				|

		52011PC0824

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, milles käsitletakse õhusõidukite maapealset teenindust liidu lennujaamades ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 96/67/EÜ /* KOM/2011/0824 lõplik - 2011/0397 (COD) */

			   	SELETUSKIRI

1.
ETTEPANEKU TAUST
1.1.
Üldine taust – nõukogu 1996. aasta direktiiv

Maapealse teeninduse teenused koosnevad
kõikidest konkreetsele lennuettevõtjale maa peal pakutavatest lennundusega
seotud toimingutest lennujaamas ning need on lennuahela oluline lüli. Maapealse
teeninduse teenused hõlmavad järgmist 11 teenuseliiki:
(1)
maapealne juhtimine ja järelevalve;
(2)
reisijate teenindamine;
(3)
pagasikäitlus;
(4)
kauba- ja postikäitlus;
(5)
perroonikäitlus;
(6)
õhusõiduki teenindamine;
(7)
kütuse- ja õlikäitlus;
(8)
õhusõiduki hooldus;
(9)
lennutegevus ja meeskonna juhtimine;
(10)
maapealne transport;
(11)
toitlustusteenus.
Maapealse teeninduse teenuste tõhus osutamine
on oluline nii lennujaamade, lennuettevõtjate kui ka reisijate jaoks ning
sellel on tähtis roll lennutranspordi taristu tõhusas kasutamises ja kogu
lennundussüsteemi toimimises.
Mõned hinnangud maapealse teeninduse turu kohta: komisjoni ja sidusrühmade hinnangute kohaselt on maapealse teeninduse
tulu (kõiki liike arvesse võttes) ülemaailmselt ligikaudu 50 miljardit
eurot. Hinnanguliselt töötab Euroopas selles sektoris vähemalt
60 000 inimest[1].
Maapealse teeninduse teenustega seotud kulud moodustavad 5–12 %[2] lennuettevõtjate
tegevuskuludest.
1996. aastal võeti Euroopa Ühenduses vastu
nõukogu direktiiv 96/67/EÜ juurdepääsu kohta maapealse käitluse turule ühenduse
lennujaamades. Direktiiv oli esimene samm maapealse teeninduse turu
järkjärguliseks avamiseks ja nimetatud turule juurdepääsu ühtlustamiseks.
Ajalooliselt on maapealse teenindusega
tegelenud lennujaama käitajad või lennuettevõtjad. Tänapäeval on see Euroopas
üha enam koondunud spetsialiseerunud ettevõtjate kätesse. Direktiivist
tulenevalt põhineb juurdepääs maapealse teeninduse turule järgmistel
põhimõtetel:
·
omateeninduse vabadus, st lennuettevõtjatel on
võimalik ise kõikides kommertslennujaamades teenindust teostada
liiklustihedusest sõltumata. Nelja teenuseliigi puhul (pagasikäitlus,
perroonikäitlus, kütuse- ja õlikäitlus, kauba- ja postikäitlus) võivad
liikmesriigid anda omateeninduse õiguse vähemalt kahele lennujaama kasutajale lennujaamas,
mille aastane vedude maht on suurem kui kaks miljonit reisijat või
50 000 tonni kaupa;
·
kolmandate isikute teenindusvabadus, st maapealsete
teenuste osutajatele antud võimalus osutada teenuseid kolmandatele isikutele
lennujaamades, mida läbib aastas enam kui kaks miljonit reisijat või
50 000 tonni kaupa. Nelja eespool nimetatud teenuseliigi puhul, kus
piirangud on lubatud, võivad liikmesriigid piirata teenuste osutajate arvu
vähemalt kahele teenuseosutajale iga teenuseliigi kohta.

1.2.
Ettepaneku põhjused

Vastavalt komisjoni erihinnangutele direktiivi
kohta on viimane saavutanud peamise taotletud eesmärgi liberaliseerida
maapealse teeninduse turg ELi lennujaamades: teenuste osutajate arv on
suurenenud ja maapealse teeninduse hinnad on üldjuhul langenud. Peale selle on
lennuettevõtjate sõnul tänu suuremale konkurentsile tõusnud teenuste kvaliteet.
Alates direktiivi vastuvõtmisest
1996. aastal on maapealse teeninduse raamtingimused märkimisväärselt
muutunud. Kiirelt kasvava lennuliikluse ja piiratud läbilaskevõime kontekstis
on lennujaamades pakutavate teenuste, sealhulgas maapealse teeninduse teenuste
tõhusus ja kvaliteet üha uuesti ja üha tungivamalt päevakorral.
Euroopa Liidu ühtse Euroopa taeva algatuses,
mille siht on reformida Euroopa lennuliikluse juhtimise korraldust
läbilaskevõime ja ohutusega seotud nõuete täitmiseks tulevikus, tunnistatakse
vajadust kohaldada lennujaamade kui taristu olulise osa suhtes terviklikku nn
väravast-väravasse lähenemisviisi. Viimased andmed näitavad, et
70 protsenti viivitustest lennujaamas on seotud lennu teenindamisega.
Väravast-väravasse lähenemisviisi eesmärk on optimeerida ja integreerida kõik
lennu etapid ühest lennujaamast teise, kaasa arvatud maapealne teenindus, et
suurendada tulemuslikkust viivituste, kulude, keskkonnamõju ja ohutuse
valdkonnas.
Järjestikused kriisid, mis on viimase kümnendi
jooksul lennutranspordile halvasti mõjunud, on näidanud vajadust meetmete
järele. Majanduskriis on sundinud nii liikmesriike kui ka tööstusharu püüdma
kulusid vähendada. Terroristide rünnakud nõuavad kõrgemate ohutus- ja
turvalisustasemete rakendamist. Ja lõpuks – rasked ilmastikuolud näitavad
vajadust maapealsete toimingute parema koordineerimise järele lennujaamades.
Komisjoni osalusel praeguse direktiivi üle
peetud konsultatsioonid ning sellele antud hinnang (üksikasjad allpool)
näitavad, et praegune õigusraamistik ei vasta enam eesmärgile. Probleem koosneb
kahest osast: i) maapealse teeninduse teenuste
pakkumine ei ole piisavalt tõhus sisenemis- ja laienemispiirangute tõttu ning
ii) maapealse teeninduse teenuste üldine kvaliteet ei suuda sammu
pidada üha suurenevate nõudmistega usaldusväärsuse, toimetuleku, ohutuse ja
turvalisuse ning keskkonnaküsimuste valdkonnas.

1.3.
Ettepaneku eesmärk

Käesolevale ettepanekule lisatud mõjuhinnangus
ja selle kokkuvõttes kehtestatakse üldised ja konkreetsed eesmärgid määruse
vastuvõtmiseks. Üldeesmärk on suurendada maapealse teeninduse teenuste tõhusust
ja üldist kvaliteeti kasutajate (lennuettevõtjate) ja lõppkasutajate (reisijate
ja ekspediitorite) jaoks ELi lennujaamades.
Konkreetsed eesmärgid on järgmised:
(1)
tagada, et lennuettevõtjatel on ELi lennujaamades
suurem maapealse teeninduse lahenduste valik;
(2)
ühtlustada ja muuta selgemaks riiklikud
haldustingimused turule sisenemiseks (loa väljaandmine);
(3)
tagada lennujaama tasandil võrdsed
konkurentsitingimused maapealse teenindusega tegelevatele ettevõtjatele, kes
tegutsevad erineva õiguskorra alusel;
(4)
suurendada lennujaamas koordineerimist maapealse
teeninduse pakkujate vahel (lennujaamade käitajad kui maapealsed koordinaatorid
ELi lennundusvõrgustiku piires väravast-väravani lähenemisviisi raames);
(5)
muuta selgemaks õigusraamistik töötajate
väljaõppeks ja üleviimiseks.

1.4.
Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid

Ettepanek käsitleb ELi lennujaamade maapealset
teenindustkäsitleva määruse vastuvõtmist. Uus määrus asendaks ja muudaks
kehtetuks olemasoleva direktiivi 96/67/EÜ. Maapealse teeninduse teenuseid ei
käsitle otseselt ükski teine õigusnorm.

1.5.
Kooskõla Euroopa Liidu tegevuspõhimõtete ja
eesmärkidega

Algatus on üks meetmeist, mis
on vajalikud Euroopa ühtse transpordipiirkonna loomiseks, nagu on kirjeldatud
komisjoni valges raamatus „Euroopa ühtse transpordipiirkonna
tegevuskava – konkurentsivõimelise ja ressursitõhusa transpordisüsteemi
suunas”. Ühtlasi on see lennujaamapaketi osa t, mida komisjoni 2011. aasta
tööprogrammis[3] käsitati strateegilise algatusena, mille eesmärk on kasutada ära ühtse
turu võimalusi majanduskasvuks.

2.
HUVITATUD ISIKUTEGA TOIMUNUD KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE
TULEMUSED
2.1.
Konsulteerimine huvitatud isikutega
2.1.1.
Konsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja
vastajate üldiseloomustus

Pärast kirjalikku konsulteerimist
6. aprillil 2006 toimunud kohtumise raames pidas komisjon kõikide
sidusrühmadega nõu direktiivi läbivaatamise eri võimaluste üle.
24. jaanuaril 2007 võttis komisjon vastu
aruande direktiivi kohaldamise kohta,[4]
mis andis kinnitust sellele, et direktiivi peaeesmärgid on saavutatud, kuid
esines ka negatiivseid suundumusi.
Komisjon viis läbi konsultatsiooni
sidusrühmadega maapealse teeninduse teenuste toimimise kohta ELi lennujaamades
ning võimaluste kohta direktiiv ajavahemikus november 2009 –
september 2010 läbi vaadata.
Tsiviillennundus-sektori sotsiaalse dialoogi
komitee maapealse teeninduse töörühma koosolek toimus 16. novembril 2009.
Kohtumise järel võtsid kolm neljast võtmetähtsusega esindajast vastu
ühisavalduse,[5]
milles kutsuti üles parandama praegust hankesüsteemi ning võtma vastu
sotsiaalklauslit töötajate üleviimise kohta tegevuse täieliku või osalise
lõppemisekorral.

2.1.2.
Vastuste kokkuvõte

Konsultatsiooni ja üksikute panuste kokkuvõte
on kättesaadav aadressil:
http://ec.europa.eu/transport/air/consultations/2010_02_12_directive_96_67_ec_en.htm.
Konsultatsioonides toodi esile eri liiki
sidusrühmade lahknevad huvid.
Lennuettevõtjad rõhutasid vajadust tihedama
konkurentsiga turu järele. Samuti väljendasid nad rahulolu direktiivi
vastuvõtmise tulemusena üldiselt laienenud maapealse teeninduse pakkujate
valiku üle, kuid rõhutasid, et see suundumus ei esine kõikjal Euroopas.
Tööhõive stabiilsuse vähenemise all kannatavas
sektoris toetasid maapealse teenindusega hõivatud töötajad sotsiaalsete
küsimuste (ennekõike töötajate üleviimise) lahendamise vajadust ning
väljendasid muret liigse konkurentsi tekitamise üle, mis võib hakata mõjutama
töötingimusi.
Lennujaamade käitajad kutsusid üles paremale
koordineerimisele lennujaamades ning avaldasid soovi olla sõnaselgelt
tunnustatud kui maapealse tegevuse koordinaatorid. Mõni lennujaama käitaja
seisis vastu turu edasisele avamisele, kuna nende arvates mõjutaks see
negatiivselt teenuste kvaliteeti nende lennujaamades ja suurendaks kulusid.
Sõltumatud maapealsete teenuste osutajad
rõhutasid vajadust õiglasema konkurentsi järele eri maapealse teeninduse
teenuseosutajate vahel. Eelkõige pooldasid nad rangemaid nõudeid sellistele
maapealse teeninduse toimingutele, mida teostavad lennujaamade käitajad ja
lennuettevõtjad.
Peaaegu kõik sidusrühmad kutsusid üles
teenuste kvaliteeti parandama.

2.2.
Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

Komisjoniteostatava pideva järelevalve käigus
maapealse teeninduse teenuste direktiivi kohaldamise üle koostati mitu
välisuuringut, mille tulemused on kättesaadavad komisjoni veebilehel. Eelkõige
viis komisjon pärast Euroopa Parlamendi 11. oktoobri 2007. aasta
resolutsioonis[6]
esitatud palvet ajavahemikul 2008–2009[7]
läbi põhjaliku uuringu direktiivi rakendamise ja mõju kohta, keskendudes
tööhõive, ohutuse ja turvalisusega seotud küsimustele. Lisauuringu direktiivi
võimaliku läbivaatamise kohta tegi komisjon 2010. aastal[8].

2.3.
Mõju hindamine

Mõjuhinnang annab ülevaate erinevatest
kaalutud võimalustest. Direktiivi 96/67/EÜ läbivaatamisvõimaluste hindamiseks,
kaaluti nelja poliitikapaketti (lisaks võimalusele säilitada olemasolev
raamistik).
Poliitikapakett PP1 parandaks süsteemi
direktiivi minimaalse muumise kaudu, pakkudes võimaluse korral suuniseid.
Pakett hõlmab järgmist: turu täielik avamine omateeninduseks, suunised loa
saamise nõuete kohta, selgemad mõisted ja üksikasjalikumad nõuded eraldiseisva
raamatupidamisarvestuse, tsentraliseeritud taristu, allhangete ja lennujaama
kasutajate komitee[9]
kohta. Pakett sisaldab suuniseid allhangete kohta ning ühtlustatud
hankekriteeriume seoses koordineerimisega lennujaama tasandil. Paketiga
tagatakse minimaalne väljaõpe ning konsulteerimine töötajate esindajatega
hangete suhtes.
Poliitikapaketi PP2 eesmärk on parandada
praegust süsteemi ambitsioonikamate meetmete kogumi abil. See avab täielikult
omateeninduse turu ning tõstab suurtes lennujaamades kolmandate isikute poolt
maapealse teeninduse piiratudteenuse osutajate arvu minimaalselt kolmeni.
Lisameetmed on lubade vastastikune tunnustamine ning ühtlustatud
hankekriteeriumid, tsentraliseeritud taristu parem haldamine, lennujaama
käitajate õiguslik eraldamine ja hangete pikem kestus. Pakett sisaldab uusi
nõudeid allhangetele, lennujaama käitajate rolli kindlaksmääramist üldises
tegevuses (ja võimalikke miinimumnõudeid) ning tegevusaruandlusega seotud
kohustusi. Lisatud on ka miinimumnõuded väljaõppele ja liikmesriikide õigused
piiratud teenuseid osutavate töötajate üleviimiseks samadel tingimustel
Poliitikapakett PP2' sarnaneb
poliitikapaketile PP2, kuid koosneb teistsugustest meetmetest vähem probleemsete
tuvastatud valdkondade jaoks. Vahe seisneb selles, et luba ja kvaliteedi
miinimumnõuded kehtestatakse ELi tasandil.
Poliitikapakett PP3 püüab parandada kehtivat
süsteemi intensiivsete poliitikameetmete kaudu, ühtlustades täielikult
maapealse teeninduse turu õigusraamistiku: maapealse teeninduse turg avatakse
täielikult ning tsentraliseeritud taristu parema haldamise kaudu tagatakse
ühtne juurdepääs turule, viiakse sisse ELi tasandil lubade andmine ning
võetakse ära lennujaama käitajate õigus enda lennujaamas maapealse teenindusega
tegeleda. Lennujaama töö koordineerimiseks lisatakse nõuded allhankele,
lennujaama käitajate rolli kindlaksmääramine üldises tegevuses (ja võimalikud
miinimumnõuded) ning tegevusaruandlusega seotud kohustused. Pakett näeb ette
töötajate täieliku üleviimise hankemenetluse puhul ning võtmetöötajate
litsentseerimise.
Arvesse võeti mõju hindamise komitee soovitusi
peamiste muudatuste kohta, mis käsitlesid probleemide täpsema määratlemise
vajadust, sotsiaalse kaitse sätete selgitamist töötajate üleviimise korral,
suurema hulga teostatavate poliitikavalikute sisseviimist ning nende
põhjalikumat võrdlemist.
Ainult poliitikapakett PP2 täidab täielikult
mõjuhinnangus seatud eesmärgid. Tagada tuleb õige tasakaal sotsiaalsete ja majanduslike
mõjude vahel. Nimetatud poliitikapakett on käesoleva ettepaneku alus.

