutamine
aretamiseks.
2.           Komisjonil on õigus võtta artikli 71
kohaselt vastu delegeeritud õigusakte seoses kriteeriumidega, mis kehtivad:
a)      aretusühingu poolt tõupuhaste
aretusloomade aretamiseks heakskiitmise suhtes;
b)      tõupuhastelt aretusloomadelt aretamise
jaoks aretusmaterjali kogumise ja kasutamise suhtes.
Artikkel 22
Identsuskontrolli meetodid
1.           Aretusühingud nõuavad, et tõupuhaste
aretusveiste ja piimalammaste ja piimakitsede liiki kuuluvate isaste tõupuhaste
aretusloomade identifitseerimise aluseks on veregrupi analüüs või muud sobivad
meetodid, mis tagavad vähemalt samal tasemel usaldusväärsuse, kui loomi
kasutatakse:
a)      kunstliku seemendamise jaoks sperma
kogumiseks;
b)      munarakkude ja embrüote kogumiseks.
2.           Kui liikmesriik või asjaomasesse
liiki kuuluvate tõupuhaste aretusloomade aretusühingute üleeuroopaline ühendus
seda taotleb, võib komisjon rakendusaktidega kiita heaks meetodeid, mida
kasutatakse tõupuhaste aretusveiste ja piimalammaste ja piimakitsede liiki
kuuluvate isaste tõupuhaste aretusloomade identifitseerimiseks ning mis tagavad
vähemalt samal tasemel usaldusväärsuse kui kõnealuste tõupuhaste aretusloomade
veregrupi analüüs, võttes arvesse tehnika arengut ja artiklis 31 osutatud
Euroopa referentkeskuste soovitusi.
Need rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 72 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 23
Sperma heakskiitmine kunstliku
seemendamise ja munarakkude in vitro viljastamise jaoks ning tõupuhaste aretusloomade ja
aretusmaterjali heakskiitmine kontrolli jaoks
1.           Aretusühing ei keela sperma
kasutamist tõupuhaste emaste aretusloomade kunstliku seemendamise jaoks või
tõupuhastelt emastelt aretusloomadelt kogutud munarakkude in vitro
viljastamist tingimusel, et sperma on kogutud tõupuhastelt
doonoraretusloomadelt, mis kuuluvad:
a)      veise-, sea-, lamba- või kitseliikidesse,
mis on liikmesriigis kunstliku seemendamise jaoks sperma kogumiseks heaks
kiidetud või munarakkude in vitro viljastamise jaoks heaks kiidetud
artikli 27 ja III lisa kohase jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise alusel;
b)      hobuslaste liikidesse, mis on
liikmesriigis kunstliku seemendamise jaoks sperma kogumiseks heaks kiidetud või
munarakkude in vitro viljastamise jaoks heaks kiidetud artikli 8 lõike 1
või artikli 9 kohase aretusprogrammi alusel.
2.           Ühes liikmesriigis tunnustatud
aretusühingu poolt tõuraamatu põhiosasse kantud tõupuhtad aretusloomad ja nende
aretusmaterjali kiidab aretusühing, kes täidab sama tõu aretusprogrammi teises
liikmesriigis, jõudluskontrolli ja vajaduse korral geneetilise hindamise jaoks
heaks samade tingimuste ja koguseliste piirangute alusel, mida kohaldatakse niisugusesse
tõuraamatusse kantud tõupuhaste aretusloomade ja nende aretusmaterjali suhtes,
mille on sama tõu jaoks asutanud tõuaretaja, kes on tunnustatud liikmesriigis,
kus tuleb artikli 27 kohaselt teha jõudluskontrolli ja geneetilist hindamist.
3.           Lõigete 1 ja 2 kohaldamiseks kogub
nendes lõigetes osutatud tõupuhastelt aretusloomadelt aretusmaterjali ning
käsitleb ja säilitab seda selline seemendusjaam või sperma säilitamise keskus
või embrüokogumisrühm või -tootmisrühm, mis on liidu loomatervishoiualaste
õigusaktide kohaselt kõnealuste kaupade liidusisese kaubanduse jaoks ametlikult
heaks kiidetud.
4.           Komisjonil on õigus võtta kooskõlas
artikliga 71 vastu delegeeritud õigusakte seoses tingimustega, mis kehtivad:
a)      teatavate tõugude tõupuhaste
aretushobuslaste kunstliku seemendamise jaoks heakskiitmise suhtes ja
munarakkude in vitro viljastamise suhtes;
b)      teatavate tõugude tõupuhaste
aretushobuslaste ja aretusmaterjali jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise
jaoks heakskiitmise suhtes.
2. jagu
Ristandaretussigade registreerimine aretusettevõtete peetavatesse
aretusregistritesse ning nende heakskiitmine aretamise, kunstliku seemendamise
ja kontrollimise jaoks
Artikkel 24
Ristandaretussigade
registreerimine aretusregistris
1.           Aretusettevõte registreerib
(vajaduse korral oma liikme taotluse alusel) oma aretusregistris sama
ristamisskeemi raames saadud ristandaretussea, kes vastab II lisa 2. osas
kehtestatud tingimustele.
2.           Komisjonil on õigus artikli 71
kohaselt vastu võtta delegeeritud õigusakte seoses muudatustega II lisa 2. osas
kehtestatud tingimustes, mille alusel registreeritakse ristandaretussead
aretusregistrites.
Artikkel 25
Ristandaretussigade
heakskiitmine aretamiseks
1.           Aretusettevõte ei välista
zootehnilistel või genealoogilistel põhjustel, välja arvatud artikli 27
kohaldamisest tulenevad põhjused, oma aretusregistris registreeritud
ristandaretussigade kasutamist aretamiseks järgmiste paljundamismeetoditega:
a)      loomulik seemendus;
b)      aretamise jaoks munarakkude ja embrüote
kogumine ja kasutamine;
c)      artikli 27 kohase või vastavalt artikli
28 lõikele 1 vastu võetud delegeeritud akti kohase jõudluskontrolli ja
geneetilise hindamise läbinud aretusloomadelt sperma kogumine ja selle
kasutamine;
d)      kunstlik seemendamine punktis c osutatud
spermaga;
e)      selliste embrüote in vitro
tootmine ja aretamiseks kasutamine, mis on toodetud punktis b osutatud
munarakkudest ja viljastatud punktis c osutatud spermaga.
2.           Komisjonil on õigus võtta artikli 71
kohaselt vastu delegeeritud õigusakte seoses kriteeriumidega, mis kehtivad:
a)      aretusettevõtete poolt
ristandaretussigade aretamiseks heakskiitmise suhtes;
b)      ristandaretussigadelt aretamise jaoks
sperma, munarakkude või embrüote kogumise ja kasutamise suhtes.
Artikkel 26
Ristandaretussigade
heakskiitmine kunstliku seemendamise ja kontrollimise jaoks
1.           Aretusettevõte ei keela sperma
kasutamist kunstlikuks seemendamiseks või emastelt ristandaretussigadelt
kogutud munarakkude in vitro viljastamist tingimusel, et sperma on
kogutud ristandaretussigadelt, kelle liin on läbinud artikli 27 ja III lisa
kohase jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise.
2.           Isased ristandaretussead ja nende
sperma, mis on registreeritud aretusregistris, mida peab ühes liikmesriigis
tunnustatud aretusettevõte, kiidetakse jõudluskontrolli ja vajaduse korral
geneetilise hindamise jaoks heaks teises liikmesriigis tunnustatud aretusettevõtte
poolt, kes täidab sama ristandi aretusprogrammi, samade tingimuste ja
koguseliste piirangute alusel, mida kohaldatakse isaste ristandaretussigade ja
nende sperma suhtes, mis on registreeritud aretusregistris, mille on sama
ristandi jaoks asutanud aretusettevõte, mida tunnustatakse liikmesriigis, kus tuleb
teha artikli 27 kohast jõudluskontrolli ja geneetilist hindamist.
3.           Lõigete 1 ja 2 kohaldamiseks kogub
nendes lõigetes osutatud spermat ning käsitleb ja säilitab seda seemendusjaam
või sperma säilitamise keskus, mis on liidu loomatervishoiualaste õigusaktide
kohaselt kõnealuste kaupade liidusisese kaubanduse jaoks ametlikult heaks
kiidetud.
4.           Komisjonil on õigus võtta kooskõlas
artikliga 71 vastu delegeeritud õigusakte seoses tingimustega, mis kehtivad
ristandaretussigade kunstliku seemendamise ja kontrollimise jaoks heakskiitmise
suhtes.
V PEATÜKK
Jõudluskontroll, geneetiline hindamine ja põlvnemistunnistused
Artikkel 27
Jõudluskontrolli ja geneetilise
hindamise meetodid
1.           Kui veise-, sea-, lamba- ja
kitseliikidesse kuuluvate tõupuhaste aretusloomade tõuraamatus klassifitseerimiseks
ja nendesse liikidesse kuuluvate isaste aretusloomade aretamise jaoks
heakskiitmiseks on kooskõlas artikli 8 lõikega 1 või artikliga 9 heakskiidetud
aretusprogrammi kohaselt vaja teha jõudluskontroll ja geneetiline hindamine,
tagavad aretusühingud, et selline jõudluskontroll ja geneetiline hindamine
tehakse kooskõlas järgmiste eeskirjadega, mis on kehtestatud III lisa:
a)      1. osas tõupuhaste aretusveiste puhul;
b)      2. osa I peatükis ja 2. osa II peatüki
punktis 1 tõupuhaste aretussigade puhul;
c)      3. osas tõupuhaste aretuslammaste ja
-kitsede puhul.
2.           Kui tõupuhaste aretushobuslaste
tõuraamatus klassifitseerimiseks ja isaste aretushobuslaste ja nende sperma
aretamise jaoks heakskiitmiseks on kooskõlas artikli 8 lõikega 1 või artikliga
9 heakskiidetud aretusprogrammi kohaselt vaja teha jõudluskontroll ja
geneetiline hindamine, tagavad aretusühingud, et selline jõudluskontroll ja
geneetiline hindamine tehakse kooskõlas järgmiste eeskirjadega, mis on
kehtestatud I lisa:
a)      2. osa punkti 1 alapunktis e;
b)      3. osa punkti 1 alapunkti a alapunktis i
ja alapunkti b alapunktis i ja punkti 2 alapunktis b.
3.           Kui ristandaretussigade
aretusregistris klassifitseerimiseks ja isaste ristandaretussigade ja nende
sperma aretamise jaoks heakskiitmiseks on kooskõlas artikli 8 lõikega 1 või
artikliga 9 heakskiidetud aretusprogrammi kohaselt vaja teha geneetiline
hindamine, tagavad aretusettevõtted, et selline geneetiline hindamine tehakse
kooskõlas III lisa 2. osa II peatüki punktis 2 kehtestatud eeskirjadega.
Artikkel 28
Jõudluskontrolli ja geneetilise
hindamise suhtes kehtivate nõuetega seotud delegeeritud ja rakendusvolitused
1.           Komisjonil on õigus võtta kooskõlas
artikliga 71 vastu delegeeritud õigusakte seoses jõudluskontrolli tegemise ja
geneetilise hindamise suhtes kehtivate eeskirjadega ning vajaduse korral seoses
III lisa muutmisega, et võtta arvesse:
a)      teaduse arengut;
b)      tehnika arengut;
c)      siseturu toimimist; või
d)      vajadust kaitsta väärtuslikke geneetilisi
ressursse.
2.           Artikli 13 lõike 1 punktis a
osutatud sõltumatu eksperdi arvamust arvesse võttes võib komisjon
rakendusaktidega sätestada ühetaolised eeskirjad jõudluskontrolli tegemise ja
geneetilise hindamise kohta ja nende tulemuste tõlgendamise kohta.
Need rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 72 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 29
Jõudluskontrolli tegemise ja
geneetilise hindamise jaoks määratud asutused
1.           Kui see on artikli 8 lõike 1 või
artikli 9 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammi täitmiseks vajalik, määravad
aretusühingud ja aretusettevõtted asutused, kes teevad kooskõlas artikliga 27
aretusloomade jõudluskontrolli ja geneetilist hindamist.
2.           Lõikega 1 ette nähtud asutused
võivad kas:
a)      tegutseda kui eriüksused aretusühingu või
aretusettevõtte järelevalve all; või
b)      need võib heaks kiita pädev asutus, kes
kiitis heaks aretusprogrammi.
3.           Aretusühingud ja aretusettevõtted
peavad nende poolt lõike 1 kohaselt määratud asutuste kohta ajakohastatud
loetelu ja teevad selle üldsusele kättesaadavaks.
Artikkel 30
Kooskõlas artikli 29 lõikega 1
määratud asutuste kohustused
1.           Aretusühingute või aretusettevõtete
poolt artikli 29 lõike 1 kohaselt määratud asutused esitavad pädeva asutuse
taotluse korral:
a)      kogu teabe tehtud jõudluskontrollide
kohta;
b)      asutuse määranud aretusühingu või aretusettevõtte
ja artikli 29 lõike 2 punktis b osutatud pädeva asutuse nimetuse;
c)      näitajate dokumenteerimismeetodite
üksikasjad;
d)      jõudluskontrolli tulemuste analüüsimiseks
kasutatud jõudluse kirjeldamise näidise,
e)      statistilise analüüsi meetodi, mida
kasutati iga hinnatud tunnuse puhul jõudluskontrolli tulemuste analüüsimiseks;
f)       aretusparameetrid iga hinnatava näitaja
puhul.
2.           Aretusühingute või aretusettevõtete
poolt artikli 29 lõike 1 kohaselt määratud asutused teevad üldsusele
kättesaadavaks selliste aretusloomade geneetilise hindamise tulemused, kelle
spermat kasutati kunstlikuks seemendamiseks, ja hoiavad need tulemused
ajakohasena.
Artikkel 31
Euroopa Liidu referentkeskuste
määramine
1.           Komisjon määrab rakendusaktidega
Euroopa Liidu referentkeskused, kes koostöös aretusühingutega ühtlustavad
tõupuhaste aretusveiste jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise meetodid.
Need rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 72 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2.           Komisjon võib rakendusaktidega
määrata Euroopa Liidu referentkeskused, kes ühtlustavad muudesse kui
veiseliikidesse kuuluvate tõupuhaste aretusloomade jõudluskontrolli ja
geneetilise hindamise meetodid.
Need rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 72 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 32
Euroopa Liidu referentkeskuste
suhtes kehtivad nõuded ja keskuste ülesanded
1.           Artikli 31 kohaselt määratud Euroopa
Liidu referentkeskus:
a)      vastab IV lisa punktis 1 kehtestatud
nõuetele;
b)      täidab IV lisa punktis 2 kehtestatud
ülesandeid;
c)      teeb koostööd aretusühingutega ja
aretusühingute poolt kooskõlas artikli 29 lõikega 1 määratud asutustega, et
hõlbustada tõupuhaste aretusloomade artikli 27 kohaste jõudluskontrolli ja
geneetilise hindamise meetodite ühetaolist kohaldamist.
2.           Komisjonil on õigus võtta artikli 71
kohaselt vastu delegeeritud õigusakte seoses muudatustega:
a)      Euroopa Liidu referentkeskuste suhtes
kehtivates nõuetes, mis on esitatud IV lisa punktis 1;
b)      Euroopa Liidu referentkeskuste
ülesannetes, mis on esitatud IV lisa punktis 2;
Lõikega 2 ette nähtud delegeeritud õigusaktides
tuleb nõuetekohaselt arvesse võtta tõupuhtaid aretusloomaliike, mille suhtes
kohaldatavad jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise meetodid tuleb
ühtlustada, ning geneetilise hindamise valdkonnas toimuvat teaduse ja tehnika
arengut.
3.           Komisjon võib auditeerida artikli 31
lõike 1 või lõike 2 kohaselt määratud Euroopa Liidu referentkeskuseid, et
kontrollida:
a)      kas need vastavad IV lisa punktis 1
kehtestatud nõuetele;
b)      kas need täidavad IV lisa punktis 2
kehtestatud ülesandeid.
Kui kõnealuste auditite käigus selgub, et Euroopa
Liidu referentkeskus ei täida IV lisa punktis 2 kehtestatud ülesandeid, võib
komisjon nõukogu otsuse 2009/470/EÜ artikli 31 kohaselt antavat liidu rahalist
toetust vähendada või kooskõlas artikli 72 lõikes 2 sätestatud menetlusega
referentkeskuse määramise tühistada.
Artikkel 33
Tõupuhaste aretusloomade ja
aretusmaterjali liidusiseses kaubanduses kasutatavate põlvnemistunnistuste
väljaandmine, sisu ja vorm
1.           Selleks et kanda tõupuhtad
aretusloomad ja aretusmaterjal tõuraamatusse või aretusregistrisse, annavad
aretusühingud ja aretusettevõtted välja põlvnemistunnistusi,
a)      sisaldama V lisas nõutud teavet;
b)      mis vastavad lõike 4 kohaselt vastu
võetud rakendusaktides sätestatud põlvnemistunnistuste näidisvormidele.
2.           Aretusühingud ja aretusettevõtted,
kes teevad artikli 8 lõike 1 või artikli 9 kohaselt heaks kiidetud
aretusprogrammi kohast jõudluskontrolli ja geneetilist hindamist, märgivad
tõupuhtale aretusloomale või tema aretusmaterjalile välja antud
põlvnemistunnistuses:
a)      kõik kättesaadavad jõudluskontrolli
tulemused;
b)      geneetilise hindamise ajakohastatud
tulemused;
c)      kõik heakskiidetud aretusprogrammi
kohaselt nõutavad geneetilised eripärad ja defektid, mis mõjutavad looma ja
tema vanemaid ja vanavanemaid.
3.           Komisjonil on õigus võtta kooskõlas
artikliga 71 vastu delegeeritud õigusakte seoses teabega, mida nõutakse
kooskõlas lõike 1 punktiga a, ja vajaduse korral seoses muudatustega V lisa
kohases põlvnemistunnistuse sisus.
