				|

		52011PC0452

			Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohtaOsa I(EMPs kohaldatav tekst) /* KOM/2011/0452 lõplik */

			   	SELETUSKIRI

1.
Ettepaneku taust
1.1.
Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Finantskriisi ulatus tõi esile vastuvõetamatud
riskid, mis tulenevad praegustest finantseerimisasutusi reguleerivatest
õigusaktidest. Rahvusvahelise Valuutafondi hinnangul kandsid Euroopa krediidiasutused
kriisi tõttu aastatel 2007–2010 kahju ligi 1 triljon eurot ehk 8 % ELi
SKPst.
Pangandussektori stabiilsuse taastamiseks ning
reaalmajandusse suunatud krediidivoo tagamiseks võtsid nii EL kui ka selle
liikmesriigid vastu suure hulga enneolematuid meetmeid, millega seotud kulud
jäävad lõpuks maksumaksjate kanda. Selle raames oli komisjon 2010. aasta
oktoobriks kiitnud finantseerimisasutuste toetuseks suunatud riigiabimeetmeid
heaks mahus 4,6 triljonit eurot, millest üle 2 triljoni kasutati 2008. ja 2009.
aastal ka tegelikult ära.
Krediidiasutuste toetuseks võetud niivõrd
mahukate fiskaalmeetmetega peab kaasnema samavõrra otsustav reform, millega
kõrvaldatakse kriisi ajal ilmsiks tulnud regulatiivsed puudused. Sellega seoses
on komisjon juba esitanud pangandusalastesse õigusaktidesse mitmeid
muudatusettepanekuid, mis jõustusid 2009. aastal (kapitalinõuete direktiiv II)
ja 2010. aastal (kapitalinõuete direktiiv III). Käesolev ettepanek hõlmab
krediidiasutuste kapitali- ja likviidsusnõuete (nn Basel III) üleilmselt
väljatöötatud ja kokkulepitud elemente ning ühtlustab kehtivate õigusaktide
muid sätteid. Õiguslikke valikuvõimalusi selgitatakse põhjalikult 5. jaos.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006.
aasta direktiiv krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta hõlmab sätteid
krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimuste kohta (nt sätted, millega
reguleeritakse tegevuslubade andmist, asutamisvabaduse kasutamist,
päritoluliikmesriigi ja vastuvõtva liikmesriigi järelevalveasutuste volitusi seoses
sellega ning järelevalvet krediidiasutuste üle). Kõnealuseid elemente on
käsitletud direktiivi ettepanekus, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse
alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute
usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet ning mis koos käesoleva ettepanekuga
moodustab paketi. Samuti on direktiivis 2006/48/EÜ ja eelkõige selle lisades
sätestatud usaldatavusnõuded. Selleks et veelgi lähendada direktiivide
2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ siseriiklikku õigusesse ülevõtmisest tulenevaid
õigusnorme ja tagada, et krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes
kohaldatakse otse samasid usaldatavusnõudeid, mis on siseturu toimimise
seisukohast keskse tähtsusega, on kõnealused usaldatavusnõuded sätestatud
käesolevas määruse ettepanekus.
Selguse huvides ühendatakse käesoleva
ettepanekuga ka krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavad
usaldatavusnõuded. Investeerimisühingute suhtes kohaldatavad usaldatavusnõuded
on seni sätestatud direktiivis 2006/49/EÜ.

1.1.1.
Käsitletud probleemid – Basel III uued elemendid

Ettepaneku eesmärk on kõrvaldada regulatiivsed
puudused järgmistes valdkondades:
Likviidsusriski juhtimine (VI osa): Kriisi tulemusel tuli ilmsiks, et olemasolevad likviidsusriski
juhtimise meetodid ei suuda täielikult võtta arvesse riske, mis on seotud
laenude edasimüügi mudelil põhineva väärtpaberistamisega, keeruliste
finantsinstrumentide kasutamisega ja lühiajalise tähtajaga instrumentidel
põhineva pankadevahelisel turul toimuva rahastamisega. See oli üks põhjusi, mis
viis mitmete finantseerimisasutuste likvideerimiseni ja kahjustas tugevasti
paljude teiste finantsseisundit, ohustades seega finantsstabiilsust ja tuues
kaasa vajaduse avaliku sektori toetuse järele. Kuigi mitmed liikmesriigid
kohaldavad teatavat laadi regulatiivseid kvantitatiivseid likviidsusnõudeid, ei
ole ELi tasandil kehtestatud piisavalt selget ühtset regulatiivset korda
lühiajalise ja pikaajalise likviidsuse asjakohase taseme kohta. Olemasolevate
siseriiklike nõuete erinevus takistab teabevahetust järelevalveasutuste vahel
ja põhjustab täiendavaid aruandluskulusid piiriülestele krediidiasutustele ja
investeerimisühingutele.
Kapitali määratlus (II osa I jaotis): Kriisi puhkedes oli krediidiasutuste ja investeerimisühingute kapital
ebapiisav nii kvantiteedi kui ka kvaliteedi seisukohast. Riske silmas pidades
ei olnud paljudel krediidiasutustel ja investeerimisühingutel piisavas mahus
kõrgeima kvaliteediga kapitaliinstrumente, millega tõhusalt katta jooksvalt
võimalikke kahjusid ja tagada krediidiasutuse või investeerimisühingu tegevuse
jätkumine. Esimese taseme omavahendite hübriidinstrumendid, mida varem peeti
tegevuse jätkuvuse põhimõttel kahjude katmiseks sobivaks, ei osutunud
tegelikkuses tõhusaks. Ka teise taseme omavahendite instrumentidega ei saanud krediidiasutuste
ja investeerimisühingute maksejõuetuse korral kahjusid katta, kuna sageli ei
lubatud neil maksejõuetuks muutuda. Selliste kapitaliinstrumentide kvaliteet,
mis olid ette nähtud kauplemisportfelliga seotud riskidest tulenevate
ettenägematute kahjude katmiseks, leiti olevat samal tasemel kui
kauplemisportfellivälistest riskidest tulenevate ettenägematute kahjude
katmiseks ettenähtud kapitaliinstrumentide kvaliteet, kusjuures kolmanda taseme
omavahendite instrumentide kvaliteet ei osutunud piisavalt kõrgeks.
Finantsstabiilsuse tagamiseks andsid valitsused paljudes riikides
pangandussektorile enneolematus mahus abi. Kapitali määratluse ebaühtsus ELis
oli sellise olukorra üks põhjusi, kuna liikmesriigid kohaldasid
märkimisväärselt erinevaid lähenemisviise seoses sellega, milliseid
kapitalielemente tohib või ei tohi omavahendites arvesse võtta. Koosmõjus
asjaoluga, et regulatiivsed määrad ei kajastanud nõuetekohaselt
krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegelikku suutlikkust kahjusid katta,
takistas see turul nõuetekohaselt ja järjepidevalt hinnata ELi krediidiasutuste
ja investeerimisühingute maksevõimet. See omakorda veelgi võimendas
ebastabiilsust ELi finantssektoris.
Vastaspoole krediidirisk (III osa II
jaotise 6. peatükk): Kriisi tõttu tulid ilmsiks paljud
puudused tuletisinstrumentidest, repotehingutest ja väärtpaberite kaudu
finantseerimise tehingutest tuleneva vastaspoole krediidiriski praeguses
reguleerivas raamistikus. See osutas, et kehtivad sätted ei taganud sellist
laadi riski asjakohast juhtimist ega piisavat kapitaliseeritust. Samuti ei
taganud kehtivad eeskirjad piisavaid stiimuleid üleminekuks kahepoolselt
kliiritavatelt börsivälistelt tuletislepingutelt mitmepoolsele kliirimisele
keskse vastaspoole kaudu.
Valikuvõimalused, kaalutlusõigus ja
ühtlustamine (kogu määrus): 2000. aastal asendati
seitse pangandusalast direktiivi ühe direktiiviga. Kõnealune direktiiv
sõnastati uuesti 2006. aastal ja sellega kehtestati ELis Basel II raamistik.
Seetõttu hõlmavad praegused sätted märkimisväärselt palju valikuvõimalusi ja
kaalutlusõigust. Lisaks võivad liikmesriigid kehtestada rangemad eeskirjad, kui
on sätestatud direktiivis. Selle tulemusena on nõuded väga erinevad, mis on
eriti koormav piiriüleselt tegutsevate ettevõtete jaoks. Samuti toob see kaasa
õiguskindlusetuse ja ebavõrdsed tingimused.

1.1.2.
Ettepaneku eesmärgid

Käesoleva algatuse üldeesmärk on muuta
krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes ELis kohaldatavad omavahendite
nõuded tulemuslikumaks ning piirata nende kahjulikku mõju hoiustajate kaitsele
ja finantssüsteemi protsüklilisust, säilitades samas ELi pangandussektori
konkurentsivõime.

1.2.
Üldine taust

Seoses finantskriisiga tehti ELi ja
rahvusvahelisel tasandil suuri jõupingutusi, et töötada välja tõhus poliitika
kriisi põhjuseks olnud probleemide lahendamiseks. Jacques de Larosière’i
juhitav kõrgetasemeline eksperdirühm esitas ettepanekud Euroopa
finantsjärelevalve ja -regulatsiooni reformiks. Kõnealuseid ettepanekuid
arendati edasi komisjoni 2009. aasta märtsi teatises. Käesolev ettepanek hõlmab
mitmeid poliitika läbivaatamise ettepanekuid, mis on loetletud kõnealusele
teatisele lisatud üksikasjalikus tegevuskavas.
Ülemaailmsel tasandil kohustuti 2. aprilli
2009. aasta G-20 deklaratsioonis võtma kriisi lahendamiseks rahvusvahelisel tasandil
ühtseid meetmeid, et parandada kapitali kvantiteeti ja kvaliteeti
pangandussüsteemis, kehtestada täiendavad riskil mitte põhinevad parameetrid
ülemäärase finantsvõimenduse vältimiseks, töötada välja finantseerimisasutuste
tugevam likviidsuspuhvrite raamistik ja rakendada finantsstabiilsuse nõukogu
soovitused protsüklilisuse piiramiseks.
Vastusena G-20-lt saadud mandaadile leppis
keskpankade juhatajate ja järelevalveasutuste juhtide rühm, mis on Baseli
pangajärelevalve komitee[1]
järelevalveorgan, 2009. aasta septembris kokku paljudes meetmetes, et tugevdada
pangandussektori reguleerimist. Kõnealused meetmed kiideti finantsstabiilsuse
nõukogu ja G-20 juhtide poolt heaks 24.–25. septembri 2009. aasta Pittsburghi
tippkohtumisel.
Baseli pangajärelevalve komitee andis 2010.
aasta detsembris välja krediidiasutuste kapitali adekvaatsuse ja likviidsuse
uute üleilmsete regulatiivsete standardite (Basel III) üksikasjalikud
eeskirjad. Käesolev ettepanek on otseselt seotud Basel III regulatiivsete
standarditega.
Baseli pangajärelevalve komitees vaatlejana
osalev komisjon tegi Baseli pangajärelevalve komiteega tihedat koostööd
kõnealuste standardite väljatöötamisel, sealhulgas nende mõju hindamisel.
Seepärast järgivad kavandatud meetmed sihikindlalt Basel III põhimõtete sisu.
Selleks et saavutada topelteesmärk, milleks on parandada üleilmse
finantssüsteemi kohanemisvõimet ja samas tagada võrdsed tingimused, tuleb kogu
maailmas järjepidevalt kohaldada rangemaid usaldatavusnõudeid.
Samas on komisjon käesoleva õigusakti
ettepaneku väljatöötamisel teinud jõupingutusi, et asjakohaselt võetaks arvesse
teatavaid peamisi Euroopa eripärasid ja võtmeküsimusi.
Sellega seoses on asjakohane meelde tuletada, et ELis, erinevalt mõnest
teisest suurest majandusest, ei ole Baseli pangajärelevalve komitee egiidi all
ülemaailmsel tasandil kokku lepitud regulatiivsete põhimõtete kohaldamine
piiratud ainult rahvusvaheliselt tegutsevate pankadega. Kõnealuseid standardeid
kohaldatakse ELis kogu pangandussektoris, hõlmates kõiki krediidiasutusi ja
üldiselt ka investeerimisühinguid. Nagu põhjalikumalt selgitatud punktis 4.2,
on EL alati olnud seisukohal, et ainult selline lähenemisviis tagab tõeliselt
võrdsed tingimused ELis ja samas maksimeerib ka sellega seoses
finantsstabiilsusest saadavat kasu.
See on üks põhjusi, miks näib olevat
põhjendatud Basel III põhimõtete teatav kohandamine, et asjakohaselt võtta
arvesse Euroopa eripärasid ja võtmeküsimusi. Samas on kõnealune kohandamine
kooskõlas Basel III reformi olemuse ja eesmärkidega.
Laiemas kontekstis tuleks märkida, et
komisjoni üks prioriteete finantsteenuseid käsitlevate ELi õigusnormide
reformimisel on tagada, et pangandussektor suudaks täita oma põhiülesandeid, st
anda laenu reaalmajandusele ning pakkuda teenuseid Euroopa kodanikele ja ettevõtjatele.
Sellega seoses võttis komisjon 18. juulil vastu soovituse juurdepääsu kohta
põhimaksekontole[2].

2.
Huvitatud isikutega konsulteerimise ja mõju hindamise tulemused
2.1.
Konsulteerimine huvitatud isikutega

Komisjoni talitused on tähelepanelikult
jälginud suundumusi ja osalenud rahvusvaheliste foorumite töös, eelkõige Baseli
pangajärelevalve komitees, kes vastutas Basel III raamistiku väljatöötamise
eest. Laiaulatuslikult konsulteeriti Euroopa panganduskomiteega, Euroopa
Pangandusjärelevalve Komiteega ja selle õigusjärglasega (alates 2011. aastast)
Euroopa Pangandusjärelevalvega (EBA). Nende seisukohad aitasid kaasa käesoleva
ettepaneku ja sellele lisatud mõjuhinnangu koostamisele.

2.1.1.
Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee

Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee viis läbi
põhjaliku kvantitatiivse mõju-uuringu käesoleva õigusakti ettepaneku mõju kohta
ELi pangandussektorile. Kõnealuses uuringus osales 246 krediidiasutust. Samuti
viis Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee läbi laiaulatusliku avaliku
konsultatsiooni ja esitas 2008. aasta oktoobris tehnilised nõuanded
siseriiklike valikuvõimaluste ja kaalutlusõiguse valdkonnas.

2.1.2.
Kapitalinõuete direktiivi töörühm

Komisjoni talitused pidasid aastatel 2008–2011
siseriiklike valikuvõimaluste ja kaalutlusõiguse küsimuses kuus koosolekut
kapitalinõuete direktiivi töörühma raames, kelle liikmed määrab Euroopa
panganduskomitee. Lisaks on kapitalinõuete direktiivi töörühma alarühmad teinud
veelgi tehnilisemal tasandil tööd likviidsuse, kapitali määratluse,
finantsvõimenduse määra ja vastaspoole krediidiriski valdkonnas.

2.1.3.
Muud avalikud konsultatsioonid

Komisjon viis aastatel 2009–2011 läbi neli
avalikku konsultatsiooni, mis hõlmasid kõiki käesoleva ettepaneku elemente.
Komisjoni talitused korraldasid 2010. aasta aprillis käesolevat ettepanekut
käsitleva avaliku arutelu, millel osalesid kõik sidusrühmad.
Avaliku konsultatsiooni raames saadud
vastuseid ja avaliku arutelu käigus esitatud seisukohti on kajastatud
käesolevale ettepanekule lisatud mõju hindamise aruandes. Vastused on tutvumiseks
kättesaadavad komisjoni veebilehel.
Lisaks pidas komisjon eraldi konsultatsioone
sektori esindajatega, sealhulgas komisjoni loodud pangandusalase
eksperdirühmaga (GEBI) ning ELi eri pangaliitude ja üksikute asutustega.

2.2.
Mõju hindamine

Eri küsimuste lahendamiseks hinnati ja
võrreldi kokku 27 poliitikavalikut[3].
Allpool tabelis on loetletud iga poliitika puhul kaalutud võimalused ja
reastatud need asjakohaste pikaajaliste poliitikaeesmärkide saavutamise
suhtelise tulemuslikkuse[4]
ja tõhususe[5]
järgi. Kõnealuse pingerea alusel tuvastatud eelistatud valikuvõimalused on
toonitatud taustal esile tõstetud ja neid käsitletakse allpool käesolevas jaos.
 Poliitikavalikute valdkond || Poliitikavalikud   || Poliitikavalikute võrdluskriteeriumid
 Tulemuslikkus || Tõhusus
 Omavahendite nõuete adekvaatsuse parandamine || Pankade riskijuhtimise parandamine || Õigusliku arbitraaži võimaluste ennetamine || Õigusliku selguse suurendamine || Nõuete täitmise koormuse vähendamine || Võrdsete tingimuste edendamine || Järelevalvealase koostöö ja lähendamise suurendamine || Süsteemselt oluliste finantseerimisasutuste suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete vastavusse viimine kõnealuste asutustega seotud riskiga || Eraldiste moodustamise ja omavahendite nõuete tsüklilisuse vähendamine
 Likviidsus- likviidsuskattekordaja || Säilitada praegune lähenemisviis || 3 || 3 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 3
 Kehtestada likvidsuskattekordaja, nagu on ette nähtud 2010. aasta veebruari avaliku konsultatsiooni raames || 2 || 2 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 1
 Kehtestada Baseli pangandusjärelevalve komitee vastu võetud likvidsuskattekordaja ja näha ette vaatlusperiood || 1 || 1 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 2
 Likviidsus- stabiilse netorahastamise kordaja || Säilitada praegune lähenemisviis || 3 || 3 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 3
 Kehtestada stabiilse netorahastamise kordaja, nagu on ette nähtud 2010. aasta veebruari avaliku konsultatsiooni raames || 2 || 2 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 2
 Kehtestada Baseli pangandusjärelevalve komitee vastu võetud stabiilse netorahastamise kordaja ja näha ette vaatlusperiood || 1 || 1 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 1
 Kapitaliinstrumentide aktsepteeritavus ja regulatiivsete korrigeerimiste kohaldamine || Säilitada praegune lähenemisviis || 5 || 5 || 5 ||   ||   || 5 ||   || 5 || 5 || 5
 Kohandada ainult aktsepteeritavuse kriteeriume, nagu on ette nähtud 2010. aasta veebruari avaliku konsultatsiooni raames || 4 || 4 || 4 ||   ||   || 4 ||   || 4 || 4 || 4
 Kohandada aktsepteeritavuse kriteeriume ja regulatiivseid korrigeerimisi, nagu on ette nähtud 2010. aasta veebruari avaliku konsultatsiooni raames || 1-3 || 1-3 || 1-3 ||   ||   || 2-3 ||   || 1 || 1-3 || 3
 Kohandada aktsepteeritavuse kriteeriume ja regulatiivseid korrigeerimisi Baseli lähenemisviisi alusel || 1-3 || 1-3 || 1-3 ||   ||   || 2-3 ||   || 2-3 || 1-3 || 2
 Kohandada aktsepteeritavuse kriteeriume ja regulatiivseid korrigeerimisi Baseli lähenemisviisi alusel, tehes mõned muudatused ELi eripärade arvessevõtmiseks || 1-3 || 1-3 || 1-3 ||   ||   || 1 ||   || 2-3 || 1-3 || 1
 Vastaspoole krediidirisk || Säilitada praegune lähenemisviis || 3 || 3 ||   ||   ||   ||   ||   || 3 || 3 || 3
 Karmistada vastaspoole krediidiriskiga seotud nõuet || 2 || 2 ||   ||   ||   ||   ||   || 2 || 2 || 2
 Karmistada vastaspoole krediidiriskiga seotud nõuet ja näha ette erikäsitlus keskse vastaspoole vastu olevate nõuete puhul || 1 || 1 ||   ||   ||   ||   ||   || 1 || 1 || 1
 Finantsvõimenduse määr || Säilitada praegune lähenemisviis || 3 || 3 ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 3 || 3
 Kehtestada finantsvõimenduse määr, nagu on ette nähtud 2010. aasta veebruari avaliku konsultatsiooni raames || 2 || 2 ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 2 || 2
 Viia läbi finantsvõimenduse määra ulatuslik seire || 1 || 1 ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 1 || 1
 Kapitalipuhvrid || Säilitada praegune lähenemisviis || 4 || 4 ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 4 || 4
 Kapitali säilitamise puhver || 1-2 || 1-3 ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 3 || 2-3
 Vastutsükliline kapitalipuhver || 3 || 1-3 ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 1-2 || 2-3
 Kombineeritud kapitalipuhver || 1-2 || 1-3 ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 1-2 || 1
 Ühtne eeskirjade kogumik || Säilitada praegune lähenemisviis ||   ||   || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 ||   ||   || 4
 Minimaalne ühtlustamine ||   ||   || 3 || 3 || 1-3 || 3 || 3 ||   ||   || 1-3
 Maksimaalne ühtlustamine ||   ||   || 1-2 || 1 || 1-3 || 1 || 1 ||   ||   || 1-3
 Maksimaalne ühtlustamine koos mõne erandiga ||   ||   || 1-2 || 2 || 1-3 || 2 || 2 ||   ||   || 1-3
 Poliitikavahendi valik || Muuta kapitalinõuete direktiivi ||   ||   || 2 || 2 || 2 ||   || 2 ||   ||   || 2
 Piirata kapitalinõuete direktiivi reguleerimisala ja teha määruse ettepanek ||   ||   || 1 || 1 || 1 ||   || 1 ||   ||   || 1
Valikuvõimaluste skaala: 1=kõige tulemuslikum /
tõhusam, 5=vähim tulemuslik / tõhus

2.2.1.
Konkreetsed poliitikameetmed

Likviidsusriski juhtimine (VI osa): Finantseerimisasutuste likviidsusriskiprofiili lühiajalise
vastupanuvõime parandamiseks võetakse 2015. aastal pärast vaatlus- ja läbivaatamisperioodi
kasutusele likviidsuskattekordaja. Likviidsuskattekordaja järgimise kohustuse
kohaselt peavad krediidiasutused ja investeerimisühingud tagama, et likviidsete
vahendite netoväljavool 30 päeva jooksul vastaks kõrgekvaliteediliste
likviidsete varade puhvrile. Kaetud väljavool (nimetaja) kajastaks nii
asutusepõhist riski kui ka süsteemset riski, mis põhineks ülemaailmse
finantskriisi jooksul kogetud tegelikel asjaoludel. Sellise väljavoolu
katmiseks kasutatavaid kõrgekvaliteedilisi likviidseid varasid (lugeja)
käsitlevad sätted peaksid tagama selliste varade kõrge likviidsuse ja
krediidikvaliteedi. Basel III raamistikuga ette nähtud likviidsuskattekordaja
määratluse põhjal peaks kõnealuse nõude täitmine ELis suurendama SKPd igal
aastal 0,1–0,5 %, kuna väheneks süsteemsete kriiside prognoositav sagedus.

Varade ja kohustuste lõpptähtaegade
mittevastavusest tingitud rahastamisprobleemide lahendamiseks kaalub komisjon
pärast seire- ja läbivaatamisperioodi 2018. aastal stabiilse netorahastamise
kordaja kohta ettepaneku tegemist. Stabiilse netorahastamise kordaja puhul
peavad krediidiasutused ja investeerimisühingud säilitama usaldusväärse
rahastamisstruktuuri ühe aasta jooksul laiendatud asutusepõhise
stressistsenaariumi korral, nagu kasumlikkuse või maksevõime märkimisväärne
langus. Selleks peaksid praegu rahastatavad varad ja rahastamisega seotud
tingimuslikud kohustused olema teataval määral vastavuses stabiilse rahastamise
allikatega.
Kapitali määratlus (II osa): Ettepanek tugineb teise kapitalinõuete direktiivi muudatustele, mille
eesmärk on karmistada kapitaliinstrumentide aktsepteeritavuse kriteeriume.
Lisaks ühtlustatakse sellega märkimisväärselt muudatusi seoses omavahendite
kajastamisega raamatupidamises, et määrata kindlaks regulatiivse kapitali maht,
mida võib järelevalve eesmärgil usaldusväärselt aktsepteerida. Kõnealune uus
ühtlustatud määratlus suurendaks märkimisväärselt regulatiivset kapitali, mis
krediidiasutustel ja investeerimisühingutel peab olema.
Uued tegevuse jätkuvuse kohase regulatiivse
kapitali (esimese taseme põhiomavahendid ja esimese taseme omavahendid) nõuded
rakendataks järk-järgult aastatel 2013–2015. Ka uued usaldatavusnõuete kohased
korrigeerimised kehtestataks järk-järgult, st 20 % igal aastal alates
2014. aastast, jõudes seega 100 %-ni 2018. aastaks. Samuti kohaldatakse
teatavate kapitaliinstrumentide suhtes ajutiselt 10 aasta jooksul varem
kehtinud eeskirju, et tagada sujuv üleminek uutele eeskirjadele.
Vastaspoole krediidirisk (III osa II
jaotise 6. peatükk): Vastaspoole krediidiriski
juhtimise ja kapitaliseerimise nõudeid muudetakse rangemaks. Krediidiasutuste
ja investeerimisühingute suhtes kohaldataks täiendavat omavahendite nõuet
seoses võimaliku kahjuga vastaspoole krediidikvaliteedi halvenemisest. See
edendaks kõnealuse riski juhtimise usaldusväärseid tavasid ja võtaks arvesse
selle maandamist, mis võimaldaks krediidiasutustel ja investeerimisühingutel
kõnealuse omavahendite nõude mõju leevendada. Suurendatakse
finantseerimisasutuste vastu olevate nõuete riskikaalusid võrreldes
finantssektori väliste ettevõtjate vastu olevate nõuete riskikaaludega.
Kõnealune muudatus peaks soodustama vastaspoole riski hajutamist väiksemate
krediidiasutuste ja investeerimisühingute vahel ning üldiselt aitama vähendada
suurte või süsteemselt oluliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute
omavahelist seotust. Samuti suurendatakse käesoleva ettepanekuga stiimuleid
börsiväliste instrumentide kliirimiseks keskse vastaspoole kaudu. Kõnealused
ettepanekud peaksid mõjutama eelkõige suurimaid ELi krediidiasutusi ja
investeerimisühinguid, kuna vastaspoole krediidirisk on märkimisväärne ainult
pankade puhul, kelle börsiväliste tuletisinstrumentidega tehtavate tehingutega
ja väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingutega seonduva tegevuse mahud on
suured.
Finantsvõimenduse määr (VII osa): Selleks et vähendada ülemäärast finantsvõimendust krediidiasutuste ja
investeerimisühingute bilansis ja seega piirata laenamise protsüklilisust, teeb
komisjon ettepaneku kehtestada riskil mitte põhinev finantsvõimenduse määr.
Vastavalt Baseli pangajärelevalve komitees kokkulepitule kehtestatakse see
krediidiasutuste ja investeerimisühingute üle teostatava järelevalve vahendina.
Finantsvõimenduse määra mõju jälgitakse, et kaasata see pärast asjakohast
läbivaatamist ja kalibreerimist 2018. aastal esimese samba siduvasse meetmesse
kooskõlas rahvusvaheliste kokkulepetega.
Ühtne eeskirjade kogumik (kogu määrus): Käesoleva ettepanekuga ühtlustatakse erinevaid siseriiklikke
järelevalvealaseid lähenemisviise, jättes välja peaaegu kõik valikuvõimalused
ja kaalutlusõigused. Erand tehakse mõne konkreetse täpselt määratletud
valdkonna puhul, kus erinevused on tingitud riskihindamise kaalutlustest, turu
või toodete eripärast ja liikmesriikide õigusraamistikust, võimaldades liikmesriikidel
kehtestada rangemad eeskirjad.

2.2.2.
Poliitikavahend

Käesoleva ettepanekuga eraldatakse
usaldatavusnõuded direktiividega 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ reguleeritavast
kahest ülejäänud valdkonnast, st tegevuslubade andmisest ja pidevast
järelevalvest, mida jätkuvalt reguleeritakse direktiiviga, mis koos käesoleva
ettepanekuga moodustab paketi. See kajastab erinevat sisu, olemust ja
adressaate.

2.2.3.
Paketi koondmõju

Lisaks Basel III raamistiku mõju omapoolsele
hindamisele vaatas komisjon läbi mitmed erasektori ja avaliku sektori koostatud
uuringud. Põhitulemused on kokkuvõttes järgmised.
Käesolev ettepanek koos kolmanda
kapitalinõuete direktiiviga peaks suurendama suurte krediidiasutuste puhul
riskiga kaalutud varasid 24,5 % ja väikeste krediidiasutuste puhul kõigest
4,1 %. Uutest nõuetest ja kapitali säilitamise puhvrist tulenevalt oleks vaja
kaasata uusi täiendavaid omavahendeid summas 84 miljardit eurot 2015. aastaks
ja 460 miljardit eurot 2019. aastaks.
Uute nõuetega kaasneb selge pikaajaline
majanduslik puhaskasu, mis ELi jaoks tähendab 0,3–2 protsendipunkti võrra
suuremat SKP kasvu aastas. See tuleneb tulevaste süsteemsete kriiside
prognoositava sageduse ja tõenäosuse vähenemisest.
Hinnanguliselt peaks käesolev ettepanek
vähendama süsteemsete panganduskriiside tõenäosust seitsmes liikmesriigis
vahemikus 29–89 %, kui krediidiasutused rekapitaliseeritaks vähemalt
koguomavahendite suhtarvuni 10,5 %.
Lisaks aitaksid suurem kapitalitase,
sealhulgas vastutsükliline kapitalipuhver, ja likviidsusnõuded samuti vähendada
tavapäraste majandustsüklite ulatust. See on eriti oluline väikeste ja keskmise
suurusega ettevõtjate puhul, kes sõltuvad krediidiasutuste poolsest
rahastamisest kogu majandustsükli jooksul suhteliselt rohkem kui
suurettevõtjad.

2.2.4.
Halduskoormus

Kõige rohkem saaksid kehtivate siseriiklike
sätete ühtlustamisest kasu piiriüleselt tegutsevad krediidiasutused ja
investeerimisühingud, kuna sellest tulenev halduskoormuse kahanemine peaks
vähendama neile Basel III meetmetega pandud koormust.