3.
ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
3.1.
Ettepaneku kokkuvõte

Omateenindusturu täielik avamine ja
teenuste osutajate miinimumarvu suurendamine kolmele suurtes lennujaamades
Direktiiv 96/67/EÜ lubab liikmesriikidel
piirata omateenindust või kolmandatele isikutele pakutavat teenindust nelja
teenuseliigi puhul minimaalselt kahe teenuseosutajaga. Selle tagajärjel
seisavad lennuettevõtjad mõnes lennujaamas silmitsi piiratud valikuga kahe
teenuseosutaja vahel iga nimetatud teenuse puhul ning neil ei ole alati õigust
omateenindust teostada.
Igal lennujaama kasutajal peaks olema lubatud
omateenindust teostada. Peale selle peaks volitatud kolmandatest isikutest
maapealse teeninduse teenuste osutajate arv olema vähemalt kolm suurtes
lennujaamades, mida läbib aastas vähemalt viis miljonit reisijat või
100 000 tonni kaupa.
Ühtlustatud nõuete alusel antud lubade
vastastikune tunnustamine
Kolmveerand liikmesriikidest on kehtestatud
loa väljaandmise süsteemi, mille tulemus on lugematu arv erinevaid
haldusnõudeid, mida maapealse teeninduse teenuste osutajad või omateenindust
teostavad lennujaama kasutajad ELis peavad täitma. Ühtlustatud nõuete alusel
antud riiklike lubade vastastikune tunnustamine vähendab käitajate
halduskulusid ning vähendab sisenemispiiranguid.
Tsentraliseeritud taristute parem juhtimine[10]
Tsentraliseeritud taristud on maapealse
teeninduse teenuste osutamisel olulise tähtsusega. Selge õigusraamistiku
puudumisel võivad maapealse teeninduse turul tekkida konkurentsitingimuste
moonutused. Ettepanek sisaldab selget õigusraamistikku tsentraliseeritud
taristu määratlemiseks ning maapealsete teenuste osutajatelt ja omateenindust
teostavatelt lennuettevõtjatelt tsentraliseeritud taristu kasutamise eest nõutavate
asude määramiseks. .
Lennujaamade ja nende maapealse teeninduse
toimingute õiguslik eraldamine
Kui lennujaam osutab ise maapealse teeninduse
teenuseid, siis peab tagama, et lennujaama osutatavad maapealsed teenused ei
saaks lennujaama haldustoimingute kaudu ebaõiglast kasu.
Praegust maapealseid teenuseid osutavate
lennujaamade raamatupidamise lahususe süsteemi on väga keeruline kontrollida
ning sellest ei piisa ausa konkurentsi tagamiseks. Ettepanekuga kutsutakse
lennujaamu üles hoidma maapealse teeninduse toimingud sellise juriidilise isiku
halduses, kes ei ole lennujaama juhtimistegevusega seotud..
Täiustatud hankemenetlus
Praegu kohaldatav seitsmeaastane
maksimumperiood, milleks piiratud maapealse teeninduse teenuste osutaja
valitakse, ei ole piisav eelkõige käitlusseadmete mahakandmiseks. Ettepanekus
on sätestatud maksimumperioodi pikendamine kümnele aastale.
Ettepanek sisaldab lisakirjeldusi piiratud
teenuste osutajate valiku menetluse üksikasjade kohta, et tagada ühtlustatud
kohaldamine ning see, et valitud ettevõtjad on tõesti kõige sobivamad maapealse
teeninduse teenuseid osutama.
Piiratud maapealsete teenuste osutaja
valimisel peetakse nõu lennujaama kasutajate komiteega. Ettepanek sisaldab
lennujaama kasutajate komitee kodukorda käsitlevaid sätteid huvide konflikti
vältimiseks selliste lennuettevõtjate puhul, kes osutavad ka maapealse
teeninduse teenuseid.
Selgemaks muudetud allhanke-eeskirjad
Kuigi allhanked suurendavad maapealse
teeninduse teenuste osutajate puhul mõnikord vajaminevat paindlikkust, võib
allhangete ja sariallhangete tulemus olla läbilaskevõime piiramine ja kahjulik
mõju ohutusele.
Seetõttu sisaldab ettepanek selgeid
allhanke-eeskirju, mis lubavad maapealse teeninduse teenuste osutajatel
allhankeid korraldada, sätestades samas ka teatavad piirangud: lennujaamad ja
omateenindust teostavad lennuettevõtjad võivad allhankeid korraldada ainult
vääramatu jõu puhul, sariallhangete tegemine on neile keelatud..
Lennujaama käitaja roll maapealsete
teenuste koordineerimisel
Möödunud aasta rasketest ilmastikutingimustest
põhjustatud kriis lennutranspordisektoris osutab lennujaamade maapealse
tegevuse suurema koordineerimise vajadusele. Mõnes lennujaamas võis täheldada
vähest suutlikkust kriisiolukorraga toime tulla ja seda ka maapealse teeninduse
teenuste osutamisel. Probleemid ühes lennujaamas mõjutavad kogu võrgustikku,
mistõttu on veelgi olulisem suurenda suutlikkust kriisiolukordadega toime
tulla.
Lennujaama käitaja peaks vastutama tema
hallatava lennujaama maapealse teenindusega seotud toimingute nõuetekohase
koordineerimise eest. Suurtes lennujaamades, mis on Euroopa
lennutranspordivõrgu jaoks eriti olulise tähtsusega, peab lennujaama käitaja
tagama, et tegevused on koordineeritud lennujaama ühise otsustamise ja
nõuetekohase hädaolukorra lahendamise plaani põhjal.
Lennujaama käitajate vastutus maapealse
teenindusega seotud toimingute kvaliteedi miinimumnõuete eest, mis määratakse
kindlaks delegeeritud õigusaktis
Ühe maapealse teeninduse teenuste osutaja
kvaliteedistandarditele mittevastav tegevus võib häirida lennujaama süsteemi
lennutranspordisektori kõikide sidusrühmade kahjuks. Ühiste kvaliteedi
miinimumstandardite puudumine kõikidele lennujaamas maapealse teeninduse
teenuste osutajatele on sidusrühmade sõnul kehtiva direktiivi puudus.
Ettepanekus sätestatakse kvaliteedi
miinimumstandardite kehtestamise maapealse teeninduse teenuste osutamisele,
mida peavad täitma kõik maapealse teeninduse teenuste osutajad ja
omateenindusega tegelevad lennujaama kasutajad.
Maapealse teeninduse teenuste osutamise
aruandluskohustused, mis määratakse kindlaksdelegeeritud õigusaktis
Piisavad, sõltumatud ja tsentraliseeritud
andmed maapealse teeninduse teenuste osutamise kohta aitavad määrata
asjakohased poliitikameetmed tulevikuks. Maapealse teeninduse teenuste osutajad
ja omateenindust teostavad lennujaama kasutajad peaks teenindusteenuste
osutamise kohta aru andma.
Kohustuslik töötajate miinimumväljaõpe
Sellises töömahukas sektoris nagu maapealne
käitlus mõjutab töötajate pidev areng ja koolitamine oluliselt teenuste
kvaliteeti. Teisest küljest suurendavad kehva väljaõppega töötajad
vähekvaliteetsete teenuste ohtu ning võivad märkimisväärselt mõju avaldada
maapealse teeninduse ohutusele ja turvalisusele. Ettepanekus tutvustatakse
väljaõppe miinimumnõudeid kõikidele maapealsete teenuste osutajatele ning
omateenindust teostavatele lennuettevõtjatele, et tagada tegevuse ohutus ja
turvalisus ning luua käitajatele võrdsed konkurentsitingimused.
Liikmesriikide võimalus kehtestada
hankemenetluse korral nõue töötajate ülevõtmiseks samadel tingimustel
Euroopa Kohtu praktika[11] kohaselt ei ole praegu selgust
meetmete suhtes, mida liikmesriikidel on õigus võtta piiratud juurdepääsuga
maapealse teeninduse teenuseid osutava ettevõtja vahetumise puhul.
Töötajad vahetuvad maapealse teeninduse
tööstusharus kiiresti ja osaliselt paistab selle põhjus olevat ka vastav
direktiiv. Hankemenetluse käigus piiratud juurdepääsuga teenuste osutamiseks
valitud teenuste osutajad tegutsevad vaid piiratud maksimaalse ajavahemiku
jooksul. Seetõttu soodustab hankesüsteem ilmselt töötajate vahetumist.
Töötajate vahetus võib mõjutada negatiivselt maapealse teeninduse teenuste
kvaliteeti. Seepärast on asjakohane selgitada töötajate ülevõtmist käsitlevaid
eeskirju, mis jäävad ettevõtjate üleminekut käsitleva direktiivi 2001/23/EÜ
reguleerimisalast väljapoole, et võimaldada liikmesriikidel tagada piisav
tööhõive ja sobivad töötingimused.

3.2.
Õiguslik alus

Ettepaneku alus on ELi toimimise lepingu
artikkel 100.

3.3.
Subsidiaarsuse põhimõte

Subsidiaarsuse põhimõtet kohaldatakse
ettepaneku selles osas, mis ei kuulu ELi ainupädevusse.
Liikmesriigid ei suuda ettepaneku eesmärke
täielikult saavutada, kuna lennuettevõtjad tegutsevad ühtsel lennundusturul
ning maapealse teeninduse pakkujad tegutsevad kas Euroopa turul või
rahvusvahelisel turul. Maapealse teeninduse teenuste raamistikku ei saa
reguleerida madalamal tasandil. Individuaalsed meetmed liikmesriigi tasandil
võivad takistada siseturu toimimist.
ELi tasandi meetmed saavutaksid ettepaneku
eesmärgid paremini. Euroopa tasandil maapealse teeninduse teenuste suhtes
kehtivad eeskirjad on oluline osa lennunduse siseturgu toetavatest Euroopa
õigusaktidest, sest õiglasel, läbipaistval ja mittediskrimineerival maapealsete
teenuste osutamise süsteemil on kandev roll, et saavutada lennuahela tähtsaks
osaks olevaid tõhusaid ja kvaliteetseid maapealse teeninduse teenuseid hõlmav
eesmärk
Seepärast on ettepanek kooskõlas
subsidiaarsuse põhimõttega.

3.4.
Proportsionaalsuse põhimõte

Ettepanek on kooskõlas proportsionaalsuse
põhimõttega. Lisakoormus ettevõtjatele ja riigi ametiasutustele on piiratud
vajadusega tagada maapealse teeninduse teenuste tõhusus ja üldine kvaliteet.
Kuigi ettepanekus nähakse ette olulisi kulutusi peamiselt tsentraliseeritud
taristute juhtimise täiustamiseks, lennujaamade õiguslikuks eraldamiseks ja
aruandluskohustuste täitmiseks, peaks kulusid tasakaalustama saadav ulatuslik
majanduslik ja kvaliteedialane kasu.

3.5.
Õigusakti valik

Kavandatud õigusakt on määrus. Muud õigusaktid
ei oleks asjakohased. Võttes arvesse vajadust kehtestada lennujaamades
kvaliteedialased ühtlustatud miinimumnõuded, et rakendada väravast-väravani
lähenemisviisi ja ühtlustada veelgi turule pääsemise tingimusi õiglasema
konkurentsi tagamiseks maapealse teeninduse turul, ei oleks direktiiv, mille
valimine 1996. aastal pakkus suuremat paindlikkust, praegu enam asjakohane.
Õigusakt peab olema üldiselt kohaldatav.
Määrus vastab probleemina määratletud
maapealse teeninduse turgude ühtlustamise vajadusele ELi tasandil. Enamik
kehtivas õigusraamistikus tuvastatud probleeme on seotud rakendamise
lahknevustega liikmesriikide vahel.
Seepärast on määrus kõige asjakohasem
õigusakt, kuna teised võimalused ei oleks kavandatud eesmärkide saavutamiseks
piisavad.

4.
MÕJU EELARVELE

Ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet.

5.
VALIKULISED ÜKSIKASJAD
5.1.
Seniste õigusaktide kehtetuks tunnistamine

Ettepaneku vastuvõtmine tunnistab kehtetuks
nõukogu 15. oktoobri 1996. aasta direktiivi 96/67/EÜ juurdepääsu
kohta maapealse käitluse turule ühenduse lennujaamades.

5.2.
Euroopa Majanduspiirkond

Kavandatavas õigusaktis käsitletakse Euroopa
Majanduspiirkonnaga seotud küsimust, mistõttu tuleks seda kohaldada ka Euroopa
Majanduspiirkonnas.
2011/0397 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
milles käsitletakse õhusõidukite maapealset
teenindust liidu lennujaamades ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu
direktiiv 96/67/EÜ
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 100 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[12],