4.           Komisjon kehtestab rakendusaktidega
tõupuhaste aretusloomade ja nende sperma, munarakkude ja embrüote
põlvnemistunnistuste näidisvormid.
Need rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 72 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 34
Erandid seoses tõupuhaste
aretusloomade ja aretusmaterjali liidusiseses kaubanduses kasutatavate
põlvnemistunnistuste väljaandmise, sisu ja vormiga
1.           Erandina artikli 33 lõikest 1 võib pädev
asutus lubada, et:
a)      põlvnemistunnistuse annab välja
seemendusjaam või embrüokogumisrühm või -tootmisrühm, kellel on liidu
loomatervishoiualaste õigusaktide kohaselt lubatud kaubelda asjaomase
aretusmaterjaliga;
b)      teave, mis peab olema märgitud põlvnemistunnistuses,
esitatakse muudes tõupuhaste aretusveiste, -sigade, -lammaste või -kitsedega ja
ristandaretussigadega kaasasolevates dokumentides, tingimusel, et tõuraamatut
või aretusregistrit pidav aretusühing või aretusettevõte kinnitab kooskõlas V lisa
1. osa punktiga 2 kõnealuste muude dokumentide sisu;
c)      teave, mis peab olema märgitud
põlvnemistunnistuses, esitatakse identifitseerimisdokumendis, mille aretusühing
on välja andnud kooskõlas hobuslaste identifitseerimist käsitlevate liidu
loomatervishoiualaste õigusaktidega.
2.           Kui geneetilise hindamise tulemused
on Internetis üldsusele kättesaadavad, võivad aretusühingud või aretusettevõtted
erandina artikli 33 lõike 2 punktist viidata põlvnemistunnistuses veebilehele,
kust kõnealused tulemused on kättesaadavad.
VI PEATÜKK
Muudesse liikidesse kuuluvate tõupuhaste aretusloomade kaubanduse zootehnilised
ja genealoogilised eeskirjad
Artikkel 35
Delegeeritud ja
rakendusvolitused, mis on seotud artikli 2 punkti i alapunktis iii osutatud
tõupuhaste aretusloomade ja aretusmaterjali kaubanduse suhtes kehtivate
zootehniliste ja genealoogiliste eeskirjadega
1.           Komisjonil on õigus võtta kooskõlas
artikliga 71 vastu delegeeritud õigusakte seoses artikli 2 punkti i alapunktis
iii osutatud tõupuhaste aretusloomade ja aretusmaterjali kaubanduse suhtes
kehtivate zootehniliste ja genealoogiliste eeskirjadega, kui see on vajalik kas
siseturu toimimiseks või väärtuslike geneetiliste ressursside kaitsmiseks;
kõnealustes õigusaktides käsitletakse järgmist:
a)      aretusühingute tunnustamine;
b)      aretusprogrammide heakskiitmine;
c)      tõupuhaste aretusloomade tõuraamatutesse
kandmise suhtes kehtivad tingimused;
d)      kõnealuste tõupuhaste aretusloomade
heakskiitmine aretamise, kunstliku seemendamise ja nendelt aretusmaterjali
kogumise ja selle kasutamise jaoks aretusühingute poolt;
e)      kõnealuste tõupuhaste aretusloomade
jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise meetodid;
f)       teave, mis tuleb esitada
põlvnemistunnistustes, mis peavad kaasas olema kõnealuste tõupuhaste
aretusloomadega.
2.           Kui komisjon on vastu võtnud lõikes
1 osutatud delegeeritud õigusaktid, kehtestab ta rakendusaktidega käesoleva
artikli lõike 1 punktis f osutatud põlvnemisdokumentide näidisvormid artikli 2
punkti i alapunktis iii osutatud tõupuhaste aretusloomade ja nende sperma,
munarakkude ja embrüote jaoks.
Need rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 72 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
VII PEATÜKK
Import kolmandatest riikidest
Artikkel 36
Aretusasutused
1.           Tõuaretaja taotluse alusel kannab
aretusühing oma tõuraamatusse või aretusettevõte registreerib oma
aretusregistris liitu imporditud aretusloomad ja liitu imporditud
aretusmaterjalist toodetud järglased, tingimusel, et aretusloomad või
aretusmaterjali doonorloomad on tõuraamatusse kantud või aretusregistris
registreeritud kolmandas riigis, mis:
a)      vastab artiklis 37 sätestatud
aretusasutuste loetellu kandmise kriteeriumidele;
b)      on esitatud aretusasutuste loetelus,
millest on teatanud komisjonile kolmas riik, kust aretusloomad või
aretusmaterjal pärit on.
2.           Komisjon peab, ajakohastab ja
avaldab lõike 1 punktis b osutatud kolmandate riikide aretusasutuste loetelusid.
Artikkel 37
Aretusasutuste loetellu kandmise
kriteeriumid
1.           Komisjon kannab artikli 36 lõikes 2
sätestatud loetellu ainult neid aretusasutusi, mille kohta on kolmanda riigi ametiasutus
saatnud tõendavad dokumendid, mis näitavad, et aretusasutused, mille lisamist
kolmas riik soovib, vastavad järgmistele tingimustele:
a)      nad viivad ellu aretusprogramme, mis on
samaväärsed aretusühingute või aretusettevõtete sama tõu või ristamise
aretusprogrammidega järgmiste aspektide osas:
i)       eeskirjad, mida kohaldatakse
aretusloomade ja aretusmaterjali tõuraamatusse kandmise või aretusregistris
registreerimise suhtes;
ii)      eeskirjad, mida kohaldatakse aretusloomade
aretamise jaoks heakskiitmise suhtes;
iii)     eeskirjad, mida kohaldatakse
aretusloomade aretusmaterjali kontrollimise ja aretamise jaoks kasutamise
suhtes;
iv)     meetodid, mida kasutatakse
jõudluskontrolli tegemiseks ja geneetiliseks hindamiseks;
b)      nende üle teostab järelevalvet ja neid
kontrollib kolmanda riigi ametiasutus, kellel on vajalikud volitused selliste
eeskirjade täitmise tagamiseks, mis on samaväärsed käesolevas määruses
sätestatud eeskirjadega järgmiste aspektide osas:
i)       aretusühingute ja aretusettevõtete
tunnustamine;
ii)      nende aretusprogrammide heakskiitmine;
iii)     tõupuhaste aretusloomade kandmine
tõuraamatusse või ristandaretussigade registreerimine aretusregistrites;
iv)     nende jõudluskontrolli tegemise ja
geneetilise hindamise meetodid.
2.           Komisjon kannab artikli 36 lõikes 2
sätestatud loetellu ainult need kolmanda riigi aretusasutused, mille kohta on
komisjon kolmanda riigi ametiasutuselt, millele on osutatud lõikes 1, saanud
dokumendid, mis näitavad, et aretusasutused, mille lisamist kolmas riik soovib,
on kehtestanud töökorra, millega tagatakse, et:
a)      aretusühingu poolt tõuraamatusse kantud
tõupuhtad aretusloomad kantakse või on kõnealuse kolmanda riigi aretusasutuse
poolt sama tõu jaoks asutatud tõuraamatusse kandmiseks sobivad, ilma et neid
sealjuures diskrimineeritaks;
b)      aretusettevõtete poolt aretusregistris
registreeritud ristandaretussead registreeritakse kõnealuse kolmanda riigi
aretusasutuse poolt sama ristamisskeemi jaoks asutatud aretusregistrites, ilma
et neid sealjuures diskrimineeritaks.
Artikkel 38
Samaväärsuse tunnustamine
1.           Komisjon võib rakendusaktidega
tunnustada, et kolmandas riigis kohaldatavad meetmed on liidu zootehnika-alaste
õigusaktidega ette nähtud meetmetega järgmiste aspektide osas samaväärsed:
a)      aretusühingute ja aretusettevõtete
tunnustamine ja järelevalve, nagu on ette nähtud artikliga 4 või artikli 35
lõike 1 kohaselt vastuvõetud delegeeritud õigusaktiga;
b)      aretusühingute ja aretusettevõtete aretusprogrammide
heakskiitmine, nagu on ette nähtud artikli 8 lõikega 1 või artikli 35 lõike 1
kohaselt vastuvõetud delegeeritud õigusaktidega;
c)      aretusloomade kandmine tõuraamatusse ja
aretusregistrisse, nagu on ette nähtud artiklitega 19 ja 24 või artikli 35
lõike 1 kohaselt vastuvõetud delegeeritud õigusaktiga;
d)      aretusloomade heakskiitmine aretamise
jaoks, nagu on ette nähtud artiklitega 21 ja 25 või artikli 35 lõike 1 kohaselt
vastuvõetud delegeeritud õigusaktiga;
e)      aretusmaterjali kasutamine aretamise
jaoks, nagu on ette nähtud artikli 23 lõikega 1 või artikli 35 lõike 1 kohaselt
vastuvõetud delegeeritud õigusaktiga;
f)       sperma kasutamine kontrollimise jaoks,
nagu on ette nähtud artikli 23 lõikega 2 või artikli 35 lõike 1 kohaselt
vastuvõetud delegeeritud õigusaktiga;
g)      jõudluskontroll ja geneetiline hindamine,
nagu on ette nähtud artikliga 27 või artikli 35 lõike 1 kohaselt vastuvõetud
delegeeritud õigusaktiga;
Need rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 72 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2.           Lõikes 1 osutatud rakendusaktid
võetakse vastu:
a)      asjaomase kolmanda riigi poolt artikli 37
lõike 1 kohaselt esitatud teabe ja andmete põhjaliku uurimise põhjal;
b)      artikli 67 kohaselt tehtud
jõudluskontrolli rahuldavate tulemuste põhjal, kui see on asjakohane.
3.           Lõikes 1 osutatud rakendusaktides võib
sätestada asjaomasest kolmandast riigist aretusloomade ja aretusmaterjali liitu
sisenemise kord, mis võib hõlmata järgmist:
a)      selliste põlvnemistunnistuste või
dokumentide laad ja sisu, mis vastavalt V lisas esitatud nõuetele peavad
aretusloomadega või aretusmaterjaliga kaasas olema;
b)      aretusloomade või aretusmaterjali liitu
sisenemise suhtes kohaldatavad erinõuded ja liitu sisenemisel tehtav ametlik
kontroll;
c)      vajaduse korral menetlused sellise
asjaomase kolmanda riigi aretusasutuste loetelude koostamiseks ja muutmiseks,
millest lubatakse aretusloomi ja aretusmaterjali liitu tuua.
4.           Komisjon tühistab rakendusaktidega
viivitamata lõikes 1 osutatud rakendusaktid, kui nende vastuvõtmise ajal
esitatud tagatiste samaväärsuse tunnustamise mis tahes tingimus ei ole enam
täidetud.
Need rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 72 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 39
Aretusloomade ja aretusmaterjali
liitu importimise zootehnilised tingimused
1.           Tõuaretajad võivad liitu importida
aretusloomi ja aretusmaterjali, mis on kantud tõuraamatusse või registreeritud
aretusregistris, mida peab aretusasutus, mis on kantud artikli 36 lõike 2
kohasesse loetelusse või artikli 7 kohasesse loetelusse, kui samaväärsus on
kindlaks tehtud kooskõlas artikli 38 lõikega 1, ning millega on kaasas
artikliga 40 ette nähtud põlvnemistunnistus ja mis vastavad järgmistele lisatingimustele:
a)      aretusloomadega on kaasas tõendid, mis
näitavad, et nad tuleb kanda aretusühingu tõuraamatusse või registreerida aretusettevõtte
aretusregistris;
b)      sperma:
i)       on kogutud aretusloomadelt, kes on
läbinud jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise kooskõlas III lisaga, kui
selline kontrollimine ja hindamine on nõutav artikli 27 lõike 1 kohaselt; või
ii)      on imporditud artikli 23 lõikega 2 ette
nähtud jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise jaoks vajalikus koguses;
c)      munarakud ja embrüod on kogutud
sellistelt aretusloomadelt või neist toodetud, kes on läbinud jõudluskontrolli
ja geneetilise hindamise kooskõlas III lisaga, kui selline kontrollimine ja
hindamine on nõutav artikli 27 lõike 1 kohaselt.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 71 vastu delegeeritud õigusakte seoses aretusloomade ja
aretusmaterjali liitu importimise zootehniliste ja genealoogiliste
eeskirjadega, et võtta arvesse konkreetset zootehnilist olukorda kolmandas
riigis, kust aretusloom pärit on.
Artikkel 40
Aretusloomade ja aretusmaterjali
liitu importimise jaoks vajalike põlvnemistunnistuste väljaandmine, sisu ja
vorm
1.           Selleks et kanda aretusloomad ja aretusmaterjal
tõuraamatusse või registreerida need aretusregistris, peab artikli 39 lõikes 1
osutatud põlvnemistunnistus:
a)      olema välja antud artikli 36
lõike 2 kohaselt loetletud aretusasutuse poolt;
b)      sisaldama V lisas nõutud teavet;
c)      olema koostatud vastavalt lõike 2
kohaselt vastu võetud rakendusaktis sätestatud põlvnemistunnistuste
näidisvormile.
2.           Komisjon kehtestab rakendusaktidega
tõupuhaste aretusloomade ja nende sperma, munarakkude ja embrüote liitu
importimise jaoks vajalike põlvnemistunnistuste näidisvormid.
Need rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 72 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 41
Erandid, mis on seotud
aretusloomade ja aretusmaterjali liitu importimise jaoks vajalike
põlvnemistunnistuste väljaandmise, sisu ja vormiga
1.           Erandina artikli 40 lõike 1 punktist
a võib aretusmaterjaliga kaasas olla põlvnemistunnistus, mille on välja andnud
artikli 40 lõike 1 punktis a osutatud aretusasutuse nimel seemendusjaam või
embrüokogumisrühm või -tootmisrühm, mis on liidu loomatervishoiualaste
õigusaktide kohaselt kõnealuse aretusmaterjali liitu importimise jaoks heaks
kiidetud.
2.           Erandina artikli 40 lõike 1 punktist
b võib teave, mis tuleb esitada põlvnemistunnistuses, olla:
a)      esitatud muudes dokumentides, mis on
kaasas aretuslooma või tema aretusmaterjaliga tingimusel, et tõuraamatut või
aretusregistrit pidav aretusasutus on kinnitanud kõnealuste dokumentide sisu
kooskõlas V lisa 1. osa punktiga 2;
b)      viidata veebilehele, kus kõnealused
tulemused on kättesaadavad tingimusel, et geneetilise hindamise tulemused on
tehtud Internetis üldsusele kättesaadavaks.
Artikkel 42
Liitu imporditud aretusloomade
ja aretusmaterjali zootehniline kontroll
1.           Liikmesriigid teevad kolmandast
riigist liitu imporditud aretusloomade ja aretusmaterjali saadetiste suhtes
zootehnilist kontrolli piiripunktis, kus tehakse dokumentide, identsus- ja
füüsilist kontrolli kooskõlas määruse (EL) nr […] [COM/2013/0265 final –
2013/0140 (COD)] artikliga 42.
2.           Lõike 1 kohaldamiseks esitavad
aretusloomade ja aretusmaterjali importijad dokumentide, identsus- ja füüsilist
kontrolli tegevale ametnikule lõikes 1 osutatud põlvnemistunnistuse, mis
kooskõlas artikli 39 lõikega 1 peab saadetisega kaasas olema.
Artikkel 43
Liitu imporditud tõupuhaste
aretusloomade tõuraamatusse kandmise suhtes kehtivad tingimused
1.           Aretusühingud kannavad tõuraamatu
põhiosasse tõupuhtad aretusloomad, kes on:
a)      liitu imporditud kooskõlas artikli 39
lõike 1 punktiga a;
b)      sündinud liikmesriigis sellise kunstliku
paljundamise tulemusena, milleks on kasutatud:
i)       artikli 39 lõike 1 alapunkti b kohaselt
imporditud spermat;
ii)      artikli 39 lõike 1 alapunkti c kohaselt
imporditud munarakke või embrüoid;
2.           Aretusühingud võivad kanda oma
tõuraamatu põhiosasse liitu imporditud tõupuhtaid aretusloomi, kes vastavad
artikli 8 lõike 1 või artikli 9 kohaselt heakskiidetud aretusprogrammiga ette
nähtud standarditele, tingimusel, et:
a)      aretusasutus vastab artiklis 37
sätestatud aretusasutuste loetellu kandmise kriteeriumidele;
b)      kõnealuste tõupuhaste aretusloomade
kandmine tõuraamatu põhiosasse on ette nähtud heakskiidetud aretusprogrammiga;
c)      tõupuhastel aretusloomadel on kaasas
põlvnemistunnistus:
i)       mille on välja andnud punktis a osutatud
aretusasutus;
ii)      milles on esitatud V lisas nõutud teave.
Artikkel 44
Liitu imporditud
ristandaretussigade aretusregistrites registreerimise suhtes kehtivad
tingimused
1.           Aretusettevõtted registreerivad oma
aretusregistris ristandaretussead, kes on:
a)      liitu imporditud kooskõlas artikli 39
lõike 1 punktiga a;
b)      sündinud liikmesriigis sellise kunstliku
paljundamise tulemusena, milleks on kasutatud:
i)       artikli 39 lõike 1 alapunkti b kohaselt
imporditud spermat;
ii)      artikli 39 lõike 1 alapunkti c kohaselt
imporditud munarakke või embrüoid;
2.           Aretusettevõtted võivad
registreerida oma aretusregistris liitu imporditud ristandaretussead, kes
vastavad artikli 8 lõike 1 või artikli 9 kohaselt heakskiidetud
aretusprogrammiga ette nähtud standarditele, tingimusel, et:
a)      kolmandas riigis asutatud aretusasutus
vastab artiklis 37 sätestatud kriteeriumidele;
b)      kõnealuste ristandaretussigade
registreerimine aretusregistris on ette nähtud heakskiidetud aretusprogrammiga.