3.
Järelevalve ja hindamine

Kavandatud muudatused on seotud käesolevale
määrusele eelnenud direktiividega 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ. See tähendab, et
tähelepanelikult jälgitakse nii eelnevate direktiividega kui ka uusi käesoleva
määrusega kehtestatud elemente. Käesoleva määruse kohaselt kogutavate
statistiliste andmete alusel jälgitakse eriti tähelepanelikult
finantsvõimenduse määra ja uute likviidsusnäitajate toimimist. Järelevalvet ja
hindamist teostatakse nii ELi (EBA/Euroopa Keskpank) kui ka rahvusvahelisel
(Baseli pangajärelevalve komitee) tasandil.

4.
Ettepaneku õiguslik külg
4.1.
Õiguslik alus

ELi toimimise lepingu artikli 114 lõige 1 on
õiguslik alus määrusele, millega kehtestatakse ühtsed sätted, mille eesmärk on
tagada siseturu tõrgeteta toimimine. Pidades silmas, et direktiivi [lisab OP]
ettepanekuga reguleeritakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse
alustamise tingimusi ja see põhineb ELi toimimise lepingu artiklil 53, tuleb
kõnealuste eeskirjade eraldamiseks eeskirjadest, mis käsitlevad tegevust
ennast, kasutada viimaste puhul uut õiguslikku alust.
Usaldatavusnõuetega kehtestatakse kriteeriumid
teatavate pangandusalaste tegevustega seotud riskide ning kõnealuste riskide
tasakaalustamiseks vajalike vahendite hindamiseks. Seega ei reguleerita nendega
hoiuste kaasamise alustamise tingimusi, vaid hoiuste kaasamisega seotud
tegevust ennast, et tagada hoiustajate kaitse ja finantsstabiilsus. Kavandatud
määrusega koondatakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes
kohaldatavaid usaldatavusnõuded, mis on praegu sätestatud kahes eri direktiivis
(2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ), ühte õigusakti, mis oluliselt lihtsustab
kohaldatavat õigusraamistikku.
Nagu eespool märgitud (punktid 1.1.1 ja
2.2.1), hõlmavad kehtivad sätted märkimisväärsel hulgal valikuvõimalusi ja
kaalutlusõigust ning võimaldavad liikmesriikidel kehtestada rangemad eeskirjad,
kui on ette nähtud direktiividega 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ. Selle tulemuseks on
suured erinevused, mis mitte ainult ei tekita probleeme finantsstabiilsuse
seisukohast, nagu on märgitud eespool punktis 1.1.1, vaid takistavad ka
piiriülest teenuste osutamist ja tegevuse alustamist teises liikmesriigis, kuna
iga kord, kui krediidiasutus või investeerimisühing soovib alustada tegevust
teises liikmesriigis, peab ta hindama erinevaid eeskirju. See loob ebavõrded
tingimused, mis takistab siseturu toimimist, ja pärsib õiguskindlust. Kuna
eelmised kodifitseerimised ja uuestisõnastamised ei ole erinevusi vähendanud,
tuleb vastu võtta määrus, et kehtestada kõigis liikmesriikides ühtsed
eeskirjad, et tagada siseturu tõrgeteta toimimine.
Usaldatavusnõuete sätestamine määruse vormis
tagaks, et kõnealuseid nõudeid kohaldatakse krediidiasutuste ja
investeerimisühingute suhtes vahetult. See tagaks võrdsed tingimused ja väldiks
erinevaid siseriiklikke nõudeid, mis tulenevad direktiivi ülevõtmisest. Kavandatud
määrus näitaks selgelt, et krediidiasutused ja investeerimisühingud järgivad
samasid eeskirju kõigil ELi turgudel, mis samuti aitaks suurendada usaldust
krediidiasutuste ja investeerimisühingute stabiilsuse osas kogu ELis. Samuti
võimaldaks määrus ELil rakendada mis tahes tulevased muudatused kiiremini, kuna
neid saab kohaldada peaaegu vahatult pärast vastuvõtmist. See võimaldaks ELil
pidada kinni rahvusvahelisel tasandil kokku lepitud rakendamistähtajast ja
võtta arvesse olulisi turusuundumusi.

4.2.
Subsidiaarsuse põhimõte

ELi toimimise lepingu artikliga 5 sätestatud
subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei suuda liikmesriigid
kavandatavate meetmete eesmärke piisaval määral saavutada ja neid oleks
seetõttu parem saavutada Euroopa Liidu tasandil. Kavandatud meetmed piirduvad
eesmärkide saavutamiseks vajalikuga. Ainult ELi tasandil võetud meetmetega saab
tagada, et mitmes liikmesriigis tegutsevate krediidiasutuste ja
investeerimisühingute suhtes kohaldataks samasid usaldatavusnõudeid, ja seega
tagada võrdsed tingimused, vähendada õiguslikku keerukust, vältida
põhjendamatuid nõuete täitmisega seotud kulusid piiriülese tegevuse puhul,
edendada ELi turu täiendavat lõimumist ja aidata kaasa õigusliku arbitraaži
võimaluste piiramisele. Samuti tagatakse ELi tasandil võetavate meetmega ELi
finantsstabiilsuse kõrge tase. Seda kinnitab asjaolu, et käesolevas ettepanekus
sätestatud usaldatavusnõudeid on kohaldatud ELi õigusaktidega üle 20 aasta.
ELi toimimise lepingu artikliga 228
võimaldatakse kasutada eri õiguslikke vahendeid. Seepärast kohaldatakse määruse
puhul subsidiaarsuse põhimõtet samal viisil nagu muude õiguslike vahendite
puhul. Subsidiaarsuse põhimõte peab olema tasakaalus muude aluslepingutes sätestatud
põhimõtetega, nt põhivabadustega. Direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ on
ametlikult suunatud liikmesriikidele, kuid lõppkokkuvõttes adresseeritud
ettevõtjatele. Määrusega tagatakse võrdsemad tingimused, kuna see on vahetult
kohaldatav ja puudub vajadus hinnata enne teises liikmesriigis tegevuse
alustamist asjaomase riigi õigusakte, kuna eeskirjad on täpselt ühesugused. See
on krediidiasutuste ja investeerimisühingute jaoks vähem koormav. Samuti saab
määruse vastuvõtmisega vältida direktiivi ülevõtmisega kaasnevaid viivitusi.

4.3.
EBA roll ja kooskõla ELi toimimise lepingu
artiklitega 290 ja 291

Käesoleva ettepaneku enam kui 50 sätet
käsitlevad EBA kohustust esitada komisjonile regulatiivsed ja rakenduslikud
tehnilised standardid, et täpsustada käesoleva määruse teatavate sätetega ette
nähtud kriteeriume ja tagada määruse ühtne kohaldamine. Komisjonile antakse
volitused võtta need vastu delegeeritud õigusaktidega ja rakendusaktidega.
Komisjon võttis 23. septembril 2009 vastu
määruste ettepanekud, millega luuakse Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA),
Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve (EIOPA) ja Euroopa
Väärtpaberiturujärelevalve (ESMA)[6].
Sellega seoses soovib komisjon veel kord rõhutada Euroopa järelevalveasutuste
asutamismääruste vastuvõtmisel tehtud avaldust ELi toimimise lepingu artiklite
290 ja 291 kohta: „Seoses regulatiivsete standardite vastuvõtmisega rõhutab
komisjon finantsteenuste sektori ainulaadset iseloomu, mis tuleneb Lamfalussy
struktuurist ja mida on tunnustatud selgelt ELi toimimise lepingule lisatud
deklaratsioonis nr 39. Siiski on komisjonil tõsiseid kahtlusi, kas tema rollile
seatud piirangud delegeeritud õigusaktide ja rakendusmeetmete vastuvõtmisel on
kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291.”

4.4.
Meetmepaketi elementide vastasmõju ja kooskõla

Käesolev määrus moodustab paketi kavandatud
direktiiviga [lisab OP]. Kõnealuse paketiga asendatakse direktiivid 2006/48/EÜ
ja 2006/49/EÜ. See tähendab, et nii kõnealune direktiiv kui ka käesolev määrus
käsitlevad nii krediidiasutusi kui ka investeerimisühinguid. Praegu on
investeerimisühinguid käsitlevad sätted seotud direktiiviga 2006/48/EÜ ainult
direktiivi 2006/49/EÜ kaudu. Suur osa kõnealusest direktiivist sisaldab üksnes
viiteid direktiivile 2006/48/EÜ. Mõlemat laadi ettevõtjate suhtes kohaldavate
sätete ühendamine käesolevas paketis parandaks seega asjaomaste sätete
loetavust. Lisaks kaasatakse direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ mahukad
lisad uue õigusakti regulatiivossa, lihtsustades seega veelgi nende kohaldamist.
Käesolevas määruse ettepanekus on sätestatud
usaldatavusnõuded, mida kohaldatakse vahetult krediidiasutuste ja
investeerimisühingute suhtes. Direktiivi ettepaneku sätetega reguleeritakse
krediidiasutustele tegevusloa andmist ning asutamisvabaduse kasutamist ja
teenuste vaba liikumist. See ei puuduta investeerimisühinguid, kuna vastavad
õigused ja kohustused on ette nähtud direktiiviga 2004/39/EÜ
(finantsinstrumentide turgude direktiiv). Samuti nähakse direktiiviga jätkuvalt
ette krediidiasutuste ja investeerimisühingute üle teostatava järelevalve
üldpõhimõtted, mis on suunatud liikmesriikidele ning mis tuleb üle võtta ja oma
äranägemisel rakendada. See hõlmab eelkõige teabevahetust, ülesannete jaotust
päritoluliikmesriigi ja vastuvõtva liikmesriigi järelevalveasutuste vahel ning
sanktsioonide kehtestamise volituste (kehtestatakse uuesti) kasutamist.
Asjaomane direktiiv hõlmaks jätkuvalt sätteid, millega reguleeritakse seda,
kuidas liikmesriikide pädevad asutused teostavad järelevalvet krediidiasutuste
ja investeerimisühingute üle. Kõnealuste sätetega täiendatakse käesolevas
määruses sätestatud üldisi usaldatavusnõudeid individuaalsete nõuetega, mille
üle otsustavad pädevad asutused iga üksiku krediidiasutuse ja
investeerimisühingu üle teostatava järelevalve tulemusena. Sellise
järelevalvenõuete ulatus tuleks kehtestada direktiivis, sest pädevad asutused
peaksid saama valida, millised nõuded tuleb kehtestada. See hõlmab ka
krediidiasutuse või investeerimisühingu sisemisi protsesse, mis eelkõige on
seotud riskide juhtimisega ja äriühingu üldjuhtimise nõuetega, mis on
kehtestatud uue elemendina.

5.
Ettepaneku üksikasjalik selgitus ja võrdlus Basel III raamistikuga

Selleks et tagada Basel III sätete
tasakaalustatud kohaldamine ELi krediidiasutuste ja investeerimisühingute
suhtes, pidi komisjon tegema mitu õiguslikku valikut, mida käsitletakse
üksikasjalikumalt käesolevas peatükis.

5.1.
Maksimaalne ühtlustamine (kogu määrus)

Tõeliselt ühtse eeskirjade kogumiku
saavutamiseks on vajalik maksimaalne ühtlustamine. Üksikute liikmesriikide
ebasobivad ja koordineerimata rangemad nõuded võivad kaasa tuua
aluspositsioonide ja riskide ülekandmise varipangandussektorisse või ühest ELi
liikmesriigist teise.
Baseli pangajärelevalve komitee ja Euroopa
Komisjoni koostatud mõjuhinnang põhineb vastuvõetud spetsiifilistel
omavahendite suhtarvudel.  Ühes või mitmes liikmesriigis kehtestatavate
kõrgemate omavahendite nõuete võimalik mõju kuludele ja majanduskasvule on
ebaselge ning seda võib võimendada nn „võidujooksu” soodustav mehhanism ELis.
Juhul kui ELi tasandil on vaja
kehtestada rangemad usaldatavusnõuded, peaks olema võimalik ühtsete eeskirjade
kogumikku ajutiselt vastavalt kohandada. Komisjon võib vastu võtta delegeeritud
õigusakti, millega suurendatakse teatavaks piiratud ajavahemikuks omavahendite
nõuete taset ja teatavate varade riskikaalu või kehtestatakse rangemad
usaldatavusnõuded kõigi nõuete suhtes või ühe või mitme sektori, piirkonna või
liikmesriigi vastu olevate nõuete suhtes, kui see on vajalik selliste mikro- ja
makrotasandi usaldatavusriskide muutuste arvesse võtmiseks, mis pärast
käesoleva määruse jõustumist tulenevad turusuundumustest, kusjuures eelkõige
tuleb seda teha Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovituse või arvamuse
põhjal.
Käesoleva ettepanekuga ja sellega kaasneva
direktiivi ettepanekuga on juba ette nähtud kolm võimalust, kuidas pädevad
asutused saavad makrotasandi usaldatavusriskidega seotud probleeme
käsitleda liikmesriigi tasandil:
–
liikmesriigid võivad korrigeerida omavahendite
nõudeid seoses kinnisvarale seatud hüpoteegiga tagatud laenudega;
–
liikmesriigid võivad konkreetsete krediidiasutuste
või investeerimisühingute või nende konsolideerimisgruppide suhtes kehtestada
täiendavad omavahendite nõuded (nn teine sammas), kui see on põhjendatud
eriasjaoludega;
–
liikmesriigid määravad vastutsüklilise
kapitalipuhvri taseme, mis kajastab spetsiifilisi makromajanduslikke riske
asjaomases liikmesriigis. Sel viisil tegelikult muudetaks omavahendite nõudeid
märkimisväärselt.
Lisaks sellele lubatakse liikmesriikidel ennetavalt
kohaldada teatavaid uusi Basel III põhiseid rangemaid eeskirju
üleminekuperioodil, st rakendada neid kiiremini, kui on ette nähtud Basel III
ajakavas.

5.2.
Kapitali määratlus (II osa)
5.2.1.
Kindlustusandjates ja finantskonglomeraatides
olevate oluliste osaluste mahaarvamine

Basel III kohaselt peavad rahvusvahelisel
tasandil tegutsevad pangad arvama oma omavahenditest maha konsolideerimata
kindlustusandjatesse tehtud märkimisväärsed investeeringud. Selle eesmärk on
tagada, et pangad ei arvestaks omavahendite hulka tütarettevõtjast
kindlustusandja kasutuses olevat kapitali. Märkimisväärse pangandus- või
investeerimistegevusega ja kindlustustegevusega konsolideerimisgruppide suhtes
kohaldatakse vastavalt finantskonglomeraate käsitlevale direktiivile 2002/87/EÜ
erieeskirju, et vältida sellist kapitali topeltarvestamist. Direktiiv
2002/87/EÜ põhineb rahvusvahelisel tasandil kokku lepitud põhimõtetel riskide
käsitlemise kohta sektoriüleselt. Käesoleva määrusega tugevdatakse kõnealuste
finantskonglomeraate käsitlevate eeskirjade kohaldamist pangandus- ja
investeerimisühingute konsolideerimisgruppide suhtes, tagades seega kõnealuste
eeskirjade kindla ja järjepideva kohaldamise. Muud vajalikud muudatused tehakse
direktiivi 2002/87/EÜ läbivaatamise käigus 2012. aastal.

5.2.2.
Kõrgeima kvaliteediga omavahendid – kriteeriumid,
järkjärguline väljaarvamine ja varasemalt kehtinud nõuete ajutine kohaldamine

Basel III kohaselt hõlmavad aktsiaseltsina
rahvusvahelisel tasandil tegutsevate pankade kõrgeima kvaliteediga omavahendite
instrumendid ainult „lihtaktsiaid”, mis vastavad rangetele kriteeriumidele.
Käesoleva ettepanekuga rakendatakse kõnealused Basel III kohased ranged
kriteeriumid. See ei tähenda, et aktsiaseltsina tegutsevate krediidiasutuste ja
investeerimisühingute välja antud kõrgeima kvaliteediga kapitalielemendid
peavad olema tingimata üksnes lihtaktsiate õiguslikus vormis. Lihtaktsiate
määratlus on eri liikmesriikide äriühinguõiguses erinev. Käesolevas ettepanekus
sätestatud rangete kriteeriumidega tagatakse, et ainult kõrgeima kvaliteediga
instrumente aktsepteeritakse kõrgeima kvaliteediga regulatiivse kapitalina.
Kõnealuste kriteeriumide kohaselt aktsepteeritakse sellena ainult selliseid
instrumente, mis on sama kõrge kvaliteediga kui lihtaktsiad. Selleks et tagada
aktsepteeritud instrumentide täielik läbipaistvus, peab EBA käesoleva
ettepaneku kohaselt koostama, täiendama ja avaldama aktsepteeritud
instrumentide liikide loetelu.
Basel III kohaselt on ette nähtud kümne
aastane järkjärguline väljaarvamisperiood muude äriühingute kui aktsiaseltside
välja antud teatavate instrumentide puhul, mis ei vasta uutele eeskirjadele.
Kooskõlas direktiivi 2009/111/EÜ kohaste muudatustega omavahendites ja võttes
arvesse vajadust tagada eri õiguslikus vormis äriühingute ühtne kohtlemine, võimaldatakse
käesoleva ettepanekuga (X osa I jaotise 2. peatükk) kohaldada varasemalt
kehtinud korda ajutiselt ka aktsiaseltside välja antud kõrgeima kvaliteediga
instrumentide, mis ei ole lihtaktsiad, ja nendega seotud ülekursi suhtes.
Selleks et tagada sujuv üleminek uutele
eeskirjadele, lubatakse Basel III kohaselt regulatiivsest kapitalist samuti
järk-järgult välja arvata enne 12. septembrit 2010 välja antud instrumendid,
mis ei vasta uutele eeskirjadele. Kõnealust kuupäeva käsitatakse üleminekukorra
kohaselt „viimase tärminina”. Kõik pärast seda viimast tärminit välja antud
instrumendid, mis ei vasta uutele eeskirjadele, arvatakse alates 2013. aastast
regulatiivsest kapitalist täielikult välja. Käesoleva ettepanekuga määratakse
viimaseks tärminiks kuupäev, mil komisjon võtab vastu käesoleva ettepaneku.
Seda on vaja selleks, et vältida ettepaneku kohaste nõuete kohaldamist
tagasiulatuvalt, mis ei oleks õiguslikult teostatav.

5.2.3.
Vastastikused seltsid, ühistupangad ja samalaadsed
asutused

Basel III raamistikuga on tagatud, et uusi
eeskirju saaks kohaldada muude äriühingute kui aktsiaseltside (nt vastastikused
seltsid, ühistupangad ja samalaadsed asutused) kõrgeima kvaliteediga
kapitaliinstrumentide suhtes. Käesolevas ettepanekus täpsustatakse
üksikasjalikult Basel III kohase kapitali määratluse kohaldamist muude
äriühingute kui aktsiaseltside välja antud kõrgeima kvaliteediga
kapitaliinstrumentide suhtes.

5.2.4.
Vähemusosalused ja teatavad tütarettevõtjate välja
antud kapitaliinstrumendid

Vähemusosalus on teatavate tütarettevõtjate
kapital, mis kuulub grupivälisele vähemusaktsionärile. Basel III kohaselt
aktsepteeritakse vähemusosalust (ja teatavat tütarettevõtjate välja antud
regulatiivset kapitali) ainult juhul, kui kõnealused tütarettevõtjad on
krediidiasutused või investeerimisühingud (või nende suhtes kohaldatakse
samasid eeskirju) ning kapitali kasutatakse omavahendite nõuete ja uue kapitali
säilitamise puhvri (uus kapitalipolster, millega nähakse ette uued piirangud
dividendide, kupongide ja lisatasude maksmisele) järgimiseks. Teine uus
kapitalipuhver (vastutsükliline kapitalipuhver) on oluline makrotasandi
usaldatavusjärelevalve vahend, mille järelevalveasutused võivad kehtestada, et
piirata või soodustada laenamist laenutsükli eri faasides. Käesoleva
ettepanekuga kehtestatakse usaldusväärsed ELi menetlused, et koordineerida
seda, kuidas liikmesriigid kasutavad vastutsüklilist kapitalipuhvrit.
Käesolevas ettepankus esitatud lähenemisviis vähemusosalusele ja
tütarettevõtjate välja antud teatavatele muudele kapitaliinstrumentidele võtab
arvesse vastutsüklilise kapitalipuhvri kasutamist. Sellega tunnustatakse
kõnealuse puhvri ja selle täitmiseks kasutatava kapitali olulisust ning
kõrvaldatakse võimalikud tõkked kõnealuse puhvri kehtestamisel.

5.2.5.
Teatava edasilükkunud tulumaksu vara mahaarvamine

Edasilükkunud tulumaksu vara on bilansis
kajastatav vara, mida võib kasutada järgnevate perioodide tulumaksu kulu
vähendamiseks. Basel III kohaselt ei pea teatavat edasilükkunud tulumaksu vara
kapitalist maha arvama. Käesoleva ettepanekuga täpsustatakse, et selline
edasilükkunud tulumaksu vara hõlmab vara, mis automaatselt muutub nõudeks riigi
vastu, kui äriühing kahju kannab, ja mida ei pea maha arvama, kui on tagatud,
et nendega saab kahju katta.

5.3.
Spetsiifiliste riskipositsioonide käsitlemine (III
osa II jaotise 2. peatükk)
5.3.1.
VKEde vastu olevate nõuete käsitlemine

Kehtivate ELi õigusaktide kohaselt võivad
pangad kasutada VKEde vastu olevate nõuete suhtes soodusriskikaalu.
Sooduskäsitlemine on ette nähtud ka Basel III raamistiku ja käesoleva
ettepanekuga. VKEde vastu olevate nõuete suhtes soodsamate omavahendite nõuete
kohaldamiseks tuleks esmajoones läbi vaadata rahvusvaheline Baseli raamistik.
Kõnealuse küsimusega seoses lisatakse ettepanekusse läbivaatamisklausel.
On esmatähtis hoolikalt hinnata VKEdele antud
laenude riskikaalu. Seepärast peab EBA analüüsima kehtivaid riskikaalusid ja
esitama 1. septembriks 2012 selle kohta aruande, hinnates riskikaalude
vähendamise võimalusi ja kaaludes stsenaariumit, mille kohaselt vähendatakse
riskikaalu ühe kolmandiku võrra praegusest tasemest. Sellega seoses kavatseb
komisjon esitada Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande kõnealuse analüüsi
kohta ning vajaduse korral õigusakti ettepanekud VKEde vastu olevate nõuete
suhtes kohaldatava riskikaalu läbivaatamiseks.
Lisaks esitab komisjon EBAga konsulteerides 24
kuu jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist Euroopa Parlamendile ja
nõukogule aruande väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele ja
füüsilistele isikutele laenu andmise kohta ning mis tahes asjakohased
ettepanekud.

5.3.2.
Kaubanduse rahastamisest tulenevate
riskipositsioonide käsitlemine

Baseli pangajärelevalve komitee peaks esitama
oma seisukoha selle kohta, kas kaubanduse rahastamise suhtes tuleks kehtestada
soodsamad omavahendite nõuded, alles 2011. aasta lõpuks. Seetõttu ei kajastata
kõnealust küsimust käesolevas ettepanekus, kuid kõnealuste riskipositsioonide
käsitlemise kohta on lisatud läbivaatamisklausel.

5.4.
Vastaspoole krediidirisk (III osa II jaotise 6.
peatükk)

Basel III kohaselt peab pankadel olema
täiendav kapital vastaspoole krediidikvaliteedi halvenemise riski katteks.
Käesoleva ettepanekuga kehtestatakse kõnealune uus omavahendite nõue. Samas
aktsepteeritakse Basel III kohaselt kahjusid, mille pank arvab juba ette maha
ja mis vahetult mõjutavad kasumiaruannet (krediidiväärtuse korrigeerimised),
ainult väga piiratud ulatuses. Komisjoni poolt 2011. aasta veebruaris ja
märtsis kõnealuses küsimuses läbi viidud konsultatsiooni käigus saadud
tagasiside põhjal ning valdava enamuse liikmesriikide toetusel lubatakse
käesoleva ettepaneku kohaselt pankadel, kes kasutavad krediidiriski hindamisel
täiustatud meetodit, arvestada selliseid kahjusid suuremal määral, kuid
konservatiivselt, ja seega paremini kajastada tulevaste kahjude jaoks eraldiste
moodustamise tava, mida kasutavad paljud ELi pangad.

5.5.
Likviidsus (VI osa)
5.5.1.
Likviidsuskatte nõue

Komisjon on kindlalt kohustunud kehtestama
ühtse likviidsuskatte nõude 2015. aastaks. Samas tuleks väga tõsiselt arvese
võtta võimalikke soovimatuid tagajärgi ja Basel III vaatlusperioodi. Siduvate
nõuete kehtestamine alles pärast asjakohast läbivaatamist on tagatud
järgnevaga:
–
esimese sammuna kohaldatakse pankade suhtes alates
2013. aastast üldnõudeid asjakohase likviidsuskatte tagamiseks;
–
kehtestatakse kohustus esitada ühtse aruandlusvormi
alusel, mille on Basel III kriteeriumide testimiseks välja töötanud Euroopa
Pangandusjärelevalve, liikmesriikide ametiasutustele teavet, mida on vaja
selleks, et kontrollida asjakohase likviidsuskatte nõude täitmist;
–
komisjonile antakse volitused täiendavalt
täpsustada likviidsuskatte nõuet kooskõlas vaatlusperioodil tehtud järeldustega
ja rahvusvaheliste suundumustega. Kauakestva
seadusandliku tavamenetluse (kaasostustamismenetlus) vältimine võimaldaks
võimalikult hästi kasutada vaatlusperioodi ja lükata kalibreerimine
vaatlusperioodi lõpuossa.
Põhimõtteliselt kohaldataks likviidsuskatte
nõuet krediidiasutusi või investeerimisühinguid või mõlemaid hõlmavate
konsolideerimisgruppide raames iga krediidiasutuse või investeerimisühingu
tasandil. Erinevalt filiaalidest, kes ei ole juriidilised isikud, on
krediidiasutustel või investeerimisühingutel maksekohustused, mis võivad
stressiolukorras põhjustada likviidsusprobleeme. Ei tohi eeldada, et
krediidiasutused või investeerimisühingud saavad makseraskuste korral
likviidsustoetust teistelt samasse konsolideerimisgruppi kuuluvatelt
krediidiasutustelt või investeerimisühingutelt. Pädevad asutused võivad
rangetel tingimustel siiski loobuda nõuete kohaldamisest üksikute
krediidiasutuste või investeerimisühingute tasandil ja kohaldada nende suhtes
nõudeid konsolideeritud tasandil. Kõnealused ranged tingimused on sätestatud
artikli 7 lõikes 1 ja nendega tagatakse muu hulgas, et krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel on õiguslikult täitmisele pööratav siduv kohustus
üksteist toetada ja et nad peavad olema suutelised seda tegema.
Eri liikmesriikides tegutsevate
krediidiasutuste ja investeerimisühingute konsolideerimisgrupi puhul peavad
individuaalsete nõuete kohaldamisest loobumiseks kõik üksikute krediidiasutuste
või investeerimisühingute pädevad asutused jõudma ühiselt kokkuleppele, et
kõnealuse erandi tegemise tingimused on täidetud. Sellistel piiriülestel
juhtudel tuleb lisaks artikli 7 lõikes 1 sätestatud tingimustele võtta arvesse
ka artikli 7 lõikes 2 sätestatud täiendavaid tingimusi. Kõnealuste täiendavate
tingimuste kohaselt peavad kõik üksikud pädevad asutused olema rahul
likviidsusjuhtimisega konsolideerimisgrupis ja sellega, kui palju likviidust on
igal konsolideerimisgruppi kuuluval krediidiasutusel või investeerimisühingul.
Lahkarvamuste korral otsustab iga üksiku krediidiasutuse või
investeerimisühingu pädev asutus eraldi, kas erandit tuleks kohaldada.
Täiendava võimalusena võib pädevate asutuse
lahkarvamuste korral EBA tegutseda vahendajana. Vahendamise tulemused on
siduvad siiski ainult artikli 7 lõike 1 tingimuste osas. Üksikutele pädevatele
asutustele jääb lõplik otsustusõigus seoses artikli 7 lõikes 2 sätestatud
tingimustega, st seoses konsolideerimisgrupi likviidsusjuhtimise sobivusega
ning üksikute krediidiasutuste ja investeerimisühingute likviidsuse
adekvaatsusega.

5.5.2.
Stabiilse netorahastamise nõue

Komisjon on kindlalt kohustunud kehtestama
minimaalse stabiilse netorahastamise nõude 1. jaanuariks 2018. Kuna Basel
III raamistikuga on selleks ette nähtud vaatlusperiood, on piisavalt aega
selleks, et valmistada ette stabiilse netorahastamise nõuet käsitlev
kaasotsustamise teel menetletav ettepanek, mille võtavad Euroopa Parlament ja
nõukogu vastu enne vaatlusperioodi lõppu.

5.6.
Finantsvõimendus (VII osa)

Finantsvõimenduse määr on ELi uus
reguleerimisvahend. Kooskõlas Basel III raamistikuga ei kavanda komisjon
praeguses etapis finantsvõimenduse määra siduva instrumendina, vaid esialgu
täiendava vahendina, mida võivad järelevalveasutused omal äranägemisel
kohaldada üksikute pankade suhtes, kusjuures eesmärgiks on minna üle siduvale
(„esimese samba”) meetmele 2018. aastal asjakohase läbivaatamise ja
kalibreerimise alusel. Aruandekohustused võimaldavad vaadata läbi ja teha
teadliku otsuse finantsvõimenduse määra kehtestamise kohta siduva nõudena 2018.
aastal. Kooskõlas Basel III raamistikuga tehakse ettepanek, et krediidiasutused
ja investeerimisühingud hakkavad oma finantsvõimenduse määra avaldama alates
2015. aastast.