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[13],
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu 15. oktoobri 1996. aasta direktiivis
96/67/EÜ juurdepääsu kohta maapealse käitluse turule ühenduse lennujaamades[14] sätestatakse maapealse
teeninduse turu järkjärguline avamine.
(2)
Lennujaamad ja maapealse teeninduse teenused on
olulise tähtsusega lennutranspordi nõuetekohasel toimimisel ning täidavad
võtmerolli lennuahelas. Maapealse teeninduse teenused hõlmavad kõiki
lennuettevõtjatele maa peal lennujaamades osutatavaid lennundusega seotud
tegevusi.
(3)
Brugge lennundusalasel tippkohtumisel
2010. aasta oktoobris vastu võetud deklaratsioonis tunnistati liidu
eeskirjade reformimise vajadust, et soodustada kõikide lennutranspordiahela
lülide (sh lennujaamad, lennuettevõtjad, muude teenuste pakkujad)
konkurentsivõimet.
(4)
Euroopa ühtse transpordipiirkonna tegevuskava
käsitlevas valges raamatus[15]
nimetatakse turule juurdepääsu parandamist ja lennujaamades kvaliteetsete
teenuste pakkumist ülioluliseks kodanike elukvaliteedi jaoks ning tähtsaks
meetmeks Euroopa ühtse transpordipiirkonna saavutamisel.
(5)
Maapealse teeninduse turu edasine järkjärguline
avamine ning ühtlustatud nõuete kehtestamine maapealse teeninduse teenuste
pakkumise suhtes tõstaks tõenäoliselt maapealsete teenuste tõhusust ja üldist
kvaliteeti nii lennuettevõtjate kui ka reisijate ja ekspediitorite jaoks. See
peaks parandama lennujaama tegevuse üldist kvaliteeti.
(6)
Võttes arvesse uut vajadust kvaliteedialaste
ühtlustatud miinimumnõuete järele lennujaamades, et rakendada väravast-väravani
lähenemisviisi ühtse Euroopa taeva algatuse elluviimiseks, ning vajadust veelgi
suurema ühtlustamise järele, et kasutada täiel määral ära maapealse teeninduse
turu järkjärgulisest avamisest saadavat kasu maapealsete teenuste parema
kvaliteedi ja suurema tõhususe näol, peaks direktiivi 96/67/EÜ asendama
määrusega.
(7)
Vaba juurdepääs maapealse teeninduse turule on
vastavuses liidu lennujaamade tõhusa toimimise põhimõttega, kui kehtestatakse
asjakohased turvameetmed. Vaba juurdepääsu maapealse teeninduse turule peab
kehtestama järk-järgult ja kohandama selle sektori nõudmistele.
(8)
Direktiivi 96/67/EÜ kohane turu järkjärguline
avamine on juba saavutanud häid tulemusi parema tõhususe ja kõrgema kvaliteedi
näol. Seetõttu on asjakohane järkjärgulist avamist jätkata.
(9)
Igal lennujaama kasutajal peaks olema lubatud
omateenindust teostada. Samas on vaja kehtestada selge ja piirav omateeninduse
määratlus, et vältida väärkasutust ja kahjulikku mõju kolmandate isikutega
seotud maapealseteeninduse turul.
(10)
Maapealse teeninduse teenuste teatavate liikide
korral võib turulepääs mõjutada ohutust, turvalisust, läbilaskevõimet ja
ruumikasutusega seotud piiranguid. Seetõttu on vaja, et oleks võimalik piirata
seda liiki maapealse teeninduse teenuste volitatud osutajate arvu.
(11)
Mõnel juhul võivad ohutuse, turvalisuse,
läbilaskevõime ja vaba ruumi piirangud õigustada lisapiirangute kehtestamist
turulepääsule või omateenindusele eeldusel, et need piirangud on asjakohased,
objektiivsed, läbipaistvad ja mittediskrimineerivad. Sellistel juhtudel on
liikmesriikidel õigus taotleda erandi tegemist käesoleva määruse sätetest.
(12)
Erandite eesmärk on võimaldada lennujaama
valdajatel nimetatud probleemid lahendada või neid vähemalt leevendada. Erandid
peab heaks kiitma komisjon.
(13)
Kui maapealse teeninduse teenuste osutajate arvu
piiramisega samal ajal tahetakse säilitada tõhusat ja ausat konkurentsi, siis
peab teenuse osutajaid valima avatud, läbipaistva ja mittediskrimineeriva
hankemenetluse kohaselt. Taolise menetluse üksikasjad tuleks täpsustada
tulevikus.
(14)
Maapealse teeninduse teenuste osutajate valimisel
peaks konsulteerima lennujaama kasutajatega, sest nemad on kõige rohkem
huvitatud neile vajalike maapealse teeninduse teenuste kvaliteedist ja hinnast.
(15)
Seetõttu on maapealse teeninduse teenuste volitatud
osutajate valimisel vaja tagada eelkõige lennujaama kasutajate esindatus ja
nendega konsulteerimine.
(16)
Teatavatel asjaoludel ja eritingimustel on võimalik
lennujaama maapealse teeninduse teenuste osutajate valimisega seoses laiendada
avaliku teenindamise kohustust teistele lennujaamadele asjaomase liikmesriigi
samas geograafilises piirkonnas.
(17)
On ebaselge, kas liikmesriikidel on õigus nõuda
töötajate ülevõtmist maapealse teeninduse piiratud juurdepääsuga teenuste
osutaja vahetumise korral. Töötajate vahetumine võib mõjuda halvasti maapealse
teeninduse teenuste kvaliteedile. Seetõttu on asjakohane muuta selgemaks
töötajate ülevõtmise kohta kehtivaid eeskirju, mis jäävad ettevõtjate
üleminekut käsitleva direktiivi 2001/23/EÜ reguleerimisalast väljapoole, et
võimaldada liikmesriikidel tagada piisav tööhõive ja sobivad töötingimused.
(18)
Selleks et tagada lennutranspordialase tegevuse
nõuetekohane ja sujuv toimimine lennujaamades, et garanteerida ohutus ja
turvalisus lennujaama maa-alal ning kaitsta keskkonda ja tagada kohaldatavate
sotsiaalsätete ja -eeskirjade järgimine, peaks maapealse teeninduse teenuste
osutamine alluma asjakohasele loa väljaandmise menetlusele. Võttes arvesse
tõsiasja, et maapealse teeninduse teenuste osutamiseks loa väljaandmise
süsteemid on praegu olemas enamikus liikmesriikides, kuid erinevad üksteisest
märkimisväärselt, tuleb kehtestada lubade andmise ühtlustatud süsteem.
(19)
Tagamaks, et kõikidel teenuste osutajatel ja
omateenindust teostavatel lennujaama kasutajatel on piisav majanduslik
stabiilsus, hea maine, piisav kindlustuskate ning asjakohased teadmised
maapealsest teenindusest ja lennujaama keskkonnast, ning võrdsete
konkurentsitingimuste loomiseks peab loa väljaandmisele kehtestama
miinimumnõuded.
(20)
Maapealsete teenuste tõhusaks osutamiseks on
oluline avatud juurdepääs lennujaama tsentraliseeritud taristule ning selge
õigusraamistik tsentraliseeritud taristu määratlemiseks. Siiski peab olema
võimalik tsentraliseeritud taristu eest tasu võtta.
(21)
Tasud ei tohi olla diskrimineerivad ning arvutused
peavad olema läbipaistvad. Tasud ei tohi ületada summat, mis katab
tsentraliseeritud taristu pakkumise kulud, kaasa arvatud mõistlik tulu.
(22)
Lennujaama käitaja ja/või mõni teine selle
lennujaama tsentraliseeritud taristu haldaja peab regulaarselt konsulteerima
lennujaama kasutajatega taristu kindlaksmääramise ja tasude suuruse üle.
(23)
Lennujaama käitaja võib maapealse teeninduse
teenuseid ka ise osutada. Kuna lennujaama käitaja võib ühtlasi oma otsuse kaudu
avaldada märgatavat mõju maapealsete teenuste osutajate vahelisele
konkurentsile, peavad lennujaamad hoidma maapealse teeninduse teenused sellise
juriidilise isiku halduses, kes ei ole taristu haldamisega seotud.
(24)
Selleks et lennujaamadel oleks võimalik täita
taristu haldamise funktsioone, tagada ohutus ja turvalisus lennujaama maa-alal
ning garanteerida maapealse teeninduse teenuste toimimine ka kriisiolukordades,
peab lennujaama käitaja vastutama maapealse teeninduse teenustenõuetekohase
koordineerimise eest lennujaamas. Lennujaama käitaja annab konsolideeritud
optimeerimist silmas pidades lennujaama maapealse teeninduse teenuste
koordineerimise kohta aru Eurocontroli tulemuslikkuse hindamise organile.
(25)
Lennujaama käitajal, avaliku sektori asutusel või
mõnel teisel lennujaama kontrollival organil peab olema ka õigus kehtestada
vajalikud eeskirjad lennujaama taristu nõuetekohaseks toimimiseks.
(26)
Tuleb kindlaks määrata kohustuslikud kvaliteedi
miinimumstandardid, mida maapealsete teenuste osutajad ja omateenindust
teostavad lennujaama kasutajad peavad täitma, et tagada üldine teenuste
kvaliteet ja luua teenuste osutajatele võrdsed konkurentsitingimused.
(27)
Pidades silmas tulemuslikkuse tõstmist kogu
lennuahelas ning väravast-väravani lähenemisviisi rakendamist, peavad
maapealsete teenuste osutajad ning omateenindust teostavad lennujaama kasutajad
tulemuslikkusest komisjonile aru andma.
(28)
Sellises töömahukas sektoris nagu maapealne
teenindus mõjutab töötajate pidev areng ja koolitamine oluliselt teenuste
kvaliteeti. Seega tuleb kehtestada miinimumnõuded väljaõppele, et tagada
tegevuse kvaliteet usaldusväärsuse, toimetuleku, ohutuse ja turvalisuse vallas
ning luua käitajate seas võrdsed konkurentsitingimused.
(29)
Allhanked suurendavad maapealse teeninduse teenuste
osutajate paindlikkust. Sellegipoolest võib allhanke või sariallhanke tagajärg
olla piiratud läbilaskevõime või negatiivne mõju ohutusele ja turvalisusele.
Seetõttu tuleb allhankeid piirata ning selgemaks muuta allhankeid reguleerivad
eeskirjad.
(30)
Käesolevas määruses tunnustatud õigused kehtivad
kolmandate riikide maapealse teeninduse teenuste osutajate ja omateenindust
teostavate lennujaama kasutajate suhtes üksnes range vastastikkuse alusel.
Sellise vastastikkuse puudumisel peab komisjonil olema luba otsustada, et
liikmesriik või liikmesriigid peavad katkestama maapealse teenindusega seotud
õiguste kasutamise nende teenuste osutajate ja lennujaama kasutajate kõnealuste
poolt.
(31)
Liikmesriigid peavad säilitama õiguse tagada
piisaval tasemel sotsiaalkaitse maapealse teeninduse teenuseid osutava
ettevõtja töötajatele.
(32)
Tagamaks, et maapealse teeninduse teenuste
osutajatele ja omateenindust teostavatele lennujaama kasutajatele kehtivad
ühtlustatud kindlustusnõuded, tuleks kooskõlas ELi toimimise lepingu
artikliga 290 delegeerida komisjonile õigus võtta vastu õigusakte
maapealse teeninduse teenuste osutajate ja omateenindust teostavate lennujaama
kasutajate kindlustusnõuete kohta. Tagamaks, et maapealse teeninduse teenuste
osutajatele ja omateenindust teostavatele lennujaama kasutajatele kehtivad
ühtlustatud ja nõuetekohaselt ajakohastatud kohustused seoses maapealse
teeninduse teenuste kvaliteedi miinimumstandarditega ja maapealse teeninduse
teenuste osutajate ja omateenindust teostavate lennujaama kasutajate
aruandluskohustustega, tuleks komisjonile kooskõlas ELi toimimise lepingu
artikliga 290 delegeerida õigus võtta vastu õigusakte maapealse teeninduse
teenuste kvaliteedi miinimumstandardite kirjelduste kohta ning nende
aruandluskohustuste sisu ja levitamise kirjelduste kohta. Eriti oluline on see,
et komisjon konsulteerib ettevalmistuste käigus muuhulgas ka asjaomaste ekspertidega
ning otsuse 98/500/EÜ kohaselt loodud asjaomase sektori sotsiaaldialoogi
komiteega.
(33)
Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja
koostamisel peaks komisjon tagama vastavate dokumentide üheaegse, õigeaegse ja
nõuetekohase üleandmise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(34)
Käesoleva määruse ühtsete kohaldamistingimuste
tagamiseks tuleks komisjonile anda rakendusvolitused. Kõnealuseid volitusi
tuleks kasutada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari
2011. aasta määrusele (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse
eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli
mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[16].
(35)
Nõuandemenetlust tuleks kasutada rakendusotsuste
vastuvõtmiseks maapealse teeninduse turu kolmandatele isikutele ja
omateenindust teostavatele lennuettevõtjatele avamise ulatuse erandite suhtes
eeldusel, et asjakohaste õigusaktide reguleerimisala on piiratud.
(36)
Nõuandemenetlust tuleks kasutada ka rakendusotsuste
vastuvõtmiseks liikmesriikide avalike teenuste pakkumise kohustuse laiendamise
kohta saarel paiknevale lennujaamale eeldusel, et asjakohaste õigusaktide
reguleerimisala on piiratud.
(37)
Kontrollimenetlust tuleks kasutada rakendusotsuste
vastuvõtmiseks kolmandatest riikidest pärit maapealsete teenuste osutajate ja
lennujaama kasutajate maapealse teeninduse turule juurdepääsu õiguste täieliku
või osalise peatamise kohta liikmesriikide territooriumil.
(38)
Kuna käesoleva määruse eesmärki, nimelt maapealse
teeninduse teenuseid käsitlevate liidu õigusaktide ühtsemat rakendamist ei
suuda liikmesriigid piisavas ulatuses saavutada lennutranspordi rahvusvahelise
olemuse tõttu ning seda on seetõttu parem saavutada liidu tasandil, siis võib
liit võtta meetmeid kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklis 5 sätestatud