VIII PEATÜKK
Muudesse liikidesse kuuluvate tõupuhaste aretusloomade liitu importimise suhtes
kehtivad zootehnilised ja genealoogilised eeskirjad
Artikkel 45
Delegeeritud ja rakendusvolitused,
mis on seotud artikli 2 punkti i alapunktis iii osutatud tõupuhaste
aretusloomade ja aretusmaterjali liitu importimise suhtes kehtivate
zootehniliste ja genealoogiliste eeskirjadega
1.           Komisjonil on õigus võtta kooskõlas
artikliga 71 vastu delegeeritud õigusakte seoses artikli 2 punkti i alapunktis
iii osutatud tõupuhaste aretusloomade ja aretusmaterjali liitu importimise
suhtes kehtivate erieeskirjadega, kui see on vajalik kas siseturu toimimiseks
või väärtuslike geneetiliste ressursside kaitsmiseks; kõnealustes õigusaktides
käsitletakse järgmist:
a)      aretusasutuste loetlemine;
b)      kõnealuste tõupuhaste aretusloomade
aretusühingute poolt asutatud tõuraamatutesse kandmise suhtes kehtivad
tingimused;
c)      kõnealuste tõupuhaste aretusloomade
heakskiitmine aretusühingute poolt aretamise ja kunstliku seemenduse jaoks ning
nendelt aretusmaterjali kogumise ja selle kasutamise jaoks;
d)      kõnealuste tõupuhaste aretusloomade
jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise meetodid;
e)      põhiteave, mis tuleb esitada
põlvnemistunnistustes, mis peavad kaasas olema kõnealuste tõupuhaste
aretusloomade ja aretusmaterjaliga.
2.           Kui komisjon võtab vastu lõikes 1
osutatud delegeeritud õigusaktid, kehtestab ta rakendusaktidega artikli 2
punkti i alapunktis iii osutatud tõupuhaste aretusloomade ja nende sperma,
munarakkude ja embrüote lõike 1 punktis f osutatud põlvnemisdokumentide
näidisvormid.
Need rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 72 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
IX PEATÜKK
Ametlik kontroll ja muud ametlikud toimingud, haldusabi, koostöö ja
liikmesriikide poolt õigusnormide järgimise tagamine
Artikkel 46
Ametliku kontrolli üldised
eeskirjad
1.           Pädev asutus teeb aretusühingute ja aretusettevõtete
suhtes riskidest lähtuvalt ametlikku kontrolli korrapäraselt ja asjakohase
sagedusega, võttes arvesse
a)      kindlaks tehtud nõuete rikkumist, mis on
seotud:
i)       aretusloomadele ja aretusmaterjalile;
ii)      aretusühingute ja aretusettevõtete
kontrolli all toimuva tegevusega;
iii)     tõuaretajate, aretusühingute ja aretusettevõtete
tegevuse toimumiskohaga;
b)      aretusühingute ja aretusettevõtete
varasemat tegevust seoses nende suhtes kohaldatud ametliku kontrolli ja
käesoleva määrusega ette nähtud zootehniliste ja genealoogiliste eeskirjade
täitmisega;
c)      käesoleva määrusega ette nähtud
zooloogiliste ja genealoogiliste eeskirjade täitmise kontrollimiseks
aretusühingu ja aretusettevõtte enesekontrollide või nende taotluse korral
kolmandate isikute tehtud kontrollide usaldusväärsust ja tulemusi;
d)      mis tahes teavet, mis võib viidata nõuete
rikkumisele.
2.           Pädev asutus teeb ametlikku
kontrolli regulaarselt ja sobiva sagedusega, et teha kindlaks käesoleva
määrusega ette nähtud zooloogiliste ja genealoogiliste eeskirjade võimalikke
eiramisi, võttes lisaks lõikes 1 osutatud kriteeriumidele arvesse artikliga 53
ette nähtud haldusabi mehhanismide kaudu kõnealuste võimalike eiramiste kohta
jagatud teavet ja kogu muud teavet, mis osutab sellistele võimalikele
eiramistele.
3.           Enne teatavate aretusloomade ja
aretusmaterjaliga kauplemist tehtav ametlik kontroll, mille eesmärk on anda
välja artikli käesoleva määrusega ette nähtud zootehniliste ja genealoogiliste
eeskirjade kohane ametlik sertifikaat või ametlik kinnitus, mis on eeltingimuseks
aretusloomade ja aretusmaterjaliga kauplemisele, tehakse kooskõlas:
a)      käesoleva määrusega ette nähtud
zootehnilised ja genealoogilised eeskirjad;
b)      delegeeritud õigusaktidega, mille
komisjon on vastu võtnud vastavalt artiklitele 35 ja 45.
4.           Tõuaretajale, aretusühingule või aretusettevõttele
tuleb ametlikust kontrollist ette teatada, välja arvatud juhul kui on olemas
tõsised põhjused kontrolli tegemiseks ette teatamata.
5.           Ametliku kontrolli tegemisel tuleb
nii palju kui võimalik püüda minimeerida tõuaretajatele, aretusühingutele ja aretusettevõtetele
langevat koormust.
6.           Pädev asutus teeb ametlikku
kontrolli ühtviisi hoolikalt, olenemata sellest, kas asjaomased aretusloomad
või aretusmaterjal:
a)      on liidu turul kättesaadavad, olles pärit
liikmesriigist, kus tehakse ametlikku kontrolli, või mõnest muust
liikmesriigist; või
b)      sisenevad liitu kolmandast riigist.
Artikkel 47
Ametliku kontrolli läbipaistvus
1.           Pädev asutus teeb ametlikku
kontrolli võimalikult läbipaistvalt ja muudab üldsusele kättesaadavaks
asjakohase ametliku kontrolli tegemise ja korraldamisega seotud teabe.
Pädev asutus avaldab enda tehtud ametliku
kontrolli kohta korrapäraselt ja õigeaegselt vähemalt järgmist teavet:
a)      ametliku kontrolli liik, kontrollide arv
ja tulemus;
b)      avastatud nõuete rikkumiste liik ja
juhtumite arv;
c)      juhtumid, mille puhul pädev asutus võttis
artikli 61 kohaseid meetmeid;
d)      juhtumid, mille puhul rakendati artikliga
62 ettenähtud karistusi.
2.           Komisjon määrab rakendusaktidega
kindlaks lõikes 1 osutatud teabe avaldamise vormi ja ajakohastab seda vastavalt
vajadusele.
Need rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 72 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
3.           Pädeval asutusel on õigus avaldada
või muul viisil üldsusele kättesaadavaks teha teavet aretusühingu ja
aretusettevõtte reitingu kohta, mis põhineb reitingukriteeriumidega kooskõla
hindamisel ja ametliku kontrolli tulemustel, eeldusel, et täidetud on järgmised
tingimused:
a)      hindamiskriteeriumid on objektiivsed,
läbipaistvad ja üldsusele kättesaadavad;
b)      rakendatakse asjakohast korda, et tagada
hindamisprotsessi järjepidevus ja läbipaistvus.
Artikkel 48
Dokumenteeritud kontroll ja
kontrollide tõendamise kord
1.           Pädev asutus teeb ametlikku
kontrolli dokumenteeritud korras, mis sisaldab üksikasjalikke juhiseid
ametlikku kontrolli tegevate töötajate jaoks.
2.           Pädev asutus kehtestab
sisemenetluse, millega tõendada tema poolt tehtava ametliku kontrolli ja muude
ametlike toimingute järjepidevust ja tõhusust.
3.           Pädev asutus:
a)      võtab parandusmeetmeid, kui lõikes 2
sätestatud sisemenetluse käigus on kindlaks tehtud puudused seoses ametliku
kontrolli ja muude ametlike toimingute järjepidevuse ja tõhususega;
b)      ajakohastab vastavalt vajadusele lõikes 1
osutatud dokumenteeritud korda.
Artikkel 49
Ametliku kontrolli aruanded
1.           Pädev asutus koostab aruanded tema
poolt tehtud kõikide ametlike kontrollide kohta ja aruanded peavad sisaldama
järgmist teavet:
a)      ametliku kontrolli eesmärgi kirjeldus;
b)      kohaldatud kontrollimeetodid;
c)      ametliku kontrolli tulemused;
d)      vajaduse korral meetmed, mille
rakendamist pädev asutus asjaomaselt tõuaretajalt, aretusühingult ja aretusettevõttelt
ametliku kontrolli tulemusel nõuab.
2.           Pädev asutus annab ametliku
kontrolli läbinud tõuaretajale, aretusühingule või aretusettevõttele lõikega 1
ette nähtud aruande koopia.
Artikkel 50
Ametliku kontrolli meetodid ja
võtted
1.           Pädev asutus teeb ametlikku
kontrolli, kasutades kontrollimeetodeid ja -võtteid, mis hõlmavad vastavalt
vajadusele tõendamist, ülevaatusi ja auditeid.
2.           Pädev asutus rakendab tõuaretajate,
aretusühingute ja aretusettevõtete suhtes ametlikku kontrolli, mis hõlmab
vastavalt vajadusele järgmist:
a)      aretusühingute ja aretusettevõtete poolt
kehtestatud kontrollisüsteemide ja nende abil saadud tulemuste uurimine;
b)      ülevaatus, mille käigus kontrollitakse:
i)       tõuaretajate, aretusühingute ja aretusettevõtete
valdusi, kontoriruume ja seadmeid;
ii)      aretusloomi ja aretusmaterjali;
iii)     tõuaretajate, aretusühingute ja aretusettevõtete
kasutatavaid märgistamis-, esitlemis- ja reklaamimistavasid;
c)      selliste dokumentide ja muude andmike
uurimine, mis võivad olla vajalikud käesoleva määrusega ette nähtud
zootehniliste ja genealoogiliste eeskirjade täitmise hindamiseks;
d)      vestlused aretusühingute ja aretusettevõtete
liikmete ja töötajatega;
e)      mis tahes muud tegevused, mida on vaja
nõuete rikkumise kindlakstegemiseks.
Artikkel 51
Tõuaretajate, aretusühingute ja aretusettevõtete
kohustused
1.           Niivõrd kui see on vajalik ametliku
kontrolli tegemiseks või muude ametlike toimingute läbiviimiseks, peavad
tõuaretajad, aretusühingud ja aretusettevõtted andma pädevate asutuste
ametnikele juurdepääsu nende:
a)      valdustele, kontoriruumidele ja
seadmetele;
b)      elektroonilistele
teabehaldussüsteemidele;
c)      aretusloomadele ja aretusmaterjalile;
d)      dokumentidele ja muule asjakohasele
teabele.
2.           Ametliku kontrolli tegemise ja muude
ametlike toimingute läbiviimise ajal abistavad tõuaretajad, tõuaretusühingud ja
aretusettevõtted pädevate asutuste ametnikke nende tööülesannete täitmisel.
3.           Komisjon
sätestab rakendusaktidega eeskirjad, millega kehtestatakse:
a)      tingimused
pädevate asutuste ametnike juurdepääsu kohta lõike 1 punktis b osutatud
elektroonilistele teabehaldussüsteemidele;
b)      ühetaoline kord, mille alusel annavad
tõuaretajad, aretusühingud ja aretusettevõtted pädevale asutusele lõikes 2
osutatud abi.
Need rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 72 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 52
Delegeeritud volitused seoses
erieeskirjadega, mis kehtivad ametliku kontrolli kohta ja meetmete kohta, mida
pädev asutus peab võtma seoses aretusloomade ja aretusmaterjaliga
1.           Komisjon on volitatud võtma vastu
delegeeritud õigusakte vastavalt artiklile 71 eeskirjade kohta, mis
käsitlevad järgmist:
a)      aretusloomade ja aretusmaterjali suhtes
ametliku kontrolli tegemist, et kontrollida käesoleva määrusega ette nähtud
zootehniliste ja genealoogiliste eeskirjade täitmist;
b)      meetmeid, mida pädev asutus peab
sõltuvalt ametliku kontrolli tulemustest võtma.
2.           Lõikes 1 sätestatud delegeeritud
õigusaktides tuleb sätestada:
a)      pädeva asutuse konkreetsed vastutusalad
ja ülesanded lisaks neile, mis on ette nähtud artiklitega 46–50;
b)      juhtumid, mille korral pädev asutus peab
seoses teatava nõuete rikkumisega võtma artikli 66 lõike 1 kohaselt vastuvõetud
rakendusaktidega ette nähtud meetme või meetmeid või nimetatud artikliga
ettenähtud meetmeid täiendavaid meetmeid.
Artikkel 53
Haldusabi ja koostöö
üldeeskirjad
1.           Kui on tegemist nõuete rikkumisega,
mida esineb enam kui ühes liikmesriigis, see levib enam kui ühte liikmesriiki
või sellel on tagajärjed enam kui ühes liikmesriigis, osutavad liikmesriikide
pädevad asutused üksteisele haldusabi, et tagada käesoleva määrusega ette
nähtud zootehniliste ja genealoogiliste eeskirjade nõuetekohane kohaldamine.
2.           Lõikega 1 ettenähtud haldusabi
hõlmab vastavalt vajadusele liikmesriigi pädeva asutuse osalemist kohapealses
ametlikus kontrollis, mida teeb teise liikmesriigi pädev asutus.
3.           Käesoleva
jaotise sätted ei piira selliste siseriiklike eeskirjade kohaldamist:
a)      mida
kohaldatakse kohtumenetluse objektiks olevate või kohtumenetlusega seotud
dokumentide kättesaadavaks tegemise suhtes;
b)      mille eesmärk on füüsiliste või
juriidiliste isikute ärihuvide kaitse.
4.           Kogu artiklite 54, 55 ja 56 kohane
teabevahetus pädevate asutuste vahel toimub kirjalikult.
Artikkel 54
Abistamine taotluse korral
1.           Kui pädev asutus (edaspidi „taotluse
esitanud pädev asutus”) leiab, et tal on oma territooriumil ametliku kontrolli
tegemiseks või sellise kontrolli tõhusate järelmeetmete võtmiseks vaja teavet
mõne muu liikmesriigi pädevalt asutuselt (edaspidi „taotluse saanud pädev
asutus”), esitab ta asjaomasele pädevale asutusele põhjendatud taotluse.
Taotluse saanud pädev asutus teeb asjatu
viivituseta järgmist:
a)      kinnitab põhjendatud taotluse
kättesaamist ja teatab, kui palju aega ta vajab nõutud teabe esitamiseks;
b)      teeb ametliku kontrolli või korraldab
uurimise, selleks et:
i)       esitada taotluse esitanud pädevale
asutusele kogu vajalik teave ja dokumentide originaalid või nende tõestatud
ärakirjad;
ii)      kontrollib, kas asjaomases riigis
täidetakse käesoleva määrusega ette nähtud zootehnilisi ja genealoogilisi
eeskirju, korraldades vajaduse korral kohapealse kontrollimise.
2.           Taotluse esitanud ja taotluse saanud
pädevad asutused võivad kokku leppida, et taotluse esitanud pädeva asutuse
määratud ametnik võivad viibida lõike 1 teise lõigu punkti b alapunktis i
osutatud ametliku kontrolli juures.
Sellisel juhul peavad taotluse esitanud pädeva
asutuse ametnikud:
a)      mis tahes ajal olema valmis esitama
kirjaliku volituse, mis kinnitab nende isikut ja ametialaseid volitusi;
b)      omama juurdepääsu samadele ruumidele ja
dokumentidele kui taotluse saanud pädeva asutuse kohapealne ametnik, seda aga
ainuüksi käimasoleva ametliku kontrolli eesmärgil;
c)      nad ei või omal algatusel kasutada
taotluse saanud pädeva asutuse ametnikele antud ametliku kontrolli tegemise
volitusi.
Artikkel 55
Abistamine ilma taotluseta
1.           Kui pädev asutus saab teada nõuete
rikkumisest ja kui sellisel rikkumisel võib olla mõju teises liikmesriigis,
edastavad nad sellise teabe omal algatusel ja asjatu viivituseta asjaomase
teise liikmesriigi pädevale asutusele.
2.           Lõike 1 kohaselt teavitatud pädev
asutus
a)      kinnitab asjata viivitamata kõnealuse
teabe kättesaamist;
b)      teatab kümne päeva jooksul alates teabe
kättesaamisest
i)       kuidas ta kavatseb lõikes 1 osutatud
nõuete rikkumise juhtumi uurimist läbi viia; või
ii)      põhjused, miks ta leiab, et uurimine ei
ole vajalik.
3.           Kui pädev asutus, kellele on
esitatud lõike 1 kohane teave, otsustab kooskõlas lõikega 2 uurimise läbi viia,
teatab ta teabe esitanud pädevale asutusele viivitamata selle tulemustest ning
vajaduse korral mis tahes võetud meetmetest.
Artikkel 56
Abistamine nõuete rikkumise
korral
1.           Kui pädev asutus teeb ametliku
kontrolli käigus kindlaks, et teisest liikmesriigist pärit aretusloomad ja
aretusmaterjal ei vasta käesoleva määrusega ette nähtud zootehnilistele ja
genealoogilistele eeskirjadele ning et see kujutab endast kõnealuste eeskirjade
tõsist rikkumist, võtab ta viivitamata ühendust lähteliikmesriigi ja mis tahes
muu asjaomase liikmesriigi pädeva asutusega, et võimaldada neil läbi viia
asjakohast uurimist.
2.           Lõike 1 kohaselt teate saanud pädev
asutus teeb asjatult viivitamata järgmist:
a)      kinnitab teabe kättesaamist ja teatab,
kuidas ta kavatseb lõikes 1 osutatud nõuete rikkumise juhtumi uurimist läbi
viia;
b)      viib uurimise läbi, võtab kõik vajalikud
meetmed ja teatab teate saatnud pädevale asutusele uurimise ja tehtud ametliku
kontrolli laadi, tehtud otsused ja selliste otsuste põhjused.
3.           Kui lõike 1 kohase teabe saatnud
pädeval asutusel on põhjust uskuda, et teate saanud pädeva asutuse poolt lõike
2 kohaselt läbi viidud uurimine või võetud meetmed ei ole kindlaks tehtud
rikkumise puhul piisavad, paluvad nad teate saanud pädeval asutusel ametlikku
kontrolli või võetud meetmeid täiendada.