5.7.
Basel I piirang (XIII osa)

Basel II raamistiku kohaselt peab suurema
riskiga tegevuse puhul olema rohkem kapitali, kui on ette nähtud Basel I
raamistikuga. Samas võib väiksema riskiga tegevuse puhul olla Basel II kohaselt
vähem kapitali, kui on ette nähtud Basel I raamistikuga. See on tingitud
sellest, et Basel II töötati välja nii, et see oleks riskitundlikum kui Basel
I.
Selleks et pankade suhtes ei kohaldataks liiga
madalaid omavahendite nõudeid, on Basel II raamistikuga ette nähtud, et kapital
ei tohi olla väiksem kui 80 % Basel I raamistikuga nõutud kapitalist.
Kõnealune nõue kaotas kehtivuse 2009. aasta lõpus, kuid direktiiviga 2010/76/EÜ
kehtestati see taas 2011. aasta lõpuni. Võttes arvesse, et Baseli
pangajärelevalve komitee pikendas 2009. aasta juulis kõnealuse nõude
kehtivusaega, kehtestatakse see käesoleva ettepaneku kohaselt taas 2015.
aastani. Pädevad asutused võivad pärast EBAga konsulteerimist loobuda Basel I
piirangu kohaldamisest krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes, kui kõik
nõuded täiustatud meetodite kasutamiseks krediidi- ja operatsiooniriski puhul
on täidetud.

6.
Mõju eelarvele

EBA-l on käesoleva määruse eesmärkide
saavutamisel oluline roll, kuna ettepaneku kohaselt peab ta eri
poliitikaküsimustes välja töötama üle 50 siduva tehnilise standardi. Siduvate
tehniliste standarditega, mille peab heaks kiitma komisjon, tagatakse äärmiselt
tehnilist laadi sätete ühtne rakendamine kogu ELis ja kavandatud poliitika
toimimine. Selleks suureks tööks vajab EBA rohkem vahendeid, kui on praegu ette
nähtud määruse (EL) 1093/2010 kohaselt. Üksikasjalikum teave on esitatud
lisatud finantsselgituses.
2011/0202
(COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS
krediidiasutuste ja investeerimisühingute
suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 114,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[7],