subsidiaarsuse põhimõttega. Selles artiklis sätestatud proportsionaalsuse
põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärgi saavutamiseks
vajalikust kaugemale.
(39)
Cordobas 18. septembril 2006. aastal
Gibraltari käsitleva dialoogi foorumi esimesel ministrite kohtumisel kokku
lepitud Gibraltari lennujaama käsitlev ministrite avaldus asendab Londonis
2. detsembril 1987. aastal esitatud ühisdeklaratsiooni Gibraltari
lennujaama kohta ning ministrite avalduse täielikku järgimist loetakse 1987. aasta
deklaratsiooni järgimiseks.
(40)
Seetõttu tuleks direktiiv 96/67/EÜ kehtetuks
tunnistada,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I peatükk – Reguleerimisala ja mõisted
Artikkel 1
Reguleerimisala
Määrust kohaldatakse kõikide nende
liikmesriigi territooriumil paiknevate lennujaamade suhtes, mille puhul
kohaldatakse Euroopa Liidu toimimise lepingut ja mis on avatud kaubanduslikuks
liikluseks.
Käesoleva määruse kohaldamine Gibraltari
lennujaamale ei mõjuta Hispaania Kuningriigi ning Suurbritannia ja
Põhja-Iirimaa Ühendkuningriigi asjakohaseid õiguslikke seisukohti seoses
vaidlusega selle territooriumi suveräänsuse üle, kus lennujaam paikneb.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi
mõisteid:
(a)
„lennujaam” – mis tahes maa-ala, mis on kohandatud
õhusõidukite maandumiseks, startimiseks ja manööverdamiseks, kaasa arvatud
lennuliikluse ja -teenuste nõuete täitmiseks vajalikud abirajatised, sealhulgas
kaubanduslike lendude teenindamiseks vajalikud rajatised;
(b)
„lennujaama käitaja” – organ, kelle eesmärk on
siseriikliku õiguse või määruse alusel ja, olenevalt olukorrast, koos teiste
tegevusaladega või ilma nendeta, lennujaama taristute haldamine ja juhtimine
ning asjaomases lennujaamas asuvate eri operaatorite tegevuste koordineerimine
ja kontroll;
(c)
„lennujaama kasutaja” – iga füüsiline või
juriidiline isik, kes vastutab reisijateveo, posti- ja/või kaubaveo eest õhu
kaudu kõnealusest lennujaamast või kõnealusesse lennujaama;
(d)
„maapealne teenindus” – lennujaamades lennujaama
kasutajatele pakutavad teenused, mida on kirjeldatud käesoleva määruse lisas;
(e)
„omateenindus” – olukord, kus lennujaama kasutaja
osutab otseselt endale üht või mitut liiki maapealse teeninduse teenust ja ei
sõlmi lepingut kolmanda isikuga selliste teenuste osutamiseks; käesolevas
määruses ei loeta lennujaama kasutajaid omavahel kolmandateks isikuteks, kui:
–
ühele kasutajale kuulub enamusosalus teises
kasutajas või
–
ühele kasutajale kuulub enamusosalus kõikides
teistes kasutajates;
(f)
„maapealse teeninduse teenuste osutaja” – iga
füüsiline või juriidiline isik, kes osutab kolmandatele isikutele üht või mitut
liiki maapealse teeninduse teenust;
(g)
„tsentraliseeritud taristu” – konkreetsed
lennujaama käitised ja/või rajatised, mida ei saa tehnilistel, keskkonna,
kulude või läbilaskevõimega seotud põhjustel jaotada ega dubleerida ja mille
olemasolu on ülioluline ja vajalik maapealse teeninduse teenuste osutamiseks;
(h)
„allhange” – maapealse teeninduse teenuste osutaja
kui peatöövõtja või erandjuhtudel omateenindust teostava lennujaama kasutaja
sõlmitud leping kolmanda poolega, keda nimetatakse alltöövõtjaks, tingimustel,
mis eeldavad alltöövõtjalt ühte või mitut liiki (või alaliiki) maapealse
teeninduse teenuste osutamist;
(i)
„luba” – pädeva asutuse poolt ettevõtjale antud
luba loas nimetatud maapealse teeninduse teenuste osutamiseks;
(j)
„sõltumatu järelevalveasutus” – direktiivi
2009/12/EÜ artiklis 11 osutatud asutus.
II peatükk – Esialgsed üldnõuded
Artikkel 3
Lennujaama käitaja
1.
Kui lennujaama ei juhi ega käita üks organ, vaid
mitu eri organit, siis loetakse käesoleva määruse kohaldamisel iga sellist
üksust lennujaama käitaja osaks.
2.
Kui mitmel lennujaamal on üks käitaja, siis
vaadeldakse iga sellist lennujaama käesoleva määruse kohaldamisel eraldi.
Artikkel 4
Lennujaama kasutajate komitee
1.
Igas asjaomases lennujaamas luuakse lennujaama
kasutajate esindajate või lennujaama kasutajaid esindavate organisatsioonide
komitee (edaspidi „lennujaama kasutajate komitee”).
2.
Kõigil lennujaama kasutajatel on õigus osaleda
lennujaama kasutajate komitee töös või soovi korral olla selles esindatud
selleks määratud organisatsiooni kaudu. Kui vastav organisatsioon neid aga
esindab, siis ei osuta see organisatsioon asjaomases lennujaamas maapealse
teeninduse teenuseid.
3.
Lennujaama kasutajate komitee kehtestab kirjalikult
oma töökorra, kaasa arvatud hääletuskorra.
Hääletuskord sisaldab konkreetseid sätteid selle
kohta, kuidas vältida lennujaama kasutajate komitees selliste lennujaama
kasutajate esindatusest põhjustatud huvide konflikti, kes osutavad asjaomases
lennujaamas maapealse teeninduse teenuseid. Eelkõige siis, kui lennujaama
kasutajate komiteega konsulteeritakse artiklite 8 ja 9 kohaselt
toimuva valimismenetluse käigus, ei ole hääletamisõigust nendel lennujaama
kasutajatel, kes taotlevad luba osutada üht või mitut maapealse teeninduse teenust
kolmandatele isikutele.
4.
Häälte kaal lennujaama kasutajate komitees on
järgmine:
(a)
olenemata ühe lennujaama kasutaja aastasest
liiklusmahust lennujaamas ei ületa tema hääleõigus 49 % häälte
koguhulgast;
(b)
omateenindust teostavate lennujaama kasutajate hääleõigus
ei ületa ühte kolmandikku häälte koguhulgast.
5.
Lennujaama käitaja moodustab lennujaama kasutajate
komitee sekretariaadi.
Kui lennujaama käitaja keeldub seda tegemast või
kui lennujaama kasutajate komitee sellega nõus ei ole, siis määrab lennujaama
käitaja teise üksuse, mille lennujaama kasutajate komitee peab heaks kiitma.
Lennujaama kasutajate komitee sekretariaat koostab ja haldab lennujaama
kasutajate komiteesse kuuluvate lennujaama kasutajate või nende esindajate
nimekirja.
6.
Lennujaama kasutajate komitee sekretariaat koostab
iga lennujaama kasutajate komitee koosoleku kohta protokolli. Nimetatud
protokollid peegeldavad tõeselt koosoleku käigus avaldatud seisukohti ja
hääletustulemusi.
III peatükk – Maapealse teeninduse turu
avamine
1. jagu     Omateenindus
Artikkel 5
Omateenindus
Igal lennujaama kasutajal on lubatud
omateenindust teostada.
2. jagu     Kolmandatele isikutele osutatavad
maapealse teeninduse teenused
Artikkel 6
Kolmandatele isikutele osutatavad maapealse teeninduse teenused
1.
Maapealse teeninduse teenuste osutajatel on vaba
juurdepääs kolmandatele isikutele maapealse teeninduse teenuste osutamise
turule kõigis lennujaamades, mille aastane veomaht ei ole olnud väiksem kui
kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni kaupa vähemalt kolmel
eelneval aastal.
2.
Lõigus 1 osutatud lennujaamade puhul võivad
liikmesriigid piirata järgmist liiki maapealsete teenuste volitatud osutajate
arvu:
(a)
pagasikäitlus;
(b)
perroonikäitlus;
(c)
kütuse- ja õlikäitlus;
(d)
kauba ja posti füüsiline käitlus lennujaama
terminali ja õhusõiduki vahel kas saabumisel, väljumisel või transiidi puhul.
Liikmesriigid ei piira arvu vähemale kui kahele
teenuste osutajale iga maapealse teeninduse teenuse liigi kohta või
lennujaamade puhul, kus aastane veomaht ei ole olnud väiksem kui
viis miljonit reisijat või 100 000 tonni kaupa vähemalt kolmel
eelneval aastal, vähemale kui kolmele teenuste osutajale iga maapealse
teeninduse teenuse liigi kohta.
3.
Lennujaamades, kus teenuste osutajate arv on
kooskõlas käesoleva artikli lõikega 2 või artikli 14 lõike 1
punktidega a ja c piiratud kahele või enamale teenuste osutajale, ei
tohi vähemalt ühte teenuste osutajat otseselt või kaudselt kontrollida:
(a)
lennujaama käitaja;
(b)
ükski lennujaama kasutaja, kes on vedanud enam kui
25 % lennujaamas teenuste osutajate valimise aastale eelneva aasta jooksul
registreeritud reisijatest või kaubast;
(c)
organ, kes otseselt või kaudselt kontrollib
lennujaama käitajat või keda kontrollib otseselt või kaudselt lennujaama
käitaja, nagu on osutatud punktis a, või ükskõik missugune kasutaja, kellele
on osutatud punktis b.
Kontrolliks peetakse õigusi, lepinguid või muid
vahendeid, mis kas eraldi või omavahel kombineeritult ning vastavaid asjaolusid
või õigusnorme arvestades annavad võimaluse teenuste osutajat otsustavalt
mõjutada, nagu on tõlgendanud Euroopa Kohus.
4.
Kui teenuste volitatud osutajate arv on
lõike 2 kohaselt piiratud, siis ei või liikmesriigid piirata lennujaama
kasutaja õigust valida mis tahes talle määratud lennujaama osas iga piiratud
maapealse teeninduse teenuseliigi puhul kooskõlas lõigetes 2 ja 3
sätestatud tingimustega vähemalt:
–
kahe maapealse teeninduse teenuste osutaja vahel
või
–
kolme maapealse teeninduse teenuste osutaja vahel
selliste lennujaamade puhul, mille aastane veomaht ei ole olnud väiksem kui
viis miljonit reisijat või 100 000 tonni kaupa vähemalt kolmel
eelneval aastal.
5.
Kui lennujaam saavutab käesolevas artiklis
kehtestatud kaubaveo läve ilma vastavat reisijateveo läve saavutamata, siis ei
kohaldata käesolevat määrust ainult reisijatega seotud maapealse teeninduse
teenuse liikidele.
6.
Kõik lennujaamad, mille aastane veomaht ei ole
olnud väiksem kui kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni kaupa
vähemalt kolmel järjestikusel aastal ja mille aastane veomaht jääb seejärel
alla läviväärtust kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni kaupa,
hoiavad turu avatuna kolmandatest isikutest teenuseosutajatele vähemalt
esimesel kolmel aastal pärast läviväärtuse saavutamata jätmist.
7.
Kõik lennujaamad, mille aastane veomaht ei ole
olnud väiksem kui viis miljonit reisijat või 100 000 tonni kaupa
vähemalt kolmel järjestikusel aastal ja mille aastane veomaht jääb alla
läviväärtust viis miljonit reisijat või 100 000 tonni kaupa,
hoiavad turu avatuna kolmandatest isikutest teenuseosutajatele vähemalt
esimesel kolmel aastal pärast läviväärtuse saavutamata jätmist.
Artikkel 7
Teenuste osutajate valimine
1.
Maapealse teeninduse teenuste volitatud osutajad
lennujaamas, kui nende arv on piiratud artikli 6 või artikli 14
alusel, valitakse läbipaistva, avatud ja mittediskrimineeriva hankemenetluse
käigus.
2.
Hanke korraldaja on
(a)
lennujaama käitaja, tingimusel, et ta:
–
ei osuta samasuguseid maapealse teeninduse
teenuseid ja
–
ei kontrolli otseselt ega kaudselt ühtegi
ettevõtjat, kes selliseid teenuseid osutab, ja
–
ei ole osaline üheski sellises ettevõtjas,
(b)
kõigil muudel juhtudel pädev asutus, kes on
lennujaama käitajast sõltumatu.
3.
Lennujaama kasutajate komiteel ei ole
valikumenetluse üheski etapis juurdepääsu taotlejate avaldustele. Lennujaama
käitajal ei ole valikuprotseduuri üheski etapis juurdepääsu taotlejate avaldustele,
kui ta ei ole hanke korraldaja.
4.
Pärast komisjoni teavitamist võib asjaomane
liikmesriik lisada pakkumistingimustesse avalike teenuste pakkumise kohustuse,
mida peavad täitma maapealse teeninduse teenuste osutajad lennujaamades, mis
teenindavad tema territooriumi äärealasid või arengupiirkondi, kus teenuste
osutajad ei soovi maapealse teeninduse teenuseid osutada ilma riigi toetuseta
(st ainuõigus või hüvitised), ent kus need lennujaamad on asjaomasele
liikmesriigile juurdepääsu tagamiseks ülitähtsad. Käesolev säte ei piira ELi
riigiabieeskirjade kohaldamist.
5.
Pakkumiskutse tuleb välja kuulutada ja avaldada Euroopa
Liidu Teatajas.
6.
Hanke korraldaja valib teenuste osutajad välja
kahes etapis:
(a)
kvalifitseerimismenetlus taotlejate sobivuse
kontrollimiseks ja
(b)
loa väljaandmise menetlus teenuste osutaja(te)
valimiseks.
Artikkel 8
Kvalifitseerimismenetlus
1.
Kvalifitseerimismenetluse käigus kontrollib hanke
korraldaja, kas taotlejad vastavad teatavatele miinimumnõuetele. Hanke
korraldaja määrab kõnealused miinimumnõuded pärast konsulteerimist lennujaama
kasutajate komitee ja lennujaama käitajaga, kui viimane ei ole hanke
korraldaja.
2.
Miinimumnõuded on järgmised:
(c)
taotlejale on loa väljaandmise menetlust käsitleva
IV peatükiga kooskõlas välja antud kehtiv luba;
(d)
taotleja tõendab oma suutlikkust kohaldada
asjaomaseid sätteid ja eeskirju, kaasa arvatud kohaldatavad tööõiguse sätted,
kollektiivlepingud, lennujaama tegevuseeskirjad ja kvaliteedinõuded, ning
kinnitab seda kirjalikult.
3.
Hanke korraldaja koostab kvalifitseerimismenetluse
kriteeriumidele vastavate eelistatud taotlejate nimekirja.
Artikkel 9