Sellistel juhtudel:
a)      püüavad mõlema liikmesriigi pädevad
asutused jõuda kokkuleppele selles, kuidas oleks õige käesoleva artikli lõikes
1 osutatud rikkumisele reageerida, sealhulgas artikli 53 lõike 2 ja artikli 54
lõike 2 kohase ühise kohapealse ametliku kontrolli abil;
b)      nad teavitavad asjata viivitamata
komisjoni, kui ei suuda jõuda kokkuleppele asjakohastes meetmetes.
4.           Kui muust liikmesriigist pärit
aretusloomade ja aretusmaterjali ametliku kontrolli käigus ilmnevad lõikes 1
osutatud eeskirjade korduvad rikkumised, teatab sihtliikmesriigi pädev asutus
sellest asjata viivitamata komisjonile ja teiste liikmesriikide pädevatele
asutustele.
Artikkel 57
Kolmandatelt riikidelt nõuete
rikkumise kohta saadud teave
1.           Kui kolmas riik on pädevale
asutusele esitanud teabe, milles osutatakse käesoleva määrusega ette nähtud
zooloogiliste ja genealoogiliste eeskirjade rikkumisele, edastab viimane
sellise teabe asjatult viivitamata
a)      komisjonile, kui kõnealune teave on või
võib olla liidu tasandil oluline;
b)      teiste asjaomaste liikmesriikide pädevale
asutusele.
2.           Käesoleva määruse kohaselt tehtud
ametliku kontrolli ja uurimise käigus saadud teavet võib lõikes 1 osutatud
kolmandale riigile edastada tingimusel, et
a)      kõik teavet esitanud pädevad asutused on
andnud selleks oma nõusoleku;
b)      kolmas riik on kohustunud osutama
vajalikku abi selleks, et saada tõendeid tavade kohta, millega rikutakse või
tõenäoliselt rikutakse liidu õigusnorme;
c)      järgitakse isikuandmete kolmandatele
riikidele edastamise suhtes kohaldatavaid liidu ja siseriiklikke õigusnorme.
Artikkel 58
Komisjoni koordineeritud abi ja
järelmeetmed
1.           Komisjon koordineerib viivitamata
pädeva asutuse poolt käesoleva peatüki kohaselt võetud meetmeid, kui
a)      komisjonile kättesaadavast teabest
ilmneb, et nõudeid rikutakse või tõenäoliselt rikutakse nii, et
i)       sellel võib mõju olla mitmes
liikmesriigis; või
ii)      see võib toimuda mitmes liikmesriigis;
b)      asjaomaste liikmesriikide pädevad
asutused ei suuda jõuda kokkuleppele nõuete rikkumise suhtes kohaldatavate
asjakohaste meetmete osas.
2.           Lõikes 1 osutatud juhtudel võib
komisjon
a)      koostöös asjaomase liikmesriigiga saata
ülevaatusmeeskonna tegema kohapealset ametlikku kontrolli;
b)      nõuda, et lähteliikmesriigi ja vajaduse
korral muude asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused tõhustaksid ametlikku
kontrolli ning annaksid komisjonile aru nende poolt võetud meetmetest;
c)      esitada artikli 72 lõikes 1 osutatud
komiteele teavet selliste juhtumite kohta ja ettepaneku meetmete kohta, mille
abil heastada lõike 1 punktis a osutatud rikkumine.
Artikkel 59
Ametliku kontrolli rahastamise
üldpõhimõte
1.           Liikmesriigid kindlustavad piisavate
rahaliste vahendite olemasolu, et tagada pädevale asutusele ametliku kontrolli
ja muude ametlike toimingute jaoks vajalikud töötajad ja muud vahendid.
2.           Liikmesriigid võivad koguda tasusid,
mis kataksid nende poolt tehtud ametliku kontrolli kulud.
Artikkel 60
Pädevate asutuste üldised
kohustused nõuete täitmise tagamisel
1.           Käesoleva peatüki kohaselt toimides
seavad pädevad asutused esikohale meetmed, mis võetakse selleks, et kõrvaldada
nõuete rikkumised või minimeerida nende mõju aretusloomade ja aretusmaterjali
kaubandusele.
2.           Rikkumiskahtluse korral korraldavad
pädevad asutused uurimise, et kahtlust kinnitada või see kõrvaldada.
3.           Kui seda on uurimise eesmärgi
täitmiseks vaja, kohaldatakse lõikes 2 osutatud uurimise käigus aretusloomade
ja aretusmaterjali, tõuaretajate, aretusühingute ja aretusettevõtete suhtes
rangemat ametlikku kontrolli nii kaua, kui see on asjakohane.
Artikkel 61
Uurimine ja meetmed kinnitust
leidnud rikkumise korral
1.           Kui rikkumine leiab kinnitust,
teevad pädevad asutused järgmist:
a)      korraldavad täiendava uurimise, et
määrata kindlaks rikkumise ulatus ning tõuaretajate, aretusühingute ja aretusettevõtete
vastutus;
b)      võtavad asjakohaseid meetmeid tagamaks,
et tõuaretajad, aretusühingud ja aretusettevõtted heastavad rikkumise ja
hoiduvad sellest edaspidi.
Võetava meetme üle otsustamisel võtavad pädevad
asutused arvesse rikkumise laadi ja tõuaretaja, aretusühingu ja aretusettevõtte
võimalikke varasemaid rikkumisi.
2.           Lõike 1 kohaselt toimides teevad
pädevad asutused vajaduse korral järgmist:
a)      lükkavad edasi tõupuhaste aretusloomade
kandmise tõuraamatusse või ristandaretussigade registreerimise
aretusregistrites;
b)      annavad korralduse käesoleva määruse
kohaselt aretamiseks ette nähtud loomade ja aretusmaterjali staatuse muutmiseks
või tõuaretajatele korrigeeriva teabe esitamiseks;
c)      piiravad käesoleva määruse artikli 2
tähenduses aretusloomade ja aretusmaterjalina käsitatavate loomade ja
aretusmaterjaliga kauplemist, liitu importimist või kolmandatesse riikidesse eksportimist
või keelavad selle ning keelavad kõnealuste loomade või aretusmaterjali tagasiviimise
lähteliikmesriiki või annavad tagasiviimiseks korralduse;
d)      annavad tõuaretajale, aretusühingule või aretusettevõttele
korralduse suurendada enesekontrollide sagedust;
e)      annavad korralduse sagedasema või
süstemaatilisema ametliku kontrolli kohaldamiseks asjaomaste tõuaretajate,
aretusühingute või aretusettevõtete teatavate tegevuste suhtes;
f)       annavad korralduse peatada vajalikuks
ajaks asjaomase tõuaretaja, aretusühingu või aretusettevõtte kogu tegevus või
osa tegevusest, samuti vajaduse korral tegevus nende poolt hallataval
veebisaidil või tellitud veebisaidil, ning peatavad heakskiidu, mis on antud
aretusühingu või aretusettevõtte aretusprogrammile, kui kõnealune aretusühing
või aretusettevõte korduvalt, pidevalt või üldiselt ei täida kooskõlas artikli
8 lõikega 1 või artikliga 9 heaks kiidetud aretusprogrammi nõudeid;
g)      annavad korralduse tühistada artikli 4
lõike 2 kohane aretusühingu või aretusettevõtete tunnustamine, kui kõnealuse
aretusühingu või aretusettevõtte haldustegevus osutab sellele, et ta korduvalt,
pidevalt või üldiselt ei täida artikli 4 lõike 2 punktis c sätestatud nõudeid;
h)      võtavad mis tahes muid meetmeid, mida
pädevad asutused peavad vajalikuks, et tagada käesoleva määrusega ette nähtud
zootehniliste ja genealoogiliste eeskirjade järgimine.
3.           Pädev asutus annab asjaomasele
tõuaretajale, aretusühingule või aretusettevõttele või tema esindajale:
a)      kirjaliku teatise oma otsuse kohta seoses
lõigete 1 ja 2 kohaselt võetava meetmega koos põhjendusega ning
b)      teavet kõnealuste otsuste kohta kaebuse
esitamise õiguse ning kohaldatava korra ja tähtaegade kohta.
4.           Kõik käesoleva artikli kohaldamisel
tekkivad kulud kannavad vastutavad tõuaretajad, aretusühingud või aretusettevõtted.
Artikkel 62
Sanktsioonid
Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad käesoleva
määruse sätete rikkumise eest kohaldatavate karistuste kohta ning võtavad kõik
vajalikud meetmed nende rakendamise tagamiseks. Ettenähtud karistused peavad
olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
Liikmesriigid teatavad komisjonile nendest
sätetest hiljemalt artikli 74 teises lõigus sätestatud kuupäevaks ning teatavad
viivitamatult nende kõigist järgnevatest muudatustest.
X PEATÜKK
Komisjoni tehtavad kontrollid
1. jagu
Komisjoni poolt liikmesriikides tehtav kontroll
Artikkel 63
Komisjoni poolt liikmesriikides
tehtav kontroll
1.           Komisjoni eksperdid viivad kõigis
liikmesriikides läbi kontrolli eesmärgiga
a)      kontrollida käesoleva määrusega ette
nähtud zootehniliste ja genealoogiliste eeskirjade üldist kohaldamist;
b)      kontrollida artiklis 46 osutatud riiklike
kontrollisüsteemide ja neid rakendava pädeva asutuse toimimist;
c)      uurida ja koguda teavet
i)       ametliku kontrolli ja nõuete täitmise
tagamiseks võetud meetmete kohta;
ii)      käesoleva määrusega ette nähtud
zooloogiliste ja genealoogiliste eeskirjade kohaldamisel või nõuete täitmise
tagamisel esinevate oluliste või korduvate probleemide kohta;
iii)     esilekerkivate probleemide või uute
arengute kohta liikmesriikides.
2.           Lõikega 1 ette nähtud komisjoni
kontroll korraldatakse koostöös liikmesriikide pädevate asutustega ja see võib
hõlmata kohapealseid kontrolle koostöös ametlikku kontrolli tegeva asutuse
töötajatega.
3.           Komisjoni eksperte võivad abistada
liikmesriikide eksperdid.
Komisjoni eksperte saatvatele riikide ekspertidele
antakse samad juurdepääsuõigused mis komisjoni ekspertidele.
Artikkel 64
Komisjoni poolt liikmesriikides
tehtava kontrolli aruanne
1.           Komisjon
a)      koostab ja saadab liikmesriikidele, kus
komisjon artikli 63 lõike 1 kohast kontrolli tegi, märkuste esitamiseks
esialgse aruande koopia komisjoni tehtud kontrolli tulemuste kohta;
b)      koostab lõpparuande iga komisjoni tehtud
kontrolli tulemuste kohta, võttes arvesse punktiga a ette nähtud liikmesriikide
märkusi;
c)      teeb lõpparuande ja punktides a ja b
osutatud liikmesriikide märkused üldsusele kättesaadavaks.
2.           Vajaduse korral võib komisjon lõike
1 punktis b ette nähtud lõpparuandes soovitada liikmesriikidel võtta parandus-
või ennetusmeetmeid selliste ühekordsete või süsteemsete puuduste
kõrvaldamiseks, mis on komisjoni, artikli 63 lõike 1 kohase kontrolli käigus
kindlaks tehtud.
Artikkel 65
Liikmesriikide kohustused seoses
komisjoni kontrolliga
1.           Selleks et aidata komisjonil artikli
63 lõike 1 kohast kontrolli teha, teevad liikmesriigid järgmist:
a)      osutavad vajalikku abi ja esitavad kõik
dokumendid ning pakuvad muud tehnilist tuge, mida komisjoni eksperdid
taotlevad, et neil oleks võimalik tõhusalt ja tulemuslikult komisjoni kontrolle
teha;
b)      tagavad komisjoni ekspertidele
juurdepääsu kõigile valdustele või valduste osadele ja teabele, sealhulgas
arvutisüsteemidele, mida komisjoni kontrolli tegemiseks vaja on.
2.           Liikmesriigid võtavad sõltuvalt
artikli 64 lõike 1 punktiga b ette nähtud lõpparuandes esitatud soovitustest
vajalikud järelmeetmed, et tagada käesoleva määrusega ette nähtud zootehniliste
ja genealoogiliste eeskirjade järgimine.
Artikkel 66
Oluline puudus liikmesriigi
kontrollisüsteemis
1.           Kui komisjonil on tõendeid olulise
puuduse kohta liikmesriigi kontrollisüsteemis, mis võib kaasa tuua käesoleva
määrusega ette nähtud zootehniliste ja genealoogiliste eeskirjade laialdase
rikkumise, võtab komisjon rakendusaktidega vastu ühe või mitu järgmistest meetmetest,
mida kohaldatakse kuni kontrollisüsteemi puuduse kõrvaldamiseni:
a)      ametliku kontrolli süsteemi puudusega
seotud aretusloomade ja aretusmaterjaliga kauplemise keelamine;
b)      lisaks II peatükis kehtestatud
tingimustele selliste eritingimuste kehtestamine, mis käsitlevad aretusühingute
ja aretusettevõtete tunnustamist, aretusprogrammide heakskiitmist või
aretusloomade ja aretusmaterjaliga kauplemist;
c)      muud asjakohased ajutised meetmed.
Need rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 72 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2.           Lõikega 1 ette nähtud meetmeid
võetakse üksnes juhul, kui asjaomane liikmesriik ei ole olukorda komisjoni
taotluse korral ja komisjoni kehtestatud tähtaja jooksul parandanud.
2. jagu
Komisjoni poolt kolmandates riikides tehtav kontroll
Artikkel 67
Komisjoni poolt kolmandates
riikides tehtav kontroll
1.           Komisjoni eksperdid võivad
korraldada kontrolli kolmandates riikides eesmärgiga
a)      kontrollida, kas kolmanda riigi
õigusaktidega ette nähtud zootehnilised ja genealoogilised eeskirjad, mida
kohaldatakse aretusloomade ja aretusmaterjali suhtes, annavad samaväärsed
tagatised kui liidus on ette nähtud käesoleva määrusega;
b)      kontrollida, kas kolmandas riigis
kohaldatav kontrollisüsteem tagab, et liitu eksporditavad aretusloomade ja
aretusmaterjali saadetised vastavad käesoleva määruse VII peatüki asjakohastele
nõuetele;
c)      koguda teavet, mis võimaldab selgitada
selliste zootehniliste ja genealoogiliste nõuete korduvate täitmatajätmiste
põhjusi aretusloomade ja aretusmaterjali liitu importimisel, mille täitmist on
alusetult kinnitatud.
2.           Lõikega 1 ette nähtud komisjoni
kontrolli puhul peetakse eriti silmas järgmist:
a)      aretusloomade ja aretusmaterjali suhtes
kolmandas riigis kohaldatavad zootehnika- ja genealoogiaalased õigusaktid;
b)      kolmanda riigi pädeva asutuse
töökorraldus, tema volitused ja sõltumatus, tema suhtes kohaldatav järelevalve
ja tema võimupiirid punktis a osutatud õigusaktide tõhusaks jõustamiseks;
c)      ametlikku kontrolli tegevate töötajate
koolitus;
d)      kolmanda riigi pädeva asutuse kasutada
olevad vahendid;
e)      dokumenteeritud ja prioriteedipõhiste
kontrollimenetluste ja kontrollisüsteemide olemasolu ja toimivus;
f)       kolmandatest riikidest pärit
aretusloomade ja aretusmaterjali suhtes tehtava ametliku kontrolli ulatus ja
toimivus;
g)      kinnitused, mis kolmas riik saab anda
käesoleva määrusega ette nähtud zootehnilistes ja genealoogilistes eeskirjades
sätestatud nõuete järgimise või nendega samaväärsuse kohta.
Artikkel 68
Komisjoni poolt kolmandates
riikides tehtava kontrolli sagedus ja korraldus
1.           Kolmandates riikides tehtava
komisjoni kontrolli sageduse määramisel lähtutakse järgmisest:
a)      käesoleva määrusega ette nähtud
zootehnilised ja genealoogilised eeskirjad;
b)      kolmandast riigist liitu sisenevate
aretusloomade ja aretusmaterjali hulk ja laad;
c)      juba tehtud komisjoni kontrollide
tulemused;
d)      kolmandast riigist liitu sisenevate
aretusloomade ja aretusmaterjali ametliku kontrolli ja liikmesriikide pädevate
asutuste poolt tehtud mis tahes muu ametliku kontrolli tulemused;
2.           Lõikega 1 ette nähtud komisjoni
kontrolli tõhususe ja tulemuslikkuse suurendamiseks võib komisjon enne
kontrollimist paluda kolmandalt riigilt
a)      esitada artikli 37 lõike 1 punktis b
osutatud teave;
b)      vajaduse korral asjaomases kolmandas
riigist tehtud ametliku kontrolli kirjalikke protokolle.
3.           Komisjon võib määrata liikmesriikide
eksperte abistama komisjoni eksperte lõikes 1 sätestatud kontrolli tegemisel.
Artikkel 69
Komisjoni aruanded komisjoni
ekspertide poolt kolmandates riikides tehtud kontrolli kohta
1.           Kui komisjoni kontroll on tehtud
kooskõlas artikli 67 lõikega 1, siis komisjon:
a)      koostab ja saadab kolmandale riigile, kus
kõnealust kontrolli tehti, esialgse aruande koopia komisjoni tehtud kontrolli
tulemuste kohta;
b)      koostab lõpparuande iga komisjoni
ekspertide poolt kolmandas riigis tehtud kontrolli tulemuste kohta, võttes
arvesse märkusi, mille on esitanud liikmesriik, kus kontroll toimus;
c)      teeb lõpparuande ja asjaomase kolmanda
riigi märkused üldsusele kättesaadavaks.
2.           Vajaduse korral võib komisjon
lõikega 1 ette nähtud lõpparuandes soovitada kolmandal riigil võtta parandus-
või ennetusmeetmeid selliste ühekordsete või süsteemsete puuduste
kõrvaldamiseks, mis komisjoni eksperdid on artikli 67 lõike 1 kohase kontrolli
käigus kindlaks teinud.