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)
G-20 juhtide 2. aprilli 2009. aasta deklaratsioonis[8] finantssüsteemi tugevdamise
kohta kutsuti üles võtma rahvusvahelisel tasandil ühtseid meetmeid
läbipaistvuse ja vastutuse suurendamiseks ning reguleerimise tõhustamiseks,
parandades selleks kapitali kvantiteeti ja kvaliteeti pangandussüsteemis pärast
seda, kui majandus on hakanud elavnema. Samuti kutsuti deklaratsioonis üles
kehtestama täiendavad riskil mitte põhinevad näitajad ülemäärase
finantsvõimenduse vältimiseks pangandussüsteemis ja välja töötama tugevamate
likviidsuspuhvrite raamistiku. Vastusena G20-lt saadud mandaadile leppis
keskpankade juhatajate ja järelevalveasutuste juhtide rühm 2009. aasta
septembris kokku paljudes meetmetes, et tugevdada pangandussektori
reguleerimist. Kõnealused meetmed kiideti heaks G-20 juhtide 24.–25. septembri
2009. aasta Pittsburghi tippkohtumisel ja sätestati üksikasjalikult 2009. aasta
detsembris. 2010. aasta juulis ja septembris andis keskpankade juhatajate ja
järelevalveasutuste juhtide rühm välja kaks täiendavat teatist kõnealuste uute
meetmete ülesehituse ja parameetrite kohta ning 2010. aasta detsembris avaldas
Baseli pangajärelevalve komitee lõplikud meetmed (nn Basel III).
(2)
Jacques de Larosière’i juhitav kõrgetasemeline ELi
finantsjärelevalve eksperdirühm kutsus ELi üles töötama välja ühtsem
finantsvaldkonna reguleerimise raamistik. Samuti rõhutati
18.–19. juuni 2009. aasta Euroopa Ülemkogul Euroopa tulevase
järelevalveraamistiku kontekstis vajadust kehtestada ühtne Euroopa eeskirjade
kogumik, mida kohaldatakse ühtsel turul kõikide krediidiasutuste ja
investeerimisühingute suhtes.
(3)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006.
aasta direktiivi 2006/48/EÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta[9] ning
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/49/EÜ
investeerimisühingute ja krediidiasutuste kapitali adekvaatsuse kohta[10] on
mitmel korral märkimisväärselt muudetud. Paljusid direktiivide 2006/48/EÜ ja
2006/49/EÜ sätteid kohaldatakse nii krediidiasutuste kui ka
investeerimisühingute suhtes. Kõnealuste sätete ühtse kohaldamise
tagamiseks oleks asjakohane koondada need uude õigusraamistikku, mida
kohaldatakse nii krediidiasutuste kui ka investeerimisühingute suhtes. Selguse
huvides tuleks kõnealuste direktiivide lisade sätted integreerida uue
õigusraamistiku regulatiivossa.
(4)
Kõnealune uus õigusraamistik peaks koosnema kahest
eri liiki õigusaktist, st direktiivist ja käesolevast määrusest. Kõnealused
õigusaktid peaksid moodustama õigusraamistiku, millega nähakse ette
krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse alustamise tingimused,
järelevalveraamistik ja usaldatavusnõuded. Seepärast tuleks
käesolevat määrust lugeda koos direktiiviga.
(5)
ELi toimimise lepingu artikli 53 lõikel 1
põhinev direktiiv [lisab OP] peaks hõlmama sätteid, mis käsitlevad
krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse alustamise tingimusi,
üldjuhtimist ja järelevalveraamistikku (nt sätted, millega reguleeritakse
tegevuslubade andmist, olulise osaluse omandamist, asutamisvabaduse ja teenuste
osutamise vabaduse kasutamist, sellega seonduvaid päritoluliikmesriigi ja
vastuvõtva liikmesriigi järelevalveasutuste volitusi ning krediidiasutuste ja
investeerimisühingute algkapitali ja nende üle tehtavat järelevalvet).
(6)
Käesolev määrus peaks sisaldama krediidiasutuste ja
investeerimisühingute suhtes kohaldatavaid usaldatavusnõudeid, mis on otseselt
seotud pangandusturu ja finantsteenuste turu toimimisega ning mille eesmärk on
tagada kõnealustel turgudel tegutsevate ettevõtjate finantsstabiilsus, samuti
investorite ja hoiustajate kõrge kaitstuse tase. Käesoleva
vahetult kohaldatava õigusakti eesmärk on aidata otsustaval viisil kaasa
siseturu tõrgeteta toimimisele ja seega peaks see vastavalt Euroopa Liidu Kohtu
praktika tõlgendustele põhinema ELi toimimise lepingu artiklil 114.
(7)
Kuigi direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ on
teataval määral ühtlustanud liikmesriikide eeskirju usaldatavusnõuete täitmise
järelevalve valdkonnas, hõlmavad need küllaltki palju valikuvõimalusi ja
kaalutlusõigust, kusjuures liikmesriikidel on ikka veel lubatud kehtestada
rangemad eeskirjad, kui on sätestatud kõnealustes direktiivides. Seetõttu
on siseriiklikud eeskirjad erinevad, mis võib piirata põhivabadusi ja seega
otseselt mõjutada siseturu toimimist ja põhjustada märkimisväärseid
konkurentsimoonutusi. Eelkõige võivad sellised erinevused
takistada teenuste piiriülest osutamist ja tegevuse alustamist teises
liikmesriigis, kuna ettevõtja peab teises liikmesriigis tegutsema asudes iga
kord hindama ja järgima erinevaid eeskirju. Lisaks
kohaldatakse eri liikmesriikides tegevusloa saanud krediidiasutuste ja
investeerimisühingute suhtes sageli erinevaid nõudeid, mis põhjustab
märkimisväärseid konkurentsimoonutusi. Siseriikliku õiguse erinevad
suundumused põhjustavad võimalikke ja tegelikke tõkkeid siseturu tõrgeteta
toimimisele ebavõrdsete tegutsemistingimuste ja raskuste tõttu, millega liidu
eri õigussüsteemides tegutsevad krediidiasutused ja investeerimisühingud
silmitsi seisavad.
(8)
Selleks et kõrvaldada olemasolevad
siseriiklike õigusaktide erinevustest tingitud kaubandustõkked ja
märkimisväärsed konkurentsimoonutused ning takistada uute selliste tõkete ja
moonutuste teket, tuleb võtta vastu määrus, millega kehtestatakse ühtsed
eeskirjad, mida kohaldatakse kõigis liikmesriikides.
(9)
Usaldatavusnõuete sätestamine määruse vormis
tagaks, et kõnealuseid nõudeid kohaldatakse krediidiasutuste ja
investeerimisühingute suhtes vahetult. See tagaks ühtsed tingimused ja
väldiks siseriiklike nõuete erinevust, mis tuleneb direktiivi ülevõtmisest. Käesoleva
määrusega tagatakse, et krediidiasutused ja investeerimisühingud järgivad
samasid eeskirju kogu ELis, mis aitab suurendada ka usaldust krediidiasutuste
ja investeerimisühingute stabiilsuse vastu, seda eriti stressiolukordades. Samuti
vähendaks määrus õiguslikku keerukust ja ettevõtete (eelkõige piiriüleselt
tegutsevad krediidiasutused ja investeerimisühingud) nõuete täitmisega seotud
kulusid ning aitaks kõrvaldada konkurentsimoonutusi. Seoses
kinnisvaraturgude eripäraga, mida iseloomustab eri liikmesriikide, regioonide
või kohalike piirkondade erinev majanduslik areng ja jurisdiktsioon, peaks
pädevatel asutustel olema makseviivitusjuhtude andmetele ja prognoositavatele
turusuundumustele tuginedes õigus kehtestada kõrgemad riskikaalud või kohaldada
rangemaid kriteeriume riskipositsioonide puhul, mis tulenevad teatavates
piirkondades asuvale kinnisvarale seatud hüpoteegiga tagatud nõuetest.
(10)
Liikmesriikidel peaks olema õigus säilitada
või kehtestada siseriiklikud sätted küsimustes, mille kohta käesoleva määrusega
ei ole ühtseid eeskirjasid ette nähtud, tingimusel et kõnealused siseriiklikud
sätted ei ole vastuolus liidu õigusaktidega ega takistada nende kohaldamist.
(11)
Kui liikmesriigid võtavad vastu üldised
suunised, eelkõige valdkondades, kus komisjon ei ole tehniliste standardite
eelnõusid veel vastu võtnud, ei tohi kõnealused suunised olla vastuolus liidu
õigusaktidega ega takistada nende kohaldamist.
(12)
Käesolev määrus ei takista liikmesriikidel
kehtestamast samaväärseid nõudeid ettevõtjate suhtes, kes ei kuulu määruse
reguleerimisalasse.
(13)
Käesolevas määruses sätestatud üldisi
usaldatavusnõudeid täiendatakse individuaalsete nõuetega, mille üle otsustavad
pädevad asutused iga üksiku krediidiasutuse ja investeerimisühingu üle
teostatava järelevalve tulemusena. Selliste järelevalvenõuete ulatus
tuleks kehtestada direktiivis, sest pädevad asutused peaksid saama ise
otsustada, millised nõuded tuleb kehtestada.
(14)
Käesolev määrus ei tohiks mõjutada pädevate
asutuste õigust kehtestada direktiivi [lisab OP] kohase järelevalve ja
hindamise põhjal erinõuded, mis vastavad krediidiasutuse või
investeerimisühingu riskiprofiilile.
(15)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta
määrusega (EL) nr 1093/2010, millega asutatakse Euroopa Järelevalveasutus
(Euroopa Pangandusjärelevalve),[11] on
asutatud Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA). Kõnealuse
määruse eesmärk on siseriikliku järelevalve kvaliteedi ja järjepidevuse
parandamine ning piiriüleste konsolideerimisgruppide järelevalve tõhustamine.
(16)
Määrusega (EL) nr 1093/2010 on ette nähtud, et EBA
tegutseb direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ reguleerimisala piires. Samuti
on ette nähtud, et EBA tegutseb krediidiasutuste ja investeerimisühingute
muudes tegevusvaldkondades seoses küsimustega, mis ei ole otseselt hõlmatud
kõnealuste direktiividega, tingimusel, et selline tegevus on vajalik kõnealuste
õigusaktide tõhusa ja ühtse kohaldamise tagamiseks. Käesolevas
määruses tuleks arvesse võtta EBA rolli ja ülesandeid ning sellega tuleks
lihtsustada kõnealuse määruse kohaste EBA volituste rakendamist.
(17)
Krediidiasutustele ja
investeerimisühingutele esitatavad samaväärsed finantsnõuded on vajalikud
selleks, et tagada hoiustajatele sarnane kaitse ning samalaadsetele
krediidiasutuste ja investeerimisühingute konsolideerimisgruppidele õiglased
konkurentsitingimused.
(18)
Kuna krediidiasutused ja
investeerimisühingud siseturul otseselt konkureerivad, peaksid
järelevalvenõuded olema liidu kõigis osades ühesugused.
(19)
Kui järelevalve teostamise käigus on vaja kindlaks
määrata krediidiasutuste ja investeerimisühingute konsolideerimisgrupi
konsolideeritud omavahendite hulk, tuleks arvutused teostada vastavalt
käesolevale määrusele.
(20)
Käesoleva määruse kohaselt kohaldatakse omavahendite
nõudeid individuaalselt ja konsolideeritud alusel, välja arvatud juhul, kui
pädevad asutused peavad vajalikuks loobuda individuaalse järelevalve
teostamisest. Individuaalne, konsolideeritud ja piiriülene konsolideeritud
järelevalve on kasulikud krediidiasutuste ja investeerimisühingute järelevalve
vahendid.
(21)
Et tagada konsolideerimisgruppi kuuluvate
krediidiasutuste ja investeerimisühingute piisav maksevõime, on väga oluline,
et omavahendite nõudeid kohaldatakse konsolideerimisgruppi kuuluvate krediidiasutuste
ja investeerimisühingute konsolideeritud olukorra alusel. Tagamaks et
omavahendid on konsolideerimisgrupis asjakohaselt jaotatud ja et vajaduse
korral on võimalik nendega hoiuseid kaitsta, tuleks omavahendite nõudeid
kohaldada kõikide konsolideerimisgruppi kuuluvate krediidiasutuste ja
investeerimisühingute suhtes individuaalselt, kui seda eesmärki ei ole võimalik
muul viisil tõhusalt saavutada.
(22)
Omavahendite ja nende piisavuse arvutamiseks
krediidiasutuse ja investeerimisühingu tegevusega seotud riskide seisukohast
ning riskide kontsentreerumise hindamiseks kasutatav täpne arvestusmeetod peaks
võtma arvesse nõukogu 8. detsembri 1986. aasta direktiivi 86/635/EMÜ (pankade
ja muude rahaasutuste raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete
kohta),[12]
mis sisaldab teatavaid nõukogu 13. juuni 1983. aasta seitsmenda direktiivi
83/349/EMÜ (mis käsitleb konsolideeritud aastaaruandeid)[13] sätete kohandusi, või Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 19. juuli 2002. aasta määrust (EÜ) nr 1606/2002 (rahvusvaheliste
raamatupidamisstandardite kohaldamise kohta),[14]
olenevalt sellest, kummaga reguleeritakse siseriiklikus õiguses
krediidiasutuste ja investeerimisühingute raamatupidamist.
(23)
Piisava maksevõime tagamiseks on oluline näha ette
omavahendite nõuded, mille kohaselt kaalutakse varasid ja bilansiväliseid
kirjeid vastavalt nende riskiastmele.
(24)
Baseli pangajärelevalve komitee võttis 26.
juunil 2004 vastu raamkokkuleppe kapitali mõõtmise ja omavahendite nõuete
rahvusvahelise lähendamise kohta („Basel II raamistik”). Direktiivide
2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ sätted, mis on üle võetud käesoleva määrusega, on
samaväärsed Basel II raamkokkuleppe sätetega. Kaasates Basel III raamistiku
täiendavad elemendid, on käesoleva määruse sätted seega samaväärsed Basel II ja
Basel III kokkulepete sätetega.
(25)
Esmatähtis on võtta arvesse liidus tegutsevate
krediidiasutuste ja investeerimisühingute mitmekesisust, nähes krediidiriski
omavahendite nõuete arvutamiseks ette eri meetodid, mille riskitundlikkuse ja
keerukuse tase on erinev. Asjaolu, et kasutatakse välisreitinguid ning
krediidiasutuste ja investeerimisühingute sisehinnangul põhinevat lähenemist
teatavatele krediidiriski parameetritele, viitab krediidiriski eeskirjade
riskitundlikkuse ja usaldusväärsuse märkimisväärsele kasvule.
Krediidiasutustele ja investeerimisühingutele tuleks pakkuda asjakohaseid
stiimuleid riskitundlikumate meetodite kasutamiseks. Käesoleva määruse kohaste
krediidiriski meetodite kohaldamiseks vajalike hinnangute koostamiseks peaksid
krediidiasutused ja investeerimisühingud tõhustama oma krediidiriski mõõtmise
ja juhtimise protsesse, et teha enda regulatiivsete omavahendite nõuete
kindlaks määramiseks kättesaadavaks sellised meetodid, mis kajastaksid
konkreetse krediidiasutuse või investeerimisühingu protsesside keerukust.
Sellega seoses peaks klientidega seotud riskide võtmise ja juhtimisega
seonduvate andmete töötlus hõlmama krediidiriski juhtimise ja mõõtmise
süsteemide väljatöötamist ja valideerimist. See ei teeni mitte ainult
krediidiasutuste ja investeerimisühingute õiguspäraseid huve, vaid ka käesoleva
määruse eesmärki kasutada paremaid riski mõõtmise ja juhtimise meetodeid ning
rakendada neid ühtlasi regulatiivsete omavahendite eesmärgil.
(26)
Omavahendite nõuded peaksid olema asjaomaste
riskidega proportsionaalsed. Eelkõige tuleks nõuete puhul arvesse võtta
riskitasemete vähendamist, mis tuleneb suhteliselt väikeste riskipositsioonide
suurest arvust.
(27)
Vastavalt Baseli pangajärelevalve komitee otsusele,
mille keskpankade juhatajate ja järelevalveasutuste juhtide rühm 10. jaanuaril
2011 heaks kiitis, tuleb kõik krediidiasutuse või investeerimisühingu
täiendavad esimese taseme omavahendite ja teise taseme omavahendite
instrumendid täielikult ja alaliselt alla hinnata või konverteerida täielikult
esimese taseme põhiomavahenditeks, kui krediidiasutus või investeerimisühing ei
ole enam elujõuline.
(28)
Käesoleva määruse sätted vastavad
proportsionaalsuse põhimõttele, võttes eelkõige arvesse krediidiasutuste ja
investeerimisühingute erinevusi suuruse, tegevuse mahu ja tegevusvaldkondade
osas. Proportsionaalsuse põhimõttest kinnipidamine tähendab ühtlasi seda, et
jaenõuete osas võetakse arvesse kõige lihtsamaid võimalikke
reitinguprotseduure, isegi sisereitingute meetodi kasutamisel.
(29)
Käesoleva määruse „arenev olemus” võimaldab
krediidiasutustel ja investeerimisühingutel valida kolme erineva
keerukusastmega meetodi vahel. Selleks et eelkõige väikesed krediidiasutused ja
investeerimisühingud saaksid kasutada riskitundlikumat sisereitingute meetodit,
tuleks asjaomaseid sätteid tõlgendada selliselt, et riskipositsiooni klassid
hõlmavad kõiki riskipositsioone, mida on käesolevas määruses nendega – otseselt
või kaudselt – võrdselt käsitletud. Üldjuhul ei tohiks pädevad asutused
järelevalveprotsessi käigus kolme meetodi hulgast valitud meetodist lähtuvalt
kedagi diskrimineerida, s.t standardmeetodite sätteid rakendavate
krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevust ei kontrollita ainuüksi
selle tõttu rangemalt.
(30)
Krediidiriski maandamise tehnikaid tuleks rohkem
arvesse võtta, tagades samas asjaomaste eeskirjadega, et põhjendamatu
arvessevõtmine ei kahjustaks maksevõimet. Võimaluste piires tuleb
standardmeetodi, aga ka muude meetodite puhul arvesse võtta asjaomaste
liikmesriikide praegust tavapärast krediidiriski maandamiseks kasutatavat
pangatagatist.
(31)
Tagamaks et omavahendite nõuete puhul võetakse
asjakohaselt arvesse krediidiasutuste ja investeerimisühingute
väärtpaberistamise tehingutest ja investeeringutest tulenevaid riske ja riskide
vähendamist, tuleb näha ette eeskirjad, milles sätestatakse selliste tehingute
ja investeeringute riskitundlik ja usaldusväärne käsitlemine.
(32)
Operatsioonirisk on krediidiasutuste ja
investeerimisühingute jaoks märkimisväärne risk, mis tuleb katta
omavahenditest. Esmatähtis on võtta arvesse liidus tegutsevate krediidiasutuste
ja investeerimisühingute mitmekesisust, nähes operatsiooniriski omavahendite
nõuete arvutamiseks ette eri meetodid, mille riskitundlikkuse ja keerukuse tase
on erinev. Krediidiasutustele ja investeerimisühingutele tuleks pakkuda asjakohaseid
stiimuleid riskitundlikumate meetodite kasutamiseks. Pidades silmas, et
operatsiooniriski mõõtmise ja juhtimise metoodika on alles arengufaasis, tuleks
eeskirju vastavalt vajadusele läbi vaadata ja ajakohastada, sealhulgas seoses
eri äriliinide puhul kohaldatavate omavahendite nõuetega ja riski maandamise
tehnikate aktsepteerimisega. Sellest lähtuvalt tuleks operatsiooniriski
omavahendite nõuete lihtsate arvutusmeetodite kohaldamisel pöörata erilist
tähelepanu kindlustuse arvessevõtmisele.
(33)
Krediidiasutuse riskpositsioonide seire ja kontroll
peaksid moodustama lahutamatu osa tema üle teostatavast järelevalvest.
Seepärast võib riskide liigse kontsentreerumisega ühele kliendile või omavahel
seotud klientide rühmale kaasneda aktsepteerimatu kahjurisk. Sellist olukorda
võib pidada krediidiasutuse maksevõimet kahjustavaks.
(34)
Selle kindlaks tegemisel, kas tegemist on omavahel
seotud klientide rühmaga ja kas riskipositsioonide puhul on seega tegemist ühe
riskiga, on ühtlasi oluline arvesse võtta riske, mis tulenevad krediidiasutuse
või investeerimisühingu, selle konsolideerimisgrupi või sellega seotud isikute
pakutava märkimisväärse rahastamise ühisest allikast.
(35)
Kuigi riskipositsiooni väärtus tuleks soovitatavalt
arvutada lähtuvalt väärtusest, mida kohaldatakse omakapitali nõuete puhul, on
asjakohane kehtestada suure riskide kontsentreerumise seireks eeskirjad, mis ei
näe ette riskikaalude või riskiastmete kohaldamist. Lisaks sellele olid
maksevõimekorras kasutatavad krediidiriski maandamise tehnikad töötatud välja
eeldusega, et krediidirisk on hästi hajutatud. Kui suure riskide
kontsentreerumise puhul on tegemist ühest allikast lähtuva
kontsentratsiooniriskiga, ei ole krediidirisk hästi hajutatud. Seetõttu tuleks
selliste tehnikate mõju suhtes kohaldada usaldatavusnõuete kohaseid
kaitsemeetmeid. Suure riskikontsentratsiooni tarvis on seega oluline näha ette
krediidiriski kaitse tõhusa sissenõudmise võimalus.
(36)
Kuna krediidiasutuse või investeerimisühingu vastu
olevast nõudest tulenev kahju võib olla sama oluline kui igast teisest
riskipositsioonist tulenev kahju, tuleks kõnealuseid nõudeid käsitada ja neist
aru anda sarnaselt kõigi teiste riskipositsioonidega. Siiski on kehtestatud
alternatiivne kvantitatiivne piirmäär, et leevendada selle lähenemisviisi
ebaproportsionaalselt suurt mõju väiksematele krediidiasutustele ja
investeerimisühingutele. Ühtlasi jäetakse finantsturgude ja nendega seotud
infrastruktuuri sujuva toimimise tagamiseks välja väga lühiajalised
riskipositsioonid, mis on seotud maksevahendusega, sealhulgas makse-,
kliiringu-, arveldus- ja hoiuteenuste osutamisega klientidele. Need teenused
hõlmavad näiteks kliiringut ja arveldamist ning samalaadseid arveldamist
hõlbustavaid tegevusi. Nendega kaasnevaid riske ei pruugita ette näha, mistõttu
need ei ole krediidiasutuse täieliku kontrolli all, muu hulgas klientide
maksetest tulenevad pankade poolt teistes pankades avatud kontode saldod,
sealhulgas debiteeritud või krediteeritud teenustasud ja intressid, ning muud
klientidele osutatavate teenustega seotud maksed ja antud või saadud tagatised.
(37)
Oluline on kõrvaldada vastuolud nende ettevõtjate
huvide vahel, kes „pakivad” laenu kaubeldavatesse väärtpaberitesse ja muudesse
finantsinstrumentidesse (väärtpaberistamise tehingu algatajad või sponsorid),
ja nende ettevõtjate huvide vahel, kes investeerivad kõnealustesse
väärtpaberitesse või instrumentidesse (investorid). Samuti on oluline, et
väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori ja investorite huvid langeksid
kokku. Selle saavutamiseks peaks väärtpaberistamise tehingu algataja või
sponsor säilitama märkimisväärse majandusliku huvi seoses alusvaraga. Seetõttu
on oluline, et väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsor säilitab
kõnealuse laenu puhul riskipositsiooni. Üldisemalt ei peaks väärtpaberistamise
tehingud olema struktureeritud nii, et välditakse säilitamisnõude kohaldamist,
eelkõige mis tahes teenustasu või preemia struktuuri või mõlema kaudu. Sellist
säilitamist tuleks kohaldada igas olukorras, mil kohaldatakse
väärtpaberistamise majandusliku sisu määratlust, olenemata kõnealuse
majandusliku sisu saavutamiseks kasutatud õiguslikust struktuurist või
instrumentidest. Eelkõige juhul, kui krediidirisk kantakse üle
väärtpaberistamise teel, peaksid investorid tegema otsuseid üksnes pärast
piisavalt hoolikat analüüsi, milleks neil on vaja asjakohast teavet
väärtpaberistamise kohta.
(38)
Säilitamisnõuet ei tuleks kohaldada mitmekordselt.
Mis tahes väärtpaberistamise korral on piisav, kui nõuet kohaldatakse üksnes
ühe väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsori või algse laenuandja suhtes.
Samamoodi tuleks niisuguste väärtpaberistamise tehingute korral, mille aluseks
on muud väärtpaberistamised, kohaldada säilitamisnõuet üksnes investeeringu
objektiks oleva väärtpaberistamise suhtes. Säilitamisnõuet ei tuleks kohaldata
ostetud nõuete suhtes, kui need tulenevad äriühingute tegevusest, mille raames
need antakse üle või müüakse allahinnatuna niisuguse tegevuse rahastamiseks.
Pädevad asutused peaksid kohaldama riskikaalu seoses väärtpaberistamisega
seotud hoolsuskohustuste ja riskijuhtimise kohustuste mittetäitmisega selliste
põhimõtete ja protseduuride oluliste rikkumiste puhul, mis on olulised
alusriskide analüüsimiseks.
(39)
Selleks et hinnata nõuetekohaselt riske, mis
tulenevad väärtpaberistamise positsioonidest nii kauplemisportfellile kui ka
kauplemisportfellivälise tegevusele, tuleks rakendada hoolsuskohustust. Lisaks
peavad hoolsuskohustused olema proportsionaalsed. Hoolsuskohustuse rakendamise
kord peaks aitama suurendada usaldust väärtpaberistamise tehingu algatajate,
sponsorite ja investorite vahel. Seetõttu on soovitatav, et asjaomane
hoolsuskohustuse rakendamise korda käsitlev teave avalikustataks
nõuetekohaselt.
(40)
Eriti ettevaatlik tuleb olla siis, kui
krediidiasutusel või investeerimisühingul on nõue oma emaettevõtja või oma
emaettevõtja teiste tütarettevõtjate vastu. Krediidiasutuste ja
investeerimisühingute riskipositsioone tuleks hallata täiesti sõltumatult,
kooskõlas heade juhtimistavadega ja arvestamata mingeid muid kaalutlusi. Suure
riskide kontsentreerumise vallas tuleks nõuetele, mis krediidiasutusel on oma
konsolideerimisgrupi vastu, kehtestada erieeskirjad, sealhulgas rangemad
piirangud. Selliseid eeskirju ei ole siiski vaja kohaldada siis, kui
emaettevõtja on finantsvaldusettevõtja või krediidiasutus või kui teised
tütarettevõtjad on kas krediidi- või finantseerimisasutused või krediidiasutuse
abiettevõtjad, tingimusel et kõigi selliste ettevõtjate üle teostatakse
järelevalvet konsolideeritud alusel.
(41)
Pidades silmas omavahendite nõuetega seotud eeskirjade
riskitundlikkust, on soovitav jälgida, kas neil on majandustsüklile oluline
mõju. Komisjon peaks arvesse võtma Euroopa Keskpanga seisukohti ja andma nendes
küsimustes aru Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(42)
Kaubadiilerite, sealhulgas praegu direktiivi 2004/39/EÜ
nõuete täitmisest vabastatud kaubadiilerite omavahendite nõuded tuleks läbi
vaadata.
(43)
Gaasi- ja elektrituru liberaliseerimine on liidu
jaoks nii majanduslikult kui ka poliitiliselt oluline eesmärk. Seda silmas
pidades peaksid kõnealustel turgudel tegutsevate äriühingute suhtes
kohaldatavad omavahendite nõuded ja muud usaldatavusnõuded olema
proportsionaalsed ning need ei tohiks liigselt takistada liberaliseerimise
eesmärgi saavutamist. Eelkõige tuleks seda eesmärki silmas pidada käesoleva
määruse läbivaatamiste käigus.
(44)
Edasiväärtpaberistamise tehingutesse investeerivad
krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid täitma hoolsuskohustust ka
edasiväärtpaberistamise aluseks olevate väärtpaberistamise positsioonide ja
omakorda nende positsioonide aluseks olevate muude riskipositsioonide suhtes.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid hindama, kas varaga tagatud
kommertsväärtpaberite programmi kontekstis kujutavad riskipositsioonid endast
edasiväärtpaberistamisest tulenevaid riskipositsioone, sealhulgas selliste
programmide kontekstis, mille raames omandatakse erinevate hulgilaenude (whole
loans) kogumite kõrgema nõudeõiguse järguga väärtpaberistamise seeriad, kui
ükski selline laen ei ole väärtpaberistamise ega edasiväärtpaberistamise
positsioon, ning kui laenude müüja tagab iga investeeringu esimese järjekoha
kahju kaitse. Viimasel juhul ei peaks kogumipõhist likviidsuse tagamise
tehingut üldiselt lugema edasiväärtpaberistamisest tulenevaks
riskipositsiooniks, kuna see esindab üheainsa varakogumi (st asjaomane
hulgilaenude kogum) ühte väärtpaberistamise seeriat, mis ei sisalda
väärtpaberistamise positsioone. Seevastu kogu programmi ulatuses
krediidikvaliteedi parandamine, mis hõlmaks ainult mõningaid müüja antud
krediidiriski kaitset ületavaid kahjusid eri kogumites, kujutaks endast
üldiselt sellisest erinevaid varasid sisaldavast kogumist tuleneva riski
erineva nõudeõiguse järguga väärtpaberistamise seeriatele üle kandmist, mis
sisaldaks vähemalt ühte väärtpaberistamise -positsiooni, ja oleks seega
edasiväärtpaberistamisest tulenev riskipositsioon. Kui selline programm siiski
rahastab end täielikult vaid üht liiki kommertsväärtpaberitega ning kui kogu
programmi hõlmav krediidikvaliteedi parandamine ei ole edasiväärtpaberistamine
või kommertsväärtpaberit toetab täielikult sponsorina tegutsev krediidiasutus
või investeerimisühing, jättes kommertsväärtpaberi investori kanda aluskogumite
või -varade asemel hoopis sponsori makseviivituse riski, ei tohiks sellist
kommertsväärtpaberit üldiselt käsitada edasiväärtpaberistamise positsioonina.
(45)
Kauplemisportfelli usaldusväärse hindamise sätteid
tuleks kohaldada kõikide õiglases väärtuses mõõdetavate instrumentide suhtes,
olenemata sellest, kas need on krediidiasutuste ja investeerimisühingute
kauplemisportfellis või kauplemisportfelli välised. Tuleks täpsustada, et kui
usaldusväärse hindamise kohaldamine tooks kaasa raamatupidamises tegelikult
kajastatuga võrreldes madalama bilansilise väärtuse, tuleks vahe
absoluutväärtus omavahenditest maha arvata.
(46)
Krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid
saama valida, kas kohaldada käesoleva määruse alusel 1250 % riskikaaluga
kaalutavate väärtpaberistamise positsioonide suhtes omavahendite nõuet või
arvata need esimese taseme põhiomavahenditest maha, olenemata sellest, kas
tegemist on kauplemisportfelli või kauplemisportfelli väliste positsioonidega.
(47)
Väärtpaberistamise tehingu algatajast või
sponsorist krediidiasutusel või investeerimisühingul ei tohiks olla võimalik
minna mööda kaudse toetuse pakkumise keelust, kasutades sellise toetuse
pakkumiseks oma kauplemisportfelli.
(48)
Direktiiviga 2006/48/EÜ on standardmeetodi puhul
ette nähtud soodusriskikaal nõuetele väikeste või keskmise suurusega
ettevõtjate vastu või füüsiliste isikute vastu ning krediidiasutustele ja investeerimisühingutele
antakse sellega võimalus kohaldada sisereitingutel põhinevaid meetodeid, mille
puhul nad ise hindavad riskikaalu, milles kajastub nende endi laenude
väljastamise kriteeriumide usaldusväärsus. Soodusriskikaalu kohaldamist tuleks
jätkata ka käesoleva määruse kohaselt. Võimalikud argumendid riskikaalude
vähendamiseks või nende kohaldamise laiendamiseks täiendavatele
riskipositsioonidele tuleks siiski läbi vaadata 24 kuu jooksul pärast käesoleva
määruse jõustumist. Selline läbivaatamine peaks põhinema tõenditel ja võtma
arvesse usaldusväärseid andmeid krediidikahjude kohta, mis on kogu
majandustsükli jooksul saadud seoses nõuetega väikeste või keskmise suurusega
ettevõtjate vastu või füüsiliste isikute vastu. Sellise läbivaatamise käigus tuleks
erilist tähelepanu pöörata sellele, kuidas see mõjutab laenamist tarbijatele.
(49)
Kui käesolevas määruses selgesõnaliselt sätestatud
avalikustamisnõuetest ei tulene teisiti, peaks avalikustamisnõuete eesmärk
olema turuosalistele täpse ja põhjaliku teabe edastamises krediidiasutuste ja
investeerimisühingute riskiprofiili kohta. Seepärast peaksid krediidiasutused
ja investeerimisühingud olema kohustatud avalikustama lisateavet, mis ei ole
käesolevas määruses selgesõnaliselt loetletud, kui selline avalikustamine on
vajalik kõnealuse eesmärgi saavutamiseks.
(50)
Kui väärtpaberistamise positsioonile antud välises
krediidikvaliteedi hinnangus on arvesse võetud investeeringu tegijast
krediidiasutuse või investeerimisühingu enda antud krediidiriski kaitse mõju,
ei tohiks see krediidiasutus või investeerimisühing saada kasu sellise kaitse
tõttu madalamast riskikaalust. See ei tohiks kaasa tuua väärtpaberistamise
mahaarvamist kapitalist, kui asjaomase positsiooni tegelikule riskile vastava
riskikaalu kindlakstegemiseks leidub muid võimalusi, mille puhul ei võeta
sellist krediidiriski kaitset arvesse.
(51)
Arvestades tururiski omavahendite nõuete
arvutamisel kasutatavate sisemudelite halba toimimist viimastel aegadel, tuleks
neile esitatavaid nõudeid tugevdada. Eelkõige tuleks täiendada nende
suutlikkust võtta arvesse kauplemisportfelli krediidiriske. Selleks et
tugevdada omavahendite nõudeid halvenevaid turutingimusi silmas pidades ja
vähendada võimalikku protsüklilisust, peaksid omavahendite nõuded sisaldama
lisaks ka stressitingimusteks piisavat komponenti. Samuti peaksid
krediidiasutused ja investeerimisühingud läbi viima vastupidised stressitestid,
et uurida, millised stsenaariumid võiksid proovile panna krediidiasutuse või
investeerimisühingu elujõulisuse, välja arvatud juhul, kui nad suudavad
tõestada, et selline test ei ole vajalik. Arvestades, et väärtpaberistamise
positsioonide käsitlemisel sisemudelitel põhinevate meetoditega on viimasel
ajal ilmnenud erilisi raskusi, tuleks krediidiasutuste ja investeerimisühingute
võimalusi kauplemisportfelliga seotud väärtpaberistamise riskide
modelleerimisel piirata ja kauplemisportfellis sisalduvate väärtpaberistamise
positsioonide suhtes tuleks üldjuhul kohaldada standardset omavahendite nõuet.
(52)
Käesolevas määruses sätestatakse teatavat tüüpi
korrelatsioonil põhinevale kauplemisele piiratud erandid, mille kohaselt võib
järelevalveasutus lubada krediidiasutusel või investeerimisühingul arvutada
koguriski omavahendite nõude lähtuvalt rangest nõuetest. Sellistel juhtudel
peaks krediidiasutus või investeerimisühing olema kohustatud kohaldama
kõnealuse kauplemise suhtes omavahendite nõuet, mis võrdub kas kõnealuse
asutusesiseselt väljatöötatud meetodile vastava omavahendite nõudega või
8 %-ga standardse mõõtmismeetodi alusel saadud spetsiifilise riski
omavahendite nõudest, olenevalt sellest, kumb on suurem. Nende riskide suhtes
ei peaks krediidiasutus või investeerimisühing olema kohustatud kohaldama
täiendavate riskide omavahendite nõuet, kuid need peaksid olema kaasatud nii
VaR meetodiga saadud riskihinnangutesse kui ka VaR meetodiga saadud
stressiolukorra riskihinnangutesse.
(53)
Finants- ja majanduskriisi ajal krediidiasutuste ja
investeerimisühingute saadud ettenägematu kahju laadi ja ulatust silmas pidades
tuleks veelgi parandada krediidiasutuste ja investeerimisühingute kohustuslike
omavahendite kvaliteeti ja ühtlustada neid. See peaks
hõlmama kapitali selliste põhielementide uut määratlemist, mida saab kasutada
ettenägematute kahjude jooksvaks katmiseks, samuti hübriidkapitali määratluse
laiendamist ja omavahendite ühtset usaldatavusnõuete kohast korrigeerimist. Samuti
tuleks märkimisväärselt suurendada omavahendite taset, sealhulgas uusi
omavahendite suhtarvusid, mis kajastavad omavahendite põhielemente, mida saab
kasutada jooksvalt võimalike kahjude katteks.
(54)
Turudistsipliini tugevdamiseks ja
finantsstabiilsuse edendamiseks tuleks kehtestada üksikasjalikumad nõuded
regulatiivse kapitali laadi ja olemuse ning tehtud usaldatavusnõuete kohaste
korrigeerimiste avalikustamise kohta, tagamaks, et investoritel ja hoiustajatel
on piisavalt teavet krediidiasutuste ja investeerimisühingute maksevõime kohta.
(55)
Uus kapitali määratlus ja regulatiivsed
omavahendite nõuded tuleks kehtestada nii, et võetaks arvesse liikmesriikide
erinevaid lähtekohti ja asjaolusid. See tähendab, et alguses võib esineda
teatavaid erinevusi uutest nõuetest, kuid need erinevused peaksid
üleminekuperioodi jooksul vähenema. Omavahendite taseme asjakohase
järjepidevuse tagamiseks jäävad olemasolevad avaliku sektori tehtud
kapitalisüstid üleminekuperioodil kehtima.
(56)
Direktiivi 2006/48/EÜ kohaselt peavad
krediidiasutused kuni 31. detsembrini 2011 tagama omavahendid, mille maht on
võrdne vähemalt kindlaksmääratud miinimumsummaga. Pidades silmas
finantskriisi jätkuvaid mõjusid pangandussektoris ja Baseli pangajärelevalve
komitee vastuvõetud omavahendite nõuete üleminekukorra kehtivuse pikendamist,
on asjakohane taaskehtestada madalam piirmäär piiratud ajaks, kuni on
kehtestatud piisavad omavahendid vastavalt käesoleva määruse kohasele omavahendite
üleminekukorrale, mida rakendatakse järk-järgult aastatel 2013–3019. Märkimisväärse
pangandus- või investeerimistegevusega ja kindlustustegevusega
konsolideerimisgruppide suhtes kohaldatakse vastavalt finantskonglomeraate
käsitlevale direktiivile 2002/87/EÜ erieeskirju, et vältida sellist kapitali
topeltarvestamist. Direktiiv 2002/87/EÜ põhineb rahvusvahelisel tasandil
kokku lepitud põhimõtetel riskide käsitlemise kohta sektoriüleselt. Käesoleva
määrusega tugevdatakse kõnealuste finantskonglomeraate käsitlevate eeskirjade
kohaldamist pangandus- ja investeerimisühingute konsolideerimisgruppide suhtes,
tagades seega kõnealuste eeskirjade kindla ja järjepideva kohaldamise. Muud
vajalikud muudatused tehakse direktiivi 2002/87/EÜ läbivaatamise käigus 2012. aastal.
(57)
Finantskriisi puhkedes tuli ilmsiks, et
krediidiasutused ja investeerimisühingud alahindasid tugevasti börsiväliste
tuletisinstrumentidega seotud vastaspoole krediidiriski. Seetõttu
kutsusid G-20 juhid 2009. aasta septembris üles kliirima börsiväliseid
tuletisinstrumente rohkem keskse vastaspoole kaudu. Lisaks kutsusid
nad üles kehtestama kõrgemad omavahendite nõuded sellistele börsivälistele
tuletisinstrumentidele, mida ei saa kliirida keskse vastaspoole kaudu, et
nõuetekohaselt kajastada selliste tuletisinstrumentidega seotud suuremaid
riske.
(58)
G-20 juhtide üleskutset silmas pidades muutis
Baseli pangajärelevalve komitee Basel III raames oluliselt vastaspoole
krediidiriski arvessevõtmise korda. Basel III peaks märkimisväärselt
suurendama omavahendite nõudeid seoses krediidiasutuste ja
investeerimisühingute börsiväliste tuletisinstrumentide tehingutega ja
väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingutega ning looma krediidiasutustele
ja investeerimisühingutele suuremad stiimulid kesksete vastaspoolte kasutamiseks. Samuti
peaks Basel III looma täiendavad stiimulid vastaspoole krediidiriski
positsioonide riskijuhtimise tugevdamiseks ja keskse vastaspoole suhtes olevate
vastaspoole krediidiriski positsioonide käsitlemise praeguse korra
läbivaatamiseks.
(59)
Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel peaksid
olema täiendavad omavahendid seoses börsivälistest tuletisinstrumentidest
tuleneva krediidiväärtuse korrigeerimise riskiga. Samuti peaksid
krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldama kõrgemat vara väärtuse
korrelatsiooni selliste omavahendite nõuete arvutamiseks, mis on seotud
vastaspoole krediidiriski positsioonidega, mis tulenevad börsivälistest
tuletisinstrumentide ja väärtpaberite finantseerimise tehingutest teatavate
finantseerimisasutuste puhul. Samuti peaksid krediidiasutused ja
investeerimisühingud märkimisväärselt parandama vastaspoole krediidiriski
mõõtmist ja juhtimist, käsitledes paremini korrelatsiooniriski, suure
finantsvõimendusega vastaspooli ja tagatist ning vastavalt tõhustades järeltestimist
ja stressitestimist.
(60)
Keskse vastaspoolega seotud kauplemisriski
positsioonid saavad tavaliselt kasu keskse vastaspoole pakutavast mitmepoolse
tasaarvestuse ja kahju jagamise mehhanismist. Seepärast
hõlmavad need väga väikest vastaspoole krediidiriski ja seega tuleks nende
suhtes kohaldada väga madalaid omakapitali nõudeid. Samas on
kõnealune nõue väga vajalik selle tagamiseks, et krediidiasutused ja
investeerimisühingud hea riskijuhtimistava osana jälgiksid oma riskipositsioone
seoses keskse vastaspoolega, ning selle kajastamiseks, et isegi keskse
vastaspoolega seotud kauplemisriski positsioonid ei ole riskivabad.
(61)
Keskse vastaspoole tagatisfond on mehhanism, mis
võimaldab jagada (jaotada) kahju keskse vastaspoole kliirivate liikmete vahel. Seda
kasutatakse juhul, kui kliiriva liikme makseviivitusest tingitud keskse
vastaspoole kahju ületab kõnealuse liikme antud võimendustagatist ja tema poolt
tagatisfondi tehtud makseid, samuti mis tahes muud kaitset, mida keskne
vastaspool võib kasutada enne ülejäänud kliirivate liikmete poolt tagatisfondi
tehtud maksete kasutamist. Seda silmas pidades on tagatisfondi
maksetest tuleneva riskipositsiooniga seotud kahjurisk suurem kauplemisriski
positsiooniga seotud riskist. Seepärast tuleb sellist liiki
riskipositsioonide suhtes kohaldada suuremaid omakapitali nõudeid.
(62)
Keskse vastaspoole „hüpoteetiline kapital” peaks
olema see näitaja, mille alusel määratakse kindlaks omavahendite nõuded seoses
kliiriva liikme riskipositsioonidega, mis tulenevad tema maksetest keskse vastaspoole
tagatisfondi. Seda ei tuleks käsitada kuidagi teisiti. Eelkõige ei
tuleks seda käsitada kapitalina, mis peab pädevate asutuste nõudel kesksel
vastaspoolel olema.
(63)
Vastaspoole krediidiriski käsitlemise
läbivaatamine ja eelkõige suuremate omavahendite nõuete kehtestamine
kahepoolsete tuletislepingute puhul, et kajastada selliste lepingutega
finantssüsteemile kaasnevat suuremat riski, on lahutamatu osa komisjoni
jõupingutustest tõhusate, turvaliste ja usaldusväärsete tuletisinstrumentide
turgude tagamisel. Seega täiendatakse käesoleva määrusega komisjoni 15.
septembri 2010. aasta määruse ettepanekut börsiväliste tuletisinstrumentide,
kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta[15].
(64)
Finantskriisile eelnenud aastaid iseloomustas
krediidiasutuste ja investeerimisühingute riskipositsioonide ülemäärane
suurenemine võrreldes nende omavahenditega (finantsvõimendus). Finantskriisi
ajal olid krediidiasutused ja investeerimisühingud kahjude ja
rahastamisprobleemide tõttu sunnitud finantsvõimendust lühikese aja jooksul
märkimisväärselt vähendama. See võimendas survet varade väärtuse
languseks, põhjustades nii krediidiasutustele kui ka investeerimisühingutele
täiendavaid kahjusid, mis omakorda veelgi vähendasid nende omavahendeid. Sellise
allakäiguspiraali lõpptulemusel halvenes krediidi kättesaadavus
reaalmajandusele, mis pikendas kriisi kestvust ja süvendas kriisi.
(65)
Riskipõhised omavahendite nõuded on
esmatähtsad, et tagada piisavalt omavahendeid ettenägematute kahjude katteks. Samas
tuli kriisi tulemusel ilmsiks, et ainult kõnealustest nõuetest ei piisa
selleks, et takistada krediidiasutustel ja investeerimisühingutel ülemäärase ja
jätkusuutmatu finantsvõimenduse riski võtmist.
(66)
G-20 juhid kohustusid 2009. aasta septembris välja
töötama rahvusvahelisel tasandil kokkulepitavad eeskirjad ülemäärase
finantsvõimenduse piiramiseks. Selleks pandi ette kehtestada Basel II
raamistiku täiendava näitajana finantsvõimenduse määr.
(67)
Baseli pangajärelevalve komitee avaldas 2010. aasta
detsembris suunised finantsvõimenduse määra arvutamise meetodite kohta. Kõnealuste
eeskirjadega nähakse ette 1. jaanuarist 2013 kuni 1. jaanuarini 2017 kestev
vaatlusperiood, mille jooksul jälgitakse finantsvõimenduse määra ja selle
komponente ning nende mõju võrreldes riskipõhiste nõuetega. Vaatlusperioodi
tulemuste põhjal kavatseb Baseli pangajärelevalve komitee teha 2017. aasta
esimesel poolel mis tahes lõplikud kohandused finantsvõimenduse määra
määratluses ja parameetrites, et minna asjakohase läbivaatamise ja
kalibreerimise põhjal üle siduvatele nõuetele 1. jaanuaril 2018. Samuti
nähti Baseli pangajärelevalve komitee suunistega ette finantsvõimenduse määra
ja selle komponentide avalikustamine alates 1. jaanuarist 2015.
(68)
Finantsvõimenduse määr on liidu uus
reguleerimis- ja järelevalvevahend. Kooskõlas rahvusvaheliste
kokkulepetega tuleks see esialgu kehtestada täiendava näitajana, mida
järelevalveasutused võivad omal äranägemisel kohaldada konkreetsete
krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes. Krediidiasutuste ja
investeerimisühingute suhtes kohaldatavad aruandekohustused võimaldavad
finantsvõimenduse määra asjakohaselt läbi vaadata ja kalibreerida, et hakata
seda siduva meetmena kasutama alates 2018. aastal.
(69)
Finantsvõimendus määra poolt eri
ärimudelitele avalduva mõju läbivaatamisel tuleks erilist tähelepanu pöörata
ärimudelitele, millega seotud riske hinnatakse väikseks, nt hüpoteeklaenud ja
eriotstarbelised laenud piirkondlikele ja kohalikele omavalitsustele või
avaliku sektori asutustele.
(70)
Läbivaatamise hõlbustamiseks peaksid krediidiasutused
ja investeerimisühingud osana sisemise kapitali adekvaatsuse hindamisest
jälgima vaatlusperioodi jooksul finantsvõimenduse määra taset ja muutusi,
samuti finantsvõimenduse riski. Selline seire peaks hõlmama
järelevalveprotsessi.
(71)
Muutuvtasu piirangud on oluline element tagamaks,
et krediidiasutused ja investeerimisühingud taastavad oma kapitalitaseme,
tegutsedes kapitalipuhvi raames. Krediidiasutuste ja
investeerimisühingute suhtes juba kohaldatakse põhimõtet, et hüvitised ja
vabatahtlikud muutuvtasu maksed töötajatele, kelle ametialasel tegevusel on
oluline mõju krediidiasutuse või investeerimisühingu riskiprofiilile, peavad
olema jätkusuutlikult vastavuses asjaomase krediidiasutuse või
investeerimisühingu finantsseisundiga. Selleks et krediidiasutus või
investeerimisühing taastaks omavahendite taseme õigeaegselt, on asjakohane viia
muutuvtasu maksmine ja vabatahtlikud pensionihüvitised vastavusse
krediidiasutuse või investeerimisühingu kasumlikkusega mis tahes ajavahemikul,
mil kombineeritud puhvri nõue ei ole täidetud.
(72)
Usaldusväärsete tasustamispõhimõtete
hädavajalikuks eelduseks on hea juhtimisstruktuur, läbipaistvus ja
avalikustamine. Selleks et tagada turu jaoks tasustamissüsteemide ja nendega
seotud riskide piisav läbipaistvus, peaksid krediidiasutused ja
investeerimisühingud avalikustama üksikasjaliku teabe oma tasustamispõhimõtete
ja -tavade ning konfidentsiaalsuse kaalutlusel kogusummade kohta, mida
rakendatakse töötajate puhul, kelle ametialane tegevus oluliselt mõjutab
asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu riskiprofiili. See teave
tuleks teha kättesaadavaks kõigile sidusrühmadele.
(73)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri
1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete
töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta[16] ning Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse
kohta isikuandmete töötlemisel ELi institutsioonides ja asutustes ning selliste
andmete vaba liikumise kohta[17]
tuleks täies ulatuses kohaldada isikuandmete töötlemise suhtes käesoleva
määruse kohaldamisel.
(74)
Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel peaks
olema likviidsete varade varu, mida saab kasutada likviidsusvajaduste
rahuldamiseks lühiajaliste likviidsusprobleemide korral. Kõnealuse varu
kasutamisel tuleks koostada likviidsete varade mahu taastamise kava, mille
asjakohasuse ja rakendamise peaksid tagama pädevad asutused.
(75)
Likviidsete varade varu peaks olema kasutatav kogu
aeg likviidsete vahendite väljavoolu katmiseks. Likviidsusvajadused
lühiajaliste likviidsusprobleemide korral tuleks kindlaks määrata ühtsel
viisil, et tagada ühtsed usaldatavuskriteeriumid ja võrdsed tingimused. Tuleks
tagada, et sellisel ühtsel kindlaksmääramisel ei ole soovimatuid tagajärgi
finantsturgudele, laenuandmisele ja majanduskasvule, võttes samuti arvesse
krediidiasutuste ja investeerimisühingute eri ärimudeleid ja rahastamisolusid
ELis. Selleks
tuleb likviidsuskatte nõude puhul kohaldada vaatlusperioodi. Vaatlustulemuste
põhjal ja EBA toetusel peaks komisjon delegeeritud õigusaktiga likviidsuskatte
nõude kinnitama või seda korrigeerima.
(76)
Lisaks lühiajalistele likviidsusvajadustele peaksid
krediidiasutused ja investeerimisühingud töötama välja rahastamisskeemid, mis
on stabiilsed pikaajalisemas perspektiivis. Baseli
pangajärelevalve komitee leppis 2010. aasta detsembris kokku, et stabiilse
netorahastamise kordajat hakatakse miinimumnõudena kasutama alates 1.
jaanuarist 2018 ning et Baseli pangajärelevalve komitee näeb ette range
aruandluskorra kõnealuse määra seireks üleminekuperioodil ja hindab jätkuvalt
kõnealuse nõude mõju finantsturgudele, laenuandmisele ja majanduskasvule,
võttes vajaduse korral meetmeid soovimatute tagajärgede vältimiseks. Seega
leppis Baseli pangajärelevalve komitee kokku, et stabiilse netorahastamise
kordaja puhul kohaldatakse vaatlusperioodi ja et kõnealust määra käsitlevatesse
sätetesse lisatakse läbivaatamisklausel. Sellega seoses
peaks EBA käesoleva määrusega ette nähtud aruandluse alusel hindama, kuidas
stabiilse rahastamise nõue tuleks välja töötada. Kõnealuse
hinnangu alusel peaks komisjon esitama nõukogule ja Euroopa Parlamendile
aruande koos asjakohaste ettepanekutega, et kehtestada selline nõue 2018.
aastaks.
(77)
Puudused paljude krediidiasutuste ja
investeerimisühingute üldjuhtimises on soodustanud pangandussektoris ülemäärast
ja hooletut riskide võtmist, mis on viinud mitmete asutuste maksejõuetuks
muutumiseni ja põhjustanud süsteemseid probleeme.
(78)
Krediidiasutuste ja investeerimisühingute
üldjuhtimistavade seire hõlbustamiseks ja turudistsipliini parandamiseks
peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud avalikustama oma
üldjuhtimiskorra. Nende juhtorganid peaksid heaks kiitma ja avalikustama
avalduse, milles kinnitatakse, et kõnealune kord on nõuetekohane ja tõhus.
(79)
Liidus omavahendite määratluse ja käesoleva määruse
kohase omavahendite määratluse kohaselt kohaldatavate omavahendite taseme ning
usaldatavusnõuete kohaste korrigeerimiste järkjärguliseks lähendamiseks
üleminekuperioodi jooksul peaks käesoleva määruse kohaste omavahendite nõuete
kehtestamine toimuma järk-järgult. Esmatähtis on tagada, et nende
selline järkjärguline kehtestamine oleks kooskõlas liikmesriikide hiljuti
tehtud omavahendite nõuete suurendamisega ja liikmesriikides kohaldatava
omavahendite määratlusega. Selleks peaksid pädevad asutused
üleminekuperioodi jooksul määrama ettenähtud ülem- ja alampiiri vahemikus
kindlaks selle, kui kiiresti kehtestatakse käesoleva määruse kohane
omavahendite tase ja usaldatavusnõuete kohased korrigeerimised.
(80)
Selleks et hõlbustada sujuvat üleminekut praegu
liikmesriikides kohaldatavatelt erinevatelt usaldatavusnõuete kohastelt
korrigeerimistelt käesoleva määrusega ette nähtud usaldatavusnõuete kohasele
korrigeerimisele, peaks pädevatel asutustel olema õigus jätkata üleminekuperioodil
krediidiasutustelt ja investeerimisühingutelt selliste omavahendites tehtavate
usaldatavusnõuete kohaste korrigeerimiste nõudmist, mis erinevad käesolevast
määrusest.
(81)
Selleks et krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel oleks piisavalt aega enda uue nõutava omavahendite
taseme ja määratlusega vastavusseviimiseks, tuleks 1. jaanuarist 2013 kuni 31.
detsembrini 2021 järk-järgult arvata omavahenditest välja teatavad
kapitaliinstrumendid, mis ei vasta käesoleva määruse kohasele omavahendite
määratlusele. Lisaks tuleks piiratud ajavahemiku jooksul täielikult
aktsepteerida omavahenditena teatavaid riigi poolse kapitalisüstiga seotud
instrumente.
(82)
Selleks et tagada järkjärguline üleminek
krediidiasutuste ja investeerimisühingute ühtsetele avalikustamisnõuetele,
mille eesmärk on anda turuosalistele täpset ja põhjalikku teavet iga
krediidiasutuse ja investeerimisühingu riskiprofiili kohta, tuleks
avalikustamisnõuded kehtestada järk-järgult.
(83)
Selleks et võtta arvesse turusuundumusi ja
kogemusi käesoleva määruse kohaldamisel, peaks komisjon esitama Euroopa
Parlamendile ja nõukogule aruanded (vajaduse korral koos õigusaktide
ettepanekutega) omavahendite nõuete võimaliku mõju kohta majandustsüklile,
tagatud võlakirjadest tulenevate riskipositsioonidega seotud omavahendite
nõuetele, suurtele riskide kontsentreerumistele, likviidsusnõuetele,
finantsvõimendusele, ülekantud krediidiriski positsioonidele, vastaspoole
krediidiriskile ja esmase riskipositsiooni meetodile, jaenõuetele,
aktsepteeritud kapitali määratlusele ja käesoleva määruse kohaldamise astmele.
(84)
Käesolevas määruses sätestatud nõuete
täpsustamiseks tuleks komisjonile delegeerida volitused võtta vastavalt ELi
toimimise lepingu artiklile 290 vastu õigusakte seoses käesoleva määruse
tehniliste kohandustega, et selgitada määratlusi, tagada käesoleva määruse
ühtne kohaldamine või võtta arvesse suundumusi finantsturgudel; viia
terminoloogia vastavusse edasiste asjakohaste õigusaktidega ja piiritleda
määratlusi kooskõlas nendega; kohandada käesoleva määruse kohaseid omavahendite
sätteid, et võtta arvesse raamatupidamisstandardite või liidu õigusaktide
arengut või järelevalvealase tegevuse lähendamist; laiendada standardmeetodi
või sisereitingute meetodi jaoks riskipositsioonide klasside loetelu, et võtta
arvesse finantsturgude arengut; kohandada teatavaid kõnealuste
riskipositsioonide klassidega seotud summasid, et võtta arvesse inflatsiooni
mõju; kohandada bilansiväliste kirjete loetelu ja klassifitseerimist; ning
kohandada vastaspoole krediidiriski käsitlemise, standardmeetodi ja
sisereitingute meetodi, krediidiriski maandamise, väärtpaberistamise,
operatsiooniriski, tururiski, likviidsuse, kapitalipuhvrite, finantsvõimenduse
ja avalikustamise erisätteid ja tehnilisi kriteeriume, et võtta arvesse
finantsturgude, raamatupidamisstandardite või liidu õigusaktide arengut, või
seoses järelevalvealase tegevuse ja riskijuhtimise lähendamisega ning
direktiivi 2004/39/EÜ reguleerimisalaga seonduvate eri küsimuste läbivaatamise
tulemuse arvessevõtmisega.
(85)
Samuti tuleks komisjonile delegeerida volitused
võtta vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 290 vastu õigusakte seoses
käesoleva määruse kohase omavahendite taseme või riskikaalude ajutise
vähendamisega, et võtta arvesse konkreetseid asjaolusid; selgitada teatavate
riskipositsioonide suhtes tehtavaid erandeid käesoleva määruse kohastest suurt
riskide kontsentreerumist käsitlevatest sätetest; täpsustada
kauplemisportfelliga seotud omavahendite nõuete arvutamiseks vajalikke
teatavaid summasid, et võtta arvesse suundumusi majanduse ja rahanduse
valdkonnas; kohandada investeerimisühingute kategooriaid, mille suhtes võib
kohaldada teatavaid erandeid nõutavast omavahendite tasemest, et võtta arvesse
suundumusi finantsturgudel; selgitada käesoleva määruse ühtse kohaldamise
tagamiseks nõuet, et investeerimisühingul peaks olema omavahendeid summas, mis
võrdub ühe neljandikuga nende eelmise aasta püsivatest üldkuludest; määrata
kindlaks omavahendite elemendid, millest tuleks maha arvata krediidiasutuse või
investeerimisühingu osalus asjaomaste üksuste instrumentides; kehtestada
täiendavad üleminekusätted seoses kindlustusmatemaatilise kasu või kahju
käsitlemisega krediidiasutuse või investeerimisühingu kindlaksmääratud
hüvitisega pensionikohustuste mõõtmisel; ajutiselt suurendada
omavahendite taset; ning täpsustada likviidsusnõudeid.
(86)
Eriti oluline on, et komisjon peaks
ettevalmistustöö käigus asjakohaseid konsultatsioone, seahulgas ekspertide
tasandil. Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise ja
koostamise ajal tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning
asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(87)
Samuti tuleks komisjonile anda volitused suurenda
kiirendatud menetluse korras ajutiselt omavahendite, riskikaalude või mis tahes
usaldatavusnõuete taset, et võtta arvesse turusuundumusi. Selliseid
sätteid peaks saama kohaldada kuni kuue kuu jooksul, välja arvatud juhul, kui
Euroopa Parlament või nõukogu väljendavad kuue nädala jooksul oma vastuseisu
delegeeritud õigusaktidele. Komisjon peaks kiirendatud menetluse
kasutamist põhjendama.
(88)
Finantsteenuste tehnilised standardid peaksid
tagama ühtse kohaldamise, võrdsed tingimused ning hoiustajate, investorite ja
tarbijate asjakohase kaitse kogu ELis. Kuna EBA-l on põhjalikud
eriteadmised, oleks tõhus ja asjakohane teha talle ülesandeks töötada välja
regulatiivsete ja rakenduslike tehniliste standardite eelnõud, mille puhul ei
ole vaja teha poliitikavalikuid, ja esitada need komisjonile.
(89)
Komisjon peaks EBA väljatöötatud regulatiivsete
tehniliste standardite eelnõud seoses ühistute ja samalaadsete asutustega,
omavahendite teatavate instrumentidega, usaldatavusnõuete kohaste
korrigeerimistega, mahaarvamistega omavahenditest, täiendavate omavahendite
instrumentidega, vähemusosalustega, panganduse abiteenustega, krediidiriskiga
korrigeerimise käsitlemisega, makseviivituse tõenäosusega, makseviivitusest
tingitud kahjumääraga, äriühingu üldjuhtimisega, varadele riskikaalu määramise
meetoditega, järelevalvetavade lähendamisega, likviidsusega ja omavahendite
suhtes kohaldatava üleminekukorraga, vastu võtma vastavalt ELi toimimise
lepingu artiklile 290 delegeeritud õigusaktidega ja määruse (EL) nr 1093/2010
artiklites 10–14 sätestatud korras. Eriti oluline on, et komisjon
viiks ettevalmistustöö käigus läbi asjakohased konsultatsioonid, sealhulgas
ekspertide tasandil.
(90)
Komisjonil peaksid olema ka volitused rakenduslike
tehniliste standardite vastuvõtmiseks rakendusaktidena vastavalt ELi toimimise
lepingu artiklile 291 ja määruse (EL) nr 1093/2010 artiklis 15 sätestatud
korras. EBA-le tuleks anda volitused töötada
komisjonile esitamiseks välja rakenduslike tehniliste standardite eelnõud
seoses konsolideerimisega, ühisotsustega, aruandlusega, avalikustamisega,
hüpoteegiga tagatud riskipositsioonidega, riski hindamisega, varadele riskikaalude
määramise meetoditega, riskikaaludega ja teatavate riskipositsioonide
täpsustamisega, optsioonide ja ostutähtede käsitlemisega, omakapitali
instrumentide ja välisvaluuta positsioonidega, sisemudelite kasutamisega,
finantsvõimendusega ja bilansiväliste kirjetega.
(91)
Selleks et tagada ühetaolised tingimused käesoleva
määruse rakendamiseks, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid
volitusi tuleks rakendada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega
(EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis
käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse
komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes,
            ON VASTU
VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I OSA
ÜLDSÄTTED
I jaotis
Sisu, reguleerimisala ja mõisted
Artikkel 1
Reguleerimisala
Käesolevas määruses sätestatakse ühtsed
eeskirjad seoses üldiste usaldatavusnõuetega, mida kõik krediidiasutused ja
investeerimisühingud, kelle üle teostatakse järelevalvet direktiivi [lisab OP]
alusel, peavad täitma seoses järgmiste elementidega:
(a)
omavahendite nõuded seoses krediidiriski, tururiski
ja operatsiooniriski täielikult kvantifitseeritavate, ühtsete ja standarditud
elementidega;
(b)
nõuded riskide kontsentreerumise piiramiseks;
(c)
pärast artiklis 444 osutatud delegeeritud õigusakti
jõustumist likviidsusnõuded seoses likviidsusriski täielikult
kvantifitseeritavate, ühtsete ja standarditud elementidega;
(d)
punktidega a–c ja finantsvõimendusega seotud
aruandlusnõuded;
(e)
avaldamisnõuded.
Artiklit 299 kohaldatakse kesksete
vastaspoolte suhtes.
Käesoleva määrusega ei reguleerita
avaldamisnõudeid, mida direktiivi [lisab OP] kohaselt kohaldatakse pädevate
asutuste suhtes krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete
kohase reguleerimise ja nende üle tehtava järelevalve valdkonnas.
Artikkel 2
Järelevalvevolitused
Selleks et tagada vastavus käesoleva
määrusega, on pädevatel asutustel direktiivis [lisab OP] sätestatud volitused
ja nad järgivad kõnealuses direktiivis sätestatud menetlusi.
Artikkel 3
Rangemate nõuete kohaldamine krediidiasutuste ja investeerimisühingute poolt
Käesoleva määrusega ei takistata
krediidiasutustel ja investeerimisühingutel hoidmast suuremaid omavahendeid ja
nende komponente või kohaldamast rangemaid meetmeid, kui on ette nähtud
käesoleva määrusega.
Artikkel 4
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi
mõisteid:
(1)
„krediidiasutus” – ettevõtja, kelle
majandustegevuseks on hoiuste või muude tagasimakstavate vahendite kaasamine
avalikkuselt ning oma arvel ja nimel laenu andmine;
(2)
„pädevad asutused” – siseriikliku õiguse kohaselt
ametlikult tunnustatud ametiasutused või organid, kellele on siseriikliku
õigusega antud volitused teostada kõnealuses liikmesriigis toimiva
järelevalvesüsteemi osana järelevalvet krediidiasutuste ja
investeerimisühingute üle;
(3)
 „finantseerimisasutus” – ettevõtja, kes ei ole
krediidiasutus ning kelle põhitegevuseks on osaluste omandamine või tegelemine
ühe või mitme direktiivi [lisab OP] I lisa punktides 2–12 ja punktis 15
loetletud tegevusega;
(4)
„krediidiasutused ja investeerimisühingud” – krediidiasutused
ja investeerimisühingud;
(5)
„konsolideeritud järelevalvet teostav asutus” –
pädev asutus, kes vastutab ELis emaettevõtjana tegutsevate krediidiasutuste ja
investeerimisühingute ning ELis emaettevõtjana tegutseva finantsvaldusettevõtja
kontrolli all või ELis emaettevõtjana tegutseva segafinantsvaldusettevõtja
kontrolli all olevate krediidiasutuste ja investeerimisühingute üle
konsolideeritud alusel teostatava järelevalve eest;
(6)
„kolmandate riikide tunnustatud
investeerimisühingud” – äriühingud, mis vastavad kõigile järgmistele
tingimustele:
a)       äriühingud,
mis juhul, kui nad oleksid asutatud liidus, kuuluksid investeerimisühingu
määratluse alla;
b)       äriühingud,
mis on saanud kolmandas riigis tegevusloa;
c)       äriühingud,
mille suhtes kohaldatakse ja mis täidavad usaldatavusnõudeid, mida pädevad
asutused peavad vähemalt niisama rangeks, kui on käesolevas määruses või
direktiivis [lisab OP] sätestatud nõuded;
(7)
„kohalik ettevõtja” – ettevõtja, kes tegutseb enda
arvel futuuri-, optsiooni- või muude tuletisinstrumentide turgudel ja
hetketurgudel ainsa eesmärgiga maandada tuletisinstrumentide turgudel
positsioonide riske või kes tegutseb nende turgude teiste liikmete arvel ja
keda tagavad samade turgude kliirivad liikmed, kui sellise ettevõtja sõlmitud
lepingute täitmise tagamise eest vastutavad samade turgude kliirivad liikmed;
(8)
„investeerimisühingud” – direktiivi 2004/39/EÜ
artikli 4 lõike 1 punktis 1 määratletud asutused, mille suhtes kohaldatakse
kõnealuse direktiiviga kehtestatud nõudeid, välja arvatud:
a)      krediidiasutused;
b)      kohalikud ettevõtjad;
c)      äriühingud, millel on luba osutada üksnes
investeerimisnõustamise teenust või võtta investoritelt vastu ja edastada
korraldusi, hoidmata sealjuures klientidele kuuluvat raha või väärtpabereid,
mistõttu nad ei saa kunagi olla oma klientidele võlgu;
(9)
„ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja” –-
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2011. aasta direktiivi 2011/61/EL
(alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta) artikli 4 lõike 1
punktis a määratletud alternatiivne investeerimisfond või Euroopa Parlamendi ja
nõukogu direktiivi 2009/65/EÜ (vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse
ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja
haldusnormide kooskõlastamise kohta) artiklis 1 määratletud vabalt
võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
(eurofond);
(10)
„tegevusluba” – ametiasutuse poolt mis tahes vormis
välja antud juriidiline dokument, millega antakse luba tegutsemiseks;
(11)
„konsolideeritud olukord” – olukord, mis
tuleneb käesoleva määruse nõuete kohaldamisest vastavalt II jaotise 2.
peatükile ühe krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes selliselt, nagu
kõnealune krediidiasutus või investeerimisühing moodustaks koos ühe või mitme
teise üksusega ühe krediidiasutuse või investeerimisühingu;
(12)
„konsolideeritud alusel” – konsolideeritud
olukorra alusel;
(13)
„turuhinnas hindamine” – positsioonide hindamine
hõlpsasti kättesaadavate hindade põhjal, millega saaks positsioonid koheselt
sulgeda ja mille allikad on sõltumatud (sealhulgas börsihinnad, börsisaali
ekraanihinnad või mitme sõltumatu hea reputatsiooniga maakleri noteeringud);
(14)
„mudelipõhine hindamine” – mis tahes hindamine,
mille korral kasutatakse võrdlusalust, ekstrapoleerimist või muud ühel või
mitmel turusisendil põhinevat arvutust;
(15)
„sõltumatu hinnakontroll” – protsess, mille
abil kontrollitakse korrapäraselt turuhindade või mudeli sisendite täpsust ja
sõltumatust;
(16)
„filiaal” – tegevusüksus, mis on krediidiasutuse
juriidiliselt sõltuv osa ning mis teostab otseselt kõiki või mõningaid
krediidiasutuste majandustegevusele omaseid tehinguid;
(17)
„finantseerimisasutus” – ettevõtja, kes ei ole
krediidiasutus ning kelle põhitegevuseks on osaluste omandamine või tegelemine
ühe või mitme direktiivi [lisab OP] I lisa punktides 2–12 ja punktis 15
loetletud tegevusega;
(18)
„päritoluliikmesriik” – liikmesriik, kus on
krediidiasutusele antud tegevusluba;
(19)
„vastuvõttev liikmesriik” – liikmesriik, kus
krediidiasutusel on filiaal või kus ta osutab teenuseid;
(20)
„kontroll” – nõukogu 13. juuni 1983. aasta
seitsmenda direktiivi 83/349/EMÜ (mis põhineb asutamislepingu artikli 54 lõike
3 punktil g ja käsitleb konsolideeritud aastaaruandeid)[18] artiklis 1 määratletud
suhe emaettevõtja ja tütarettevõtja vahel või sarnane suhe mis tahes füüsilise
või juriidilise isiku ja ettevõtja vahel;
(21)
„oluline osalus” – otsene või kaudne osalus
ettevõtjas, mis moodustab vähemalt 10 % selle ettevõtja kapitalist või
hääleõigustest või mis võimaldab avaldada olulist mõju tema juhtimisele;
(22)
„avaliku sektori asutused” – mittetulunduslikud
haldusasutused, kes vastutavad keskvalitsuste, piirkondlike või kohalike
omavalitsuste ees, või asutused, kes täidavad samu kohustusi kui piirkondlikud
või kohalikud omavalitsused, või keskvalitsustele või piirkondlikele või kohalikele
omavalitsustele kuuluvad otseselt tagatud mittetulunduslikud asutused, kelle
hulka võivad kuuluda ka seadusega ette nähtud end ise juhtivad organid, kes on
avaliku järelevalve all;
(23)
„aktsepteeritud kapital” – II osa IV jaotise ja V
osa kohaldamisel tähendab aktsepteeritud kapital järgmiste elementide summat:
a) esimese taseme põhiomavahendid;
b) täiendavad esimese taseme omavahendid;
c) teise taseme omavahendid, mille maht ei ületa
25 % omavahenditest;
(24)
„operatsioonirisk” - risk saada kahju sisemiste protsesside,
inimeste tegevuse ja süsteemide ebaadekvaatse toimimise või mittetoimimise või
väliste sündmuste tagajärjel; see hõlmab ka õiguslikku riski;
(25)
„keskpangad” – liikmesriikide keskpangad, kes on
Euroopa Keskpankade Süsteemi liikmed, ja Euroopa Keskpank, kui ei ole märgitud
teisiti;
(26)
„lahjendusrisk” – risk, et saadaoleva summa suurus
väheneb võlgniku rahalise või mitterahalise krediteerimise tõttu;
(27)
„makseviivituse tõenäosus” – vastaspoole
makseviivituse tõenäosus üheaastase ajavahemiku jooksul;
(28)
„kahju” – III osa II jaotise kohaldamisel tähendab
kahju majanduslikku kahju, sealhulgas olulist allahindluse mõju, ning
instrumendi sissenõudmisega seotud olulisi otseseid ja kaudseid kulusid;
(29)
„makseviivitusest tingitud kahjumäär” – vastaspoole
makseviivitusest riskipositsioonile tuleneva kahju ja makseviivituse hetkeks
tasumata summa suhe;
(30)
„ümberhindlustegur” – hetkel kasutamata, kuid
makseviivituse hetkeks kasutatud ja tasumata krediidilimiidi suhe hetkel
kasutamata krediidilimiiti, kusjuures krediidilimiidi mahu määrab kokkulepitud
limiit, kui kokkuleppimata limiit ei ole suurem;
(31)
„oodatava kahju määr” – III osa II jaotise
kohaldamisel on oodatava kahju määr vastaspoole potentsiaalsest
makseviivitusest või lahjendamise tõttu üheaastase ajavahemiku jooksul riskipositsioonile
oodatavalt tuleneva kahju summa ja makseviivituse hetkeks tasumata summa suhe;
(32)
„krediidiriski maandamine” - tehnika, mida
krediidiasutus või investeerimisühing kasutab selleks, et vähendada hoitava
riskipositsiooni või hoitavate riskipositsioonidega kaasnevat krediidiriski;
(33)
„otsene krediidiriski kaitse” - krediidiriski
maandamise tehnika, mille puhul krediidiasutuse või investeerimisühingu
riskipositsiooniga kaasneva krediidiriski vähendamine tuleneb krediidiasutuse
või investeerimisühingu õigusest vastaspoole makseviivituse või vastaspoolega
seotud muude kindlaksmääratud krediidisündmuste korral teatavad varad või
summad realiseerida või saavutada nende üleandmine või sissenõudmine või need
enda omandisse jätta või vähendada riskipositsiooni summat summa võrra või
asendada see summaga, mis vastab riskipositsiooni summa ja krediidiasutuse või
investeerimisühingu vastu oleva nõude summa vahelisele erinevusele;
(34)
„kaudne krediidiriski kaitse” - krediidiriski
maandamise tehnika, mille puhul krediidiasutuse või investeerimisühingu
riskipositsiooniga kaasneva krediidiriski vähendamine tuleneb kolmanda isiku
kohustusest tasuda teatav summa laenuvõtja makseviivituse või muude
kindlaksmääratud krediidisündmuste korral;
(35)
„repotehing” – määratluse „repoleping” või
„pöördrepoleping” alla kuuluva mis tahes lepingu alusel sõlmitud tehing;
(36)
„raha sarnane instrument” – krediidiasutuse või
investeerimisühingu välja antud hoiusesertifikaat, võlakiri, sealhulgas tagatud
võlakiri, või mis tahes muu allutamata instrument, mille eest on
krediidiasutusele või investeerimisühingule juba täielikult makstud ja mille
krediidiasutus või investeerimisühing ostab tingimusteta tagasi nimiväärtuses;
(37)
„väärtpaberistamine” - tehing või skeem, millega
nõude või nõuete kogumiga seonduv krediidirisk kantakse üle erineva nõudeõiguse
järguga väärtpaberistamise seeriatele ja millel on mõlemad järgmised tunnused:
(a)
tehingu või skeemi raames tehtavad maksed sõltuvad
nõude või nõuete kogumi tulemusnäitajatest;
(b)
kahjude jaotuse tehingu või skeemi kehtivusaja
jooksul määrab see, kuidas väärtpaberistamise seeriad on allutatud;
(38)
„väärtpaberistamise seeria” – lepingust tulenev
krediidiriski segment, mis on seotud teatud riskipositsiooni või
riskipositsioonidega, mille puhul positsiooniga ühes segmendis kaasneb suurem
või väiksem krediidikahju risk kui sama suure positsiooniga mis tahes teises
segmendis, arvestamata krediidiriski kaitset, mida kolmandad isikud annavad
vahetult kõnealuses segmendis või muudes segmentides positsioone hoidvatele
isikutele;
(39)
„väärtpaberistamise positsioon” –
väärtpaberistamisest tulenev riskipositsioon;
(40)
„edasiväärtpaberistamine” – väärtpaberistamine,
mille puhul aluspositsioonide kogumiga seonduv risk kantakse üle erineva
nõudeõiguse järguga väärtpaberistamise seeriatele ning vähemalt üks
aluspositsioon on väärtpaberistamise positsioon;
(41)
„edasiväärtpaberistamise positsioon” –
edasiväärtpaberistamisest tulenev riskipositsioon;
(42)
”väärtpaberistamise tehingu algataja” – üks
järgmistest üksustest:
(a)
üksus, kes oli ise või endaga seotud üksuste kaudu
otseselt või kaudselt seotud algse lepinguga, millega tekkisid võlgniku või
potentsiaalse võlgniku kohustused või potentsiaalsed kohustused, millest
väärtpaberistatav riskipositsioon tuleneb;
(b)
üksus, kes enda arvel ostab nõuded kolmanda isiku
vastu ja seejärel väärtpaberistab need;
(43)
„sponsor” – muu kui väärtpaberistamise tehingu
algatanud krediidiasutus või investeerimisühing, kes koostab varaga tagatud
kommertsväärtpaberite programmi või muu väärtpaberistamise skeemi, mille alusel
ostetakse kolmandatelt isikutelt nõudeid, ja haldab seda;
(44)
„krediidikvaliteedi parandamine” - leping, mille
kohaselt väärtpaberistamise positsiooni krediidikvaliteeti parandatakse
võrreldes sellega, mis see oleks olnud ilma parandamiseta, sealhulgas
parandamine sama väärtpaberistamise madalama nõudeõiguse järguga seeriate ja
muude krediidiriski kaitse liikide kaudu;
(45)
„väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõte” –
trust või muu üksus, mis ei ole krediidiasutus või investeerimisühing ja mis on
loodud ühe või mitme väärtpaberistamise läbiviimise eesmärgil ja mille tegevus
on piiratud selle eesmärgi saavutamiseks vajalikuga ja mille struktuuri eesmärk
on eraldada väärtpaberistamise eriotstarbelise ettevõtte kohustused
väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutuse või investeerimisühingu
kohustustest ning milles majanduslikku huvi omavad isikud võivad oma osalust
ilma piiranguteta pantida või vahetada;
(46)
„omavahel seotud klientide rühm” – on üks
järgmistest:
(a)
vähemalt kaks füüsilist või juriidilist isikut,
kes, kui ei ole osutatud teisiti, moodustavad riski seisukohast terviku, kuna
üks neist kontrollib kas otseselt või kaudselt teist või teisi, välja arvatud
juhul, kui kohaldatakse punktis c sätestatud käsitlust;
(b)
vähemalt kaks füüsilist või juriidilist isikut,
kelle vahel ei ole alapunktis a kirjeldatud kontrollisuhet, kuid keda tuleb
riski seisukohast pidada tervikuks, kuna nad on omavahel sedavõrd tihedalt
seotud, et kui üks neist peaks sattuma finantsraskustesse, eriti rahastamis-
või tagasimakseraskustesse, siis tekib ka teisel või kõigil teistel
tõenäoliselt rahastamis- või tagasimakseraskusi;
(c)
kui keskvalitusel on kontroll ühe või mitme
üksuse üle ja nõuetel kõnealuse keskvalitsuse vastu on artikli 109 kohaselt
0 % riskikaal ning kui kõnealune keskvalitsus on andnud otsese garantii
kõigile selliste üksuste kohustustele, ei tähenda kõnealune kontroll, et
keskvalitsust ja kõnealuseid üksusi saab käsitada omavahel seotud klientide
rühmana.
Sama kehtib piirkondlike või kohalike omavalitsuste puhul, kui
nõuetel piirkondlike või kohalike omavalitsuste vastu on artikli 110 kohaselt
0 % riskikaal ja kui kõnealused piirkondlikud või kohalikud omavalitsused
on andnud otsese garantii kõigile selliste üksuste kohustustele;
(47)
„tunnustatud börsid” – börsid, mis vastavad kõigile
järgmistele tingimustele:
(a)
nad kuuluvad turgude loetellu, mille Euroopa
Väärtpaberiturujärelevalve (ESMA) avaldab vastavalt direktiivi 2004/39/EÜ
artiklile 47;
(b)
neil on kliirimissüsteem, mille kohaselt IV lisas
loetletud lepingud peavad vastama igapäevase võimendustagatise nõuetele, mis
pädevate asutuste arvates tagavad asjakohase kaitse;
(48)
„vabatahtlikud pensionihüvitised” – tõhustatud
pensionihüvitised, mida krediidiasutus või investeerimisühing vabatahtlikult
võimaldab töötajale osana nimetatud töötaja muutuvtasu paketist ja mis ei hõlma
töötajale äriühingu pensioniskeemi raames kogunenud hüvitisi;
(49)
„osalus” – nõukogu 25. juuli 1978. aasta neljanda
direktiivi 78/660/EMÜ (mis käsitleb teatavat liiki äriühingute raamatupidamise
aastaaruandeid)[19]
artikli 17 esimeses lauses määratletud osalus või äriühingus vähemalt 20 %
hääleõiguste või kapitali otsene või kaudne omamine;
(50)
„riskipositsioon” või „nõue” (exposure) –
III osa II jaotise kohaldamisel tähendab riskipositsioon või nõue kas vara või
bilansivälist kirjet;
(51)
„hüpoteekimisväärtus” – kinnisvara väärtus, mis on
kindlaks määratud konservatiivse hinnanguga vara turustatavuse kohta tulevikus,
võttes arvesse vara pikaajalisi püsiomadusi, tavapäraseid ja kohalikke
turutingimusi, vara praegust kasutust ja muid võimalikke kasutusviise;
(52)
„turuväärtus” – kinnisvara puhul eeldatav summa,
mille eest peaks saama anda kinnisvara hindamiskuupäeval huvitatud müüjalt ja
huvitatud ostjale üle pärast nõuetekohast turustamist turutingimustel tehtava
tehingu alusel, milles pooled osalesid teadlikult, kaalutletult ja ilma
sunnita;
(53)
„asjakohane raamatupidamiskord” – Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 19. juuli 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1606/2002
(rahvusvaheliste raamatupidamisstandardite kohaldamise kohta)[20] ja nõukogu 8. detsembri 1986.
aasta direktiivi 86/635/EMÜ (pankade ja muude rahaasutuste raamatupidamise
aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohta)[21] kohaselt krediidiasutuste ja
investeerimisühingute suhtes kohaldatavad raamatupidamiseeskirjad;
(54)
„üheaastane makseviisituse määr” – kuupäevale T eelnenud
üheaastase ajavahemiku jooksul aset leidnud makseviivituse juhtude arvu ja üks
aasta enne kõnealust kuupäeva asjaomasesse reitinguklassi või kogumisse
määratud võlgnike arvu suhe;
(55)
„spekulatiivse kinnisvara soetamise rahastamine” –
laenud kinnisvara või sellega seotud maa soetamiseks või arendamiseks või
rajamiseks, kavatsusega see kasumi teenimise eesmärgil edasi müüa;
(56)
„repoleping” ja „pöördrepoleping” – mis tahes
leping, mille alusel krediidiasutus või investeerimisühing või nende vastaspool
võõrandab väärtpaberid, kaubad või garantiiga tagatud õigused, mis on seotud
ühega järgnevast:
a)      väärtpaberite või kaupade omandiõigusega,
kui kõnealuse garantii on andnud tunnustatud börs, kellel on õigused nendele
väärtpaberitele või kaupadele, ja kõnealuse lepinguga ei ole krediidiasutusel
või investeerimisühingul lubatud võõrandada ega pantida ühtegi väärtpaberit ega
kaupa samaaegselt rohkem kui ühele vastaspoolele ja on pandud talle siduv
kohustus need tagasi osta;
b)      samalaadsete asendusväärtpaberite või kaupadega,
mille hind on lepingus fikseeritud ja mille tagasiostmise kuupäev on võõrandaja
poolt kindlaks määratud või määratav; kusjuures väärtpabereid või kaupasid
müüvale krediidiasutusele või investeerimisühingule on see repoleping ja neid
ostvale krediidiasutusele või investeerimisühingule pöördrepoleping;
(57)
„finantsinstrumendid” – mis tahes järgmine
instrument:
(a)
leping, millega ühele lepingupoolele tekib
finantsvara ja teisele lepingupoolele finantskohustus või omakapitali
instrument;
(b)
direktiivi 2004/39/EÜ I lisa C jaos määratletud mis
tahes instrument;
(c)
tuletisinstrument;
(d)
esmane finantsinstrument;
(e)
sularahainstrument.
Punktides a–c osutatud instrumendid on
finantsinstrumendid ainult juhul, kui nende väärtus tuleneb aluseks oleva
finantsinstrumendi või muu alusvara hinnast, määrast või indeksist;
(58)
„algkapital” – krediidiasutuste puhul direktiivi
[lisab OP] artiklis 12 ja investeerimisühingute puhul kõnealuse direktiivi IV
jaotises määratletud omavahendite suurus ja liigid;
(59)
„kauplemise eesmärgil hoitavad positsioonid” – mis
tahes järgmised positsioonid:
(a)
omandipositsioonid ning klientide teenindamisest ja
turutegemisest tulenevad positsioonid;
(b)
positsioonid, mis kavatsetakse lühikese aja jooksul
edasi müüa;
(c)
positsioonid, mille eesmärk on saada kasu saada
kasu ostu- ja müügihinna tegelikest või oodatavatest lühiajalistest
erinevustest või muudest hinna- või intressimäära kõikumistest;
(60)
„emaettevõtja”:
a)      direktiivi 83/349/EMÜ artiklites 1 ja 2
määratletud emaettevõtja;
b)      direktiivi [lisab OP] VII jaotise 3. ja
4. peatüki II jao ning VIII jaotise ning käesoleva määruse V osa kohaldamisel
emaettevõtja direktiivi 83/349/EMÜ artikli 1 lõike 1 tähenduses ja mis tahes
ettevõtja, kellel on tegelik valitsev mõju teise ettevõtja üle;
(61)
„tütarettevõtja”:
a)      direktiivi 83/349/EMÜ artiklites 1 ja 2
määratletud tütarettevõtja;
b)      tütarettevõtja direktiivi 83/349/EMÜ
artikli 1 lõike 1 tähenduses ja mis tahes ettevõtja, kelle üle emaettevõtjal on
tegelik valitsev mõju.
Kõiki tütarettevõtjate tütarettevõtjaid
käsitatakse samuti esialgse emaettevõtja tütarettevõtjatena;
(62)
„kauplemisportfell” – kõik sellised positsioonid
finantsinstrumentides ja kaupades, mida krediidiasutus või investeerimisühing
hoiab kas kauplemise eesmärgil või selleks, et maandada kauplemise eesmärgil
hoitavaid positsioone;
(63)
„finantsvaldusettevõtja” – finantseerimisasutus,
kelle tütarettevõtjad on eranditult või peamiselt krediidiasutused või
investeerimisühingud või finantseerimisasutused, millest vähemalt üks on
krediidiasutus või investeerimisühing, ja kes ei ole segafinantsvaldusettevõtja
direktiivi 2002/87/EÜ[22]
artikli 2 lõike 15 tähenduses;
(64)
„liikmesriigis emaettevõtjana tegutsev
krediidiasutus või investeerimisühing” – krediidiasutus või investeerimisühing,
millel on krediidiasutusest või investeerimisühingust või finantseerimisasutusest
tütarettevõtja või millel on sellises asutuses või ühingus osalus ja mis ise ei
ole ühegi teise samas liikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutuse või
investeerimisühingu ega samas liikmesriigis asuva finantsvaldusettevõtja või segafinantsvaldusettevõtja
tütarettevõtja;
(65)
„ELis emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus või
investeerimisühing” – emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus või
investeerimisühing, mis ei ole ühegi teise mis tahes liikmesriigis tegevusloa
saanud krediidiasutuse või investeerimisühingu ega mis tahes liikmesriigis
asuva finantsvaldusettevõtja või segafinantsvaldusettevõtja tütarettevõtja;
(66)
„liikmesriigis emaettevõtjana tegutsev
finantsvaldusettevõtja” – finantsvaldusettevõtja, kes ise ei ole ühegi teise
samas liikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutuse või investeerimisühingu
ega samas liikmesriigis asuva finantsvaldusettevõtja või
segafinantsvaldusettevõtja tütarettevõtja;
(67)
„ELis emaettevõtjana tegutsev
finantsvaldusettevõtja” – emaettevõtjana tegutsev finantsvaldusettevõtja, kes
ei ole ühegi teise mis tahes liikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutuse
või investeerimisühingu ega mis tahes liikmesriigis asuva
finantsvaldusettevõtja või segafinantsvaldusettevõtja tütarettevõtja;
(68)
„liikmesriigis emaettevõtjana tegutsev
segafinantsvaldusettevõtja” – segafinantsvaldusettevõtja, kes ise ei ole ühegi
teise samas liikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutuse või
investeerimisühingu ega samas liikmesriigis asuva finantsvaldusettevõtja või
segafinantsvaldusettevõtja tütarettevõtja;
(69)
„ELis emaettevõtjana tegutsev
segafinantsvaldusettevõtja” – emaettevõtjana tegutsev
segafinantsvaldusettevõtja, kes ei ole ühegi teise mis tahes liikmesriigis
tegevusloa saanud krediidiasutuse või investeerimisühingu ega mis tahes
liikmesriigis asuva finantsvaldusettevõtja või segafinantsvaldusettevõtja
tütarettevõtja;
(70)
 „mitmepoolne kauplemissüsteem” – määratletud
direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõikes 15;
(71)
„segavaldusettevõtja” – emaettevõtja, kes ei ole
finantsvaldusettevõtja ega krediidiasutus või investeerimisühing ega
segafinantsvaldusettevõtja ja kelle tütarettevõtjatest vähemalt üks on
krediidiasutus või investeerimisühing;
(72)
„märkimisväärne seos” – olukord, kus vähemalt kaks
füüsilist või juriidilist isikut on seotud mis tahes järgmisel viisil:
(a)
osaluse kaudu, kus otseselt või kontrollisuhte
kaudu omatakse vähemalt 20 % ettevõtja hääleõigustest või kapitalist;
(b)
kontrollisuhte kaudu;
(c)
asjaolu kaudu, et mõlemad või kõik need isikud on
ühe ja sama kolmanda isikuga kontrollisuhte kaudu alaliselt seotud;
(73)
„keskne vastaspool” – ühel või mitmel finantsturul
kauplevate vastaspoolte vahel tegutsev juriidiline isik, kes on iga müüja
suhtes ostja ja iga ostja suhtes müüja;
(74)
„tagatisfond” – keskse vastaspoole loodud fond,
mille eesmärk on katta ühiselt kahju, mida keskne vastaspool kannab ühe või
mitme oma kliiriva liikme makseviivituse või maksejõuetuse tõttu, kui
asjaomaste kliirivate liikmete poolt antud võimendustagatised ja tagatisfondi
tehtud maksed ei ole kõnealuse kahju katmiseks piisavad;
(75)
„kauplemisriski positsioon” – keskse vastaspoole
käsutusse antud varadest, keskse vastaspoole vastu olevatest turuhinnas
hinnatud nõuetest ja võimalikest tulevastest tema vastu tekkida võivatest
nõuetest tulenevate riskipositsioonide summa;
(76)
„kindlustusandja” – määratletud direktiivi
2009/138/EÜ artikli 13 lõikes 1;
(77)
„segakindlustusvaldusettevõtja” – määratletud
direktiivi 2009/138/EÜ artikli 212 lõike 1 punktis g;
(78)
„edasikindlustusandja” – määratletud direktiivi
2009/138/EÜ artikli 13 lõikes 4;
(79)
„kolmanda riigi kindlustusandja” – määratletud
direktiivi 2009/138/EÜ artikli 13 lõikes 3;
(80)
„kolmanda riigi edasikindlustusandja” – määratletud
direktiivi 2009/138/EÜ artikli 13 lõikes 6;
(81)
„reguleeritud turg” – sellisesse loetellu kuuluv
turg, mille ESMA avaldab vastavalt direktiivi 2004/39/EÜ artiklile 47;
(82)
„juhtorgan” – krediidiasutuse või
investeerimisühingu juhtorgan, mis hõlmab järelevalve- ja juhtimisfunktsioone
ning millel on lõplik otsustusõigus ning volitused krediidiasutuse või
investeerimisühingu strateegia ja eesmärkide kehtestamiseks ning tegevuse
üldiseks suunamiseks. Juhtorgan hõlmab isikuid, kes krediidiasutuse või
investeerimisühingu tegevust tegelikult juhivad;
(83)
„järelevalvefunktsiooni täitev juhtorgan” –
juhtkonna otsuste tegemise kontrolli ja jälgimisega seotud järelevalvefunktsiooni
täitev juhtorgan;
(84)
„kõrgem juhtkond” – isikud, kes täidavad
krediidiasutuses või investeerimisühingus täidesaatvat funktsiooni ning kes on
vastutavad ja aruandekohustuslikud juhtorgani ees krediidiasutuse või
investeerimisühingu igapäevase juhtimise eest;
(85)
„segafinantsvaldusettevõtja” - emaettevõtja, kes ei
ole reguleeritud ettevõte ja kes moodustab koos oma tütarettevõtjatega, kellest
vähemalt üks on liidus asuva peakontoriga reguleeritud ettevõte, ja muude
ettevõtjatega finantskonglomeraadi;
(86)
„finantsvõimendus” – krediidiasutuse või
investeerimisühingu varade, bilansiväliste kohustuste ning maksmise,
loovutamise või tagatise andmisega seotud tingimuslike kohustuste, sealhulgas
saadud rahalistest vahenditest, võetud siduvatest kohustustest, tuletisinstrumentidest
või repolepingutest tulenevate kohustuste, välja arvatud selliste kohustuste,
mida saab jõustada ainult krediidiasutuse või investeerimisühingu
likvideerimise ajal, suhteline suurus võrrelduna kõnealuse krediidiasutuse või
investeerimisühingu omavahenditega.
II jaotis
Nõuete kohaldamise tase
1. peatükk
Nõuete individuaalne kohaldamine
Artikkel 5
Üldpõhimõtted
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud täidavad
II–V osas sätestatud kohustused individuaalselt.
2.
Iga krediidiasutus või investeerimisühing, mis ei
ole tütarettevõtja liikmesriigis, kus ta on tegevusloa saanud ja järelevalve
all, ega emaettevõtja, ja iga krediidiasutus või investeerimisühing, mida ei
konsolideerita vastavalt artiklile 17, täidab artiklis 84 sätestatud kohustused
individuaalselt.
3.
Iga krediidiasutus või investeerimisühing, mis ei
ole emaettevõtja ega tütarettevõtja, ja iga krediidiasutus või
investeerimisühing, mida ei konsolideerita vastavalt artiklile 17, täidab
VIII osas sätestatud kohustused individuaalselt.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, välja
arvatud investeerimisühingud, kellele ei ole antud luba direktiivi 2004/39/EÜ
I lisa A jao punktides 3 ja 6 loetletud investeerimisteenuste
osutamiseks, täidavad artiklites 401 ja 403 sätestatud kohustused individuaalselt.
5.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud täidavad
VII osas sätestatud kohustused individuaalselt.
Artikkel 6
Erand usaldatavusnõuete kohaldamisest individuaalselt
1.
Pädevad asutused võivad loobuda artikli 5 lõiget 1
kohaldamisest krediidiasutuse või investeerimisühingu tütarettevõtja suhtes,
kui nii tütarettevõtja kui ka krediidiasutus või investeerimisühing on
asjaomases liikmesriigis tegevusloa saanud ja järelevalve all, tütarettevõtja
kuulub emaettevõtjana tegutsevat krediidiasutust või investeerimisühingut
hõlmava konsolideeritud alusel teostatava järelevalve alla ning täidetud on
kõik alljärgnevad tingimused, et tagada omavahendite adekvaatne jaotumine
emaettevõtja ja tütarettevõtjate vahel:
(a)
emaettevõtjal ei ole praegu ega prognooside
kohaselt olulisi praktilisi ega õiguslikke takistusi omavahendite kiireks
ülekandmiseks või kohustuste tagasimaksmiseks;
(b)
emaettevõtja kas tõendab pädevale asutusele teda
rahuldaval viisil, et tütarettevõtja juhtimine vastab usaldatavusnõuetele, ja
on pädeva asutuse loal kinnitanud, et ta tagab tütarettevõtja võetud siduvate
kohustuste täitmise, või ei ole tütarettevõtjaga seonduvad riskid
märkimisväärse tähtsusega;
(c)
emaettevõtja riskide hindamise, mõõtmise ja
kontrollimise protseduurid hõlmavad ka tütarettevõtjat,
(d)
emaettevõtjale kuulub enam kui 50 % tütarettevõtja
aktsiate või osadega seotud hääleõigustest või emaettevõtjal on õigus määrata
ametisse või vabastada ametist enamik tütarettevõtja juhtorgani liikmetest.
2.
Pädevad asutused võivad kasutada lõikes 1
sätestatud võimalust, kui emaettevõtja on krediidiasutusega või
investeerimisühinguga samas liikmesriigis asuv finantsvaldusettevõtja või
segafinantsvaldusettevõtja, tingimusel et selle suhtes kohaldatakse samasugust
järelevalvet nagu krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes ja eelkõige
artikli 10 lõikes 1 sätestatud nõudmisi.
3.
Pädevad asutused võivad loobuda artikli 5 lõike 1
kohaldamisest liikmesriigis emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse või
investeerimisühingu suhtes, kui kõnealune krediidiasutus või investeerimisühing
on saanud tegevusloa kõnealuses liikmesriigis ja on selle liikmesriigi
järelevalve all ning kui tema üle teostatakse järelevalvet konsolideeritud
alusel ja kui täidetud on kõik alljärgnevad tingimused, et tagada omavahendite
adekvaatne jaotumine emaettevõtja ja tütarettevõtjate vahel:
(a)
puuduvad praegused või prognoositavad olulised
praktilised või õiguslikud takistused omavahendite kiireks ülekandmiseks ja
kohustuste tagasimaksmiseks liikmesriigis emaettevõtjana tegutsevale
krediidiasutusele või investeerimisühingule,
(b)
konsolideeritud järelevalve seisukohalt olulised
riski hindamise, mõõtmise ja kontrollimise protseduurid hõlmavad ka
liikmesriigis emaettevõtjana tegutsevat krediidiasutust või
investeerimisühingut.
 Pädev asutus, kes käesolevat lõiget kohaldab,
teavitab sellest kõigi teiste liikmesriikide pädevaid asutusi.
Artikkel 7
Erand likviidsusnõuete kohaldamisest individuaalselt
1.
Pädevad asutused loobuvad täielikult või osaliselt
artikli 401 kohaldamisest emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse või
investeerimisühingu suhtes ja kas kõigi või mõnede tema Euroopa Liidus
tegutsevate tütarettevõtjate suhtes ning teostavad nende üle järelevalvet kui
ühe likviidsusalagrupi üle seni, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:
(a)
emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus või
investeerimisühing täidab artiklites 401 ja 403 sätestatud kohustusi
konsolideeritud alusel või juhul, kui alagruppi ei kuulu ELis emaettevõtjana
tegutsevat krediidiasutust või investeerimisühingut, allkonsolideeritud alusel;
(b)
emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus või
investeerimisühing kontrollib likviidsusgruppi või alagruppi kuuluvate kõigi
selliste krediidiasutuste või investeerimisühingute likviidsuspositsioone,
kelle suhtes kõnealust erandit kohaldatakse, ning teostab kõnealuste
likviidsuspositsioonide üle pidevat järelevalvet;
(c)
krediidiasutused või investeerimisühingud on
sõlminud lepingud, millega nähakse ette vahendite vaba liikumine nende vahel ja
mis võimaldavad neil õigeaegselt täita oma individuaalseid ja ühiseid kohustusi;
(d)
puuduvad praegused või prognoositavad olulised
praktilised või õiguslikud takistused punktis c osutatud lepingute täitmiseks.
2.
Kui kõik ühte likviidsusalagruppi kuuluvad
krediidiasutused ja investeerimisühingud on saanud tegevusloa samas
liikmesriigis, kohaldavad kõnealuse liikmesriigi pädevad asutused lõiget 1.
Kui ühte likviidsusalagruppi kuuluvad
krediidiasutused ja investeerimisühingud on saanud tegevusloa mitmes
liikmesriigis, kohaldatakse lõiget 1 ainult pärast artiklis 19 sätestatud
menetlust ja ainult nende krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes,
kelle pädevad asutused on kokku leppinud järgnevas:
(a)
likviidsusriski juhtimise korra ja käsitlemise
asjakohasus, nagu on ette nähtud direktiivi [lisab OP] artikliga 84;
(b)
selliste nõutud likviidsete varade jaotus summa,
asukoha ja omandiõiguse lõikes, mida alagrupp peab hoidma;
(c)
likviidsete varade miinimumsumma, mida peab hoidma
krediidiasutus või investeerimisühing, kelle suhtes on loobutud artikli 401
kohaldamisest;
(d)
vajadus rangemate parameetrite järele, kui on
sätestatud VI osa III jaotises.
Pädevad asutused võivad kohaldada lõiget 1 ka
krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes, kes on artikli 108 lõike 7
punktis b osutatud sama krediidiasutuste ja investeerimisühingute kaitseskeemi
liikmed, tingimusel, et asjaomased krediidiasutused ja investeerimisühingud
täidavad kõik artikli 108 lõikes 7 sätestatud tingimused. Sel juhul määravad
pädevad asutused ühe krediidiasutustest või investeerimisühingutest, kelle
suhtes loobutakse artikli 401 kohaldamisest ühtse likviidsusalagrupi kõigi
krediidiasutuste ja investeerimisühingute konsolideeritud olukorra alusel.
3.
Kui pädevad asutused on teinud lõike 1 kohase
erandi, võivad nad loobuda ka artikli 403 kohaldamisest.
Artikkel 8
Individuaalse konsolideerimise meetod
1.
Kui käesoleva artikli lõigetest 2 ja 3 ning
direktiivi [lisab OP] artikli 134 lõikest 3 ei tulene teisiti, võivad pädevad
asutused anda igal üksikjuhul eraldi emaettevõtjana tegutsevale
krediidiasutusele või investeerimisühingule loa kaasata oma artikli 5 lõikest 1
tulenevate nõuete arvutamisse ka tütarettevõtjad, kes vastavad artikli 6 lõike
1 punktides c ja d sätestatud tingimustele ja kelle olulistest nõuetest või
kohustustest on oluline osa suunatud emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse või
investeerimisühingu vastu.
2.
Lõikes 1 kirjeldatud käsitlus on lubatud üksnes
siis, kui emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus või investeerimisühing tõendab
pädevatele asutustele täies ulatuses asjaolud ja abinõud, sealhulgas õiguslik
korraldus, millest tulenevalt puuduvad praegused või prognoositavad
olulised praktilised või õiguslikud takistused omavahendite kiireks
ülekandmiseks ja kohustuste tähtaegseks tagasimaksmiseks emaettevõtjale
tütarettevõtja poolt.
3.
Kui pädev asutus kasutab lõikega 1 ette nähtud võimalust,
teavitab ta kõikide teiste liikmesriikide pädevaid asutusi korrapäraselt, kuid
vähemalt üks kord aastas lõike 1 kohaldamisest ja lõikes 2 osutatud asjaoludest
ning korraldustest. Kui tütarettevõtja asub kolmandas riigis, edastavad pädevad
asutused sama teabe ka kõnealuse kolmanda riigi pädevatele asutustele.
Artikkel 9
Erand keskasutusega püsivalt seotud krediidiasutustele
Pädevad asutused võivad loobuda II–IV osas ja
VI–VIII osas sätestatud nõuete kohaldamisest ühe või mitme samas liikmesriigis
asuva krediidiasutuse suhtes, kes on püsivalt seotud samas liikmesriigis
asutatud ja nende üle järelevalvet teostava keskasutusega, kui siseriiklike
õigusaktidega on ette nähtud kõik järgmised elemendid:
(a)
keskasutuse ning sellega seotud krediidiasutuste ja
investeerimisühingute siduvad kohustused on nende solidaarvastutusel või
keskasutus tagab täies ulatuses temaga seotud krediidiasutuste ja
investeerimisühingute siduvad kohustused;
(b)
keskasutuse ja kõigi sellega seotud
krediidiasutuste ja investeerimisühingute maksevõimet ja likviidsust jälgitakse
tervikuna kõnealuste krediidiasutuste ja investeerimisühingute konsolideeritud
aastaaruannete põhjal;
(c)
keskasutuse juhtkond on volitatud andma juhtnööre
seotud krediidiasutuste ja investeerimisühingute juhtkondadele.
2. peatükk
Usaldatavusnõuete kohane konsolideerimine
1. jagu
Nõuete kohaldamine konsolideeritud alusel
Artikkel 10
Üldkäsitlus
1.
Liikmesriigis emaettevõtjana tegutsevad
krediidiasutused ja investeerimisühingud täidavad II–IV osas ja VII osas
sätestatud kohustused artikliga 16 ette nähtud määral ja viisil oma
konsolideeritud olukorra alusel.
2.
Liikmesriigis emaettevõtjana tegutseva
finantsvaldusettevõtja või segafinantsvaldusettevõtja kontrolli all olevad
krediidiasutused ja investeerimisühingud täidavad II–IV osas ja VII osas
sätestatud kohustused artikliga 16 ette nähtud määral ja viisil asjaomase
finantsvaldusettevõtja või segafinantsvaldusettevõtja konsolideeritud olukorra
alusel.
Kui liikmesriigis emaettevõtjana tegutseva
finantsvaldusettevõtja või segafinantsvaldusettevõtja kontrolli all on mitu
krediidiasutust või investeerimisühingut, kohaldatakse esimest lõiku ainult
selle krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes, kelle üle teostatakse
järelevalvet konsolideeritud alusel vastavalt direktiivi [lisab OP] artiklile
106.
3.
ELis emaettevõtjana tegutsevad krediidiasutused ja
investeerimisühingud ning ELis emaettevõtjana tegutseva finantsvaldusettevõtja
kontrolli all või ELis emaettevõtjana tegutseva segafinantsvaldusettevõtja
kontrolli all olevad krediidiasutused ja investeerimisühingud täidavad
artiklites 401 ja 403 sätestatud kohustused kõnealuse emaettevõtjana tegutseva
krediidiasutuse või investeerimisühingu või finantsvaldusettevõtja või
segafinantsvaldusettevõtja konsolideeritud olukorra alusel, kui konsolideerimisgruppi
kuulub üks või mitu krediidiasutust või investeerimisühingut, kellele on antud
luba direktiivi 2004/39/EÜ I lisa A jao punktides 3 ja 6 loetletud
investeerimisteenuste osutamiseks.
4.
Artikli 9 kohaldamisel täidab kõnealuses artiklis
osutatud keskasutus II–IV ja VII osas sätestatud nõudeid keskasutuse
konsolideeritud olukorra alusel. Artiklit 16 kohaldatakse keskasutuse suhtes
ning temaga seotud krediidiasutusi ja investeerimisühinguid käsitatakse
keskasutuse tütarettevõtjatena.
Artikkel 11
Finantsvaldusettevõtja või segafinantsvaldusettevõtja, kellel on nii
tütarettevõtjast krediidiasutus kui ka tütarettevõtjast investeerimisühing
Kui finantsvaldusettevõtjal või
segafinantsvaldusettevõtjal on vähemalt üks tütarettevõtjast krediidiasutus ja
vähemalt üks tütarettevõtjast investeerimisühing, kohaldatakse
finantsvaldusettevõtja või segafinantsvaldusettevõtja konsolideeritud olukorra
alusel kohaldatavaid nõudeid krediidiasutuse suhtes.
Artikkel 12
Avalikustamisnõuete kohaldamine konsolideeritud alusel
1.
ELis emaettevõtjana tegutsevad krediidiasutused ja
investeerimisühingud täidavad VIII osas sätestatud kohustusi oma
konsolideeritud olukorra alusel.
ELis emaettevõtjana tegutsevate krediidiasutuste
ja investeerimisühingute olulised tütarettevõtjad avalikustavad artiklitega
424, 425, 435 ja 436 ettenähtud teabe individuaalselt või allkonsolideeritud
alusel.
2.
ELis emaettevõtjana tegutseva
finantsvaldusettevõtja kontrolli all või ELis emaettevõtjana tegutseva
segafinantsvaldusettevõtja kontrolli all olevad krediidiasutused ja
investeerimisühingud täidavad VIII osas sätestatud kohustused kõnealuse
finantsvaldusettevõtja või segafinantsvaldusettevõtja konsolideeritud olukorra
alusel.
ELis emaettevõtjana tegutsevate
finantsvaldusettevõtjate või ELis emaettevõtjana tegutsevate
segavaldusettevõtjate olulised tütarettevõtjad avalikustavad artiklitega 424,
425, 435 ja 436 ettenähtud teabe individuaalselt või allkonsolideeritud alusel.
3.
Lõikeid 1 ja 2 ei kohaldada ELis emaettevõtjana
tegutsevate krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning ELis emaettevõtjana
tegutsevate finantsvaldusettevõtjate kontrolli all või ELis emaettevõtjana
tegutsevate segafinantsvaldusettevõtjate kontrolli all olevate krediidiasutuste
ja investeerimisühingute suhtes kas täielikult või osaliselt sellises ulatuses,
milles neid kajastatakse kolmandas riigis asuva emaettevõtja poolt
konsolideeritud alusel avalikustatavas samaväärses teabes.
4.           Artikli 9 kohaldamisel täidab
kõnealuses artiklis osutatud keskasutus VIII osas sätestatud nõudeid keskasutuse
konsolideeritud olukorra alusel. Artikli 16 lõiget 1 kohaldatakse keskasutuse
suhtes ning temaga seotud krediidiasutusi ja investeerimisühinguid käsitatakse
keskasutuse tütarettevõtjatena.
Artikkel 13
V osa nõuete kohaldamine konsolideeritud alusel
1.
Käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvad
emaettevõtjad ja tütarettevõtjad täidavad V osas sätestatud kohustusi
konsolideeritud või allkonsolideeritud alusel, et tagada oma kõnealuste
sätetega nõutavate süsteemide, menetluste ja mehhanismide järjepidevus ja hea
integreeritus ning suutlikkus esitada mis tahes andmeid ja teavet, mis on
järelevalve seisukohast olulised. Eelkõige tagavad nad, et käesoleva määruse
reguleerimisalast välja jäävad tütarettevõtjad rakendavad süsteemid, menetlused
ja mehhanismid, et tagada kõnealuste sätete järgimine.
2.
Artikli 87 kohaldamisel konsolideeritud või
allkonsolideeritud alusel kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud
täiendavaid riskikaalusid vastavalt artiklile 396, kui rikutakse artiklite 394
või 395 kohaseid nõudeid sellise kolmandas riigis asuva ettevõtte tasandil, mis
on konsolideeritud vastavalt artiklile 16, ja kui rikkumise näol on
konsolideerimisgrupi üldise riskiprofiili seisukohast tegemist olulise
rikkumisega.
3.
V osast tulenevaid selliste tütarettevõtjatega
seonduvaid kohustusi, kes ise ei kuulu käesoleva määruse reguleerimisalasse, ei
kohaldata, kui ELis emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus või
investeerimisühing või ELis emaettevõtjana tegutseva finantsvaldusettevõtja
kontrolli all või ELis emaettevõtjana tegutseva segafinantsvaldusettevõtja
kontrolli all olev krediidiasutus või investeerimisühing suudab pädevatele
asutustele tõendada, et V osa kohaldamine on ebaseaduslik selle kolmanda riigi
seaduste kohaselt, kus tütarettevõtja on asutatud.
Artikkel 14
Erand omavahendite nõuete konsolideeritud alusel kohaldamisest
investeerimisühingute konsolideerimisgruppide puhul
1.
Pädevad asutused, kes teostavad konsolideerimisgruppide
üle konsolideeritud alusel järelevalvet, võivad igal üksikjuhul eraldi loobuda
omavahendite nõuete konsolideeritud alusel kohaldamisest, kui on täidetud
järgmised tingimused:
(a)
iga sellisesse konsolideerimisgruppi kuuluv ELi
investeerimisühing kasutab koguriskipositsiooni arvutamiseks artikli 90 lõike 2
kohast alternatiivset meetodit;
(b)
kõik sellisesse konsolideerimisgruppi kuuluvad
investeerimisühingud kuuluvad artikli 90 lõikes 1 ja artikli 91 lõikes 1
osutatud kategooriatesse;
(c)
iga sellisesse konsolideerimisgruppi kuuluv ELi
investeerimisühing täidab artikli 90 kohaseid nõudeid individuaalselt ja samal
ajal arvab oma esimese taseme põhiomavahendite kirjetest maha kõik sellised
tingimuslikud kohustused investeerimisühingute, finantseerimisasutuste,
varahaldusettevõtjate ja investeerimisühingute abiettevõtjate ees, mis
kuuluksid muul juhul konsolideerimisele;
(d)
igal finantsvaldusettevõtjal, mis on sellisesse
konsolideerimisgruppi kuuluva mis tahes investeerimisühingu emaettevõtjana
tegutsev finantsvaldusettevõtja liikmesriigis, peab olema vähemalt sama palju
kapitali, kui on siin määratletud järgneva summana:
i)        artikli 24 lõikes 1, artikli 48 lõikes
1 ja artikli 59 lõikes 1 osutatud kirjed;
ii)       investeerimisühingutes,
finantseerimisasutustes, varahaldusettevõtjates ja investeerimisühingute
abiettevõtjates olevate artikli 33 lõike 1 punktides h ja i, artikli 53 lõike 1
punktides c ja d ja artikli 63 lõike 1 punktides c ja d osutatud osaluste,
allutatud nõuete ja instrumentide täieliku arvestusliku väärtuse summa, mis
kuuluks muul juhul konsolideerimisele; ja
iii)      kõigi selliste investeerimisühingute,
finantseerimisasutuste, varahaldusettevõtjate ja investeerimisühingute
abiettevõtjate ees olevate tingimuslike kohustuste kogusumma, mis kuuluks muul
juhul konsolideerimisele;
(e)
konsolideerimisgruppi ei kuulu krediidiasutusi.
Kui esimeses lõigus esitatud kriteeriumid on
täidetud, peavad igal ELi investeerimisühingul olema kehtestatud kõigi
konsolideerimisgruppi kuuluvate finantsvaldusettevõtjate,
investeerimisühingute, finantseerimisasutuste, varahaldusettevõtjate ja
investeerimisühingute abiettevõtjate kapitali ja rahastamise allikate seire- ja
kontrollisüsteemid.
2.
Pädevad asutused võivad kõnealuse erandi teha ka
juhul, kui finantsvaldusettevõtjal on omavahendeid alla lõike 1 punkti d
kohaselt arvutatava summa, kuid mitte alla investeerimisühingute,
finantseerimisasutuste, varahaldusettevõtjate ja investeerimisühingute
abiettevõtjate suhtes individuaalselt kehtestatud muul juhul konsolideerimisele
kuuluvate omavahendite nõuete, ning investeerimisühingute,
finantseerimisasutuste, varahaldusettevõtjate ja investeerimisühingute
abiettevõtjate ees olevate kõigi muul juhul konsolideerimisele kuuluvate
tingimuslike kohustuste kogusumma. Käesoleva lõike kohaldamisel käsitatakse
finantseerimisasutuste, varahaldusettevõtjate, investeerimisühingute abiettevõtjate
ja kolmandate riikide investeerimisettevõtjate omavahendite nõudeid tingliku
omavahendite nõuetena.
Artikkel 15
Järelevalve investeerimisühingute üle, kelle suhtes tehakse erand omavahendite
nõuete konsolideeritud alusel kohaldamisest
Sellisesse konsolideerimisgruppi kuuluvad
investeerimisühingud, mille suhtes kohaldatakse lõikes 14 osutatud
erandit, teatavad pädevatele asutustele nende finantsseisundit nõrgestada
võivatest riskidest, sealhulgas nende omavahendite, sisemise kapitali ja
rahastamise koosseisu ja allikatega seotud riskidest.
Kui pädevad asutused artikli 14 kohaselt
loobuvad konsolideeritud alusel teostatava järelevalvekohustuse kohaldamisest,
võtavad nad muid asjakohaseid meetmeid kogu konsolideerimisgrupi, sealhulgas
väljaspool liikmesriiki asuvate ettevõtjate riskide, täpsemalt suure riskide
kontsentreerumise jälgimiseks.
Kui pädevad asutused artikli 14 kohaselt
loobuvad omavahendite nõuete konsolideeritud alusel kohaldamisest, kohaldatakse
VIII osa nõudeid individuaalselt.
2. jagu
Usaldatavusnõuete kohase konsolideerimise meetodid
Artikkel 16
Usaldatavusnõuete kohase konsolideerimise meetodid
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
peavad täitma 1. jaos sätestatud nõudeid konsolideeritud olukorra alusel,
konsolideerivad täielikult kõik krediidiasutused ja investeerimisühingud ning
finantseerimisasutused, kes on nende tütarettevõtjad või vajaduse korral sama
emaettevõtjana tegutseva finantsvaldusettevõtja või emaettevõtjana tegutseva
segafinantsvaldusettevõtja tütarettevõtjad. Käesoleva artikli lõikeid 2–8 ei
kohaldata juhul, kui artikleid 401 ja 403 kohaldatakse krediidiasutuse või
investeerimisühingu konsolideeritud olukorra alusel.
2.
Pädevad asutused võivad siiski anda igal üksikjuhul
eraldi loa proportsionaalseks konsolideerimiseks vastavalt sellele, milline
osakaal tütarettevõtja kapitalist kuulub emaettevõtjale. Proportsionaalset
konsolideerimist võib lubada ainult juhul, kui täidetud on kõik järgmised
tingimused:
(a)
emaettevõtja vastutus on piiratud temale kuuluva
osaga tütarettevõtja kapitalist teiste aktsionäride või liikmete vastutuse
tõttu;
(b)
kõnealuste teiste aktsionäride või liikmete
maksevõime on rahuldav;
(c)
teiste aktsionäride või liikmete vastutus on
õiguslikult siduval viisil selgelt kindlaks määratud.
3.
Kui ettevõtjad on seotud direktiivi 83/349/EMÜ
artikli 12 lõikes 1 tähenduses, määravad pädevad asutused konsolideerimise
teostamise viisi.
4.
Konsolideeritud alusel teostatava järelevalve eest
vastutavad pädevad asutused nõuavad proportsionaalset konsolideerimist
vastavalt konsolideerimise alla kuuluvale ettevõtjale kuuluva kapitaliosalusega
selliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning finantseerimisasutuste
kapitalis, mida ta juhib koos ühe või mitme konsolideerimise alla mittekuuluva
ettevõtjaga, kui kõnealuste ettevõtjate vastutus on piiratud neile kuuluva
kapitaliosalusega.
5.
Lõigetes 1 ja 2 nimetamata osaluste või
kapitaliseoste korral määravad pädevad asutused, kas ja kuidas konsolideerimine
toimub. Eelkõige võivad pädevad asutused lubada või nõuda kapitaliosaluse
meetodi kasutamist. See meetod ei tähenda siiski asjaomaste ettevõtjate
kaasamist konsolideeritud alusel teostatava järelevalve alla.
6.
Pädevad asutused määravad, kas ja kuidas
teostatakse konsolideerimist järgmistel juhtudel:
(a)
pädevate asutuste arvates on krediidiasutusel või
investeerimisühingul oluline mõju ühe või mitme krediidiasutuse või
investeerimisühingu või finantseerimisasutuse üle, omamata neis sealjuures
osalust või muid kapitaliseoseid; ja
(b)
kaht või enamat krediidiasutust või
investeerimisühingut või finantseerimisasutust juhib sama juhtkond, ilma et see
tuleneks lepingust või nende asutamislepingust või põhikirjast.
Eelkõige võivad pädevad asutused lubada või nõuda
direktiivi 83/349/EMÜ artiklis 12 ettenähtud meetodi kasutamist. See meetod ei
tähenda siiski asjaomaste ettevõtjate kaasamist konsolideeritud alusel
teostatava järelevalve alla.
7.
Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA) töötab välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, et
täpsustada tingimused, mille kohaselt teostatakse konsolideerimist käesoleva
artikli lõigetes 2–6 osutatud juhtudes.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2016.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses
lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
8.
Kui konsolideeritud järelevalve nõue tuleneb
direktiivi [lisab OP] artiklist 106, kaasatakse krediidiasutuse või
investeerimisühingu abiettevõtjad ja direktiivis 2002/87/EÜ määratletud
varahaldusettevõtjad konsolideerimise alla käesolevas artiklis sätestatud
juhtudel ja meetodite kohaselt.
3. jagu
Usaldatavusnõuete kohase konsolideerimise kohaldamisala
Artikkel 17
Usaldatavusnõuete kohase konsolideerimise kohaldamisalast välja jäävad üksused
1.
Krediidiasutust või investeerimisühingut,
finantseerimisasutust või krediidiasutuse või investeerimisühingu
abiettevõtjat, mis on tütarettevõtja või ettevõtja, milles omatakse osalust, ei
pea kaasama konsolideerimise alla, kui asjaomase ettevõtja varade ja bilansiväliste
kirjete kogumaht on väiksem, kui väikseim järgmisest kahest summast:
a)      10 miljonit eurot;
b)      1 % emaettevõtja või osalust omava
ettevõtja varade ja bilansiväliste kirjete kogumahust.
2.
Direktiivi [lisab OP] artikli 106 kohaselt
konsolideeritud alusel teostatava järelevalve eest vastutavad pädevad asutused
võivad igal üksikjuhul eraldi otsustada, et krediidiasutust või
investeerimisühingut või finantseerimisasutust või krediidiasutuse või
investeerimisühingu abiettevõtjat, mis on tütarettevõtja või milles omatakse
osalust, ei pea kaasama konsolideerimise alla, järgmistel juhtudel:
(a)
asjaomane ettevõtja asub kolmandas riigis, kus
vajaliku teabe edastamisele on õiguslikud takistused;
(b)
asjaomasel ettevõtjal ei ole üksnes
krediidiasutuste järelevalve eesmärkide seisukohalt märkimisväärset tähendust;
(c)
konsolideeritud alusel teostatava järelevalve eest
vastutavate pädevate asutuste arvates ei oleks asjaomase ettevõtja
finantsseisundi konsolideerimine krediidiasutuste järelevalve eesmärkide
seisukohast asjakohane või oleks eksitav.
3.
Kui lõikes 1 ja lõike 2 punktis b osutatud juhtudel
vastab nimetatud sätetes loetletud tingimustele mitu ettevõtjat, tuleb nad
siiski kaasata konsolideerimise alla, kui neil ühiselt on mainitud eesmärkide
seisukohalt märkimisväärne tähendus.
Artikkel 18
Ühisotsused usaldatavusnõuete kohta
1.
Pädevad asutused teevad igakülgselt konsulteerides
koostööd järgmistel juhtudel:
a)      kui ELis emaettevõtjana tegutsev
krediidiasutus või investeerimisühing ja tema tütarettevõtjad või ELis
emaettevõtjana tegutseva finantsvaldusettevõtja või ELis emaettevõtjana
tegutseva segafinantsvaldusettevõtja tütarettevõtjad ühiselt esitavad taotluse
käesoleva määruse artikli 138 lõikes 1, artikli 146 lõikes 9, artikli 301
lõikes 2 ning artiklites 277 ja 352 osutatud lubade saamiseks, konsulteerivad
pädevad asutused omavahel, et otsustada, kas taotletud luba anda ja millistel
tingimustel seda tuleks teha;
b)      käesoleva määruse artikli 410
lõikes 8 ja artikli 413 lõikes 4 osutatud grupisisese käsitluse kohaldamisel
seoses krediidiasutuste ja investeerimisühingutega, kelle suhtes ei kohaldata
artikli 7 kohast erandit.
Taotlused esitatakse ainult konsolideeritud
järelevalvet teostavale asutusele.
Artikli 301 lõikes 2 osutatud taotlus sisaldab
sellise metoodika kirjeldust, mida kasutatakse operatsiooniriski katmiseks
ettenähtud kapitali jagamiseks konsolideerimisgrupi erinevate üksuste vahel.
Taotluses näidatakse ära, kas ja kuidas kavatsetakse riskimõõtmissüsteemis
võtta arvesse diversifitseerimise mõju.
2.
Pädevad asutused teevad kõik endast oleneva, et
jõuda kuue kuu jooksul ühisotsuseni järgmistes küsimustes:
(a)
lõike 1 punktis a osutatud taotlus;
(b)
lõike 1 punkti b kohane grupisisene likviidsuse
käsitlemine.
Kõnealune ühisotsus esitatakse dokumendis, mis
sisaldab täielikult põhjendatud otsust, mille lõikes 1 osutatud pädev asutus
esitab taotlejale.
3.
Lõikes 2 osutatud tähtaega hakatakse arvestama
alates:
a)      kuupäevast, mil konsolideeritud
järelevalvet teostav asutus saab lõike 1 punktis a osutatud täieliku taotluse. Konsolideeritud
järelevalvet teostav asutus edastab täieliku taotluse viivitamata teistele
pädevatele asutustele;
b)      kuupäevast, mil
pädevad asutused saavad konsolideeritud järelevalvet teostavalt asutuselt
aruande, milles analüüsitakse konsolideerimisgrupi grupisiseseid siduvaid
kohustusi.
4.
Kui pädevad asutused ei võta kuue kuu jooksul vastu
ühisotsust, teeb konsolideeritud järelevalvet teostav asutus lõike 1 punktides
a ja b osutatud küsimustes ise otsuse. Konsolideeritud järelevalvet teostava
asutuse otsus lõike 1 punktis b osutatud küsimuses ei piira direktiivi [lisab
OP] artikli 100a kohaseid pädevate asutuste volitusi.
Kõnealune otsus esitatakse dokumendis, mis
sisaldab täielikult põhjendatud otsust, ja selles võetakse arvesse teiste
pädevate asutuste seisukohti ja reservatsioone, mis esitati kuue kuu jooksul.
Konsolideeritud järelevalvet teostav asutus esitab
otsuse ELis emaettevõtjana tegutsevale krediidiasutusele või
investeerimisühingule, ELis emaettevõtjana tegutsevale finantsvaldusettevõtjale
või ELis emaettevõtjana tegutsevale segafinantsvaldusettevõtjale ning teistele
pädevatele asutustele.
Kui mis tahes asjaomane pädev asutus on
kuuekuulise perioodi lõpuks andnud asja vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010
artiklile 19 arutamiseks EBA-le, lükkab konsolideeritud järelevalvet
teostav asutus oma otsuse tegemise edasi ja ootab ära otsuse, mille EBA võib
kõnealuse määruse artikli 19 lõike 3 kohaselt tema otsuse kohta teha,
ja teeb seejärel oma otsuse kooskõlas EBA tehtud otsusega. Kuuekuulist perioodi
käsitatakse lepitusperioodina kõnealuse määruse tähenduses. EBA teeb otsuse ühe
kuu jooksul. Asja ei anta arutamiseks EBA-le pärast kuuekuulise perioodi lõppu
ega pärast ühisotsuse tegemist.
5.
Kui ELis emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus või
investeerimisühing ja selle tütarettevõtjad või ELis emaettevõtjana tegutseva
finantsvaldusettevõtja või ELis emaettevõtjana tegutseva
segafinantsvaldusettevõtja tütarettevõtjad kasutavad artikli 301 lõike 2 kohast
täiustatud mõõtmismudelil põhinevat meetodit või artikli 138 kohast sisereitingute
meetodit ühtsetel alustel, lubavad pädevad asutused, et emaettevõtja ja
tütarettevõtjad vastavad vastavalt artiklites 310 ja 311 või III osa 3. peatüki
6. jaos sätestatud kvalifitsioonikriteeriumidele koos vaadelduna nii, et see on
kooskõlas konsolideerimisgrupi struktuuriga ja selle riskijuhtimissüsteemide,
-protsessside ja -meetoditega.
6.
Lõigetes 2 ja 4 osutatud otsused on asjaomaste
liikmesriikide pädevatele asutustele siduvad.
7.
Ühisotsuste tegemise hõlbustamiseks töötab EBA
välja rakenduslike tehniliste standardite eelnõud, et täpsustada lõike 1
punktis a osutatud ühisotsuste tegemise kord seoses taotlustega artikli 138
lõikes 1, artikli 146 lõikes 9, artikli 301 lõikes 2 ning artiklites 277 ja 352
osutatud lubade saamiseks ning seoses lõike 1 punkti b kohase grupisisese
likviidsuse käsitlemisega.
EBA esitab kõnealused tehnilised standardid
komisjonile 31. detsembriks 2014.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr 1093/2010 artiklis 15
sätestatud korras.
Artikkel 19
Ühisotsused likviidsusnõuete kohaldamise taseme kohta
1.
ELis emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse või
investeerimisühingu või ELis emaettevõtjana tegutseva finantsvaldusettevõtja
või ELis emaettevõtjana tegutseva segafinantsvaldusettevõtja taotluse korral
teevad konsolideeritud järelevalvet teostav asutus ja ELis emaettevõtjana
tegutseva krediidiasutuse või investeerimisühingu või ELis emaettevõtjana
tegutseva finantsvaldusettevõtja või ELis emaettevõtjana tegutseva
segafinantsvaldusettevõtja asjaomases liikmesriigis asuvate tütarettevõtjate
järelevalve eest vastutav pädev asutus kõik endast oleneva, et jõuda
ühisotsusele ühtse likviidsusalagrupi kindlaksmääramise kohta artikli 7
kohaldamisel.
Kõnealune ühisotsus tehakse kuue kuu jooksul
pärast seda, kui konsolideeritud järelevalvet teostav asutus on esitanud
aruande, milles artiklis 7 sätestatud kriteeriumide kohaselt on kindlaks
määratud ühtne likviidsusalagrupp. Kui kuue kuu jooksul ei suudeta jõuda
kokkuleppele, konsulteerib konsolideeritud järelevalvet teostav asutus mis
tahes teise asjaomase pädeva asutuse taotlusel EBAga. Konsolideeritud
järelevalvet teostav asutus võib konsulteerida EBAga omal algatusel.
Ühisotsusega võidaks kehtestada ka piirangud
likviidsete varade asukohale ja omandiõigusele ning nõuda, et krediidiasutused,
kelle suhtes on tehtud erand artikli 401 kohaldamisest, peavad hoidma vähemalt
teatavaid minimaalseid likviidseid varasid.
Ühisotsuseid tuleb täielikult põhjendada ja nendes
tuleb ära märkida põhjused, mis selle tegemiseni viisid. Konsolideeritud
järelevalvet teostav asutus esitab põhjendatud otsuse likviidsusalagrupi
emaettevõtjana tegutsevale krediidiasutusele või investeerimisühingule.
2.
Kui ühisotsust ei tehta kuue kuu jooksul, teeb iga
individuaalse järelevalve eest vastutav pädev asutus eraldi otsuse.
Mis tahes pädev asutus võib kuue kuu jooksul
pöörduda EBA poole küsimuses, kas artikli 7 lõike 1 punktides a–d sätestatud
tingimused on täidetud, ja paluda EBA-lt abi vastavalt määruse (EL) nr
1093/2010 artiklile 19. Kui mis tahes asjaomane pädev asutus on kuuekuulise
perioodi lõpuks nii toiminud, lükkavad kõik asjaomased pädevad asutused oma
otsuse tegemise edasi seniks, kuni EBA on teinud oma otsuse. Selline otsus
tehakse kolme kuu jooksul pärast taotluse saamist. Pärast seda, kui EBA on
otsuse teinud, teevad pädevad asutused otsused artikli 7 lõike 1 punktides a–d
sätestatud tingimuste kohta kooskõlas EBA tehtud otsusega.  Asja ei anta
arutamiseks EBA-le pärast kuuekuulise perioodi lõppu ega pärast ühisotsuse
tegemist.
Lõikes 1 osutatud ühisotsused ja eelmises lõigus
osutatud otsus on siduvad vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artikli 19
lõikele 3.
3.
Lisaks võib mis tahes asjaomane pädev asutus kuue
kuu jooksul konsulteerida EBAga küsimuses, kas artikli 7 lõike 2 punktides a–d
sätestatud tingimused on täidetud. Sel juhul võib EBA teostada mittesiduvat
vahendamist vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artikli 31 punktile c. Sel
juhul lükkavad kõik asjaomased pädevad asutused oma otsuse tegemise edasi
seniks, kuni on selgunud mittesiduva vahendamise tulemused. Kui vahendamise
ajal ei jõua pädevad asutused kokkuleppele 3 kuu jooksul, teeb iga
individuaalse järelevalve eest vastutav pädev asutus eraldi otsuse.
4.
Ühisotsuste tegemise hõlbustamiseks töötab EBA
välja rakenduslike tehniliste standardite eelnõud, et täpsustada käesolevas
artiklis osutatud ühisotsuste tegemise kord seoses artikli 7 kohaldamisega.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2016.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
Artikkel 20
Allkonsolideerimine kolmandate riikide üksuste puhul
Tütarettevõtjast krediidiasutused ja
investeerimisühingud kohaldavad III osas, artiklis 84 ja V osas sätestatud
nõudeid allkonsolideeritud olukorra alusel, kui kõnealustel krediidiasutustel
või investeerimisühingutel või nende emaettevõtjal, kui selleks on
finantsvaldusettevõtja või segafinantsvaldusettevõtja, on kolmandas riigis
tütarettevõtja, kes on krediidiasutus või investeerimisühing või
finantseerimisasutus või direktiivi 2002/87/EÜ artikli 2 lõikes 5 määratletud
varahaldusettevõtja, või kui tal on sellises ettevõtjas osalus.
Artikkel 21
Kolmandate riikide ettevõtjad
Konsolideeritud alusel teostatava järelevalve
kohaldamisel käesoleva peatüki kohaselt kohaldatakse mõisteid
„investeerimisühing”, „krediidiasutus” ja „finantseerimisasutus” ka kolmandates
riikides asutatud ettevõtjate suhtes, kes juhul, kui nad oleksid asutatud ELis,
vastaksid nende mõistete artikli 16 kohastele määratlustele.
II OSA
OMAVAHENDID
I jaotis
Omavahenditega seotud mõisted
Artikkel 22
Mõisted
Käesolevas osas kasutatakse järgmisi mõisteid:
(1)
„muu akumuleeritud koondkasum” – määratletud
määruse (EÜ) nr 1606/2002 kohaselt kohaldatavas rahvusvahelises
raamatupidamisstandardis (IAS) 1;
(2)
„kindlustuse lisaomavahendite kirjed” – omavahendid
direktiivi 2009/138/EÜ artikli 89 tähenduses;
(3)
„kohaldatav raamatupidamisstandard” – asjakohane
raamatupidamisstandard, mida direktiivi 86/635/EMÜ või määruse (EÜ) nr
1606/2002 kohaselt kohaldatakse krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes;
(4)
„põhiomavahendid” – põhiomavahendid direktiivi
2009/138/EÜ artikli 88 tähenduses;
(5)
„kindlustuse esimese taseme omavahendite kirjed” –
selliste ettevõtjate põhiomavahendite kirjed, kelle suhtes kohaldatakse
direktiivi 2009/138/EÜ nõudeid, kui kõnealused kirjed on liigitatud esimese
taseme omavahenditesse direktiivi 2009/138/EÜ tähenduses vastavalt kõnealuse
direktiivi artikli 94 lõikele 1;
(6)
„kindlustuse täiendavate esimese taseme
omavahendite kirjed” – selliste ettevõtjate põhiomavahendite kirjed, kelle
suhtes kohaldatakse direktiivi 2009/138/EÜ nõudeid, kui kõnealused kirjed on
liigitatud esimese taseme omavahenditesse direktiivi 2009/138/EÜ tähenduses
vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 94 lõikele 1 ning kõnealuste kirjete
kaasamine on piiratud kõnealuse direktiivi artikli 99 kohaselt vastu võetud
delegeeritud õigusaktidega;
(7)
„kindlustuse teise taseme omavahendite kirjed” –
selliste ettevõtjate põhiomavahendite kirjed, kelle suhtes kohaldatakse
direktiivi 2009/138/EÜ nõudeid, kui kõnealused kirjed on liigitatud teise
taseme omavahenditesse direktiivi 2009/138/EÜ tähenduses vastavalt kõnealuse
direktiivi artikli 94 lõikele 2;
(8)
„kindlustuse kolmanda taseme omavahendite kirjed” –
selliste ettevõtjate kindlustuse põhiomavahendite kirjed, kelle suhtes
kohaldatakse direktiivi 2009/138/EÜ nõudeid, kui kõnealused kirjed on
liigitatud kolmanda taseme omavahenditesse direktiivi 2009/138/EÜ tähenduses
vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 94 lõikele 3;
(9)
„edasilükkunud tulumaksu vara” – määratletud
kohaldatavas raamatupidamisstandardis;
(10)
„tulevasel kasumlikkusel põhinev edasilükkunud
tulumaksu vara” – edasilükkunud tulumaksu vara, mille tulevikuväärtust saab
realiseerida ainult juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing saab
tulevikus maksustatavat kasumit;
(11)
„edasilükkunud tulumaksu kohustus” – määratletud
kohaldatavas raamatupidamisstandardis;
(12)
„kindlaksmääratud hüvitisega pensionifondi vara” –
kindalaksmääratud pensionifondi või -skeemi vara, mis on arvutatud pärast sama
fondi või skeemi kohustuste mahaarvamist;
(13)
„väljamaksed” – mis tahes vormis dividendide või
intresside maksmine;
(14)
„finantsettevõtja” – määratletud direktiivi
2009/138/EÜ artikli 13 lõike 25 punktides b ja d;
(15)
„üldine
pangandusreserv” – üldine pangandusriski fond direktiivi 86/635/EMÜ artikli 38
tähenduses;
(16)
„firmaväärtus” – määratletud kohaldatavas
raamatupidamisstandardis;
(17)
„kaudne osalus” – krediidiasutuse või
investeerimisühingu investeering kolmandasse isikusse, millega kaasneb
asjaomase üksuse välja antud kapitaliinstrumendist tulenev riskipositsioon, kui
kõnealuse investeeringu eesmärk on võtta riskipositsioon kõnealuses kapitaliinstrumendis,
või mis tahes muul viisil instrumendist tulenev riskipositsioon, kui
instrumendi väärtuse vähenemise korral ei ole riskipositsioonist tulenev kahju
oluliselt erinev kahjust, mida krediidiasutus või investeerimisühing kannaks,
kui tal oleks selles instrumendis otsene osalus;
(18)
„immateriaalne vara” – määratletud kohaldatavas
raamatupidamisstandardis;
(19)
„tegutsev ettevõte” – iseseisvalt kasumi teenimise
eesmärgil asutatud ettevõte;
(20)
„muud kapitaliinstrumendid” – asjaomaste üksuste
välja antud kapitaliinstrumendid, mis ei ole kvalifitseeritavad esimese taseme
põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme omavahendite ega teise taseme
omavahendite instrumentidena ega kindlustuse esimese taseme omavahendite
kirjetena, kindlustuse täiendavate esimese taseme omavahendite kirjetena,
kindlustuse teise taseme omavahendite kirjetena ega kindlustuse kolmanda taseme
omavahendite kirjetena;
(21)
„muud reservid” – kohaldatavas
raamatupidamisstandardis määratletud reservid, mis tuleb kõnealuse standardi
kohaselt avalikustada, välja arvatud mis tahes summad, mida on juba kajastatud
muus akumuleeritud koondkasumis või jaotamata kasumis;
(22)
„omavahendid” – esimese taseme omavahendite ja
teise taseme omavahendite summa;
(23)
„omavahendite instrumendid” – krediidiasutuse või
investeerimisühingu välja antud kapitaliinstrumendid, mis kvalifitseeruvad
esimese taseme põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme omavahendite või
teise taseme omavahenditena;
(24)
„kasum” – määratletud kohaldatavas
raamatupidamisstandardis;
(25)
 „vastastikune ristosalus” – ühe krediidiasutuse
või investeerimisühingu osalus asjaomase üksuse välja antud omavahendite
instrumentides või muudes kapitaliinstrumentides, kui sellel asjaomasel üksusel
on samal ajal osalus kõnealuse krediidiasutuse või investeerimisühingu välja
antud omavahendite instrumentides;
(26)
„asjaomane üksus” – mis tahes järgmine üksus:
a)      muu krediidiasutus või
investeerimisühing;
b)      finantseerimisasutus;
c)      kindlustusandja;
d)      kolmanda riigi kindlustusandja;
e)      edasikindlustusandja;
f)       kolmanda riigi edasikindlustusandja;
g)      finantsettevõtja;
h)      segakindlustusvaldusettevõtja;
i)       ettevõtja, kes on jäetud direktiivi
2009/138/EÜ reguleerimisalast välja vastavalt kõnealuse direktiivi artiklis 4
sätestatud nõuetele;
(27)
„jaotamata kasum” – eelmiste aastate jaotamata
kasum või kahjum kohaldatavate raamatupidamisstandardite tähenduses;
(28)
„ülekurss ” – määratletud kohaldatavas
raamatupidamisstandardis;
(29)
„ajutised erinevused” – määratletud kohaldatavas
raamatupidamisstandardis.
II jaotis
Omavahendite elemendid
1. peatükk
Esimese taseme omavahendid
Artikkel 23
Esimese taseme omavahendid
Krediidiasutuse või
investeerimisühingu esimese taseme omavahendid võrduvad esimese taseme
põhiomavahendite ja täiendavate esimese taseme omavahendite summaga.
2. peatükk
Esimese taseme põhiomavahendid
1. jagu
Esimese taseme põhiomavahendite kirjed ja instrumendid
Artikkel 24
Esimese taseme põhiomavahendite kirjed
1.
Esimese taseme põhiomavahendite kirjed on
järgmised:
(a)
kapitaliinstrumendid, tingimusel et täidetud on
artiklis 26 sätestatud tingimused;
(b)
punktis a osutatud instrumentidega seotud ülekurss;
(c)
jaotamata kasum;
(d)
muu akumuleeritud koondkasum;
(e)
muud reservid;
(f)
üldine pangandusreserv.
2.
Lõike 1 punkti c kohaldamisel võib krediidiasutus
või investeerimisühing kajastada aruandeperioodi vahekasumit või aastakasumit
esimese taseme põhiomavahendites enne, kui ta on teinud ametliku otsuse,
millega kinnitatakse aruandeaasta lõplik kasum või kahjum, ainult pädeva
asutuse eelneval nõusolekul. Pädev asutus annab nõusoleku, kui on täidetud
järgmised tingimused:
(a)
kõnealuse kasumi on vaadanud läbi krediidiasutusest
või investeerimisühingust sõltumatud isikud, kes vastutavad kõnealuse
krediidiasutuse või investeerimisühingu raamatupidamisarvestuse auditeerimise
eest;
(b)
krediidiasutus või investeerimisühing on pädevale
asutusele teda rahuvaldaval viisil tõendanud, et kõnealusest kasumist on maha
arvatud mis tahes prognoositavad väljamaksed või dividendid;
Krediidiasutuse või investeerimisühingu vahekasumi
või aastakasumi läbivaatamisel saadakse piisavalt kinnitust, et kõnealust
kasumit on hinnatud kohaldatavas raamatupidamisstandardis sätestatud põhimõtete
kohaselt.
3.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada prognoositavuse mõistet, mida kasutatakse
selle kindlakstegemisel, kas mis tahes prognoositavad väljamaksed või
dividendid on maha arvatud.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu eelmises lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
4.
EBA koostab, haldab ja avaldab loetelu sellistest
kapitaliinstrumentidest igas liikmesriigis, mis kvalifitseeruvad esimese taseme
põhiomavahenditena. EBA koostab ja avaldab kõnealuse loetelu 1. jaanuariks
2013.
Artikkel 25
Esimese taseme põhiomavahendite kirjetena aktsepteeritud vastastikuste
seltside, ühistute või samalaadsete asutuste kapitaliinstrumendid
1.
Esimese taseme põhiomavahendite kirjete hulka
kuuluvad krediidiasutuse või investeerimisühingu põhikirja alusel välja antud
mis tahes kapitaliinstrumendid, kui täidetud on järgmised tingimused:
(a)
krediidiasutus või investeerimisühing on
siseriikliku õigusega ette nähtud tüüpi ettevõtja, keda pädevad asutused käsitavad
käesoleva osa kohaldamisel kvalifitseeruvaks vastastiku seltsi, ühistu või
samalaadse asutusena;
(b)
täidetud on artiklites 26 ja 27 sätestatud
tingimused;
(c)
instrumendil ei ole tunnusjooni, mis võivad
halvenenud turutingimuste korral mõjuda pärssivalt krediidiasutuse või
investeerimisühingu tegevuse jätkumise seisukohast;
2.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse järgmised asjaolud:
(a)
tingimused, mille kohaselt pädevad asutused võivad
kindlaks määrata, et kohaldatava siseriikliku õigusega ette nähtud ettevõtja
tüüpi käsitatakse käesoleva osa kohaldamisel vastastiku seltsi, ühistu või
samalaadse asutusena;
(b)
laad ja määr seoses järgmisega:
(i)       tunnusjooned, mis võivad halvenenud turutingimuste korral mõjuda
pärssivalt krediidiasutuse või investeerimisühingu tegevuse jätkumise
seisukohast;
(ii)    halvenenud turutingimused, mille korral võivad sellised tunnusjooned
mõjuda pärssivalt krediidiasutuse või investeerimisühingu tegevuse jätkumise
seisukohast.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 26
Esimese taseme põhiomavahendite instrumendid
1.
Kapitaliinstrumendid kvalifitseeruvad esimese
taseme põhiomavahendite instrumentidena ainult juhul, kui on täidetud kõik
järgmised tingimused:
(a)
instrumendid on otseselt välja andnud
krediidiasutus või investeerimisühing pärast kõnealuse krediidiasutuse või
investeerimisühingu omanike või kui see on lubatud siseriikliku õigusega, siis
juhtorgani eelnevat heakskiitu;
(b)
instrumentide eest on täielikult tasutud ja
krediidiasutus või investeerimisühing ei rahasta nende ostu otseselt ega
kaudselt;
(c)
instrumendid vastavad seoses klassifitseerimisega
kõigile järgmistele tingimustele:
i)        need kvalifitseeruvad kapitalina
direktiivi 86/635/EMÜ artiklis 22 määratletud tähenduses;
ii)       need klassifitseeritakse omakapitalina kohaldatavas
raamatupidamisstandardis määratletud tähenduses;
iii)      need klassifitseeritakse omakapitalina
bilansilise maksejõuetuse kindlakstegemisel, kui see on maksejõuetust
käsitlevate siseriiklike õigusaktide kohaselt kohaldatav;
(d)
instrumendid kajastatakse selgelt ja eraldi
krediidiasutuse või investeerimisühingu finantsaruannetes esitatavas bilansis;
(e)
instrumendid on tähtajatud;
(f)
instrumentide põhisummat ei või vähendada ega
tagasi maksta, välja arvatud järgmistel juhtudel:
i)        krediidiasutuse või investeerimisühingu
likvideerimine;
ii)       instrumentide vabatahtlik tagasiostmine
või kapitali vabatahtlik vähendamine muul viisil, kui krediidiasutus või
investeerimisühing on vastavalt artiklile 27 saanud pädeva asutuse eelneva
nõusoleku;
(g)
instrumente reguleerivad sätted ei osuta otseselt
ega kaudselt sellele, et instrumentide põhisummat tulevikus vähendatakse või
makstakse see tagasi või et seda võidakse teha muul juhul kui krediidiasutuse
või investeerimisühingu likvideerimise korral, ning krediidiasutus või investeerimisühing
ei osuta sellele instrumentide väljaandmisel või enne seda ka ühelgi muul
viisil, välja arvatud artiklis 25 osutatud instrumentide puhul, mille
tagasivõtmisest ei tohi krediidiasutused või investeerimisühingud vastavalt
kohaldatavatele siseriiklikele õigusaktidele keelduda.
(h)
instrumendid vastavad seoses väljamaksetega
järgmistele tingimustele:
i)        puuduvad eelisväljamaksed, sealhulgas
seoses muude esimese taseme põhiomavahendite instrumentidega, ning instrumente
reguleerivate tingimustega ei ole ette nähtud väljamaksetega seotud
eelisõigusi;
ii)       instrumentide omanikele võidakse
väljamaksed teha ainult väljamaksete tegemiseks kasutatavatelt kirjetelt;
iii)      instrumente reguleerivate tingimustega
ei ole ette nähtud väljamaksete ülempiiri või muid selle maksimumtasemele
seatud piiranguid, välja arvatud artiklis 25 osutatud instrumentide puhul;
iv)      väljamaksete suurust ega muid tingimusi
ei määrata kindlaks selle summa alusel, mille eest instrumendid väljaandmisel
osteti, välja arvatud artiklis 25 osutatud instrumentide puhul;
v)       instrumente reguleerivate tingimustega
ei ole krediidiasutusele või investeerimisühingule pandud mis tahes kohustust
teha väljamakseid instrumentide omanikele ning krediidiasutusele või
investeerimisühingule ei ole sellist kohustust pandud ka mis tahes muul viisil;
vi)      väljamaksete tegematajätmist ei käsitata
krediidiasutuse või investeerimisühingu makseviivitusjuhuna;
(i)
võrreldes krediidiasutuse või investeerimisühingu
välja antud kõigi kapitaliinstrumentidega, kaetakse instrumentide arvelt
esimene ja proportsionaalselt suurim osa tekkinud kahjust, ning iga instrumendi
arvelt kaetakse kahju samal määral, kui kõigi muude esimese taseme
põhiomavahendite instrumentide arvelt;
(j)
instrumendid järjestatakse krediidiasutuse või
investeerimisühingu maksejõuetuse või likvideerimise korral kõigist muudest
nõuetest madalamasse nõudeõiguse järku;
(k)
instrumendid annavad omanikele sellise nõudeõiguse
krediidiasutuse või investeerimisühingu järelejäänud varadele, mis
likvideerimise korral ja pärast kõigi kõrgema nõudeõiguse järguga nõuete
rahuldamist on proportsionaalne selliste välja antud instrumentide summaga ning
mis ei ole fikseeritud ja mille suhtes ei kohaldata ülemmäära, välja arvatud
artiklis 25 osutatud kapitaliinstrumentide puhul;
(l)
instrumente ei ole taganud ükski järgmistest:
i)        krediidiasutus või investeerimisühing
ega tema tütarettevõtjad;
ii)       emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus
või investeerimisühing ega tema tütarettevõtjad;
iii)      emaettevõtjana tegutsev
finantsvaldusettevõtja ega tema tütarettevõtjad;
iv)      segavaldusettevõtja ega tema
tütarettevõtjad;
v)       segafinantsvaldusettevõtja ega tema
tütarettevõtjad;
vi)      mis tahes ettevõtja, kellel on
märkimisväärne seos punktides i–v osutatud üksustega;
(m)
instrumentide suhtes ei kohaldata mis tahes
lepingulist ega muud korda, mis suurendaks instrumentidega seonduvate nõuete
nõudeõiguse järku maksejõuetuse või likvideerimise korral.
2.
Lõike 1 punktis i sätestatud tingimusi täidetakse
olenemata täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentide põhisumma
alalisest allahindamisest.
3.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse järgmised asjaolud:
(a)
kohaldatav kapitaliinstrumentide kaudse rahastamise
vorm ja laad;
b)       väljamaksete tegemiseks kasutatavate kirjete määratlus, mida
kasutatakse krediidiasutuse või investeerimisühingu omavahendite instrumentide
omanikele väljamaksete tegemiseks kasutada oleva summa kindlaksmääramiseks.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile
antakse delegeeritud volitused võtta vastu eelmises lõigus osutatud
regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL) nr 1093/2010
artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 27
Vastastikuste seltside, ühistute või muude samalaadsete krediidiasutuste või
investeerimisühingute väljaantud kapitaliinstrumendid
1.
Vastastikuste seltside, ühistute või muude
samalaadsete krediidiasutuste või investeerimisühingute välja antud
kapitaliinstrumendid kvalifitseeruvad esimese taseme põhiomavahendite
instrumentidena ainult juhul, kui on täidetud artiklis 26 ja käesolevas
artiklis sätestatud tingimused.
2.
Seoses kapitaliinstrumentide tagasivõtmisega peavad
olema täidetud järgmised tingimused:
(a)
krediidiasutusel või investeerimisühingul peab
olema võimalik keelduda instrumentide tagasivõtmisest, välja arvatud juhul, kui
see on keelatud kohaldatavate siseriiklike õigusaktidega;
(b)
kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on
kohaldatavate siseriiklike õigusaktidega keelatud keelduda instrumentide tagasivõtmisest,
peab instrumente reguleerivate sätetega olema ette nähtud, et krediidiasutus
või investeerimisühing saab piirata kõnealuste instrumentide tagasivõtmist;
(c)
instrumentide tagasivõtmisest keeldumist või
vajaduse korral tagasivõtmise piiramist ei käsitata krediidiasutuse või
investeerimisühingu makseviivitusjuhuna.
3.
Kapitaliinstrumendid võivad sisaldada väljamaksete
ülempiiri või maksimumtasemele seatud piiranguid ainult juhul, kui ülempiir või
piirang on ette nähtud kooskõlas kohaldatavate siseriiklike õigusaktidega või
krediidiasutuse või investeerimisühingu põhikirjaga.
4.
Kui kapitaliinstrumendid annavad maksejõuetuse või
likvideerimise korral omanikule õiguse krediidiasutuse või investeerimisühingu
reservidele instrumentide nimiväärtusega piiratud mahus, kohaldatakse sellist
piirangut samal määral ka krediidiasutuse või investeerimisühingu välja antud
kõigi muude esimese taseme põhiomavahendite instrumentide omanike suhtes.
5.
Kui kapitaliinstrumendid annavad maksejõuetuse või
likvideerimise korral omanikule sellise nõudeõiguse krediidiasutuse või
investeerimisühingu varadele, mille puhul kohaldatakse ülemmäära, kohaldatakse
sellist piirangut samal määral krediidiasutuse või investeerimisühingu välja
antud kõigi esimese taseme põhiomavahendite instrumentide omanike suhtes.
6.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada selliste tagasivõtmise piirangute laad, mis
on vajalikud juhul, kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on
kohaldatavate siseriiklike õigusaktidega keelatud keelduda omavahendite
instrumentide tagasivõtmisest.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 28
Tagajärjed, mis tulenevad sellest, kui esimese taseme põhiomavahendite
instrumentidele seatud tingimused ei ole enam täidetud
Kui
esimese taseme põhiomavahendite instrumentide puhul ei ole enam täidetud
artiklis 26 ja vajaduse korral artiklis 27 sätestatud tingimused, kohaldatakse
järgmist:
(a)
instrument ei kvalifitseeru enam esimese taseme
põhiomavahendite instrumendina;
(b)
kõnealuse instrumendiga seotud ülekurss ei
kvalifitseeru enam esimese taseme põhiomavahendite kirjena.
2. jagu
Usaldatavusfiltrid
Artikkel 29
Väärtpaberistatud varad
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing jätab
omavahendite kõigist elementidest välja kohaldatavate raamatupidamisstandardite
kohase mis tahes omakapitali suurendamise, mis tuleneb väärtpaberistatud
varadest, sealhulgas järgmise:
a)      võimendusest saadava tuluga seotud
suurenemine, millest tuleneb krediidiasutuse või investeerimisühingu müügitulu;