Loa väljaandmise menetlus
1.
Loa väljaandmise menetluse käigus valib hanke
korraldaja eelistatud taotlejate nimekirjas olevate taotlejate seast teenuste
osutaja ning pärast seda, kui on konsulteerinud lennujaama kasutajate komitee
ja lennujaama käitajaga, kui viimane ei ole hanke korraldaja, annab talle loa
teenuste osutamiseks.
2.
Teenuste osutaja valik põhineb taotlustes esitatud
andmete võrdlemisel loa väljaandmise kriteeriumide loeteluga. Loa väljaandmise
kriteeriumid on asjakohased, objektiivsed, läbipaistvad ja
mittediskrimineerivad. Hanke korraldaja määrab loa väljaandmise kriteeriumid
pärast konsulteerimist lennujaama kasutajate komitee ja lennujaama käitajaga,
kui viimane ei ole hanke korraldaja.
3.
Loa väljaandmise kriteeriumid on järgmised:
(a)
äriplaani järjepidevus ja usutavus, mida hinnatakse
näidiskuluarvestuste alusel;
(b)
tegevuse kvaliteeditase, mida hinnatakse
näidislennuplaani alusel, kaasa arvatud vajaduse korral töötajate ja seadmete
tõhus kasutamine, pagasi ja kauba viimane vastuvõtmisaeg, pagasi ja kauba
tarneajad ning maksimaalne lennu teenindamiseks kuluv aeg;
(c)
materiaalsete ressursside piisavus, arvestades
seadmete kättesaadavust ja nende keskkonnasõbralikkust;
(d)
inimressursside piisavus, arvestades töötajate
kogemuste ja väljaõppe-/kvalifikatsiooniprogrammi piisavust;
(e)
info- ja kommunikatsioonitehnoloogia kvaliteet;
(f)
töökorralduse kavandamise kvaliteet;
(g)
keskkonnatoime.
4.
Loa väljaandmise kriteeriumide suhteline osakaal on
kirjas pakkumiskutses ning asjaomastes dokumentides. Iga loa väljaandmise
kriteeriumi suhtes kohaldatakse asjakohaseid maksimaalse ulatusega
punktivahemikke. Hanke korraldaja võib kehtestada punktide miinimumarvu, mille
edukas taotleja peab konkreetse kriteeriumi täitmiseks kokku saama.
Miinimumpunktide kehtestamine on mittediskrimineeriv ning selgelt kirjeldatud
pakkumiskutses ja asjaomastes dokumentides. Hanke korraldaja ei tohi esialgses
pakkumiskutses kehtestatud loa väljaandmise kriteeriume tühistada, juurde lisada
ega osadeks jagada.
5.
Luba osutada maapealse teeninduse teenuseid
asjaomases lennujaamas antakse kõige suurema punktisumma saavutanud taotlejale,
kes on saanud ka kõik nõutavad miinimumpunktid konkreetsete kriteeriumide eest.
6.
Lennujaama kasutajatega, kes soovivad pakkuda
maapealset teenindust kolmandatele isikutele või kes teostavad omateenindust,
loa väljaandmise menetluses ei konsulteerita.
7.
Hanke korraldaja tagab, et loa väljaandmise otsus
ja otsuse põhjendused avaldatakse.
Artikkel 10
Valikuperiood ja tegevuse lõpetamine
1.
Maapealse teeninduse teenuste osutajad valitakse
minimaalselt seitsmeks ja maksimaalselt kümneks aastaks, välja arvatud
omateeninduse avamise ja kolmandatele isikutele osutatava maapealse
teenindusega seotud erandite korral, nagu on sätestatud artikli 14
lõikes 1. Täpne ajavahemik, kui kauaks luba antakse, ja tegevuse
alustamise kuupäev näidatakse selgelt ära pakkumiskutses.
2.
Maapealse teeninduse teenuste osutaja hakkab
teenust osutama ühe kuu jooksul pakkumiskutses märgitud alguskuupäevast. Hanke
korraldaja võib piisavalt põhjendatud juhtudel pikendada seda ajavahemikku
maapealse teeninduse teenuste osutaja palvel ja pärast nõupidamist lennujaama
kasutajate komiteega kuni kuue kuuni. Pärast nimetatud perioodi lõppu kaotab
luba kehtivuse.
3.
Hanke korraldaja näeb loa kehtivusperioodi lõppu
ette ning tagab, et iga teenuste osutaja, kes on valitud pärast uut
pakkumiskutset, on volitatud oma tegevust alustama esimesel päeval pärast
eelmis(t)e välja valitud teenusepakkuja(te) loa kehtivusperioodi viimast päeva.
4.
Kui maapealse teeninduse teenuste osutaja lõpetab
tegevuse enne loa kehtivusperioodi lõppu, siis asendatakse teenuste osutaja
artiklites 7, 8, 9 ja käesolevas artiklis kirjeldatud valikumenetluse
kohaselt. Kõik tegevuse lõpetavad teenuste osutajad teatavad hanke korraldajale
kavatsusest tegevus lõpetada piisavalt vara ette, kuid mitte vähem kui kuus
kuud enne lennujaamast lahkumist. Kui teenuste osutaja ei teavita hanke
korraldajat piisavalt vara, võib talle kehtestada rahatrahvi, kui teenuste
osutaja ei tõenda vääramatu jõu esinemist.
5.
Kui teenuste osutaja lõpetab oma tegevuse enne loa
kehtivusaja lõppu ega jäta enne lennujaamast lahkumist hanke korraldajale
piisavalt aega uue teenuste osutaja valimiseks, mille tulemusel tekib
asjaomases lennujaamas teatavate maapealse teeninduse teenuste suhtes ajutine
monopol, siis annab liikmesriik piiratud ajavahemikuks, mis ei ületa kümmet
kuud, maapealse teeninduse teenuste osutamise õiguse asjaomases lennujaamas
teisele teenusepakkujale, ilma et peaks kohaldama artiklites 7, 8, 9 ja
käesolevas artiklis kehtestatud valikumenetlust.
Kui liikmesriigil ei õnnestu leida maapealse
teeninduse teenuste osutajat nimetatud piiratud ajavahemikuks, siis reguleerib
liikmesriik nende maapealse teeninduse teenuste hindu, millele kehtib ajutine
monopol, kuni uus teenuste osutaja hakkab lennujaamas asjaomaseid maapealse
teeninduse teenuseid osutama.
6.
Hanke korraldaja teavitab lennujaama kasutajate
komiteed ja vajaduse korral lennujaama käitajat artiklite 7, 8 ja 9
ning käesoleva artikli alusel vastu võetud otsustest.
7.
Artikleid 7, 8 ja 9 ning käesolevat artiklit ei
kohaldata riigihangete ja kontsessioonide võitjate määramisel, mida
reguleerivad teised liidu õiguse sätted.
Artikkel 11
Lennujaama käitaja kui maapealse teeninduse teenuste osutaja
1.
Kui maapealse teeninduse teenuste osutajate arvu on
kooskõlas artikliga 6 piiratud, siis võib lennujaama käitaja ise maapealse
teeninduse teenuseid osutada ilma artiklites 7–10 kehtestatud
valikumenetlust läbimata. Samamoodi võib ta menetlust järgimata anda
ettevõtjale loa asjaomases lennujaamas maapealse teeninduse teenuseid osutada:
(h)
kui ta asjaomast ettevõtjat otseselt või kaudselt
kontrollib;
(i)
kui ettevõtja käitajat otseselt või kaudselt
kontrollib.
2.
Kui lõike 1 kohaselt maapealse teeninduse teenuseid
osutav lennujaama käitaja ei täida enam lõikes 1 sätestatud tingimusi,
siis võib see teenuste osutaja jätkata maapealse teeninduse teenuste pakkumist
viie aasta jooksul ilma artiklites 7–10 kehtestatud valikumenetlust
läbimata. Nimetatud viieaastase ajavahemiku lõpus teatab teenuste osutaja
asjaomasele hanke korraldajale sellest piisavalt vara ette, kuid mitte vähem
kui kuus kuud enne viieaastase perioodi lõppu. Kui teenuste osutaja ei teavita
hanke korraldajat piisavalt vara, siis võib talle määrata rahatrahvi, kui
teenuste osutaja ei tõenda vääramatu jõu esinemist. Kui teenuste osutaja
lõpetab tegevuse enne viieaastase ajavahemiku lõppu, siis kohaldatakse
artikli 10 lõikeid 4 ja 5.
Artikkel 12
Töötajate õiguste kaitsmine selliste töötajate üleviimise puhul, kes osutavad
maapealse teeninduse teenuseid, mille suhtes kohaldatakse turule juurdepääsu
piiranguid
1.
Käesolevat artiklit kohaldatakse ainult nende
maapealse teeninduse teenuste suhtes, mille puhul asjaomane liikmesriik on
kooskõlas artiklitega 6 või 14 teenuste osutajate arvu piiranud.
2.
Kui artiklites 7–10 kehtestatud valikumenetluse
järel kaotab lõikes 1 nimetatud maapealse teeninduse teenuste osutaja
õiguse nimetatud teenuseid pakkuda, siis võivad liikmesriigid nõuda maapealse
teeninduse teenuste osutaja(te)lt, kes teenuste osutamise seejärel üle võtavad,
et ta/nad tagaks(id) varem nimetatud teenuste osutamiseks palgatud töötajatele
õigused, mida nende suhtes oleks kohaldatud juhul, kui oleks toimunud
üleviimine nõukogu direktiivi 2001/23/EÜ[17]
tähenduses.
3.
Liikmesriigid kohaldavad lõikes 2 esitatud
nõuet vaid nende eelmise teenusteosutaja töötajate suhtes, kes olid kaasatud
selliste maapealse teeninduse teenuste pakkumisse, mille osutamise loast
eelmine teenusteosutaja ilma jäi, ja kes on vabatahtlikult nõus uu(t)e
teenus(t)e osutaja(te) juurde tööle minema.
4.
Liikmesriigid piiravad lõikes 2 esitatud nõuet nii,
et see oleks proportsionaalne teis(t)ele teenuste osutaja(te)le reaalselt üle
antud tegevuse mahuga.
5.
Kui liikmesriik kehtestab lõikes 2 osutatud
tingimuse, siis loetletakse artiklites 7–10 kehtestatud valikumenetluse
hankedokumentides asjaomased töötajad ning märgitakse asjakohased üksikasjad
töötajate lepinguliste õiguste ning tingimuste kohta, mille alusel töötajaid
asjaomaste teenustega seostatakse.
6.
Kui maapealse teeninduse teenuste osutaja lõpetab
lennujaama kasutajatele selliste maapealse teeninduse teenuste pakkumise, mis
moodustavad olulise osa kõnealuse maapealse teeninduse teenuste osutaja lõikega
2 hõlmamata toimingutest, või kui omateenindust teostav lennujaama kasutaja
otsustab omateeninduse teostamise lõpetada, siis võivad liikmesriigid nõuda
maapealse teeninduse teenuste osutaja(te)lt või omateenindust teostava(te)lt
lennujaama kasutaja(te)lt, kes teenuste osutamise seejärel üle võtavad, et
ta/nad tagaks(id) eespool nimetatud teenuste osutamiseks varem palgatud
töötajatele õigused, mida nende suhtes oleks kohaldatud juhul, kui oleks
toimunud üleviimine nõukogu direktiivi 2001/23/EÜ tähenduses.
7.
Liikmesriigid kohaldavad lõikes 6 esitatud nõuet
vaid nende eelmise teenusteosutaja töötajate suhtes, kes olid kaasatud selliste
maapealse teeninduse teenuste pakkumisse, mille osutamise eelmine
teenusteosutaja lõpetab, ja kes on vabatahtlikult nõus uu(t)e
teenus(t)eosutaja(te) või omateenindust teostavate lennujaamakasutajate juurde
tööle minema.
8.
Liikmesriigid kohaldavad lõikes 6 esitatud nõuet
vaid nende omateenindust teostava lennujaamakasutaja töötajate suhtes, kes olid
kaasatud selliste maapealse teeninduse teenuste pakkumisse, mille osutamise
eelmine omateenindust teostav lennujaamakasutaja otsustab lõpetada, ja kes on
vabatahtlikult nõus uu(t)e teenus(t)eosutaja(te) või omateenindust teostavate
lennujaamakasutajate juurde tööle minema.
9.
Liikmesriigid piiravad lõikes 6 esitatud nõuet nii,
et see oleks proportsionaalne teis(t)ele teenus(t)eosutaja(te)le või
omateenindust teostavatele lennujaamakasutajatele reaalselt üle antud tegevuse
mahuga.
10.
Liikmesriik võib lubada juhtkonna ja töötajate
asjakohase taseme esindajatel määrata läbirääkimiste käigus kindlaks käesoleva
artikli rakendamise praktilised tingimused.
11.
Liikmesriigid teavitavad komisjoni kõikidest
käesoleva artikli alusel võetud meetmetest.
Artikkel 13
Saarte lennujaamad
Seoses maapealse teeninduse teenuste osutajate
valikuga lennujaamas vastavalt artiklitele 7–10 võib liikmesriik laiendada
avalike teenuste osutamise kohustust teistele lennujaamadele selles
liikmesriigis tingimusel, et:
(a)
sellised lennujaamad asuvad sama geograafilise
piirkonna saartel ja
(b)
iga sellise lennujaama aastane reisijateveo maht ei
ole väiksem kui 100 000 reisijat aastas ning
(c)
komisjon on sellise laiendamise heaks kiitnud.
Laiendamise heakskiitmise otsus on
rakendusakt, mis võetakse vastu kooskõlas artikli 43 lõikes 2
osutatud nõuandemenetlusega. Käesolev säte ei piira ELi riigiabieeskirjade
kohaldamist.
3. jagu     Erandid seoses omateeninduse ja
kolmandatele isikutele maapealse teeninduse teenuste osutamisega
Artikkel 14
Erandid
1.
Kui lennujaama eriomased piirangud kasutatava ruumi
või läbilaskevõime suhtes, eriti need, mis tulenevad ülekoormusest ja ruumi
kasutamise määrast, teevad võimatuks turu avamise ja/või omateeninduse
rakendamise käesoleva määrusega sätestatud ulatuses, siis võib kõnealune
liikmesriik otsustada:
(a)
piirata kogu lennujaamas või mõnes selle osas ühe
või enama maapealse teeninduse teenuse liigi osutajate arvu vähemalt kahele,
välja arvatud need teenuseliigid, millele on osutatud artikli 6
lõikes 2; sellisel juhul kohaldatakse artikli 6 lõiget 3;
(b)
reserveerida ühele teenuse osutajale üks või enam
artikli 6 lõikes 2 nimetatud maapealse teeninduse teenuste liiki
lennujaamade puhul, mille aastane veomaht ei ole väiksem kui kaks miljonit
reisijat või 50 000 tonni kaupa;
(c)
piirata artikli 6 lõikes 2 osutatud ühe
või mitme maapealse teeninduse teenuse osutajate arvu ühele või kahele
teenuseosutajale sellistel lennujaamade puhul, mille aastane veomaht ei ole
väiksem kui viis miljonit reisijat või 100 000 tonni kaupa;
kusjuures kahe teenuste osutaja puhul kohaldatakse artikli 6 lõiget 3;