Artikkel 70
Aretusloomade ja aretusmaterjali
liitu importimise suhtes eritingimuste kehtestamine
1.           Kui on tõendeid, et võib toimuda
käesoleva määrusega ette nähtud zootehniliste ja genealoogiliste eeskirjade
laialdane rikkumine, võtab komisjon rakendusaktidega vastu sellise rikkumise
lõpetamiseks vajalikud erimeetmed.
Need rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli
72 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2.           Lõikes 1 osutatud erimeetmetes
identifitseeritakse aretusloomad ja aretusmaterjal kombineeritud nomenklatuuri
koodidega ning need meetmed võivad hõlmata järgmist:
a)      lõikes 1 osutatud rikkumisega seotud kolmandast
riigist pärit või lähetatud aretusloomade ja aretusmaterjali liitu importimise
keeld, kui selleks on zootehnilised põhjused;
b)      nõue, et lõikes 1 osutatud rikkumisega
seotud kolmandast riigist pärit või lähetatud lõikes 1 osutatud aretusloomade
ja aretusmaterjali suhtes kehtib järgmine:
i)       neile tehakse enne lähetamist või liitu
sisenemisel erikontrolli;
ii)      nendega on kaasas ametlik tõend või mis
tahes muud tõendid, mis kinnitavad, et aretusloomad või aretusmaterjal vastavad
käesoleva määruse VII peatükis või artikli 45 lõike 1 kohaselt vastu võetud
delegeeritud õigusaktis sätestatud nõuetele;
c)      nõue, et punkti b alapunktis ii osutatud
tõendid tuleb esitada kindlas vormis;
d)      muud meetmed, mis on vajalikud lõikes 1
osutatud rikkumise heastamiseks.
3.           Lõikes 2 osutatud erimeetmete
vastuvõtmisel võetakse arvesse järgmist:
a)      artikli 67 lõike 2 kohaselt kogutud
teave;
b)      mis tahes muu teave, mille on esitanud
lõikes 1 osutatud rikkumisega seotud kolmandad riigid;
c)      vajaduse korral artikli 67 lõikega 1 ette
nähtud komisjoni kontrolli tulemuste analüüs.
4.           Komisjon jälgib olukorda kooskõlas
artikli 72 lõikes 2 sätestatud menetlusega ning muudab vastu võetud meetmeid
või tunnistab need kehtetuks sõltuvalt olukorra arengust.
XI PEATÜKK
Delegeerimine ja kohaldamine
Artikkel 71
Delegeeritud volituste
rakendamine
1.           Delegeeritud aktide vastuvõtmise
volitused antakse komisjonile käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2.           Volitused võtta vastu artikli 4
lõikes 3, artikli 8 lõikes 3, artikli 17 lõikes 4, artikli 19 lõikes 4, artikli
20 lõikes 2, artikli 21 lõikes 2, artikli 23 lõikes 4, artikli 24 lõikes 2,
artikli 28 lõikes 1, artikli 32 lõikes 2, artikli 33 lõikes 3, artikli 35
lõikes 1, artikli 39 lõikes 2, artikli 45 lõikes 1 ja artikli 52 lõikes 1
osutatud delegeeritud õigusakte antakse komisjonile kindlaksmääramata ajaks
alates käesoleva määruse jõustumisest.
3.           Euroopa Parlament ja nõukogu võivad
artikli 4 lõikes 3, artikli 8 lõikes 3, artikli 17 lõikes 4, artikli 19 lõikes
4, artikli 20 lõikes 2, artikli 21 lõikes 2, artikli 23 lõikes 4, artikli 24
lõikes 2, artikli 28 lõikes 1, artikli 32 lõikes 2, artikli 33 lõikes 3, artikli
35 lõikes 1, artikli 39 lõikes 2, artikli 45 lõikes 1 ja artikli 52 lõikes 1
osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tühistamise otsus
lõpetab kõnealuses otsuses sätestatud volituste delegeerimise. Otsus jõustub
järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või
otsuses kindlaksmääratud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta mis tahes
delegeeritud akti kehtivust, mis on juba jõus.
4.           Niipea kui komisjon võtab vastu
delegeeritud akti, teatab ta sellest samaaegselt Euroopa Parlamendile ja
nõukogule.
5.           Delegeeritud õigusakt, mis on vastu
võetud kooskõlas artikli 4 lõikega 3, artikli 8 lõikega 3, artikli 17 lõikega
4, artikli 19 lõikega 4, artikli 20 lõikega 2, artikli 21 lõikega 2, artikli 23
lõikega 4, artikli 24 lõikega 2, artikli 28 lõikega 1, artikli 32 lõikega 2,
artikli 33 lõikega 3, artikli 35 lõikega 1, artikli 39 lõikega 2, artikli 45
lõikega 1 ja artikli 52 lõikega 1, jõustub ainult juhul, kui Euroopa Parlament
ega nõukogu ei ole esitanud vastuväiteid kahe kuu jooksul pärast kõnealusest
õigusaktist teatamist Euroopa Parlamendile ja nõukogule või kui Euroopa
Parlament ja nõukogu on mõlemad enne nimetatud ajavahemiku lõppemist
komisjonile teatanud, et nad ei kavatse vastuväiteid esitada. Euroopa
Parlamendi või nõukogu algatusel võib seda tähtaega kahe kuu võrra pikendada.
Artikkel 72
Komiteemenetlus
1.           Komisjoni abistab nõukogu otsusega
77/505/EMÜ loodud alaline zootehnikakomitee. Kõnealune komitee on komitee
määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2.           Käesolevale lõikele viitamisel
kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
Kui komitee arvamus tuleb saada kirjaliku
menetluse teel, siis lõpetatakse kõnealune menetlus ilma tulemuseta juhul, kui
arvamuse esitamise tähtaja jooksul otsustab nii komitee eesistuja või nõutakse
seda komitee liikmete lihthäälteenamusega.
3.           Kui on viidatud käesolevale lõikele,
kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 8 koostoimes nimetatud määruse
artikliga 5.
XII PEATÜKK
Lõppsätted
Artikkel 73
Õigusaktide kehtetuks
tunnistamine
1.           Nõukogu direktiivid 87/328/EMÜ,
88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ, 90/118/EMÜ, 90/119/EMÜ, 90/427/EMÜ, 91/174/EMÜ,
94/28/EÜ ja 2009/157/EÜ ja nõukogu otsus 96/463/EÜ tunnistatakse kehtetuks.
2.           Viiteid kehtetuks tunnistatud
direktiividele ja kehtetuks tunnistatud otsusele 96/463/EÜ käsitatakse
viidetena käesolevale määrusele ning neid loetakse vastavalt VII lisas
esitatud vastavustabelile.
Artikkel 74
Jõustumine ja kohaldamine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates [01/kk/aaaa] [date
to be inserted: please insert the first day of the eighteen month following the
date referred to in the first paragraph.]
Määrus on tervikuna siduv ja vahetult
kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                                                                 Nõukogu
nimel
president                                                                                eesistuja
I LISA
Aretusühingud ja aretusettevõtted, kes
asutavad või peavad tõuraamatuid või aretusregistreid
1. osa
Aretusühingute ja aretusettevõtete tunnustamise üldnõuded kooskõlas artikli
4 lõikega 2
Selleks et aretusühingut, kes asutab
tõuraamatu või peab seda, või aretusettevõtet, kes asutab aretusregistri või
peab seda, saaks artikli 4 lõike 2 kohaselt tunnustada, peab ta:
1.           olema juriidiline isik vastavalt
selle liikmesriigi kehtivatele õigusaktidele, kus tunnustamist taotletakse;
2.           olema õiguslikult ja finantsiliselt
pädevast asutusest sõltumatu;
3.           esitama pädevale asutusele tõendavad
dokumendid selle kohta, et:
a)      tal on piisavalt kvalifitseeritud
töötajaid ja piisavad rajatised ja seadmed, et täita tõhusalt oma
aretusprogrammi, mis tuleb heaks kiita kooskõlas artikli 8 lõikega 1 ja
vajaduse korral artikliga 9;
b)      ta saab teha või teeb vajalikku kontrolli
selliste aretusloomade põlvnemise registreerimiseks, kes kuuluvad tema
aretusprogrammi, mis tuleb heaks kiita kooskõlas artikli 8 lõikega 1 ja
vajaduse korral artikliga 9;
c)      ta saab hankida või tal on piisava hulk
aretusloomi ja et geograafilises tegevuspiirkonnas, kus täidetakse tõu või
ristandi parandamiseks või tõu säilitamiseks aretusprogrammi, mis tuleb heaks
kiita kooskõlas artikli 8 lõikega 1 või vajaduse korral lõikega 9, on piisav
arv tõuaretajaid;
d)      ta saab hankida ja kasutada aretusloomade
eluskarja jõudluse andmeid, et täita oma aretusprogrammi, mis tuleb heaks kiita
kooskõlas artikli 8 lõikega 1 ja vajaduse korral artikliga 9;
e)      juhul kui aretusühing või aretusettevõte
nõuab tõuaretajalt liikmeks olemist, on ta vastu võtnud töökorra, mille
kohaselt tagatakse, et:
i)       tema liikmeid või liikmesust taotlevaid
tõuaretajaid, kes peavad oma aretusloomi heaks kiidetud aretusprogrammis
kindlaks määratud geograafilises piirkonnas asuvates põllumajandusettevõtetes,
koheldaks võrdselt;
ii)      osutatakse teatavaid teenuseid
liikmetele, kes viivad oma aretusloomi heaks kiidetud aretusprogrammis kindlaks
määratud geograafilisest piirkonnast väljaspool asuvatesse
põllumajandusettevõtetesse;
f)       ta on vastu võtnud töökorra, mille
kohaselt lahendada tõuaretajatega vaidlusi, mis tekivad seoses aretusloomade
jõudluskontrolli ja geneetilise hindamisega, väärtuse alusel klassidesse
kandmisega, aretusloomade aretamiseks heakskiitmisega ja aretusmaterjali
kogumise ja selle kasutamisega.
2. osa
Aretusühingute ja aretusettevõtete aretusprogrammide heakskiitmise üldnõuded
kooskõlas artikli 8 lõikega 1 ja artikliga 9
1.           Oma aretusprogrammi heakskiitmiseks
esitab aretusühing või aretusettevõte kooskõlas artikli 8 lõikega 1 ja
artikliga 9 pädevale asutusele teabe:
a)      tõu nimetuse ja tõu üksikasjalike
omaduste või ristandaretussigade puhul tõuraamatusse või aretusregistrisse
kantud ristamise kohta, et ei tekiks segadust sarnaste aretusloomadega, kes on
kantud muudesse tõuraamatutesse või aretusregistritesse või on seal
registreeritud;
b)      individuaalsete aretusloomade
identifitseerimissüsteemi kohta, millega tagatakse, et aretusloom kantakse
tõuraamatusse või aretusregistrisse ainult siis, kui ta on asjaomastesse
liikidesse kuuluvate loomade identifitseerimist ja registreerimist käsitlevate
liidu loomatervishoiualaste õigusaktide kohaselt vähemalt identifitseeritud;
c)      selliste tõupuhaste aretusloomade
põlvnemise registreerimissüsteemi kohta, kes on kantud tõuraamatusse või seal
registreeritud ja sissekandmiseks kõlblikud või, ristandaretussigade puhul,
registreeritud aretusregistris;
d)      aretusprogrammi eesmärkide ja
aretusloomade valimisel kohaldatavate üksikasjalike hindamiskriteeriumite
kohta, sealhulgas kriteeriumid, mis juhul kui asutatakse uue tõu tõuraamat,
peavad hõlmama teavet uue tõu loomist õigustavate asjaolude kohta.
e)      süsteemi kohta, mille kohaselt luuakse,
registreeritakse, edastatakse ja kasutatakse jõudluskontrolli tulemusi, kui see
on nõutav artikli 27 kohaselt, et korraldada geneetiline hindamine eesmärgiga
hinnata aretusloomade aretusväärtusi tõu parandamiseks, valimiseks või
säilitamiseks või ristandi parandamiseks;
f)       tõuraamatu põhiosa klassidesse jaotamise
eeskirjade kohta, kui on kehtestatud eri kriteeriumid või menetlused
tõuraamatusse kantud tõupuhaste aretusloomade klassifitseerimiseks nende
väärtuse põhjal;
g)      vajaduse korral süsteemide kohta, mille
kohaselt kantakse tõuraamatusse liine, mis on juba kantud muusse tõuraamatusse.
2.           Aretusühingud
ja aretusettevõtted teatavad pädevale asutusele, oma liikmetele ja artikli 10
lõikes 2 osutatud tõuaretajatele lõikes 1 osutatud teabesse tehtud mis tahes
muudatustest läbipaistvalt ja õigeaegselt.
3. osa
Erinõuded aretusühingutele, kes asutavad või peavad tõupuhaste
aretushobuslaste tõuraamatuid
1.           Lisaks 2. osa punktis 1 sätestatud
nõuetele kehtivad tõupuhaste aretushobuslaste suhtes järgmised erinõuded:
a)      aretusühing võib pädevale asutusele
teatada, et tema poolt asutatud tõuraamat on originaaltõuraamat tõu kohta, mis
kuulub tema aretusprogrammi, tingimusel, et aretusühing:
i)       on varem kehtestanud 2. osa punktis 1
osutatud eeskirjad ja on need teinud üldsusele kättesaadavaks;
ii)      tõendab, et artikli 4 lõikes 1 osutatud
taotlemise ajal ei ole muud teadaolevat samas või muus liikmesriigis või kolmandas
riigis tunnustatud aretusühingut, kes on asutanud tõuraamatu sama tõu jaoks, ja
ta on kehtestanud 2. osa punktis 1 sätestatud eeskirjad ja teinud need
üldsusele kättesaadavaks;
iii)     teeb tihedat koostööd punktis b osutatud
aretusühingutega, eelkõige selleks, et täita 2. osa punktis 2 sätestatud
üldnõudeid;
iv)     kohaldab oma äritegevuses vajaduse korral
diskrimineerimisvastaseid eeskirju, mis on seotud sama tõu kohta artikli 37
lõike 2 kohaselt loetlemata aretusasutuste poolt asutatud tõuraamatutega.
b)      Aretusühing võib pädevale asutusele
teatada, et tema poolt asutatud tõuraamat on tema aretusprogrammi kuuluva tõu
paralleeltõuraamat, tingimusel, et aretusühing:
i)       on lisanud oma aretusprogrammi
eeskirjad, mille on kehtestanud punktis a osutatud aretusühing, kes peab sama
tõu originaaltõuraamatut;
ii)      on teinud üldsusele kättesaadavaks teabe
punktis i osutatud eeskirjade kasutamise ja nende allika kohta;
iii)     on kehtestanud korra, mille kohaselt
tuleb nõuetekohase aja jooksul kohandada eeskirju, mis kehtivad tema artikli 8
lõike 1 või artikli 9 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammi kohta, vastavalt
muudatustele, mille kõnealustes eeskirjades on teinud originaaltõuraamatut
pidav punktis a osutatud aretusühing.
2.           Tõupuhaste
aretushobuslaste suhtes kehtivad järgmised erandid:
a)      erandina 1.
osa punkti 3 alapunkti e punktist i ja juhul kui VI lisas osutatud liidu
territooriumil on ühe tõu kohta mitu aretusühingut, kes peavad selle tõu kohta
tõuraamatuid ja nende artikli 8 lõike 1 kohaselt heakskiidetud aretusprogrammid
hõlmavad kogu kõnealust territooriumi, kehtib 1. osa punkti 3 alapunkti e
punktis i osutatud ja kõnealuste aretusühingute poolt kehtestatud eeskirjade
suhtes järgmine:
i)       nendega võidakse ette näha, et kui
eesmärk on saada põlvnemistunnistus, peavad asjaomasesse tõugu kuuluvad
tõupuhtad aretushobuslased olema selle tõu tõuraamatusse kandmiseks sündinud
teatavas liidu territooriumi osas;
ii)      nendega tuleb tagada, et punktis i
sätestatud erandit ei kohaldata selle tõu tõuraamatusse paljundamiseks tehtavate
kannete suhtes;
b)      erandina käesoleva osa punkti 1
alapunktist a ja juhul kui 2. osa punkti 1 alapunktis d osutatud eeskirjad on
kehtestanud ainult rahvusvaheline, üleilmse tegevusulatusega organisatsioon ja
liikmesriigis ei ole aretusühingut või kolmandas riigis aretusasutust, kes peab
asjaomase tõu originaaltõuraamatut, tunnustab liikmesriigi pädev asutus
aretusühinguid, kes peavad selle tõu paralleeltõuraamatuid, tingimusel, et 2.
osa punkti 1 alapunktis d osutatud ja kõnealuse rahvusvahelise organisatsiooni
kehtestatud eeskirjad
i)       on kõnealuse aretusühingu poolt artikli
4 lõikes 2 osutatud pädevale asutusele kontrollimise eesmärgil kättesaadavaks
tehtud;
ii)      on lisatud artikli 8 lõike 1 kohaselt
heaks kiidetud aretusprogrammi, mida täidab kõnealune aretusühing;
c)      erandina käesoleva osa punkti 1
alapunktist b võib aretusühing, kes peab paralleeltõuraamatut, kehtestada
väärtusel põhinevad täiendavad klassid, tingimusel, et originaaltõuraamatu
põhiosas klassidesse kantud tõupuhtad aretushobuslased saab kanda
paralleeltõuraamatu põhiosa vastavatesse klassidesse.