b)      kui krediidiasutus või investeerimisühing
on väärtpaberistamise tehingu algataja, siis puhastulu, mis tuleneb
väärtpaberistatud varadest tulevikus saadava tulu kapitaliseerimisest ja
parandab väärtpaberistamise positsioonide krediidikvaliteeti.
2.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste standardite
eelnõud, et täpsustada seda, mida tähendab müügitulu lõike 1 punkti a
tähenduses.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 30
Rahavoogude riskimaandamine ja oma kohustuste väärtuse muutus
Krediidiasutused
ja investeerimisühingud jätavad omavahendite kõigist elementidest välja
järgmised kirjed:
(a)
 õiglase
väärtuse reservid, mis on seotud selliste finantsinstrumentide rahavoogude
riskimaandamisest saadava kasu või kahjuga, mida ei hinnata õiglases väärtuses,
sealhulgas prognoositavad rahavood;
(b)
krediidiasutuse või investeerimisühingu õiglases
väärtuses hinnatavate kohustustega seotud kasu või kahju, mis tuleneb
krediidiasutuse või investeerimisühingu enda krediidikvaliteedi muutusest.
Artikkel 31
Täiendavad väärtuse korrigeerimised
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
omavahendite summa arvutamisel artiklis 100 sätestatud nõudeid kõigi oma varade
suhtes, mida mõõdetakse õiglases väärtuses, ning arvavad esimese taseme
põhiomavahenditest maha mis tahes vajalikud täiendavad väärtuse korrigeerimised.