(d)
reserveerida artiklis 5 nimetatud omateenindus
piiratud arvule lennujaama kasutajatele tingimusel, et sellised kasutajad
valitakse asjakohaste, objektiivsete, läbipaistvate ja mittediskrimineerivate
kriteeriumide alusel.
2.
Kõigi lõike 1 alusel tehtavate erandite puhul
tuleb:
(a)
täpselt kindlaks määrata maapealse teeninduse
teenuse liik või liigid, mille suhtes erand tehakse, ning seda õigustavad
eriomased piirangud kasutatava ruumi või mahuga seoses;
(b)
lisada nende piirangute kõrvaldamiseks vajalike
meetmete kava.
3.
Erandid ei tohi:
(a)
põhjustada konkurentsi moonutamist maapealse
teeninduse teenuste osutajate ja/või omateenindust teostavate lennujaama
kasutajate vahel;
(b)
ulatuda vajalikust kaugemale.
4.
Liikmesriigid teatavad komisjonile kõikidest
lõike 1 alusel kavandatavatest eranditest ja nende põhjendustest vähemalt
kuus kuud enne erandite jõustumist.
5.
Komisjon avaldab Euroopa Liidu Teatajas
kokkuvõtte erandi tegemise otsustest, millest talle on teatatud, ja kutsub
huvitatud isikuid märkusi esitama.
6.
Komisjon vaatab hoolikalt läbi liikmesriikide esitatud
erandite tegemise otsused. Selleks analüüsib komisjon olukorda üksikasjalikult
ja uurib liikmesriikide esitatud asjakohaseid meetmeid, et kontrollida, kas
väidetavad piirangud on olemas ning kas turu avamine ja/või omateeninduse
teostamine käesolevas määruses sätestatud ulatuses on tõepoolest võimatu
7.
Lisaks sellisele läbivaatamisele ja pärast
konsultatsioone asjaomase liikmesriigiga võib komisjon kinnitada liikmesriigi
otsuse või selle vaidlustada, kui ta leiab, et väidetavate piirangute olemasolu
ei ole tõendatud või need ei ole nii ranged, et õigustada erandi tegemist.
Pärast konsulteerimist asjaomase liikmesriigiga võib komisjon nõuda
liikmesriigilt erandi kestuse muutmist või piirata selle kasutamist sellele
lennujaama osale, kus väidetavate piirangute olemasolu on tõendatud.
8.
Komisjon teeb otsuse hiljemalt kuus kuud pärast
liikmesriigilt täieliku teatise saamist ja otsus avaldatakse Euroopa Liidu
Teatajas.
9.
Käesoleva artikli lõigetes 7 ja 8
osutatud rakendusotsused võetakse vastu kooskõlas artikli 43 lõikes 2
osutatud nõuandemenetlusega.
10.
Liikmesriikide poolt lõike 1 kohaselt tehtud
erandite kestus ei tohi ületada kolme aastat, välja arvatud lõike 1
punktide b ja c alusel tehtud erandid. Hiljemalt kuus kuud enne
nimetatud perioodi lõppu teeb liikmesriik uue otsuse mis tahes erandi
taotlemise kohta, mis toimub samuti vastavalt käesoleva artikli sätetele.
11.
Liikmesriikide poolt lõike 1 punktide b ja c alusel
tehtud erandite kestus ei tohi ületada kahte aastat. Siiski võib liikmesriik
lõikes 1 sätestatud kaalutlustel taotleda selle perioodi pikendamist veel
ühe kaheaastase ajavahemiku võrra. Komisjon võtab vastu otsuse sellise taotluse
kohta. Rakendusotsus võetakse vastu kooskõlas artikli 43 lõikes 2
osutatud nõuandemenetlusega.
Artikkel 15
Konsulteerimine maapealse teeninduse teenuste osutajate ja lennujaama
kasutajatega
Lennujaama käitaja korraldab konsulteerimise
käesoleva määruse kohaldamise kohta, milles osalevad käitaja ise, lennujaama
kasutajate komitee ja maapealse teeninduse teenuseid osutavad ettevõtjad.
Konsultatsiooni teemad hõlmavad muu hulgas nende maapealse teeninduse teenuste
hindu, mille kohta artikli 14 lõike 1 punktide b ja c
alusel on tehtud erand, ning asjaomaste teenuste osutamise korraldust.
Konsultatsioonikohtumine peetakse vähemalt üks kord aastas. Lennujaama käitaja
koostab koosoleku protokolli, mis saadetakse vastava nõudmise korral
komisjonile.
IV peatükk – Loa väljaandmise menetlused
Artikkel 16
Nõue hankida asjakohane, kõikides ELi liikmesriikides tunnustatud luba
1.
Lennujaamades, mille aastane veomaht ei ole olnud
väiksem kui kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni kaupa
vähemalt kolmel järjestikusel aastal, ei ole ettevõtjatel lubatud osutada
maapealse teeninduse teenuseid maapealse teeninduse teenuste osutaja ega omateenindust
teostava kasutajana, kui neil ei ole selleks vastavat luba. Luba antakse
ettevõtjale, kes vastab käesolevas peatükis esitatud nõuetele.
2.
Iga liikmesriik määrab pädeva asutuse (edaspidi
„loa väljaandja”), mis on sõltumatu kõikidest lennujaama käitajatest ja mis
vastutab maapealse teeninduse teenuste osutamiseks vajalike lubade väljaandmise
eest.
3.
Loa väljaandja ei anna välja lubasid ega pikenda
nende kehtivust, kui mõni käesolevas peatükis esitatud nõue on täitmata.
Artikkel 17
Loa väljaandmise tingimused
1.
Lubade väljaandmisega tegelev liikmesriigi asutus
annab ettevõtjale loa, kui:
(a)
ettevõtja on asutatud ja registreeritud
liikmesriigis;
(b)
ettevõtja struktuur võimaldab loa väljaandjal
käesoleva peatüki sätteid kohaldada;
(c)
ettevõtja vastab artiklis 18 sätestatud finantstingimustele;
(d)
ettevõtja vastab artiklis 19 sätestatud hea maine
tõendamise tingimustele;
(e)
ettevõtja vastab artiklis 20 sätestatud töötajate
kvalifikatsiooni tingimustele;
(f)
ettevõtja vastab artiklis 21 sätestatud
tingimustele tegevusjuhendi kohta;
(g)
ettevõtja vastab artiklis 22 sätestatud
kindlustustingimustele.
2.
Lõike 1 punkte a, c ja d ei kohaldata omateenindust
teostavatele lennujaama kasutajatele, kes ei osuta maapealse teeninduse
teenuseid kolmandatele isikutele. Omateeninduse loa saanud lennujaama kasutajatel
ei ole õigust osutada selle loa alusel maapealse teeninduse teenuseid
kolmandatele isikutele.
3.
Luba taotlev või loa saanud ettevõtja peab kinni
kõikidest sotsiaalkaitset, keskkonnakaitset ja lennujaama turvalisust
käsitlevatest riiklikest sätetest kõikides liikmesriikides, kus ta tegutseb.
Artikkel 18
Loa väljaandmise finantstingimused
1.
Luba taotlev ettevõtja ei tohi olla maksejõuetu ega
osaline üheski samaväärses menetluses ega pankrotis.
2.
Loa väljaandja hindab põhjalikult, kas luba taotlev
ettevõtja suudab tõendada, et:
(h)
ta on igal ajal suuteline täitma realistlikel
eeldustel põhinevaid tegelikke ja potentsiaalseid kohustusi 24 kuu jooksul
tegevuse algusest ning
(i)
ta suudab katta oma äriplaani ja realistlike
eelduste kohase tegevuse käigus tekkivad püsi- ja tegevuskulud kolme kuu
jooksul tegevuse algusest, arvestamata sissetulekut tegevusest.
3.
Lõikes 1 osutatud hindamise eesmärgil esitab iga
taotleja eelmise kahe majandusaasta auditeeritud raamatupidamisaruanded.
4.
Lõikes 2 osutatud hindamise eesmärgil esitab iga
taotleja vähemalt kolme esimese tegevusaasta äriplaani. Äriplaanis tuuakse
üksikasjalikult välja taotleja finantssidemed teiste äriliste ettevõtmistega,
millega taotleja on seotud sidusettevõtjate kaudu kas otseselt või kaudselt.
Taotleja esitab kogu asjakohase teabe, eelkõige järgmised andmed:
(j)
prognoositav bilanss, kaasa arvatud kasumiaruanne,
järgnevaks kolmeks aastaks;
(k)
prognoositavad rahavoogude aruanded ja
likviidsusplaanid esimese kolme tegevusaasta kohta;
(l)
andmed seadmete ostmise/rentimise rahastamise
kohta, kaasa arvatud rentimise puhul vajaduse korral kõikide rendilepingute
tingimused.
Artikkel 19
Hea maine tõendamine
1.
Luba taotlev ettevõtja esitab tõendid selle kohta,
et on tasunud viimasel aastal kõik maksud ja sotsiaalkindlustusmaksed
liikmesriikides, kus ta tegutseb, või kui tal liidus majandustegevust ei toimu,
siis andmed maksude tasumise kohta oma päritoluriigis.
2.
Ettevõtja esitab tõendid ka selle kohta, et tema
tegevust pidevalt ja reaalselt juhtivad isikud on laitmatu mainega või et neile
ei ole välja kuulutatud pankrotti. Loa väljaandja peab liikmesriikide
kodanikepuhul piisavaks tõendiks dokumente, millest järeldub, et need nõuded on
täidetud, ja mille on välja andnud selle liikmesriigi pädevad asutused, kus
ettevõtja on asutatud ja registreeritud või kus isikul on alaline elukoht.
3.
Kui liikmesriik, kus ettevõtja on asutatud ja
registreeritud, või liikmesriik, kus isikul on alaline elukoht, ei anna välja
lõikes 2 osutatud dokumente, siis võib need dokumendid asendada
vandega – või kui liikmesriigis ei ole vande andmist sätestatud, siis
vandele vastava tõotusega –, mille asjaomane isik annab pädeva justiits-
või haldusasutuse ees või vajaduse korral selle liikmesriigi notari või
kvalifitseeritud kutseorgani ees, kus ettevõtja on asutatud ja registreeritud
või kus isikul on alaline elukoht. Asjaomane asutus, notar või kvalifitseeritud
kutseorgan annab välja kinnituse, millega tõendatakse vande või vandele vastava
tõotuse autentsust.
Artikkel 20
Töötajate kvalifikatsioon
Luba taotlev ettevõtja tõendab, et tema
töötajatel on olemas kvalifikatsioon, tööalased kogemused ja piisavalt pikk
karjäär taotletava tegevuse teostamiseks.
Artikkel 21
Tegevusjuhend
Luba taotlev ettevõtja esitab asjaomaste
toimingute tegevusjuhendi, mis sisaldab järgmist teavet:
(a)
organisatsiooniskeem, juhtkond, kohustuste ja
tööülesannete kirjeldus, aruandlus;
(b)
võime lennujaama kontekstis turvaliselt tegutseda;
(c)
seadmetega seotud põhimõtted;
(d)
töötajate kvalifikatsiooninõuded ning vastavad
koolitusnõuded ja koolituskava;
(e)
ohutus- ja kvaliteedijuhtimise menetlused;
(f)
teeninduse standardmeetodid, kaasa arvatud koostöö
lennujaama kasutajate ja käitajatega ning teatavate klientidega seotud
toimingute ja konkreetsete käitlemismeetodite koordineerimine;
(g)
kiirreageerimisega seotud põhimõtted;
(h)
julgeolekujuhtimismenetlused..
Artikkel 22
Kindlustusnõuded
1.
Liidus maapealse teeninduse teenuste osutajad ja
omateenindust teostavad lennujaama kasutajad on kindlustatud liikmesriigi
territooriumil maapealse teenindusega seoses põhjustatud hüvitamiskohustustega kahjude
eest vastutamise suhtes.
2.
Komisjonil on õigus täpsustada kindlustusnõuete ja
miinimumsummade üksikasju artikli 42 kohase delegeeritud õigusakti abil..
Artikkel 23
Loa kehtivus
1.
Loa kehtivusaeg on viis aastat.
2.
Luba kehtib loal märgitud teenuste liikidele ja/või
alaliikidele.
3.
Maapealse teeninduse teenuste osutaja on igal ajal
suuteline lube väljaandva pädeva asutuse nõudmisel tõendama, et ta vastab
kõikidele käesoleva peatüki nõuetele.
4.
Loa väljaandja jälgib käesoleva peatüki nõuetele
vastamist. Igal juhul vaadatakse nõuetele vastamine üle järgmistel juhtudel:
(a)
kui kahtlustatakse võimalikku probleemi;
(b)
kui seda nõuab teise liikmesriigi lubade
väljaandja;
(c)
kui seda nõuab komisjon.
5.
Luba esitatakse uue kinnituse saamiseks, kui
maapealse teeninduse ettevõtja:
(a)
ei ole alustanud tegevust kaheteistkümne kuu
jooksul loa saamisest või
(b)
on tegevuse peatanud enam kui kaheteistkümneks
kuuks.
6.
Maapealse teeninduse ettevõtja teavitab loa
väljaandjat:
(a)
ette olulistest muutustest oma tegevuse ulatuses;
(b)
ettevõtja suhtes algatatud maksejõuetusmenetlusest.
Artikkel 24
Loa tühistamine
1.
Loa väljaandja võib igal ajal loa tühistada, kui
maapealse teeninduse teenuste osutaja või omateenindust teostav lennujaama
kasutaja ei vasta endast olenevatel põhjustel käesolevas peatükis sätestatud tingimustele.
Tühistamise põhjused edastatakse asjaomasele teenuste osutajale või
omateenindust teostavale lennujaama kasutajale ning teiste liikmesriikide
lubade väljaandjatele.
2.
Loa väljaandja tühistab loa, kui maapealse
teeninduse teenuste osutaja esitab loa väljaandjale teadlikult või hooletusest
olulise küsimuse kohta väärteavet.
Artikkel 25
Loa väljaandmise otsus
1.
Loa väljaandja teeb taotluse kohta otsuse esimesel
võimalusel ja hiljemalt kahe kuu jooksul pärast kogu vajaliku teabe esitamist,
võttes arvesse kõiki olemasolevaid tõendeid. Otsus tehakse teatavaks taotlejale
ja loa väljaandjatele teistes liikmesriikides. Keeldumises märgitakse selle
põhjused.
2.
Loa väljaandmisest võib keelduda ainult juhul, kui
maapealse teeninduse teenuste osutaja või omateenindust teostav lennujaama
kasutaja ei vasta endast olenevatel põhjustel käesolevas peatükis osutatud
tingimustele.
3.
Loa väljaandja avalikustab lubade väljaandmise ja
tühistamise menetluse ja teavitab sellest komisjoni.
Artikkel 26
Lubade vastastikune tunnustamine
Liikmesriigis poolt käesoleva peatükikohaselt
väljaantud luba annab teenuseosutajatele õiguse osutada maapealse teeninduse
teenuseid kas maapealse teeninduse teenuste osutajana või omateenindust
teostava lennujaama kasutajana kõikides liikmesriikides vastavalt loaga
kehtestatud tingimustele, ilma et see mõjutaksartiklites 6 ja
14 sätestatud turulepääsupiiranguid.
V peatükk – Lennujaama käitajate ja
tsentraliseeritud taristu haldajate kohustused
Artikkel 27
Juurdepääs tsentraliseeritud taristutele ja rajatistele
1.
Käesolevat artiklit kohaldatakse ainult
lennujaamadele, mille aastane veomaht ei ole olnud väiksem kui
kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni kaupa vähemalt kolmel
eelneval aastal.
2.
Lennujaama käitaja avaldab lennujaamas paiknevate
tsentraliseeritud taristute loetelu.
3.
Tsentraliseeritud taristute haldamine võidakse
usaldada lennujaama käitajale või mõnele teisele organile, kes võib teha nende
taristute kasutamise maapealse teeninduse teenuste osutajatele ja omateenindust
teostavatele lennujaama kasutajatele kohustuslikuks. Asjaomaste taristute
haldamine toimub läbipaistval, objektiivsel ja mittediskrimineerival viisil.
4.
Lennujaama käitaja või vajaduse korral avaliku
sektori asutus või mõni teine organ, kes kontrollib lennujaama käitajat,
otsustab objektiivsetel alustel ning pärast lennujaama kasutajate komitee ja
lennujaamas maapealse teeninduseteenuseid osutavate ettevõtjatega nõupidamist,
millised taristud tuleb tsentraliseerida. Lennujaama käitaja või vajaduse
korral avaliku sektori asutus või mõni muu lennujaama käitajat kontrolliv organ
tagab, et kõik taristud või rajatised, mis kuuluvad mõiste „tsentraliseeritud
taristu” alla, on vastavalt tähistatud ja et asjaomase taristu või rajatise
korral järgitakse käesolevas peatükis kehtestatud nõudeid.
5.
Kui lennujaama kasutajate komitee ei nõustu
lennujaama käitaja otsusega taristu tsentraliseerida või tsentraliseerimata
jätta, või tsentraliseerimise ulatusega, siis võib ta paluda asjaomase
liikmesriigi sõltumatul järelevalveasutusel otsustada, kas asjaomane taristu
tuleks tsentraliseerida või mitte ja millises ulatuses seda teha.
6.
Maapealse teeninduse teenuste osutajatel ja
omateenindust teostavatel lennujaama kasutajatel on avatud juurdepääs
lennujaama taristutele, tsentraliseeritud taristutele ja lennujaama rajatistele
sellises ulatuses, mis võimaldab neil oma toiminguid teostada. Lennujaama
käitaja või vajaduse korral tsentraliseeritud taristu haldaja või avaliku
sektori asutus või muu organ, kes lennujaama käitajat kontrollib, võib
juurdepääsule kehtestada tingimused, mis on asjakohased, objektiivsed,
läbipaistvad ja mittediskrimineerivad.
7.
Maapealse teeninduse jaoks lennujaamas kasutatav
ruum jagatakse erinevate maapealse teeninduse teenuste osutajate ja
omateenindust teostavate lennujaama kasutajate vahel, kaasa arvatud uued
tegijad, sellises ulatuses, mis on neile vajalik oma õiguste kasutamiseks ja
mis võimaldab tulemuslikku ja ausat konkurentsi asjakohaste, objektiivsete,
läbipaistvate ja mittediskrimineerivate eeskirjade ja kriteeriumide alusel.
8.
Kui otsuse tegemine tsentraliseeritud taristu
ulatuse kohta on usaldatud sõltumatule järelevalveasutusele kooskõlas käesoleva
artikli lõikega 5, siis kohaldatakse direktiivi 2009/12/EÜ artiklis 6
kehtestatud menetlust.
Artikkel 28
Tasud tsentraliseeritud taristute ja rajatiste kasutamise eest
1.
Käesolevat artiklit kohaldatakse ainult
lennujaamadele, mille aastane veomaht ei ole olnud väiksem kui
kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni kaupa vähemalt kolmel
eelneval aastal.
2.
Kui tsentraliseeritud taristute või lennujaama
rajatiste kasutamine on tasuline, tagab lennujaama käitaja või vajaduse korral
tsentraliseeritud taristu haldaja, et tasumäär on kehtestatud vastavalt
asjakohastele, objektiivsetele, läbipaistvatele ja mittediskrimineerivatele
kriteeriumidele.
3.
Lennujaama käitajal või vajaduse korral
tsentraliseeritud taristu haldajal on õigus võetavate tasudega katta tehtud
kulutused ja teenida mõistlikku tulu. Tasud on tasud osutatud teenuse eest.
4.