II LISA
Tõuraamatutesse kandmine ja aretusregistrites
registreerimine kooskõlas IV peatükiga
1. osa
Tõupuhaste aretusloomade kandmine tõuraamatutesse
I peatükk
Põhiosa
1.           Aretusühing kannab oma tõuraamatu
põhiosasse või registreerib selle põhiosasse kandmiseks tõuaretaja taotluse
alusel ja vastavalt artikli 19 lõikele 1 tõupuhtad aretusloomad, kes vastavad
järgmistele tingimustele:
a)      nad vastavad põlvnemiskriteeriumidele,
mis on sätestatud:
i)       tõupuhaste aretusveiste (Bos taurus
ja Bubalus bubalis), aretussigade (Sus scrofa), aretuslammaste (Ovis
aries) ja aretuskitsede (Capra hircus) puhul artikli 2 punkti i
alapunktis i;
ii)      tõupuhaste aretushobuslaste (Equus
caballus ja Equus asinus) puhul artikli 2 punkti i alapunktis ii;
ii)      muude kui artikli 2 punkti i alapunktis
iii osutatud tõupuhaste aretusloomaliikide puhul artikli 35 lõike 1 ja artikli
45 lõike 1 kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusaktides;
b)      nende eellastabel on kehtestatud tõuraamatus
esitatud eeskirjade kohaselt kooskõlas aretusprogrammiga, mis on heaks kiidetud
vastavalt artikli 8 lõikele 1 või artiklile 9;
c)      nad on pärast sündi identifitseeritud
kooskõlas asjaomase tõu suhtes kohaldatavate liidu loomatervishoiualaste õigusaktidega
ja artikli 8 lõike 1 või artikli 9 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammis
esitatud eeskirjadega; tõupuhaste aretushobuslaste korral tuleb eeskirjades
nõuda identifitseerimist vahetult peale sündimist ja vähemalt paaritamistunnistust;
d)      nendega on vajaduse korral kaasas artikli
33 lõike 1 kohaselt välja antud põlvnemistunnistus.
2.           Erandina punkti 1 alapunkti a
alapunktist ii, võib aretusühing, mis täidab tõupuhaste aretushobuslaste
ristamisprogrammi, kanda oma tõuraamatu põhiosasse tõupuhta aretushobuslase,
kes on kantud muu tõu tõuraamatu põhiosasse tingimusel, et sellele muule tõule
ja kõnealuste tõupuhaste aretusloomade sissekandmise tingimustele on osutatud
artikli 8 lõike 1 või artikli 9 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammis.
3.           Aretusühing, kes kannab oma
tõuraamatusse tõupuhta aretushobuslase, kes on juba kantud muu liikmesriigi
aretusühingu asutatud tõuraamatusse, teeb kande kõnealuse tõupuhta aretuslooma
kohta tema unikaalset elunumbrit ja sama nime kasutades (välja arvatud juhul, kui
kahe asjaomase aretusühingu vahel on kokku lepitud erandites), lisades
sünniriigi koodi, mis vastab asjaomase tõu suhtes kehtivatele rahvusvahelistele
kokkulepetele.
II peatükk
Erandid tõupuhaste aretusloomade uute tõuraamatute puhul
1.           Kui aretusühingut tunnustatakse
kooskõlas artikli 4 lõikega 2 selleks, et asutada sellise tõu tõuraamat, mille
jaoks ei ole liikmesriigis veel tõuraamatut asutatud, võib pädev asutus
erandina I peatüki punkti 1 alapunktist a lubada kanda otse kõnealuse uue
tõuraamatu põhiosasse tõupuhtaid aretusloomi või eri tõugu kuuluvate tõupuhaste
aretusloomade järglasi tingimusel, et:
a)      kooskõlas artikli 8 lõikega 1 ja
artikliga 9 heakskiidetud aretusprogrammis on kindlaks määratud uue tõuraamatu
asutamisele kuluv ajavahemik, mis on sobiv asjaomase tõu põlvkondade
vahetumisele kuluvat aega silmas pidades;
b)      osutatakse olemasolevatele
tõuraamatutele, kuhu tõupuhtad aretusloomad või nende vanemad kanti pärast
sündi esimest korda, ja esitatakse kõnealuse tõuraamatu esmase registreerimise
number;
c)      aretusloomad kantakse põhiosasse ja
vajaduse korral asjakohastesse klassidesse kooskõlas eeskirjadega, mis on
esitatud artikli 8 lõike 1 ja artikli 9 kohaselt heakskiidetud
aretusprogrammis.
2.           Punkti 1 alapunktis a nimetatud
asutamisele kuluva ajavahemiku lõpus teeb pädev asutus artikliga 50 ette nähtud
ametliku kontrolli.
III peatükk
Lisaosad
1.           Tõuraamatut pidav aretusühing võib
otsustada, et I peatüki punktis 1 sätestatud tingimustele mittevastava veise,
sea, lamba, kitse või hobuslase võib kanda kõnealuse tõuraamatu lisaosasse, mis
on asutatud kooskõlas artikli 20 lõikega 1, tingimusel et kõnealune loom vastab
järgmistele tingimustele:
a)      ta on identifitseeritud kooskõlas
asjaomase liigi suhtes kohaldatavate liidu loomatervishoiualaste õigusaktidega
ja aretusühingu poolt kõnealuse tõuraamatu suhtes kehtestatud eeskirjadega;
b)      aretusühing on teinud otsuse, et ta
vastab asjaomase tõu tunnustele, millele on osutatud I lisa 2. osa punti 1
alapunktis a;
c)      tal on aretusühingu poolt kõnealuse tõuraamatu
suhtes kehtestatud eeskirjade kohane miinimumjõudlus näitajate osas, mida
kontrollitakse kooskõlas III lisaga sellesse liiku kuuluvate põhiosasse kantud
aretusloomade puhul.
2.           Aretusühing võib punkti 1 alapunktis
b osutatud tõutunnustele vastavuse või punkti 1 alapunktis c osutatud jõudluse
kontrollimiseks kohaldada erinevaid nõudeid sõltuvalt sellest, kas loom
a)      kuulub asjaomasesse tõugu, kuigi tema
päritolu ei ole teada; või
b)      saadi tõuaretusühingu poolt heakskiidetud
ristamisprogrammi raames.
3.           Kui on täidetud I peatükis
sätestatud tingimused, ei keela aretusühingud kanda nende poolt asutatud
tõuraamatu põhiosasse veiste, sigade, lammaste ega kitsede emasloomi, keda
peetakse tõupuhtaks vastavalt järgmistele tingimustele:
a)      tema ema ja emapoolne vanaema on kantud
sama tõu tõuraamatu lisaosasse kooskõlas punktiga 1;
b)      tema isa ja mõlemad vanaisad on kantud
sama tõu tõuraamatu põhiosasse.
4.           Aretusühingud, kes on asutanud
tõupuhaste aretushobuslate tõuraamatu, sätestavad artikli 8 lõike 1 ja artikli
9 kohaselt heakskiidetud aretusprogrammis tingimused, mille kohaselt kantakse
tõuraamatu lisa osasse kantud emaseid ja isaseid aretusloomi tõuraamatu
põhiosasse.
Tõupuhaste emaste aretushobuslaste puhul ei tohi
kõnealused tingimused olla rangemad kui käesoleva peatüki punkti 3 alapunktides
a ja b sätestatud tingimused.
2. osa
Ristandaretussigade registreerimine aretusregistris
1.           Artikli 4 lõike 2 kohaselt
tunnustatud aretusettevõte registreerib tõuaretaja taotluse alusel oma
aretusregistris sama ristamisskeemi raames saadud ristandaretussea, kes:
a)      on pärast sündi identifitseeritud
kooskõlas asjaomase liigi suhtes kohaldatavate liidu loomatervishoiualaste
õigusaktidega ja kõnealuse aretusregistri eeskirjadega;
b)      põlvneb selle aretusregistri eeskirjade
kohaselt kindlaks tehtud vanematest, kuhu loom on kavas registreerida;
c)      kellega on vajaduse korral kaasas artikli
33 lõike 1 kohaselt välja antud põlvnemistunnistus.
2.           Aretusettevõte ei keeldu
registreerimast oma aretusregistris ristandaretussiga, kelle on punkti 1
kohaselt registreerinud artikli 4 lõike 2 kohaselt samas või muus liikmesriigis
tunnustatud aretusettevõte sama ristamisskeemi jaoks asutatud aretusregistris.
III LISA
Jõudluskontroll ja geneetiline hindamine
KOOSKÕLAS V PEATÜKIGA
1. osa
Veised
I peatükk
Jõudluskontroll
Aretusühingud teevad jõudluskontrolli, et
määrata kindlaks tõupuhaste aretusveiste geneetiline väärtus, ja kasutavad
selleks ühte käesolevas peatükis sätestatud meetodit või meetodite
kombinatsiooni.
Jõudluskontrolli
tehakse kooskõlas eeskirjade ja standarditega, mille on kehtestanud artikli 31
lõikega 1 ette nähtud asjaomane Euroopa Liidu referentkeskus koostöös
rahvusvahelise loomajõudluskontrolli komiteega (International Committee for
Animal Recording – ICAR).
1. jagu
Lihajõudlusnäitajad
1.           Aretusloomade ja tema järglaste
(edaspidi „kontroll-loomad”) individuaalse jõudluse kontrollimiseks
kontrolljaamas tuleb esitada järgmine teave:
a)      kontrollimeetod ja kontrollitud
kontroll-loomade arv;
b)      kontrolliprotokolli tuleb märkida
järgmised andmed:
i)       kontroll-loomade kontrolljaama
vastuvõtmise tingimused;
ii)      kontroll-loomadega tehtud varasemate
kontrollide tulemused, sealhulgas vajaduse korral kontroll-loomade jõudlus
põllumajandusettevõttes;
iii)     kontroll-loomade omaniku andmed;
iv)     kontrolljaama saabuvate kontroll-loomade
ülemine vanusepiir ja jaamas juba peetavate kontroll-loomade vanuserühmad;
v)      kontrolljaamas kohanemise ja
kontrollimise kestus;
vi)     kontrolli ajal antava sööda liik ja
söötmissüsteem;
c)      kontrolli ajal tuleb dokumenteerida
vähemalt eluskaalu juurdekasv ja lihastiku areng (liha juurdekasv) ning
võimaluse korral ka teised parameetrid, nagu sööda ärakasutamise määr ja rümba
andmed.
2.           Välikontroll (põllumajandusettevõttes)
Kontrolli ja kontrollitulemuste kinnitamise meetodid määravad kindlaks
artikli 29 lõikega 1 ette nähtud määratud asutused.
Kontrolli ajal tuleb dokumenteerida vähemalt
eluskaal ja vanus ning võimaluse korral ka muud andmed, nagu liha juurdekasv.
3.           Kontroll põllumajandusettevõtetest
ning müügi- ja tapapunktidest kogutud vaatlusandmete alusel
Võimaluse korral dokumenteerib aretusühing elus-
ja tapakaalu, müügihinna, rümbaklassi vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr
1234/2007 artikliga 42 ette nähtud liidu rümbaklassifikaatorile, veiseliha
kvaliteedi ja muud näitajad.
2. jagu
Piimajõudlusnäitajad
Aretusühingud dokumenteerivad piimajõudluse
andmed kooskõlas eeskirjade ja standarditega, mille on kehtestanud artikli 31
lõikega 1 ette nähtud asjaomane Euroopa Liidu referentkeskus koostöös ICARiga.
3. jagu
Muud kui tootlikkust iseloomustavad näitajad
1.           Kui aretusühingud lisavad
geneetilisse hindamisse ka loomade viljakuse, sigimisvõime ja eluea andmed,
võtavad nad aluseks tiinestuvuse esimese seemenduse järel või mõne muu
viljastamise näitaja, poegimiste arvu ja tootliku eluea pikkuse ja prakeerimise
vanuse.
2.           Geneetilisse hindamisse lisatakse
sellised näitajad nagu looma iseloom, välised tunnused ja haigustele vastupanu
võime ainult juhul, kui andmed on saadud registreerimissüsteemist, mille on
heaks kiitnud artikli 29 lõike 1 kohane määratud asutus.
II peatükk
Geneetiline hindamine
1.           Aretusloomade geneetilist hindamist
teeb artikli 29 lõike 1 kohane määratud asutus artikli 8 lõike 1 ja artikli 9
kohaselt heakskiidetud aretusprogrammis kehtestatud aretuseesmärgist olenevate
järgmiste jõudlusnäitajate alusel:
a)      piimaloomade puhul piimajõudlusnäitajad;
b)      lihaloomade puhul lihajõudlusnäitajad;
c)      kaheotstarbeliste loomade puhul piima- ja
lihajõudlusnäitajad.
2.           Looma geneetiline hindamine hõlmab
ka I peatüki 3. jaos osutatud muid kui tootlikkust iseloomustavaid näitajaid
juhul, kui asjaomase tõu puhul registreerivad aretusühingud tavaliselt
nimetatud näitajaid kooskõlas artikli 8 lõike 1 ja artikli 9 kohaselt
heakskiidetud aretusprogrammiga.
Looma aretusväärtus arvutatakse looma enda või
tema sugulasloomade jõudluskontrolli põhjal ja selle usaldusväärsust võib
täiendada genoomiuuringutega või see võib põhineda muul artikli 31 lõikes 1
osutatud Euroopa Liidu referentkeskuse valideeritud meetodil.
3.           Geneetilisel hindamisel rakendatavad
statistikameetodid peavad vastama eeskirjadele ja standarditele, mille on
kehtestanud artikli 31 lõikega 1 ette nähtud asjaomane Euroopa Liidu
referentkeskus koostöös ICARiga, ning tagama looma geneetilise hinnangu, mis on
sõltumatu põhiliste keskkonnategurite ja andmestruktuuri mõjutustest.
Geneetilise hindamise usaldatavust tuleb mõõta
sellistele eeskirjadele ja standarditele vastavuse koefitsiendina, mille on
kehtestanud artikli 31 lõikega 1 ette nähtud asjaomane Euroopa Liidu referentkeskus
koostöös ICARiga. Hindamistulemuste avaldamisel tuleb märkida hindamise
usaldatavus ja kuupäev.
4.           Avaldada tuleb loomade geneetilised
eripärad ja defektid, mille on määratlenud aretusühing.
5.           Kunstlikuks seemenduseks ette nähtud
pullide, välja arvatud väljasuremisohus tõugu kuuluvate pullide geneetilisel
hindamisel tuleb kontrollida punktis 6 või 7 kirjeldatud kohustuslikke näitajaid.
Kõnealused aretusväärtused avaldab aretusühing.
Samuti avaldab aretusühing muud võimalikud
kunstlikuks seemenduseks ette nähtud pullide aretusväärtused.
6.           Piimajõudluse kontroll kunstlikuks
seemenduseks ette nähtud pullide geneetilisel hindamisel peab hõlmama järgmisi näitajaid:
a)      piima toodang ja piimarasva- ja
valgusisaldus;
b)      muud olemasolevad ja asjakohased
tootlikkuse ja muud kui tootlikkusega seotud näitajad.
Piimatõugudesse kuuluvate kunstlikuks seemenduseks
ette nähtud pullide geneetilise hindamise usaldatavus peab vastavalt
eeskirjadele ja standarditele, mille on kehtestanud artikli 31 lõikega 1 ette nähtud
Euroopa Liidu referentkeskus koostöös ICARiga, peamiste tootmisnäitajate
hindamiseks ning järglaste ja külgsugulaste kohta kogu olemasolevat teavet
arvesse võttes olema piimatoodangu ja piimarasva ja valgusisalduse osas
vähemalt 0,5.
Genoomaretusväärtusega noorpulle kelle kohta ei
ole järglaste jõudluskontrolli andmeid, peetakse kunstliku seemendamise jaoks
sobivaks, kui nende genoomaretusväärtus on valideeritud kooskõlas eeskirjade ja
standarditega, mille on kehtestanud artikli 31 lõikega 1 ette nähtud asjaomane
Euroopa Liidu referentkeskus koostöös ICARiga.
7.           Kunstlikuks seemenduseks ette nähtud
pullide lihajõudlusnäitajate kontrollimiseks tehtaval geneetilisel hindamisel
kasutatakse üht järgmistest kontrollimeetoditest:
a)      individuaalne jõudluskontroll jaamas;
b)      järglaste või külgsugulaste kontroll
kontroll-jaamas või eriüksustes;
c)      järglaste või külgsugulaste kontroll
põllumajandusettevõttes nii, et järglased jagatakse pullide võrdlemise
võimaldamiseks arvekarjade vahel laiali;
d)      järglaste või külgsugulaste kontroll
põllumajandusettevõtetest, oksjonitelt või tapamajadest pullide võrdlemiseks
kogutud andmete põhjal;
e)      genoomaretusväärtuse hindamine või mis
tahes muu meetod, sealhulgas nende meetodite kombinatsioonid, mis on
valideeritud kooskõlas eeskirjade ja standarditega, mille on kehtestanud
artikli 31 lõikega 1 ette nähtud asjaomane Euroopa Liidu referentkeskus
koostöös ICARiga.
Kui konkreetse pulli puhul registreeritakse tema
rümba kaalu ja vajadusel ka liha kvaliteedi, kasvukiiruse ning sigimisvõime näitajad,
tuleb geneetilisel hindamisel neid ning kõiki muid asjakohaseid näitajaid
arvesse võtta.
Lihatõugudesse kuuluvate kunstlikuks seemenduseks
ette nähtud pullide geneetilise hindamise usaldatavus peab vastavalt
eeskirjadele ja standarditele, mille on kehtestanud artikli 31 lõikega 1 ette
nähtud Euroopa Liidu referentkeskus koostöös ICARiga, peamiste tootmisnäitajate
hindamise puhul olema eluskaalu juurdekasvu ja lihastiku arengu (liha
juurdekasv) osas vähemalt 0,5.
Kui arvutatakse genoomaretusväärtused, tuleb need
valideerida asjaomaste näitajate osas kooskõlas eeskirjade ja standarditega,
mille on kehtestanud artikli 31 lõikega 1 ette nähtud asjaomane Euroopa Liidu
referentkeskus koostöös ICARiga.
Kõnealuste väärtuste taasvalideerimist tuleb teha
korrapäraselt ja igal juhul siis, kui genoomaretusväärtuses, tavapärases
aretusväärtuses või referentspopulatsioonis toimub olulisi muutusi.