2.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada tingimused, mille alusel kohaldatakse
artiklis 100 sätestatud nõudeid 1 lõike kohaldamisel.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu eelmises lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 32
Õiglases väärtuses mõõdetud realiseerimata
kasum ja kahjum
Välja
arvatud artiklis 30 osutatud kirjete puhul, ei tee krediidiasutused ja
investeerimisühingud korrigeerimisi, et kõrvaldada omavahenditest varadelt või
kohustustelt saadud realiseerimata kasum või kahjum, mis on mõõdetud õiglases
väärtuses.
3. jagu
Mahaarvamised esimese taseme põhiomavahendite kirjetest, erandid ja
alternatiivid
1. alajagu
Mahaarvamised esimese taseme põhiomavahendite kirjetest
Artikkel 33
Mahaarvamised esimese taseme põhiomavahendite kirjetest
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvavad
esimese taseme põhiomavahendite kirjetest maha järgmise:
(a)
jooksva majandusaasta kahjum;
(b)
immateriaalsed varad;
(c)
tulevasel kasumlikkusel põhinev edasilükkunud
tulumaksu vara;
(d)
krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul,
kes kasutavad riskiga kaalutud varade arvutamiseks sisereitingute meetodit,
negatiivsed summad, mis tulenevad artiklite 154 ja 155 kohasest oodatava kahju
arvutamisest;
(e)
krediidiasutuse või investeerimisühingu
kindlaksmääratud hüvitisega pensionifondi vara;
(f)
krediidiasutuse või investeerimisühingu otsene ja
kaudne osalus enda esimese taseme põhiomavahendite instrumentides, sealhulgas
enda esimese taseme põhiomavahendite instrumentides, mille ostmiseks on
krediidiasutusel või investeerimisühingul olemasoleva lepingujärgse kohustuse
alusel tegelik või tingimuslik kohustus;
(g)
osalused asjaomaste üksuste esimese taseme
põhiomavahendite instrumentides, kui kõnealustel asjaomastel üksustel on
krediidiasutusega või investeerimisühinguga vastastikune ristosalus, mis on
pädeva asutuse arvates loodud selleks, et kunstlikult suurendada
krediidiasutuse või investeerimisühingu omavahendeid;
(h)
 selliste
otseste ja kaudsete osaluste kohaldatav summa, mis krediidiasutusel või
investeerimisühingul on asjaomaste üksuste esimese taseme põhiomavahendite
instrumentides, kui krediidiasutusel või investeerimisühingul ei ole
märkimisväärseid investeeringuid asjaomastes üksustes;
(i)
selliste otseste ja kaudsete osaluste kohaldatav
summa, mis krediidiasutusel või investeerimisühingul on asjaomaste üksuste esimese
taseme põhiomavahendite instrumentides, kui krediidiasutusel või
investeerimisühingul on märkimisväärsed investeeringud asjaomastes üksustes;
(j)
artikli 53 kohaselt täiendavate esimese taseme
omavahendite kirjetest mahaarvamisele kuuluvate kirjete summa, mis ületab
krediidiasutuse või investeerimisühingu täiendavaid esimese taseme
omavahendeid;
(k)
järgmiste selliste kirjete positsiooni väärtus, mis
kvalifitseeruvad riskikaalu 1 250 % kohaldamiseks, kui krediidiasutus
või investeerimisühing alternatiivina riskikaalu 1 250 %
kohaldamisele arvab kõnealuse riskipositsiooni summa esimese taseme
põhiomavahenditest maha:
i)        oluline osalus väljaspool
finantssektorit;
ii)       artikli 238 lõike 1 punkti b, artikli
239 lõike 1 punkti b ja artikli 253 kohased väärtpaberistamise positsioonid;
iii)      artikli 369 lõike 3 kohased
reguleerimata väärtpaberiülekanded;
(l)
kõik arvutamise ajal prognoositavad esimese taseme
põhiomavahendite kirjetega seotud maksud, välja arvatud juhul, kui
krediidiasutus või investeerimisühing esimese taseme põhiomavahendite kirjete
summat vastavalt korrigeerib, niivõrd kuivõrd sellised maksud vähendavad
summat, mille ulatuses võib kõnealuseid kirjeid kasutada riskide või kahju
katmiseks.
2.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse järgmine:
a)      lõike 1 punktides a, c, e ja l osutatud
mahaarvamiste kohaldamise üksikasjad;
b)      finantseerimisasutuste, kolmandate
riikide kindlustusandjate ja edasikindlustusandjate ning direktiivi 2009/138/EÜ
artikli 4 kohaselt kõnealuse direktiivi reguleerimisalast välja jäävate
ettevõtjate selliste kapitaliinstrumentide liigid, mis arvatakse maha
omavahendite järgmistest elementidest:
i)        esimese taseme põhiomavahendite kirjed;
ii)       täiendavate esimese taseme omavahendite
kirjed;
iii)      teise taseme omavahendite kirjed.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 34
Immateriaalse vara mahaarvamine
Krediidiasutused
ja investeerimisühingud määravad mahaarvatavad immateriaalsed varad kindlaks
järgmiselt:
(a)
mahaarvatavat summat vähendatakse sellega seotud edasilükkunud
tulumaksu kohustuste summa võrra, mis kustutataks, kui immateriaalsete varade
väärtus langeb või nende raamatupidamisarvestuses kajastamine asjakohase
raamatupidamisstandardi alusel lõpetatakse;
(b)
mahaarvatav summa hõlmab firmaväärtust, mida võetakse
arvesse krediidiasutuse või investeerimisühingu märkimisväärsete
investeeringute hindamisel.
Artikkel 35
Tulevasel kasumlikkusel põhineva edasilükkunud tulumaksu vara mahaarvamine
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
mahaarvatava tulevasel kasumlikkusel põhineva edasilükkunud tulumaksu vara
summa kindlaks vastavalt käesolevale artiklile.
2.
Tulevasel kasumlikkusel põhineva edasilükkunud
tulumaksu vara summa arvutamisel ei vähendata seda krediidiasutuse või
investeerimisühingu seotud edasilükkunud tulumaksu kohustuste summa võrra,
välja arvatud juhul, kui on täidetud lõikes 3 sätestatud tingimused.
3.
Tulevasel kasumlikkusel põhineva edasilükkunud
tulumaksu vara summat võib vähendada krediidiasutuse või investeerimisühingu
seotud edasilükkunud tulumaksu kohustuste summa võrra, kui täidetud on
järgmised tingimused:
(a)
kõnealused edasilükkunud tulumaksu varad ja seotud
edasilükkunud tulumaksu kohustused tulenevad ühe ja sama liikmesriigi või
kolmanda riigi maksualastest õigusaktidest;
(b)
kõnealuse liikmesriigi või kolmanda riigi
maksuasutus lubab edasilükkunud tulumaksu varasid ja seotud edasilükkunud
tulumaksu kohustusi tasaarvestada.
4.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu seotud
edasilükkunud tulumaksu kohustused, mida kasutatakse lõike 3 kohaldamisel, ei
või sisaldada selliseid edasilükkunud tulumaksu kohustusi, millega vähendatakse
mahaarvamisele kuuluvat immateriaalse vara või kindlaksmääratud hüvitisega
pensionifondi vara summat.
5.
Lõikes 4 osutatud seotud edasilükkunud tulumaksu
kohustuste summa jaotatakse järgmise vahel:
(a)
tulevasel kasumlikkusel põhinev edasilükkunud
tulumaksu vara, mis tuleneb ajutistest erinevustest ja mida ei ole maha arvatud
vastavalt artikli 45 lõikele 1;
(b)
igasugune muu tulevasel kasumlikkusel põhinev
edasilükkunud tulumaksu vara.
Krediidiasutused ja
investeerimisühingud jaotavad seotud edasilükkunud tulumaksu kohustused
proportsionaalselt vastavalt sellele, milline on punktis a ja punktis b
osutatud tulevasel kasumlikkusel põhineva edasilükkunud tulumaksu vara osakaal.