Kõik lõikes 1 osutatud tasud määratakse kindlaks
konkreetse lennujaama tasandil pärast konsulteerimist lennujaama kasutajate
komitee ja lennujaamas maapealse teeninduse teenuseid osutavate ettevõtjatega.
Lennujaama käitaja või vajaduse korral tsentraliseeritud taristu haldaja esitab
kord aastas lennujaama kasutajate komiteele ja lennujaamas maapealse teeninduse
teenuseid osutavatele ettevõtjatele teavet tasude määramise aluseks võetud
komponentide kohta. Teave sisaldab vähemalt alljärgnevat:
(a)
erinevate tasu eest osutatavate teenuste ja
pakutavate taristute loetelu;
(b)
tasu kehtestamisel kasutatud meetodid;
(c)
tasustatud rajatiste ja teenuste üldine
kulustruktuur;
(d)
tulu erinevatest tasudest, tasustatud teenuste
kogumaksumus ja varade tootlikkus;
(e)
avaliku sektori asutuste poolne tasustatud
rajatiste ja teenuste rahastamine;
(f)
suurte kavandatud investeeringute prognoositud
tulemus seoses nende mõjuga lennujaama läbilaskevõimele.
5.
Lennujaama käitaja avalikustab tasumäärad ja
osutatavate teenuste üksikasjaliku loetelu, et näidata, et kõik
tsentraliseeritud taristute, maapealseks teeninduseks kasutatava ruumi ja
maapealse teenindusega seotud olulise tähtsusega teenuste kasutamise eest
võetavad tasud katavad täielikult või osaliselt ainult asjaomased kulud.
Vajaduse korral edastab tsentraliseeritud taristu haldaja tasumäärad ning
osutatavate teenuste üksikasjaliku loetelu lennujaama käitajale.
6.
Kui lennujaama kasutajate komitee ei nõustu
lennujaama käitaja või vajaduse korral tsentraliseeritud taristu haldaja
kehtestatud tasuga, siis võib ta paluda asjaomase liikmesriigi sõltumatul
järelevalveasutusel tasu suuruse kehtestada..
7.
Kui otsuse tegemine tasude suuruse kohta on
usaldatud sõltumatule järelevalveasutusele kooskõlas käesoleva artikli
lõikega 6, siis kohaldatakse direktiivi 2009/12/EÜ artiklis 6
kehtestatud menetlust.
Artikkel 29
Õiguslik eraldamine
1.
Lennujaamades, mille aastane veomaht ei ole olnud
väiksem kui kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni kaupa
vähemalt kolmel eelneval aastal, asutab lennujaama käitaja või
tsentraliseeritud taristu haldaja, kui ta osutab maapealse teeninduse teenuseid
kolmandatele isikutele, nende maapealse teeninduse teenuste osutamiseks
iseseisva juriidilise isiku.
Asjaomane isik on õigusliku vormi, struktuuri ja
otsustusprotsessi poolest sõltumatu kõikidest isikutest, kes tegelevad taristu
haldamisega lennujaamas, kus lennujaama käitaja osutab maapealse teeninduse
teenuseid kolmandatele isikutele, ning kõikidest tsentraliseeritud taristuga
seotud üksustest, kui tsentraliseeritud taristu haldaja osutab maapealse
teeninduse teenuseid kolmandatele isikutele.
2.
Lennujaamades, mille aastane veomaht ei ole olnud
väiksem kui kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni kaupa
vähemalt kolmel eelneval aastal, ei tohi lennujaama taristu või
tsentraliseeritud taristu haldamise eest vastutavad isikud osaleda otseselt ega
kaudselt maapealse teenindusega tegeleva sõltumatu ettevõtja struktuuris.
3.
Lõikes 1 osutatud maapealse teeninduse teenuseid
osutav juriidiline isik ei tohi saada rahalist ristsubsideerimist lennujaama
taristu haldamisega seotud lennundusalasest tegevusest juhtudel, mil lennujaama
käitaja osutab maapealse teeninduse teenuseid, ega lennujaama tsentraliseeritud
taristu haldamisega seotud lennundusalasest tegevusest juhtudel, mil
tsentraliseeritud taristu haldaja osutab maapealse teeninduse teenuseid, mis
võimaldaks maapealse teenindusega tegeleval juriidilisel isikul kolmandatele
isikutele osutatavate maapealse teeninduse teenuste eest küsitavaid hindasid
vähendada.
4.
Käesoleva artikli tähenduses on lennujaama käitaja
lennundusalane tegevus igasugune tegevus, mida lennujaama käitaja teostab
asjaomases lennujaamas ja mis on seotud teenuste osutamise või taristute
pakkumisega lennujaama kasutajatele, maapealse teeninduse teenuste osutajatele
lennutranspordiga seotud toimingute teostamiseks või lennujaama kasutavatele
lennureisijatele, näiteks lennujaamatasude kehtestamine, taristute ja rajatiste
määramine, turvalisus- ja ohutusmeetmed lennujaamas. Lennundusalase tegevuse
hulka ei kuulu kinnisvaraga seotud tegevused või tegevused muudes sektorites
kui lennutransport.
5.
Iga majandusaasta lõpus kontrollib sõltumatu
audiitor olukorda ja kinnitab avalikult, et ristsubsideerimist ei ole toimunud.
Kui maapealse teeninduse teenuseid osutav juriidiline isik saab ristsubsiidiume
lennundusalase tegevuse hulka mitte kuuluvast tegevusest, näitab lennujaama
taristut haldav isik või tsentraliseeritud taristut haldav isik, et see on
toimunud kooskõlas lõikega 3.
VI peatükk – tegevuse ja kvaliteedi
koordineerimine
Artikkel 30
Lennujaama käitaja roll maapealse teeninduse teenuste koordineerimisel
1.
Lennujaama käitaja vastutab tema hallatava
lennujaama maapealse teeninduse teenuste nõuetekohase koordineerimise eest.
Maapealse koordinaatorina tagab lennujaama käitaja eelkõige selle, et maapealse
teeninduse teenuste osutajate ja omateenindust teostavate lennujaama kasutajate
tegevus on vastavuses artiklis 31 sätestatud lennujaama
tegevuseeskirjadega.
2.
Lennujaamade puhul, mille aastane veomaht ei ole
olnud väiksem kui viis miljonit reisijat või 100 000 tonni kaupa
vähemalt kolmel järjestikusel aastal, kohaldatakse ka järgmist:
(a)
maapealse teeninduse teenuste osutajate ja
omateenindust teostavate lennujaama kasutajate tegevus vastab artiklis 32
sätestatud kvaliteedi miinimumstandarditele;
(b)
lennujaama käitaja tagab, et maapealse teeninduse
teenuste osutajate ja omateenindust teostavate lennujaama kasutajate tegevust
koordineeritakse ühise otsustamise ja nõuetekohase hädaolukorra lahendamise
plaaniga.
3.
Käesoleva artikli sätted ei piira ELi
konkurentsieeskirjade kohaldamist.
4.
Lennujaama käitaja esitab aastaaruande
lõikes 2 esitatud meetmete kohaldamise kohta Eurocontroli tulemuslikkuse
hindamise organile. Tulemuslikkuse hindamise organ esitab konsolideeritud
aruande komisjonile.
5.
Lennujaama käitaja annab riikliku loa väljaandjale
aru kõikidest maapealse teeninduse teenuste osutajate või omateenindust
teostavate lennujaama kasutajatega seotud probleemidest asjaomases lennujaamas.
Artikkel 31
Tegevuseeskirjad
1.
Käesoleva artikli tähenduses on tegevuseeskirjad
igasugused lennujaama käitaja, avaliku sektori asutuse või mõne muu lennujaama
kontrolliva organi määratud eeskirjad lennujaama nõuetekohaseks toimimiseks.
2.
Tegevuseeskirjad võib kehtestada lennujaama
käitaja, avaliku sektori asutus või mõni muu lennujaama kontrolliv organ.
3.
Tegevuseeskirjad vastavad järgmistele põhimõtetele:
(a)
neid kohaldatakse eri maapealse teeninduse teenuste
osutajate ja lennujaama kasutajate suhtes mittediskrimineerival viisil;
(b)
nad peavad vastama ettenähtud eesmärgile;
(c)
nad ei tohi tegelikkuses piirata turulepääsu või
vähendada omateeninduse vabadust allapoole käesoleva määrusega sätestatud
taset.
4.
Liikmesriik võib vajaduse korral lennujaama käitaja
ettepanekul:
(a)
keelata maapealse teeninduse teenuste osutajal või
omateenindust teostaval lennujaama kasutajal osutada maapealse teeninduse
teenuseid või teostada omateenindust, kui asjaomane teenuste osutaja või
kasutaja ei järgi tegevuseeskirju;
(b)
nõuda lennujaamas maapealse teeninduse teenuste
osutajatelt osalemist siseriiklike õigusnormidega sätestatud avalike teenuste
pakkumise kohustuste, sh pideva teenindamise tagamise kohustuse täitmises ausal
ja mittediskrimineerival viisil.
Artikkel 32
Kvaliteedi miinimumstandardid
1.
Käesoleva artikli tähenduses on kvaliteedi
miinimumstandardid maapealse teeninduse teenuste kvaliteedile kehtestatud
miinimumnõuded.
2.
Lennujaamades, mille aastane veomaht ei ole olnud
väiksem kui viis miljonit reisijat või 100 000 tonni kaupa
vähemalt kolmel eelneval aastal, määrab lennujaama käitaja või vajaduse korral
avaliku sektori asutus või mõni muu lennujaama kontrolliv asutus maapealse
teeninduse teenuste osutamiseks kvaliteedi miinimumstandardid.
3.
Maapealse teeninduse teenuste osutajad ja
omateenindust teostavad lennujaama kasutajad peavad asjaomastest kvaliteedi
miinimumstandarditest kinni. Peale selle peavad lennujaama kasutajad ja
maapealse teeninduse teenuste osutajad kinni kvaliteedi miinimumstandarditest
oma lepingulistes suhetes.
4.
Kvaliteedi miinimumstandardid hõlmavad eelkõige
järgmiseid valdkondi: tegevuse tulemuslikkus, väljaõpe, reisijate teavitamine
ja abistamine (järgides eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrustega (EÜ)
nr 261/2004[18]
ja (EÜ) nr 1107/2006[19] sätteid)
ühine otsustamine, ohutus, turvalisus, hädaolukorra lahendamise meetmed ja
keskkonnaküsimused.
5.
Kvaliteedi miinimumstandardid on õiglased,
läbipaistvad, mittediskrimineerivad ega piira kohaldatavate liidu õigusaktide
rakendamist, sh määruste (EÜ) nr 261/2004 ja (EÜ) nr 1107/2006
kohaldamist. Need on järjepidevad, proportsionaalsed ja lennujaama tegevuste
kvaliteedi suhtes asjakohased. Sellega seoses võetakse arvesse tolli, lennujaama
turvalisuse ja immigratsioonimenetluse kvaliteeti.
6.
Kvaliteedi miinimumstandardid vastavad komisjoni
kehtestatud spetsifikatsioonidele. Komisjonil on õigus võtta nimetatud
spetsifikatsioonid vastu delegeeritud õigusaktidega vastavalt artiklile 42.
7.
Enne standardite kehtestamist konsulteerib
lennujaama käitaja lennujaama kasutajate komitee ja maapealse teeninduse
teenuste osutajatega.
Artikkel 33
Maapealse teeninduse tulemuslikkusest aruandmise kohustus
1.
Lennujaamades, mille aastane veomaht ei ole olnud
väiksem kui viis miljonit reisijat või 100 000 tonni kaupa
vähemalt kolmel järjestikusel aastal, annavad maapealse teeninduse teenuste
osutajad ja omateenindust teostavad lennujaama kasutajad tegevuse
tulemuslikkusest aru komisjonile.
2.
Komisjonil on õigus võtta artikli 42 kohase
delegeeritud õigusaktiga vastu üksikasjalikud spetsifikatsioonid
aruandluskohustuse sisu ja levitamise kohta.
Artikkel 34
Väljaõpe
1.
Maapealse teeninduse teenuste osutajad ja
omateenindust teostavad lennujaama kasutajad tagavad, et kõik maapealse
teenindusega tegelevad töötajad, kaasa arvatud juhtkond ja nõukogu liikmed,
läbivad regulaarselt erialaseid ja korduskoolitusi, et nad saaksid neile antud
ülesandeid täita.
2.
Iga maapealse teenindusega tegelev töötaja osaleb
vähemalt kaks päeva töötajale antud ülesannete täitmisega seotud asjakohasel
koolitusel. Iga töötaja läbib asjakohase väljaõppe, kui ta asub uuele tööle või
kui talle määr uus tööülesanne.
3.
Kui see on kõnealuste maapealse teeninduse teenuste
puhul asjakohane, siis hõlmab väljaõpe vähemalt järgmist:
(a)
turvalisus, kaasa arvatud turvakontroll, tegevuse
turvalisus, turvaseadmed ja turvariskide juhtimine;
(b)
ohtlikud kaubad;
(c)
lennuala turvalisus, kaasa arvatud turvafilosoofia,
ohutuseeskirjad, ohud, inimtegurid, lennuala märgistus ja märgistusvahendid,
hädaolukorrad, võõrobjektidest tingitud kahjustuste vältimine, isikukaitse,
õnnetus- ja vahejuhtumid ja ohuolukorrad ning lennuala turvalisuse järelevalve;
(d)
lennuala sõidukijuhtide väljaõpe, kaasa arvatud
üldised kohustused ja protseduurid (protseduurid halvenenud nähtavuse korral),
sõidukite varustus, lennujaama eeskirjad, liiklus- ja manööverdamisalade
paigutus;
(e)
maapealsete teenindusseadmete (GSE) töö ja
juhtimine, kaasa arvatud kõnealuste seadmete hooldus ja töö;
(f)
lastimise kontroll, kaasa arvatud üldine pädevus ja
teadmised kaalu ja tasakaalu kohta, õhusõiduki konstruktsioonist tulenevad
laadimispiirangud, kaubalaadimisvahendid, käsitsilaadimine, lastinimekiri,
tasakaalutabelid ja -graafikud, laadimisjuhiste aruanne (LIR), laadimisteated
ja ohtlike kaupade laadimise kontroll;
(g)
reisijate teenindamise praktiline koolitus, kaasa
arvatud sildtrapi juhtimise, reisijate teavitamise ja abistamise koolitus
kooskõlas määrustega (EÜ) nr 261/2004 ja (EÜ) nr 1107/2006;
(h)
pagasikäitluse praktiline koolitus;
(i)
õhusõidukite teenindamise ja laadimise alane
väljaõpe;
(j)
õhusõiduki maapealne teisaldamine, kaasa arvatud
õhusõiduki maapealse teisaldamisega seotud tegevused, seadmetega töötamine,
seadmete õhusõidukiga ühendamise ja lahtiühendamise protseduurid, õhusõiduki
maapealse teisaldamise viipemärgid, õhusõiduki juhendamine ja õhusõiduki
abistamine maapealsel teisaldamisel;
(k)
kauba- ja postikäitlus, kaasa arvatud kaupadega
kauplemisele kohaldatavad keelud ja piirangud;
(l)
õhusõiduki teenindamise koordineerimise alane
väljaõpe;
(m)
keskkond, kaasa arvatud mahavoolanud vedelike
kontrollimine, heite juhtimine ja jäätmete kõrvaldamine;
(n)
hädaabimeetmed ja hädaolukordade juhtimine;
(o)
aruandlussüsteemid;
(p)
kvaliteedikontrolli allhanked.
4.
Kõik maapealse teeninduse teenuste osutajad ja omateenindust
teostavad lennujaama kasutajad annavad lennujaama käitajale kord aastas aru
koolituskohustusest kinnipidamise kohta.
Artikkel 35
Allhanked
1.
Ilma et see piiraks lõigete 2, 3 ja 4 kohaldamist,
võivad maapealse teeninduse teenuste osutajad korraldada allhankeid.
2.
Omateenindust teostavad lennujaama kasutajad võivad
maapealseks teeninduseks palgata alltöövõtjad ainult juhul, kui nad ei ole
ajutiselt vääramatu jõu tõttu võimelised omateenindust teostama.
3.
Alltöövõtjad ei tohi sõlmida allhankelepinguid maapealse
teeninduse teenuste osutamiseks.
4.
Artikli 11 lõikes 1 osutatud maapealse teeninduse
teenuste osutaja ei tohi sõlmida allhankelepinguid maapealse teeninduse
teenuste osutamiseks, välja arvatud juhul, kui ta ei ole ajutiselt võimeline
vääramatu jõu tõttu asjaomaseid maapealse teeninduse teenuseid osutama.
5.
Kõik üht või enamat alltöövõtjat kasutavad
maapealse teeninduse teenuste osutajad ja omateenindust teostavad lennujaama
kasutajad tagavad, et alltöövõtjad täidavad käesolevast määrusest tulenevaid maapealse
teeninduse teenuste osutajate kohustusi.
6.
Kõik üht või enamat alltöövõtjat kasutavad
maapealse teeninduse teenuste osutajad ja omateenindust teostavad lennujaama
kasutajad teatavad lennujaama käitajale asjaomaste alltöövõtjate nimed ja
tegevusalad.
7.
Kui maapealse teeninduse teenuste osutaja taotleb
luba maapealse teeninduse teenuste osutamiseks vastavalt artiklis 7
kehtestatud valikumenetlusele, siis märgib ta nende alltöövõtjate arvu,
tegevusalad ja nimed, keda ta kavatseb kasutada.
VII peatükk – Rahvusvahelised suhted
Artikkel 36
Suhted kolmandate riikidega
1.
Ilma et see piiraks liidu rahvusvahelisi kohustusi,
võib komisjon vastavalt artikli 43 lõikes 3 osutatud
uurimismenetlusele otsustada, et liikmesriik võtab või liikmesriigid võtavad
meetmed, kaasa arvatud tema/nende territooriumil toimiva maapealse teeninduse
turule juurdepääsu õiguse täielik või osaline peatamine kolmandast riigist
pärit maapealse teeninduse teenuste osutajate ja omateenindust teostavate
lennujaama kasutajate suhtes, eesmärgiga leevendada asjaomase kolmanda riigi
diskrimineerivat käitumist, kui ilmneb, et kõnealune kolmas riik teeb seoses
juurdepääsuga maapealse teeninduse turule või omateeninduse turule järgmist:
(a)
ei kohtle asjaomase liikmesriigi maapealse
teeninduse teenuste osutajaid ja omateenindust teostavaid lennujaama kasutajaid
de jure või de facto selliselt, nagu kõnealune liikmesriik
kohtleb selle kolmanda riigi maapealse teeninduse teenuste osutajaid ja
omateenindust teostavaid lennujaama kasutajaid oma lennujaamades;
(b)
ei kohtle asjaomase liikmesriigi maapealse
teeninduse teenuste osutajaid ja omateenindust teostavaid lennujaama kasutajaid
de jure või de facto sama soodsatel tingimustel kui oma maapealse
teeninduse teenuste osutajaid ja omateenindust teostavaid lennujaama kasutajaid;
(c)
kohtleb muude kolmandate riikide maapealse
teeninduse teenuse osutajaid ja omateenindust teostavaid lennujaama kasutajaid
soodsamalt kui asjaomaste liikmesriikide maapealse teeninduse teenuse osutajaid
ja omateenindust teostavaid lennujaama kasutajaid.
2.
Kolmandast riigist pärit maapealse teeninduse
teenuse osutajaks ja omateenindust teostavaks lennujaama kasutajaks peetakse
juriidilist või füüsilist isikut, mis on asutatud asjaomase kolmanda riigi