2.
osa
Sead
I peatükk
Jõudluskontroll
1.           Jõudluskontroll kontrolljaamas
Aretusloomade ja tema järglaste (edaspidi
„kontroll-loomad”) jõudluse kontrollimiseks kontrolljaamas tuleb esitada
järgmine teave:
a)      aretusühingu, aretusettevõtte või
kontrolljaama eest vastutava pädeva asutuse nimi;
b)      kontrollimeetod ja kontrollitud
kontroll-loomade arv;
c)      kontrolliprotokoll, kuhu tuleb märkida
järgmised andmed:
i)       kontroll-loomade kontrolljaama
vastuvõtmise tingimused;
ii)      kontrolljaama saabuvate kontroll-loomade
ülemine vanusepiir ja jaamas juba peetavate kontroll-loomade vanuserühmad;
iii)     kontrolljaamas kontrollimise kestus;
iv)     kontrolli ajal antava sööda liik ja
söötmissüsteem;
v)      kontroll-loomade omaniku andmed loomade
individuaalse jõudluse kontrollimise puhuks;
d)      registreeritud näitajad, sealhulgas
elusmass, söödaväärindus, lihakeha näitajad või muud asjakohased andmed;
e)      geneetilise väärtuse hindamise meetod,
mis peab olema teaduslikult heaks kiidetud kooskõlas kehtestatud zootehniliste
põhimõtetega; geneetiline potentsiaal tuleb esitada aretusväärtusena või
võrreldes iga näitajat eakaaslasega.
2.           Jõudluskontroll
põllumajandusettevõttes
Kui jõudluskontroll tehakse
põllumajandusettevõttes, tagab aretusühing või aretusettevõte, et kontrolli
lõpus saab kehtivaid zootehnilisi põhimõtteid järgides arvutada geneetilise
potentsiaali kooskõlas nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikliga 42 ette
nähtud liidu rümbaklassifikaatorile.
II peatükk
Geneetiline hindamine
1.           Järglaste või külgsugulaste
kontrollimine
a)      Aretuslooma geneetilise väärtuse
arvutamisel tuleb hinnata piisava arvu järglaste või külgsugulaste omadusi,
võrreldes neid tootmisomadustega:
i)       tuleb esitada kontrollimeetodi
üksikasjalik kirjeldus või osutada selle allikale,
ii)      järglasi või külgsugulasi ei tohi käsitleda
valikuliselt,
iii)     tuleb tunnustada järglaste või
külgsugulaste kolme liiki kontrollkasvatamist:
–
järglaste või külgsugulaste keskne
kontrollkasvatamine kontrolljaamas;
–
järglaste või külgsugulaste kavandatud
kontrollkasvatamine põllumajandusettevõttes tingimusel, et järglased või
külgsugulased on jaotatud karjadesse nii, et aretusloomade pädev võrdlus on
võimalik;
–
identifitseeritud järglaste või külgsugulaste
rümpadelt kogutavad andmed;
b)      järglaste või külgsugulaste valik peab
olema erapooletu. Aretusloomade geneetilise potentsiaali hindamisel tuleb
kasutada kõiki asjakohaseid andmeid. Aretusväärtuse kindlaksmääramisel tuleb
asjakohaste menetlustega kõrvaldada kõik muu kui geneetilise väärtuse mõju.
c)      tuleb esitada dokumenteeritud näitajad,
nt eluskaalu juurdekasv, söödaväärindus, rümba kvaliteet, paljunemisomadused,
viljakus, viljastusvõime, järglaste või külgsugulaste elujõulisus või muud
asjakohased andmed;
d)      geneetilise väärtuse hindamise meetod
peab olema kooskõlas kehtivate zootehniliste põhimõtetega teaduslikult heaks
kiidetud.
2.           Samaealiste ristandaretussigade
kontrollimine
Kui ristandaretussigade või aretusmaterjaliga
kaasasoleval põlvnemistunnistusel on märgitud jõudluse andmed või geneetiline
potentsiaal, kohaldatakse järglaste või külgsugulaste suhtes kohaldatavaid,
punkti 1 alapunktides a, b, c ja d määratletud tingimusi pärast vajalike
kohanduste tegemist ka samaealiste ristandliinidest saadud ristandaretussigade
suhtes.
3. osa
Lambad ja kitsed
I peatükk
Jõudluskontroll
1.           Jõudluskontroll kontrolljaamas
a)      Geneetilise väärtuse hindamise meetod
peab olema teaduslikult heaks kiidetud kooskõlas kehtivate zootehniliste
põhimõtetega. Kontrollitud aretuslooma geneetiline väärtus tuleb esitada
aretusväärtusena või võrreldes iga näitajat eakaaslasega.
b)      Tuleb kindlaks määrata järgmised
üksikasjad:
i)       kontrolljaama vastuvõtmise tingimused;
ii)      noorte aretusloomade vanuse või massi
ülemmäär kontrolli alguses ja loomade arv;
iii)     kontrolljaamas kontrollimise kestus või
lõppmass;
iv)     kontrolli ajal antava sööda liik ja
söötmissüsteem.
2.           Jõudluskontroll põllumajandusettevõttes
Kui jõudluskontroll tehakse põllumajandusettevõttes, tagab aretusühing,
et kontrolli lõpus saab kehtivaid zootehnilisi põhimõtteid järgides arvutada
geneetilise potentsiaali kooskõlas nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikliga
42 ette nähtud liidu rümbaklassifikaatoriga.
3.           Piimajõudluse kontroll ja
emasloomade geneetilise väärtuse hindamine piimatoodangu põhjal järgmiste
nõuete kohaselt:
a)      tuleb märkida näitajad, mis on
dokumenteeritud vastavalt ICARi sätestatud normidele, näiteks piimajõudlus,
piima koostis või muud asjakohased andmed;
b)      emasloomade geneetilise väärtuse
kindlaksmääramisel kasutatavad andmed piima kohta peavad:
i)       olema seotud ajavahemikuga, mis vastab
ICARi poolt piimaloomade jõudluse näitajate dokumenteerimise suhtes sätestatud
normile;
ii)      olema kohandatud olulisi
keskkonnamõjutusi arvestades.
II peatükk
Geneetiline hindamine
Aretuslooma geneetilise väärtuse arvutamiseks
tuleb hinnata piisava arvu järglaste ja vajaduse korral külgsugulaste omadusi:
a)           seoses lihatoodangu näitajatega
järgmiselt:
i)       tuleb esitada kontrollimeetodi
üksikasjalik kirjeldus või osutada selle allikale,
ii)      järglasi või külgsugulasi käsitletakse
võrdsetel alustel,
iii)     tuleb tunnustada järglaste või
külgsugulaste kolme liiki kontrollkasvatamist:
–
järglaste või külgsugulaste keskne
kontrollkasvatamine kontrolljaamas;
–
järglaste või külgsugulaste kavandatud
kontrollkasvatamine põllumajandusettevõttes tingimusel, et järglased või
külgsugulased on jaotatud karjadesse nii, et aretusloomade pädev võrdlus on
võimalik;
–
identifitseeritud järglaste või külgsugulaste
rümpadelt kogutavad andmed;
b)           seoses piimatoodangu näitajatega
järgmiselt:
i)       tuleb kindlaks määrata kontrolli
korraldusviis;
ii)      emasloomi ei tohi käsitleda valikuliselt;
iii)     geneetilise väärtuse arvutamisel
arvestatakse piimajõudlust ja piima koostist;
c)           järglaste või külgsugulaste valik
peab olema erapooletu. Aretusloomade aretusväärtuse hindamisel tuleb kasutada
kõiki asjakohaseid andmeid. Aretusväärtuse kindlaksmääramisel tuleb asjakohaste
menetlustega kõrvaldada kõik muu kui geneetilise väärtuse mõju;
d)           tuleb esitada registreeritud näitajad,
näiteks elusmassi juurdekasv, söödaväärindus, rümba kvaliteet nõukogu määruses
(EÜ) nr 1234/2007 sätestatud liidu rümbaklassifikaatorit arvesse võttes,
piimatoodang, piima koostis, villa kvaliteet, paljunemisomadused, viljakus,
järglaste arv, järglaste ja/või külgsugulaste elujõulisus või muud asjakohased
andmed;
e)           geneetilise väärtuse hindamise
meetod peab olema teaduslikult heaks kiidetud kooskõlas kehtivate zootehniliste
põhimõtetega.
IV LISA
EUROOPA LIIDU REFERENTKESKUSED
1.           Artikli 31 lõike 1 kohaselt määratud
Euroopa Liidu referentkeskusel:
a)      peab olema sobiva kvalifikatsiooniga
personal, kes on saanud piisavalt koolitust tõupuhaste aretusloomade
jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise alal;
b)      peab olema asjakohane halduse
infrastruktuur;
c)      peab olema personal, keda on õpetatud
järgima teatavate küsimuste, tulemuste või teabe konfidentsiaalsuse põhimõtet;
d)      peab olema personal, kellel on piisavad
teadmised uurimistegevusest siseriiklikul, liidu ja rahvusvahelisel tasandil;
e)      peavad olema punktis 2 osutatud
ülesannete ja funktsioonide täitmiseks vajalikud seadmed ja vahendid.
2.           Artikli 31 lõike 1 kohaselt määratud
Euroopa Liidu referentkeskuse ülesanded on järgmised:
a)      liikmesriikide teavitamine tõupuhaste
aretusloomade jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise meetoditest:
i)       võttes selleks korrapäraselt vastu ja
vaadates läbi aretusühingute tehtud jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise
tulemused ning nende aluseks olevad andmed;
ii)      võrreldes tõupuhaste aretusloomade
jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise eri meetodeid;
b)      liikmesriikide või komisjoni taotluse
korral abi andmine:
i)       eesmärgiga ühtlustada tõupuhaste
aretusloomade jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise eri meetodid, eelkõige
selleks, et soovitada arvutamismeetodeid;
ii)      selleks, et luua ühine alus tõupuhaste
aretusloomade jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise tulemuste võrdlemiseks
eri liikmesriikides, eelkõige:
–
liikmesriikides tehtava tõupuhaste aretusloomade
jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise kontrollimenetluste väljatöötamine,
et parandada tulemuste võrreldavust ja aretusprogrammide tõhusust;
–
eluskarja rahvusvaheline hindamine liikmesriikides
tehtava tõupuhaste aretusloomade jõudluskontrolli ja geneetilise hindamise
kombineeritud tulemuste alusel;
–
rahvusvaheliste hindamiste üksiktulemuste
levitamine;
–
ümberarvestusvalemite ja kogu asjakohase aretustööd
käsitleva teabe avaldamine;
iii)     selleks, et edastada tõupuhaste
aretusloomade aretusväärtuse kohta andmeid ja pakkuda koolitusi, et toetada
artikli 29 lõike 1 kohaselt määratud asutusi, kes osalevad rahvusvahelistes
geneetilise hindamise tulemuste võrdlustes;
iv)     selleks, et hõlbustada seoses tõupuhaste
aretusloomade geneetilise hindamisega liikmesriikides tekkivate probleemide
lahendamist;
v)      selleks, et pakkuda komisjoni taotluse
korral alalisele zootehnikakomiteele tehnilist abi.
V LISA
Teave, mis tuleb esitada põlvnemistunnistuses
kooskõlas peatükkidega VI ja Vii
1. osa
Üldnõuded
1.           Kui aretuslooma geneetilise
hindamise tulemused on Internetis avalikult kättesaadavad, piisab, kui 2. ja 3.
osas osutatud põlvnemistunnistuses viidatakse veebilehele, kus need väljas on;
2.           Kui teave, mis tuleb kooskõlas
käesoleva lisa 2. osa I ja II peatükiga või 3. osa I ja II peatükiga esitada
põlvnemistunnistuses, on esitatud muudes aretuslooma või tema aretusmaterjaliga
kaasasolevates dokumentides, siis aretusühing või aretusettevõte:
a)      kinnitab sellise dokumendi sisu
avaldusega, et asjaomane dokument sisaldab teavet, mille esitamist nõutakse
artikli 33 lõikele 4 kohaselt vastu võetud rakendusaktiga;
b)      lisab avaldusele asjakohaste lisade
täieliku loendi.
3.           Põlvnemistunnistuse pealkirjas:
a)      osutatakse elusaretusloomade, nende
sperma, munarakkude või embrüote puhul taksonoomilisele rühmale;
b)      osutatakse sellele, kas saadetis on ette
nähtud liidusiseseks kaubanduseks või liitu importimiseks.
2. osa
Tõupuhaste aretusloomade, nende sperma, munarakkude ja embrüote
põlvnemistunnistused
I
peatükk
Tõupuhaste aretusloomade põlvnemistunnistused
1.           Tõupuhaste aretusloomade
põlvnemistunnistustele märgitakse järgmised andmed:
a)      tunnistust välja andva aretusühingu nimi või,
liitu importimise korral, aretusasutuse nimi;
b)      tõuraamatu nimetus;
c)      tõug;
d)      sugu;
e)      sissekande number
tõuraamatus (s.t tõuraamatu nr);
f)       tõupuhta
aretuslooma identifitseerimissüsteem;
g)      tõupuhta aretuslooma
identifitseerimisnumber, mis on antud kas kooskõlas liidu loomatervishoiualaste
õigusaktidega, mis käsitlevad põlvnemistunnistusega hõlmatud liikidesse
kuuluvate loomade identifitseerimist, või, liitu importimise korral, kooskõlas
siseriiklike õigusaktidega;
h)      tõupuhta aretuslooma sünnikuupäev;
i)       tõuaretaja nimi, aadress ja e-posti
aadress;
j)       omaniku nimi ja aadress;
k)      sugupuu:
 Isa || Ema isa || Ema ema
 Tõuraamatu nr || Tõuraamatu nr || Tõuraamatu nr
 Ema || Ema isa || Ema ema
 Tõuraamatu nr || Tõuraamatu nr || Tõuraamatu nr
l)       kõik olemasolevad jõudluskontrolli
tulemused ja geneetilise hindamise ajakohastatud tulemused, sealhulgas tõupuhta
aretuslooma enda, tema vanemate ja vanavanemate geneetilised iseärasused ja
geneetilised puuded vastavalt kõnealuse aretuslooma kategooria ja aretuslooma
artikli 8 lõike 1 või artikli 9 kohaselt heakskiidetud aretusprogrammi
nõuetele.
m)     tiinete emasloomade puhul nende paaritamise
või seemendamise kuupäev ja looma viljastanud isaslooma
identifitseerimisandmed;
n)      tunnistuse allkirjastanud isiku nimi ja
ametinimetus, tunnistuse väljaandmise koht ja kuupäev ning tunnistuse välja
andnud aretusühingu poolt volitatud isiku allkiri või, liitu importimise
korral, aretusasutuse poolt volitatud isiku allkiri.
2.           Erandina käesoleva peatüki punktist
1 võib tõupuhaste aretushobuslaste kaubanduse jaoks välja antud
põlvnemistunnistus olla identifitseerimisdokumendiks kooskõlas liidu loomatervishoiualaste
õigusaktidega tingimusel, et:
a)      see sisaldab lisaks liidu
loomatervishoiu- ja rahvatervisealaste õigusaktidega nõutavale teabele vähemalt
alates punkti 1 alapunktide a–k ja alapunkti n kohast teavet;
b)      selle on välja andnud aretusühing,
kellele pädev asutus on delegeerinud ülesande anda välja
identifitseerimisdokument.
c)      tõupuhaste aretushobuslaste
identifitseerimisandmed ja teave identifitseerimisdokumendi väljaandmise kohta
on pädevatele veterinaarasutustele liidu loomatervishoiualaste õigusaktide
kohaselt loodud keskse andmebaasi kaudu kättesaadav.
II peatükk
Tõupuhaste aretusloomade sperma põlvnemistunnistused
Sperma põlvnemistunnistustele märgitakse
järgmised andmed:
a)           kõik käesoleva lisa I peatükis
osutatud andmed spermadoonorist aretuslooma kohta, lisaks kõnealuse looma
veregrupp või katsetulemused, mis võimaldavad samasuguse teadusliku kindlusega
tema identiteeti ja põlvnemist tõendada kooskõlas artikli 22 lõike 2 kohaselt
vastu võetud rakendusaktidega;
b)           sperma identifitseerimist
võimaldavad andmed, sperma kogumise kuupäev ja seemendusjaama või sperma
säilitamise keskuse ning vastuvõtja nimetus ja aadress;
c)           tõupuhaste aretusloomade ametliku
kontrollimise jaoks võetud sperma puhul selle aretusühingu või kooskõlas
artikli 29 lõikega 1 määratud asutuse nimi ja aadress, kes vastutab
jõudluskontrolli tegemise eest vastavalt artiklile 27;
d)           tunnistuse allkirjastanud isiku nimi
ja ametinimetus, tunnistuse väljaandmise koht ja kuupäev ning tunnistuse välja
andnud aretusühingu poolt või, liitu importimise puhul, aretusasutuse poolt volitatud
isiku allkiri.
III
peatükk
Tõupuhaste aretusloomade munarakkude põlvnemistunnistused
Tõupuhaste aretusloomade munarakkude
põlvnemistunnistustele märgitakse järgmised andmed:
a)           kõik I peatükis nimetatud andmed
munarakudoonorist emaslooma kohta, lisaks looma veregrupp või katsetulemused,
mis võimaldavad samasuguse teadusliku kindlusega tema identiteeti ja põlvnemist
tõendada;
b)           munarakkude identifitseerimist
võimaldavad andmed, nende kogumise kuupäev ja embrüokogumisrühma ja
-tootmisrühma ning vastuvõtja nimetus ja aadress;
c)           kui kõrres on rohkem kui üks
munarakk, märgitakse selgelt ära munarakkude arv, mis kõik peavad olema kogutud
samadelt tõupuhastelt aretusloomadelt;
d)           tunnistuse allkirjastanud isiku nimi
ja ametinimetus, tunnistuse väljaandmise koht ja kuupäev ning tunnistuse välja
andnud aretusühingu poolt või, liitu importimise korral, aretusasutuse poolt volitatud
isiku allkiri.