Artikkel 36
Edasilükkunud tulumaksu vara, mis ei põhine tulevasel kasumlikkusel
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
edasilükkunud tulumaksu vara suhtes, mis ei põhine tulevasel kasumlikkusel,
vastavalt vajadusele kas III osa II jaotise 2. või 3. peatüki kohast
riskikaalu.
2.
Edasilükkunud tulumaksu vara, mis ei põhine
tulevasel kasumlikkusel, koosneb järgmisest:
(a)
krediidiasutuse või investeerimisühingu enammakstud
maksusummad jooksva aasta eest;
(b)
krediidiasutuse või investeerimisühingu jooksva
aasta maksukahjum, mis on kantud tagasi eelmistele aastatele ja mis annab aluse
nõudeks keskvalitsuse, piirkondliku omavalitsuse või kohaliku maksuasutuse
vastu või õiguse neilt saadaolevale summale;
(c)
ajutistest erinevustest tulenev edasilükkunud
tulumaksu vara, mis juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing kannab
kahjumit, muutub maksejõuetuks või tema suhtes algatatakse
likvideerimismenetlus, asendatakse vastavalt kohaldatavatele siseriiklikele
õigusaktidele kohustuslikus korras ja automaatselt nõudega selle liikmesriigi
keskvalitsuse vastu, kelle jurisdiktsioonis krediidiasutus või
investeerimisühing on asutatud, ja mille arvelt kaetakse kahju samal määral
nagu esimese taseme põhiomavahendite instrumentide arvelt tegevuse jätkumise
korral ning krediidiasutuse või investeerimisühingu maksejõuetuse või
likvideerimise korral.
Artikkel 37
Oodatava kahju arvutamisest tulenevate negatiivsete summade mahaarvamine
Artikli
33 lõike 1 punkti d kohaselt mahaarvatavat summat ei vähendata tulevasel
kasumlikkusel põhineva edasilükkunud tulumaksu vara taseme suurenemise või muu
täiendava maksumõju võrra, mis võib aset leida, kui eraldised tõuseksid II
jaotise 3. peatüki 3. jaos osutatud oodatava kahjuga samale tasemele.
Artikkel 38
Kindlaksmääratud hüvitisega pensionifondi vara mahaarvamine
1.
Artikli 33 lõike 1 punkti e kohaldamisel
vähendatakse mahaarvatavat kindlaksmääratud hüvitisega pensionifondi vara
summat järgmise võrra:
(a)
mis tahes seotud edasilükkunud tulumaksu
kohustused, mille saaks kustutada, kui varade väärtus langeb või nende
raamatupidamisarvestuses kajastamine kohaldatava raamatupidamisstandardi alusel
lõpetatakse;
(b)
kindlaksmääratud hüvitisega pensionifondi vara
summa, mida krediidiasutus või investeerimisühing saab piiramatult kasutada,
tingimusel, et krediidiasutus või investeerimisühing on saanud selleks pädeva
asutuse eelneva nõusoleku. Kõnealused varad, millega vähendatakse mahaarvatavat
summat, saavad riskikaalu vastavalt vajadusele kas III osa II jaotise 2. või 3.
peatüki kohaselt.
2.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada kriteeriumid, mille alusel pädev asutus
lubab krediidiasutusel või investeerimisühingul vähendada kindlaksmääratud
hüvitisega pensionifondi varade summat vastavalt lõike 1 punktis b sätestatule.