seaduste kohaselt ja mille ametlik aadress, peakorter või peamine tegevuskoht
asub asjaomase kolmanda riigi territooriumil.
3.
Liit ja/või liikmesriigid tagavad, et seoses
turulepääsuõigustega kolmandates riikides ei esine liidus diskrimineerimist
kolmandatele riikidele maapealse teeninduse teenuseid osutavate lennujaama
kasutajate ja teiste liidu maapealse teeninduse teenuste osutajate vahel.
VIII peatükk – Aruandlus- ja
järelevalvekohustused
Artikkel 37
Liikmesriikide aruandluskohustused
1.
Liikmesriigid edastavad enne iga aasta
1. juulit komisjonile lennujaamade nimekirja, kus kehtib vähemalt üks
artikli 6 lõikes 2 või artiklis 14 kehtestatud maapealse
teeninduse turule juurdepääsu piirangutest.
2.
Liikmesriigid esitavad enne iga aasta
1. juulit komisjonile liikmesriigilt loa saanud maapealse teeninduse
teenuste osutajate ja omateenindust teostavate lennujaama kasutajate nimekirja
vastavalt loa väljaandmise menetluse IV peatükile.
Artikkel 38
Lennujaamade loetelude avaldamine
Iga aasta lõpus avaldab komisjon Euroopa
Liidu Teatajas järgmise teabe:
(a)
loetelu liidu lennujaamadest, mille aastane veomaht
ei ole olnud väiksem kui viis miljonit reisijat või
100 000 tonni kaupa vähemalt kolmel eelneval aastal;
(b)
loetelu liidu lennujaamadest, mille aastane veomaht
ei ole olnud väiksem kui kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni
kaupa vähemalt kolmel eelneval aastal;
(c)
loetelu kaubanduslikuks liikluseks avatud liidu
lennujaamadest;
(d)
loetelu lennujaamadest, millele kohaldatakse
piiranguid kooskõlas artikli 6 lõikega 2 või artikliga 14;
(e)
loetelu maapealse teeninduse teenuste osutajatest
ja omateenindust teostavatest lennujaama kasutajatest, kes on saanud loa
kooskõlas loa väljaandmise menetlust käsitleva IV peatükiga.
Artikkel 39
Hindamis- ja teabearuanne
1.
Komisjon esitab aruande käesoleva määruse
kohaldamise kohta Euroopa Parlamendile ja nõukogule mitte hiljem kui viis
aastat pärast määruse kohaldamist. Aruandes hinnatakse eelkõige kõiki
asjaolusid, mis mõjutavad märkimisväärselt maapealse teeninduse teenuste
kvaliteeti, tööhõivet ja töötingimusi. Aruanne sisaldab lennujaamade valimi kohta
järgmiseid näitajaid ja -kriteeriume:
(a)
maapealse teeninduse teenuste osutajate keskmine
arv liidu lennujaamades 11 teenuseliigi puhul;
(b)
omateenindust teostavate lennujaama kasutajate arv
igas liidu lennujaamas 11 teenuseliigi puhul;
(c)
lennujaamade arv, kus maapealse teeninduse teenuste
osutajate arv on piiratud, ja piirangu(te) väärtus;
(d)
ettevõtjate arv, kellel on liikmesriigi luba ja kes
tegutsevad teises liikmesriigis;
(e)
sidusrühmade hinnang loa väljaandmise süsteemile
(loa väljaandmise kriteeriumid, rakendusküsimused, hind jmt);
(f)
maapealse teeninduse teenuste osutajate ja
omateenindust teostavate lennujaama kasutajate arv liidus (kokku);
(g)
iga lennujaama tsentraliseeritud taristute
hinnakujundus- ja juhtimissüsteem;
(h)
lennujaama käitaja turuosa maapealses teeninduses
igas lennujaamas 11 teenuseliigi puhul;
(i)
kolmandatele riikidele maapealse teeninduse
teenuseid osutavate lennujaama kasutajate turuosa igas lennujaamas kõikide
teenuseliikide puhul;
(j)
maapealse teeninduse teenustega seotud ohutusalased
õnnetused;
(k)
sidusrühmade hinnang lennujaamade maapealse
teeninduse teenuste kvaliteedile seoses töötajate pädevuse, keskkonna,
turvalisuse ja tegevuste koordineerimisega (ühine otsustamine, hädaolukorra
lahendamise meetmed, väljaõpe lennujaama kontekstis, allhanked);
(l)
kvaliteedi miinimumstandardid maapealse teeninduse
ettevõtjatele;
(m)
väljaõppe sisu;
(n)
töötajate üleviimine ja selle mõju töötajate
kaitsele;
(o)
tööhõive ja töötingimused maapealse teeninduse
sektoris.
2.
Komisjon ja liikmesriigid teevad lõikes 1
osutatud aruande jaoks teabe kogumisel koostööd.
3.
Kõnealuse aruande põhjal võib komisjon otsustada,
kas käesolev määrus on vaja läbi vaadata või mitte.
IX peatükk – Sotsiaalkaitse
Artikkel 40
Sotsiaalkaitse
Ilma et see piiraks käesoleva määruse
kohaldamist ning kooskõlas liidu õiguse teiste sätetega võivad liikmesriigid
võtta vajalikud meetmed töötajate õiguste kaitsmiseks.
X peatükk – Otsuste või konkreetsete
meetmete kohta kaebuse esitamine
Artikkel 41
Kaebuse esitamise õigus
1.
Liikmesriigid või vajaduse korral lennujaamade
käitajad tagavad, et igal õigustatud huvi omaval isikul on õigus esitada kaebus
artikli 6 lõike 2 (kolmandatele isikutele osutatavad maapealse
teeninduse teenused), artiklite 7–10 (valikumenetlus), artikli 13
(saarte lennujaamad), artiklite 23 ja 24 (loa väljaandmise otsused),
artikli 27 (juurdepääs tsentraliseeritud taristutele ja rajatistele),
artikli 28 (tasud tsentraliseeritud taristute ja rajatiste kasutamise
eest), artikli 31 (tegevuseeskiri) ja artikli 32 (kvaliteedi
miinimumstandardid) alusel tehtud otsuste või konkreetsete meetmete suhtes.
2.
Kaebuse võib esitada riigi kohtule või avaliku
sektori asutusele, kes ei ole asjaomase lennujaama käitaja ning ei sõltu
lennujaama käitajat kontrollivast avaliku sektori asutusest, kui see on
vajalik. Kui käesolevas määruses on nii sätestatud, siis võib kaebuse esitada
sõltumatule järelevalveasutusele.
XI peatükk – Sätted rakendamise ja
volituste kohta
Artikkel 42
Delegeeritud volituste rakendamine
1.
Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud
õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2.
Artiklites 22, 32 ja 33 osutatud õigus volitusi
delegeerida antakse määramata ajaks alates käesoleva määruse jõustumise
kuupäevast.
3.
Euroopa Parlament ja nõukogu võivad
artiklites 22, 32 ja 33 osutatud volituste delegeerimise igal ajal
tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituse
delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa
Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta
juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.
Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu
võtnud, teeb ta selle Euroopa Parlamendile ja nõukogule samal ajal teatavaks.
5.
Artiklite 22, 32 ja 33 alusel vastu võetud
delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu
ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa
Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväiteid või kui Euroopa
Parlament ja nõukogu on mõlemad enne selle tähtaja möödumist komisjonile
teatanud, et nad ei esita vastuväiteid. Euroopa Parlamendi või nõukogu
algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel 43
Komiteemenetlus
1.
Komisjoni abistab komitee määruse (EL)
nr 182/2011 tähenduses.
2.
Käesolevale lõikele osutamisel kohaldatakse määruse
(EL) nr 182/2011 artiklit 4. Kui komitee arvamus tuleb saada
kirjaliku menetluse teel, siis lõpetatakse see menetlus tulemust saavutamata,
kui komitee eesistuja arvamuse esitamisele seatud tähtaja jooksul sedasi
otsustab või kui komitee liikmete enamik seda taotleb.
3.
Käesolevale lõikele osutamisel kohaldatakse määruse
(EL) nr 182/2011 artiklit 5. Kui komitee arvamus tuleb saada
kirjaliku menetluse teel, siis lõpetatakse see menetlus tulemust saavutamata,
kui komitee eesistuja arvamuse esitamisele seatud tähtaja jooksul sedasi
otsustab või kui komitee liikmete enamik seda taotleb.
XII peatükk – Lõppsätted
Artikkel 44
Kehtetuks tunnistamine
Direktiiv 96/67/EÜ tunnistatakse kehtetuks
alates käesoleva määruse kohaldamise kuupäevast.
Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile
käsitatakse viidetena käesolevale määrusele.
Artikkel 45
Üleminekusätted
1.
Direktiivi 96/67/EÜ artikli 11 kohaselt enne
käesoleva määruse rakendamise kuupäeva valitud teenuste osutajate luba jääb
kehtima direktiivis 96/67/EÜ kehtestatud tingimustel kuni esialgselt kavandatud
valikuperioodi lõppemiseni.
2.
Lennujaamades, kus teenuseliigi kohta valiti
direktiivi 96/67/EÜ artikli 6 lõike 2 kohaselt ainult kaks teenuste
osutajat ja kuhu käesoleva määruse artikli 6 lõike 2 kohaselt peaks
valima vähemalt kolm teenuste osutajat, korraldatakse kooskõlas käesoleva
määruse artiklitega 7–13 valikumenetlus, mille käigus valitakse välja
kolmas teenuste osutaja, kes saab tegevust alustada hiljemalt ühe aasta jooksul
alates käesoleva määruse kohaldamise kuupäevast.
3.
Direktiivi 96/67/EÜ artikli 14 kohaselt välja
antud load kehtivad kuni nende kehtivusaja lõpuni ja mitte ühelgi juhul kauem
kui kaks aastat pärast käesoleva määruse kohaldamise kuupäeva.
4.
Kui ettevõtjale on välja antud luba kooskõlas
käesoleva määrusega, siis taotleb ta kahe kuu jooksul kõigi lubade tühistamist,
mis on talle välja antud kooskõlas direktiivi 96/67/EÜ artikliga 14. Kui
direktiivi 96/67/EÜ artikli 14 kohaselt välja antud luba kaotab kehtivuse
kahe kuu jooksul uue loa väljaandmisest käesoleva määruse kohaselt, siis ei ole
ettevõtja kohustatud tühistamist taotlema.
5.
Käesoleva määruse artiklit 26 ei kohaldata
lubadele, mis on välja antud kooskõlas direktiivi 96/67/EÜ artikliga 14.
Artikkel 46
Jõustumine ja kohaldamine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolevat määrust kohaldatakse alates
XX.XX.20XX [18 kuud pärast vastuvõtmise kuupäeva].
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
President                                                        eesistuja
LISA
MAAPEALSE
TEENINDUSE TEENUSELIIKIDE LOETELU
1.
Maapealne juhtimine ja järelevalve hõlmab järgmisi
alaliike:
1.1.
esindus- ja sideteenused kohalike avaliku sektori
asutuste või mis tahes muu üksusega, maksed lennujaama kasutaja nimel ja
ametiruumide võimaldamine tema esindajatele;
1.2.
lastimise, teadete edastamise ja
telekommunikatsiooni kontroll;
1.3.
kaubalaadimisvahendite käitlus, ladustamine ja
haldamine;
1.4.
kõik muud järelevalveteenused enne lendu, lennu
ajal või pärast lendu ja kõik muud lennujaama kasutaja nõutud haldusteenused.
2.
Reisijate teenindamine hõlmab kõikvõimalikku teavet
ja abi (sealhulgas reisijate õigustega seotud asjaomastes ELi õigusaktides
sätestatud teavet ja abi) saabuvatele, lahkuvatele, ümberistuvatele või
transiitreisijatele, kaasa arvatud piletite ja reisidokumentide kontroll,
pagasi registreerimine ja selle toimetamine sorteerimispaika.
3.
Pagasikäitlus hõlmab pagasi käitlust
sorteerimispaigas, selle sorteerimist, ettevalmistust ärasaatmiseks, laadimist ettenähtud
veovahendeile ning nendelt mahalaadimist pagasi vedamiseks õhusõidukist
sorteerimispaika ja vastupidi, samuti pagasi transporti sorteerimispaigast
väljastamispaika.
4.
Kauba- ja postikäitlus hõlmab järgmisi alaliike:
4.1.
kauba puhul: eksport-, transiit- ja importkauba
füüsiline käitlus, nendega seotud dokumentide käitlus, tolliprotseduurid ja
poolte vahel kokku lepitud või asjaolude tõttu vajalikud turvaprotseduurid;
4.2.
posti puhul: saabuva ja väljuva posti füüsiline
käitlus, nendega seotud dokumentide käitlus ja poolte vahel kokku lepitud või
asjaolude tõttu vajalikud turvaprotseduurid.
5.
Perroonikäitlus hõlmab järgmisi alaliike:
5.1.
õhusõiduki juhendamine maapinnal saabumisel ja
väljumisel;
5.2.
abi õhusõiduki sildumisel ja sobivate seadmetega
varustamine;
5.3.
sidepidamine õhusõiduki ja perrooniteenuste osutaja
vahel;
5.4.
õhusõiduki laadimine ja tühjakslaadimine, kaasa
arvatud sobivate seadmetega varustamine ning nende käitamine, samuti meeskonna
ja reisijate vedu õhusõiduki ning terminali vahel ning pagasi transport õhusõiduki
ja terminali vahel;
5.5.
mootori käivitamiseks vajalike seadmetega
varustamine ja nende käitamine;
5.6.
õhusõiduki teisaldamine saabumisel ja väljumisel,
samuti sobivate seadmetega varustamine ja nende käitamine;
5.7.
toidu ja jookide transport, õhusõidukile laadimine
ja sealt mahalaadimine.
6.
Õhusõiduki teenindamine hõlmab järgmisi alaliike:
6.1.
õhusõiduki puhastamine väljast ja seest ning
tualeti- ja veeteenused;
6.2.
kabiini jahutamine ja soojendamine, lume ja jää
eemaldamine, õhusõiduki jäätõrje;
6.3.
salongi varustamine vastavate salongiseadmetega,
nende seadmete ladustamine.
7.
Kütuse- ja õlikäitlus hõlmab järgmisi alaliike:
7.1.
kütuse tankimise ja väljapumpamise operatsioonide
korraldamine ja teostamine, kaasa arvatud kütuse ladustamine ning kütusetarnete
kvaliteedi ja hulga kontroll, kui need toimuvad lennujaama läheduses;
7.2.
õli ja muude vedelike lisamine.
8.
Õhusõiduki hooldus hõlmab järgmisi alaliike:
8.1.
tavateenindus enne väljalendu;
8.2.
lennujaama kasutaja soovitud eriteenindus;
8.3.
tagavaraosade ja vastavate seadmete hankimine ja
haldamine;
8.4.
sobiva parkimis- ja/või angaarikoha tellimine või
reserveerimine.
9.
Lennutegevus ja meeskonna juhtimine hõlmab järgmisi
alaliike:
9.1.
ettevalmistus lennuks lähtelennujaamas või mis
tahes teises punktis;
9.2.
abistamine lennu ajal, kaasa arvatud vajaduse
korral ümbersuunamine;
9.3.
lennujärgne tegevus;
9.4.
meeskonna juhtimine.
10.
Maapealne transport hõlmab järgmisi alaliike:
10.1.
meeskonna, reisijate, pagasi, kauba ja posti veo
korraldamine ning teostamine sama lennujaama eri terminalide vahel, välja
arvatud samasugune vedu õhusõiduki ja sama lennujaama territooriumil asuva mis
tahes muu punkti vahel;
10.2.
igasugune lennujaama kasutaja soovitud erivedu.
11.
Toitlustusteenus hõlmab järgmisi alaliike:
11.1.
suhtlemine tarnijatega ja haldusjuhtimine;
11.2.
toidu, jookide ja nende ettevalmistamiseks vajalike
seadmete ladustamine;
11.3.
selliste seadmete puhastamine;
11.4.
seadmete, samuti baari- ja toidukaupade
ettevalmistamine ja tarnimine.
[1]               IAHA (sõltumatute teenuseosutajate ühendused) hinnang
liikmete kohta. Kõik maapealsete teenuste osutajad ei ole IAHA liikmed ning
seega võib maapealse teeninduse valdkonnas tegutsevate töötajate arv ületada
isegi 110 000 piiri.
[2]               Konsultatsioonid sidusrühmadega ja „Lennundusturu
ülevaade – aastaaruanded”, kättesaadavad aadressil
http://ec.europa.eu/transport/air/observatory_market/annual_reports_en.htm.
[3]               KOM(2010) 623.
[4]               KOM(2006) 821 (lõplik).
[5]               Lennujaamu esindavate ELi kutseühingute (ACI-Europe),
sõltumatute teenuseosutajate (IAHA) ja ametiühingute (Euroopa Transpordi
Föderatsioon, ETF) avaldus 7. aprillist 2011. Kättesaadav aadressil: https://www.itfglobal.org/files/seealsodocs/28646/Statement%20GH%20ACI%20IAHA%20ETF%20070411.pdf.
[6]               Euroopa Parlamendi 11. oktoobri 2007. aasta
resolutsioon lennujaamade läbilaskevõime ja maapealse teeninduse kohta: tõhusama
poliitika suunas. (2007/2092(INI)), kättesaadav aadressil: http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&language=ET&reference=P6-TA-2007-0433
[7]               „Direktiivi 96/67/EÜ mõju uuring maapealse käitluse
teenustele aastail 1996–2007”, Lennujaamade Uurimiskeskus, veebruar 2009. Kättesaadav
aadressil: http://ec.europa.eu/transport/air/studies/doc/airports/2009_02_ground_handling.pdf.
[8]               „Direktiivi 96/67/EÜ (juurdepääsu kohta maapealse
käitluse turule ühenduse lennujaamades) võimalik läbivaatamine”, Steer Davies
Gleave, juuni 2010. Kättesaadav aadressil: http://ec.europa.eu/transport/air/studies/airports_en.htm.
[9]               Lennujaama kasutajate komitee on igas lennujaamas loodud
lennujaama kasutajate (st lennuettevõtjate) esindajatest koosnev komitee.
[10]             Tsentraliseeritud taristud on maapealsete teenuste
osutamiseks kasutatavad taristud, kui nende keerukus, maksumus või
keskkonnamõju ei võimalda jaotamist või dubleerimist.
[11]             9. detsembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-460/02: komisjon
vs. Itaalia. 14. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-386/03: komisjon
vs. Saksamaa.
[12]             ELT C , , lk .
[13]             ELT C , , lk .
[14]             EÜT L 272, 25.10.1996, lk 36.
[15]             KOM(2011) 144 (lõplik).
[16]             ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
[17]             Nõukogu direktiiv 2001/23/EÜ, 12. märts 2001,
ettevõtjate, ettevõtete või nende osade üleminekul töötajate õigusi kaitsvate
liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, EÜT L 82, 22.3.2001,
lk 16.
[18]             ELT L 46, 17.2.2004, lk 1.
[19]             ELT L 204, 26.7.2006, lk 1.