IV
peatükk
Tõupuhaste aretusloomade embrüote põlvnemistunnistused
Embrüote põlvnemistunnistustele märgitakse
järgmised andmed:
a)           kõik I peatükis nimetatud andmed
munarakudoonorist emaslooma ja viljastanud isaslooma kohta, lisaks mõlema looma
veregrupp või katsetulemused, mis võimaldavad samasuguse teadusliku kindlusega
nende identiteeti ja põlvnemist tõendada;
b)           embrüo identifitseerimist
võimaldavad andmed, selle kogumise või tootmise kuupäev ja embrüokogumisrühma
ja -tootmisrühma ning vastuvõtja nimetus ja aadress;
c)           kui kõrres on rohkem kui üks embrüo,
märgitakse selgelt ära embrüote arv, mis kõik peavad pärinema samadelt
vanematelt;
d)           tunnistuse allkirjastanud isiku nimi
ja ametinimetus, tunnistuse väljaandmise koht ja kuupäev ning tunnistuse välja
andnud aretusühingu poolt või, liitu importimise puhul, aretusasutuse poolt volitatud
isiku allkiri.
3.
osa
Ristandaretussigade ja nende sperma, munarakkude ja embrüote
põlvnemistunnistused
I
peatükk
Ristandaretussigade põlvnemistunnistused
Ristandaretussigade põlvnemistunnistustele
märgitakse järgmised andmed:
a)           tunnistuse välja andnud aretusettevõte
või, liitu importimise korral, aretusasutuse nimi:
b)           aretusregistri nimetus;
c)           geneetiline tüüp või liin;
d)           sugu;
e)           number aretusregistris;
f)            looma identifitseerimissüsteem;
g)           ristandaretussea
identifitseerimisnumber, mis on antud kas kooskõlas liidu loomatervishoiualaste
õigusaktidega, mis käsitlevad sigade identifitseerimist, või, liitu importimise
korral, kooskõlas siseriiklike õigusaktidega;
h)           looma sünnikuupäev;
i)            tõuaretaja nimi ja aadress
j)            omaniku nimi ja aadress;
k)           tunnistuse allkirjastanud isiku nimi
ja ametinimetus, tunnistuse väljaandmise koht ja kuupäev ning tunnistuse välja
andnud aretusettevõtte poolt või, liitu importimise puhul, aretusasutuse poolt
volitatud isiku allkiri.
II
peatükk
Ristandaretussigade sperma põlvnemistunnistused
Ristandaretussigade sperma
põlvnemistunnistustele märgitakse järgmised andmed:
a)           kogu I peatükis osutatud teave
spermadoonoriks olnud ristandaretussea kohta;
b)           sperma identifitseerimist võimaldav
teave, sperma võtmise kuupäev ning seemendusjaama ja vastuvõtja nimi ja
aadress;
c)           tunnistuse allkirjastanud isiku nimi
ja ametinimetus, tunnistuse väljaandmise koht ja kuupäev ning tunnistuse välja
andnud aretusühingu poolt volitatud isiku allkiri või, liitu importimise korral,
aretusasutuse poolt volitatud isiku allkiri.
III peatükk
Ristandaretussigade munarakkude põlvnemistunnistused
Ristandaretussigade munarakkude
põlvnemistunnistustele märgitakse järgmised andmed:
a)           kogu I peatükis osutatud teave
munarakudoonoriks olnud ristandaretussea kohta;
b)           munarakkude identifitseerimist
võimaldavad andmed, nende kogumise kuupäev ja embrüokogumisrühma või
-tootmisrühma ning vastuvõtja nimetus ja aadress;
c)           tunnistuse allkirjastanud isiku nimi
ja ametinimetus, tunnistuse väljaandmise koht ja kuupäev ning tunnistuse välja
andnud aretusühingu poolt volitatud isiku allkiri või, liitu importimise
korral, aretusasutuse poolt volitatud isiku allkiri.
IV
peatükk
Ristandaretussigade embrüote põlvnemistunnistused
Ristandaretussigade embrüote põlvnemistunnistustele
märgitakse järgmised andmed:
a)           kogu I peatükis osutatud teave
munarakudoonorist emaslooma ja viljastanud isaslooma kohta;
b)           embrüo või munaraku kogumise kuupäev
ja embrüokogumisrühma ja -tootmisrühma ning vastuvõtja nimetus ja aadress;
kunstliku seemendamise või munarakkude viljastamise jaoks kasutatud sperma
identifitseerimisandmed;
c)           kui kõrres on rohkem kui üks embrüo,
märgitakse selgelt ära embrüote arv, mis kõik peavad pärinema samadelt
vanematelt;
d)           tunnistuse allkirjastanud isiku nimi
ja ametinimetus, tunnistuse väljaandmise koht ja kuupäev ning tunnistuse välja
andnud aretusühingu poolt volitatud isiku allkiri või, liitu importimise
korral, aretusasutuse poolt volitatud isiku allkiri.
VI LISA
ARTIKLI 2
PUNKTIS u NIMETATUD TERRITOORIUMID
1.           Belgia Kuningriigi territoorium
2.           Bulgaaria Vabariigi territoorium
3.           Tšehhi Vabariigi territoorium
4.           Taani Kuningriigi territoorium,
välja arvatud Fääri saared ja Gröönimaa
5.           Saksamaa Liitvabariigi territoorium
6.           Eesti Vabariigi territoorium
7.           Iirimaa territoorium
8.           Kreeka Vabariigi territoorium
9.           Hispaania Kuningriigi territoorium,
välja arvatud Ceuta ja Melilla
10.         Prantsuse Vabariigi territoorium
11.         Horvaatia Vabariigi territoorium
12.         Itaalia Vabariigi territoorium
13.         Küprose Vabariigi territoorium
14.         Läti Vabariigi territoorium
15.         Leedu Vabariigi territoorium
16.         Luksemburgi Suurhertsogiriigi
territoorium
17.         Ungari territoorium
18.         Malta Vabariigi territoorium
19.         Madalmaade Kuningriigi territoorium
Euroopas
20.         Austria Vabariigi territoorium
21.         Poola Vabariigi territoorium
22.         Portugali Vabariigi territoorium
23.         Rumeenia territoorium
24.         Sloveenia Vabariigi territoorium
25.         Slovaki Vabariigi territoorium
26.         Soome Vabariigi territoorium
27.         Rootsi Kuningriigi territoorium
28.         Suurbritannia ja Põhja-Iiri
Ühendkuningriigi territoorium
VII LISA
Vastavustabel
 Õigusakt || Sätted || Käesoleva määruse vastavad sätted
 Nõukogu direktiiv 2009/157/EÜ (endine 77/504/EMÜ) (veised) || Artikkel 1 || Artikkel 2
 Artikli 2 punktid a, b ja e || Artikli 3 esimene lõik
 Artikli 2 punkt c || Artikli 8 lõige 1
 Artikli 2 punkt d || Artikli 4 lõige 2
 Artikkel 3 || Artikli 19 lõige 1
 Artikli 4 lõige 1 || Artikli 7 lõige 1
 Artikli 4 lõige 2 || Artikli 7 lõige 5
 Artikkel 5 || Artikli 33 lõige 1 ja II lisa 1. osa I peatüki punkti 1 alapunkt d
 Artikkel 6 || Artikli 28 lõige 1, artikli 4 lõige 3, artikli 8 lõige 3, artikli 17 lõige 4, artikli 19 lõige 4, artikli 20 lõige 2 ja artikli 24 lõige 2
 Artikli 7 lõige 1 || Artikli 72 lõige 1
 Artikli 7 lõige 2 || Artikli 72 lõige 2
 Artikkel 8 || puudub
 Artikkel 9 || puudub
 Artikkel 10 || puudub
 Artikkel 11 || puudub
 Nõukogu direktiiv 87/328/EMÜ (aretamiseks heakskiitmine) || Artikkel 1 || Artikkel 21
 Artikli 2 lõige 1 || Artikli 23 lõiked 1 ja 2
 Artikli 2 lõige 2 || Artikli 12, 13 ja artikli 28 lõige 2
 Artikli 2 lõige 3 || -
 Artikkel 3 || Artikkel 22
 Artikkel 4 || Artikli 23 lõige 3
 Artikkel 5 || Artikli 31 lõige 1
 Artikkel 6 || puudub
 Artikkel 7 || puudub
 Nõukogu otsus 96/463/EÜ (Interbull) || Artikli 1 lõige 2 || Artikli 32 lõige 1
 Artikkel 2 || puudub
 II lisa || IV lisa
 Nõukogu direktiiv 88/661/EMÜ (sead) || Artikkel 1 || Artikkel 2
 Artikli 2 lõige 1 || Artikli 3 esimene lõik, artikli 4 lõige 2 ja artikli 8 lõige 1
 Artikli 2 lõige 2 || Artikli 1 lõige 3
 Artikkel 3 || Artikli 21 lõige 2
 Artikli 4 lõige 1 || Artikli 19 lõige 1
 Artikli 4 lõige 2 || Artikli 18 lõige 1
 Artikli 4a esimene lõik || Artikli 7 lõige 1
 Artikli 4a teine lõik || Artikli 7 lõige 5
 Artikkel 5 || Artikli 33 lõige 1 ja II lisa 1. osa I peatüki punkti 1 alapunkt d
 Artikli 6 lõige 1 || Artikli 28 lõige 1, artikli 8 lõige 3, artikli 17 lõige 4, artikli 19 lõige 4, artikli 4 lõige 3 ja artikli 33 lõige 3
 Artikli 6 lõige 2 || puudub
 Artikli 7 lõige 1 || Artikkel 3, artikli 8 lõige 1 ja artikli 4 lõige 2
 Artikli 7 lõige 2 || Artikli 1 lõige 3
 Artikkel 7a || Artikli 7 lõige 1
 Artikkel 8 || Artikli 25 lõige 2
 Artikkel 9 || Artikli 33 lõige 1 ja II lisa 2. osa punkti 1 alapunkt c
 Artikli 10 lõige 1 || Artikli 28 lõige 1, artikli 8 lõige 3, artikli 17 lõige 4, artikli 19 lõige 4, artikli 4 lõige 3 ja artikli 33 lõige 3
 Artikli 10 lõige 2 || puudub
 Artikli 11 lõige 1 || Artikli 72 lõige 1
 Artikli 11 lõige 2 || Artikli 72 lõige 2
 Artikli 11 lõige 3 || Artikli 72 lõige 2
 Artikkel 12 || Artikli 1 lõige 3
 Artikkel 13 || puudub
 Artikkel 14 || puudub
 Nõukogu direktiiv 90/118/EMÜ (aretamiseks heakskiitmine – tõupuhtad) || Artikkel 1 || Artikli 21 lõige 1
 Artikli 2 lõige 1 || Artikli 23 lõiked 1 ja 2
 Artikli 2 lõige 2 || Artiklid 12 ja 13 ning artikli 28 lõige 2
 Artikli 2 lõige 3 || Artikkel 14 ja artikli 28 lõige 2
 Artikkel 3 || Artikli 23 lõige 3
 Artikkel 4 || Artikli 72 lõige 1
 Artikkel 5 || puudub
 Artikkel 6 || puudub
 Nõukogu direktiiv 90/119/EMÜ (aretamiseks heakskiitmine – ristandaretussead) || Artikkel 1 || Artikli 25 lõige 1, artikli 26 lõiked 1 ja 2
 Artikkel 2 || Artikli 23 lõige 3
 Artikkel 3 || puudub
 Artikkel 4 || puudub
 Nõukogu direktiiv 89/361/EMÜ (lambad ja kitsed) || Artikli 1 lõige 1 || Artikli 1 lõige 1
 Artikli 1 lõige 2 || Artikli 1 lõige 3
 Artikkel 2 || Artikkel 2
 Artikli 3 lõige 1 || Artikli 3 esimene lõik ja artikli 4 lõige 2
 Artikli 3 lõige 2 || Artikli 1 lõige 3
 Artikkel 4 || Artikli 4 lõige 3, artikli 19 lõige 4, artikli 28 lõige 1 ja artikli 21 lõige 2
 Artikkel 5 || Artikli 7 lõige 1
 Artikkel 6 || Artikli 33 lõige 1 ja II lisa 1. osa I peatüki punkti 1 alapunkt d
 Artikkel 7 || Artikli 1 lõige 3
 Artikkel 8 || Artikli 72 lõige 1
 Artikkel 9 || puudub
 Artikkel 10 || puudub
 Nõukogu direktiiv 90/427/EMÜ (hobuslased) || Artikkel 1 || Artikli 1 lõige 1
 Artikkel 2 || Artikkel 2
 Artikli 3 esimene lõik || Artikli 3 esimene lõik
 Artikli 3 teine lõik || Artikli 1 lõige 3
 Artikli 4 lõike 1 punkt a || I lisa 1. osa ja 3. osa punkt 1 alapunkt a
 Artikli 4 lõike 1 punkt b || II lisa 1. osa I peatüki punkti 1 alapunkt c
 Artikli 4 lõige 2 || Artikli 4 lõige 3, artikli 19 lõige 4, artikkel 33, artikli 34 lõike 1 punkt c, artikkel 14 ja II lisa 1. osa I peatüki punkti 1 alapunkt c
 Artikkel 5 || Artikli 7 lõige 1
 Artikkel 6 || II lisa 1. osa I peatüki punkt 3
 Artikkel 7 || Artikli 28 lõige 1 ja artikli 21 lõige 2
 Artikli 8 lõige 1 || II lisa 1. osa I peatüki punkti 1 alapunkt c
 Artikli 8 lõige 2 || Artikli 33 lõige 1
 Artikkel 9 || Artikli 1 lõige 3
 Artikkel 10 || Artikli 72 lõige 1
 Artikkel 11 || puudub
 Artikkel 12 || puudub
 Lisa || puudub
 Nõukogu direktiiv 91/174/EMÜ (kõik) || Artikkel 1 || Artikkel 2
 Artikkel 2 || Artikkel 3, artikli 35 lõige 1 ja artikli 45 lõige 1
 Artikkel 3 || puudub
 Artikkel 4 || puudub
 Artikkel 5 || puudub
 Artikkel 6 || puudub
 Artikkel 7 || puudub
 Artikkel 8 || puudub
 Nõukogu direktiiv 94/28/EÜ Import || Artikkel 1 || Artikkel 1
 Artikkel 2 || Artikkel 2
 Artikkel 3 || Artikkel 37
 Artikkel 4 || Artikli 39 lõike 1 punkt a ja artikli 40 lõige 1
 Artikkel 5 || Artikli 39 lõige 1 punkt b ja artikli 40 lõige 1
 Artikkel 6 || Artikli 39 lõike 1 punkt c, artikli 40 lõige 1
 Artikkel 7 || Artikli 39 lõike 1 punkt c, artikli 40 lõige 1
 Artikkel 8 || Artikli 39 lõige 2
 Artikli 9 lõiked 1 ja 2 || Artikkel 42
 Artikli 9 lõige 3 || puudub
 Artikkel 10 || Artiklid 67 ja 70
 Artikkel 11 || puudub
 Artikkel 12 || Artikli 72 lõige 1
 Artikkel 13 || puudub
 Artikkel 14 || puudub
 Artikkel 15 || puudub
[1]               ELT C […], pp/kk/aaaa, lk […].
[2]               ELT C […], pp/kk/aaaa, lk […].
[3]               ELT C […], pp/kk/aaaa, lk […].
[4]               EÜT L 382, 31.12.1988, lk 36.
[5]               EÜT L 153, 6.6.1989, lk 30.
[6]               EÜT L 224, 18.8.1990, lk 55.
[7]               EÜT L 85, 5.4.1991, lk 37.
[8]               EÜT L 178, 12.7.1994, lk 66.
[9]               ELT L 323, 10.12.2009, lk 1.
[10]             EÜT L 167, 26.6.1987, lk 54.
[11]             EÜT L 71, 17.3.1990, lk 34.
[12]             EÜT L 71, 17.3.1990, lk 36.
[13]             EÜT L 206, 12.8.1977, lk 11.
[14]             ELT L 299, 16.11.2007, lk 1.
[15]             ELT L 155, 18.6.2009, lk 30.
[16]             EÜT L 192, 2.8.1996, lk 19.
[17]             EÜT L 256, 7.9.1987, lk 1.
[18]             EÜT L 268, 24.9.1991, lk 56.
[19]             EÜT L 24, 30.1.1998, lk 9.
[20]             COM(2013) 0265 (final) - 2013/0140 (COD).
[21]             ELT L 165, 30.4.2004, lk 1.
[22]             EÜT L 224, 18.8.1990, lk 29.
[23]             ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
[24]             EÜT L 125, 12.5.1984, lk 58.
[25]             EÜT L 237, 5.9.1984, lk 11.
[26]             ELT L 169, 22.6.2006, lk 56.
[27]             EÜT L 247, 23.8.1989, lk 19.
[28]             EÜT L 247, 23.8.1989, lk 21.
[29]             EÜT L 247, 23.8.1989, lk 31.
[30]             EÜT L 247, 23.8.1989, lk 33.
[31]             EÜT L 247, 23.8.1989, lk 43.
[32]             EÜT L 145, 8.6.1990, lk 30.
[33]             EÜT L 145, 8.6.1990, lk 32.
[34]             EÜT L 145, 8.6.1990, lk 35.
[35]             EÜT L 145, 8.6.1990, lk 38.
[36]             EÜT L 192, 11.7.1992, lk 63.
[37]             EÜT L 19, 25.1.1996, lk 39.
[38]             EÜT L 192, 11.7.1992, lk 66.
[39]             EÜT L 247, 23.8.1989, lk 22.
[40]             EÜT L 247, 23.8.1989, lk 34.
[41]             EÜT L 145, 8.6.1990, lk 39.
[42]             EÜT L 19, 25.1.1996, lk 41.
[43]             ELT L 125, 18.5.2005, lk 15.
[44]             ELT L 149, 7.6.2008, lk 3.
[45]             EÜT L 210, 20.8.1996, lk 47.
[46]             http://www.ueln.net/