EBA esitab kõnealused
regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks
2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 39
Enda esimese taseme põhiomavahendite instrumentides olevate osaluste
mahaarvamine
Artikli
33 lõike 1 punkti f kohaldamisel arvutavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud osalused enda esimese taseme põhiomavahendite instrumentides
pika kogupositsiooni alusel, võttes arvesse järgmisi erandeid:
(a)
krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
arvutada selliste enda esimese taseme põhiomavahendite instrumentides olevate
osaluste summa, mida hoitakse kauplemisportfellis, pika netopositsiooni alusel,
tingimusel et pikad ja lühikesed positsioonid on samas aluspositsioonis ning
lühikesed positsioonid ei hõlma vastaspoole riski;
(b)
 selliste kauplemisportfellis hoitavate kaudsete
osaluste puhul, mis on indeksipõhistes väärtpaberites olevad osalused, määravad
krediidiasutused ja investeerimisühingud mahaarvatava summa kindlaks, arvutades
aluspositsiooni indeksi koosseisu kuuluvates enda esimese taseme
põhiomavahendite instrumentides;
(c)
krediidiasutused või investeerimisühingud võivad
tasaarvestada kauplemisportfellis hoitavate enda esimese taseme
põhiomavahendite instrumentide pikad kogupositsioonid, mis tulenevad
indeksipõhistes väärtpaberites olevatest osalustest, enda esimese taseme
põhiomavahendite instrumentide lühikeste positsioonidega, mis tulenevad
alusindeksi lühikestest positsioonidest, sealhulgas juhul, kui kõnealused
lühikesed positsioonid hõlmavad vastaspoole riski.
Artikkel 40
Märkimisväärsed investeeringud asjaomases üksuses
Mahaarvamiste tegemisel loetakse
krediidiasutusel või investeerimisühingul olevat märkimisväärne investeering
asjaomases üksuses, kui täidetud on mis tahes järgmine tingimus:
(a)
krediidiasutus või investeerimisühing omab üle
10 % kõnealuse üksuse välja antud esimese taseme põhiomavahendite
instrumentidest;
(b)
krediidiasutusel või investeerimisühingul on
märkimisväärne seos kõnealuse üksusega ja ta omab kõnealuse üksuse välja antud
esimese taseme põhiomavahendite instrumente;
(c)
krediidiasutus või investeerimisühing omab
kõnealuse üksuse välja antud esimese taseme põhiomavahendite instrumente ning
asjaomane üksus ei ole kaasatud I osa II jaotise 2. peatüki kohasesse
konsolideerimisse, kuid on kohaldatava raamatupidamisstandardi kohase
finantsaruandluse eesmärgil kaasatud krediidiasutuse või investeerimisühinguga
samasse raamatupidamislikku konsolideerimisse.
Artikkel 41
Asjaomaste üksuste esimese taseme põhiomavahendite instrumentides olevate
osaluste mahaarvamine ja mahaarvamised olukorras, kus krediidiasutusel või
investeerimisühingul on vastastikune ristosalus, mis on kunstlikult loodud
omavahendite suurendamiseks
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
teevad artikli 33 lõike 1 punktides g, h ja i osutatud mahaarvamised
järgmiselt:
a)           osalused asjaomaste üksuste esimese
taseme põhiomavahendite instrumentides ja nende muudes kapitaliinstrumentides
arvutatakse pika kogupositsiooni alusel;
b)           kindlustuse esimese taseme
omavahendite kirjeid käsitatakse mahaarvamiste tegemisel osalusena esimese
taseme põhiomavahendite instrumentides.
Artikkel 42
Asjaomaste üksuste esimese taseme põhiomavahendite instrumentides olevate
osaluste mahaarvamine
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
teevad artikli 33 lõike 1 punktidega h ja i ette nähtud mahaarvamised
järgmiselt:
(a)
nad võivad arvutada kauplemisportfellis hoitavad
osalused asjaomaste üksuste kapitaliinstrumentides samas aluspositsioonis oleva
pika netopositsiooni alusel, tingimusel et lühikese positsiooni lõpptähtaeg
vastab pika positsiooni lõpptähtajale või selle järelejäänud tähtaeg on
vähemalt üks aasta;
(b)
selliste kauplemisportfellis hoitavate asjaomaste
üksuste kapitaliinstrumentides olevate kaudsete osaluste puhul, mis on
indeksipõhistes väärtpaberites olevad osalused, määravad nad mahaarvatava summa
kindlaks, arvutades aluspositsiooni indeksi koosseisu kuuluvates asjaomaste
üksuste kapitaliinstrumentides.
Artikkel 43
Osaluste mahaarvamine, kui krediidiasutusel või investeerimisühingul ei ole
märkimisväärset investeeringut asjaomases üksuses
1.
Artikli 33 lõike 1 punkti h kohaldamisel arvutavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud mahaarvatava summa, korrutades punktis
a osutatud summa punktis b osutatud arvutuse tulemusel saadava teguriga:
(a)
kogusumma, mille võrra krediidiasutuse või
investeerimisühingu otsesed ja kaudsed osalused asjaomaste üksuste esimese
taseme põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme omavahendite või teise
taseme omavahendite instrumentides ületab 10 % krediidiasutuse või
investeerimisühingu esimese taseme põhiomavahendite kirjetest, arvutatuna
pärast järgmiste sätete kohaldamist esimese taseme põhiomavahendite kirjete
suhtes:
i)        artiklid 29–32;
ii)       artikli 33 lõike 1 punktides a–g ja j–l
osutatud mahaarvamised, välja arvatud mahaarvatav summa seoses tulevasel
kasumlikkusel põhineva edasilükkunud tulumaksu varaga, mis tuleneb ajutistest
erinevustest;
iii)      artiklid 41 ja 42;
(b)
krediidiasutuse või investeerimisühingu otseste ja
kaudsete osaluste summa asjaomaste üksuste esimese taseme põhiomavahendite
instrumentides, jagatuna krediidiasutuse või investeerimisühingu otsese ja
kaudse koguosaluse summaga asjaomaste üksuste omavahendite instrumentides.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud jätavad
lõike 1 punktis a osutatud summast ja lõike 1 punktis b osutatud teguri
arvutusest välja väärtpaberite emissiooni tagamisega seotud positsioonid, mida
hoitakse 5 tööpäeva või vähem.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
kindlaks selle, milline osa esimese taseme põhiomavahendite instrumentides
olevast osalusest tuleb lõike 1 kohaselt maha arvata, jagades punktis a
osutatud summa punktis b osutatud summaga:
(a)
osaluste summa, mis tuleb lõike 1 kohaselt maha
arvata;
(b)
krediidiasutuse või investeerimisühingu otseste ja
kaudsete osaluste kogusumma selliste asjaomaste üksuste omavahendite
instrumentides, milles krediidiasutusel või investeerimisühingul ei ole märkimisväärseid
investeeringuid;
4.
Artikli 33 lõike 1 punktis h osutatud osaluste
summat, mis ei ületa 10 % krediidiasutuse või investeerimisühingu esimese
taseme põhiomavahendite kirjetest pärast lõike 1 punkti a alapunktide i–iii
sätete kohaldamist, ei arvata maha ning selle suhtes kohaldatakse vajaduse
korral III osa II jaotise 2. või 3. peatüki kohaseid riskikaalusid ja III osa
IV jaotises sätestatud nõudeid.
5.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
kindlaks selle, millist osa omavahendite instrumentides olevast osalusest tuleb
riskiga kaaluda, jagades punktis a osutatud summa punktis b osutatud summaga:
(a)
osaluste summa, mida tuleb lõike 4 kohaselt riskiga
kaaluda;
(b)
krediidiasutuse või investeerimisühingu otseste ja
kaudsete osaluste kogusumma selliste asjaomaste üksuste omavahendite
instrumentides, milles krediidiasutusel või investeerimisühingul ei ole
märkimisväärseid investeeringuid.
Artikkel 44
Esimese taseme põhiomavahendite instrumentides olevate osaluste mahaarvamine,
kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on märkimisväärne investeering
asjaomases üksuses
Artikli
33 lõike 1 punkti i kohaldamisel määratakse esimese taseme põhiomavahendite
kirjetest mahaarvamisele kuuluvad summad kindalaks vastavalt artiklitele 41 ja
42 ja 2. ajajaole ning nende hulka ei arvata väärtpaberite emissiooni
tagamisega seotud positsioone, mida hoitakse 5 tööpäeva või vähem.
2. alajagu
Erandid esimese taseme põhiomavahendite kirjetest tehtavatest mahaarvamistest
ja alternatiivid kõnealustele mahaarvamistele
Artikkel 45
Künnisega seotud erandid esimese taseme põhiomavahendite kirjetest tehtavatest
mahaarvamistest
1.
Artikli 33 lõike 1 punktidega c ja i ette nähtud
mahaarvamiste tegemisel ei arva krediidiasutused ja investeerimisühingud maha
punktides a ja b loetletud kirjeid, mille kogusumma ei ületa 15 % esimese
taseme põhiomavahenditest:
(a)
tulevasel kasumlikkusel põhinev edasilükkunud
tulumaksu vara, mis tuleneb ajutistest erinevustest ja mille kogusumma ei ületa
10 % krediidiasutuse või investeerimisühingu esimese taseme
põhiomavahendite kirjetest, arvutatuna pärast järgmiste sätete kohaldamist:
i)        artiklid 29–32;
ii)       artikli 33 lõike 1 punktid a–h ja j–l,
välja arvatud tulevasel kasumlikkusel põhinev edasilükkunud tulumaksu vara, mis
tuleneb ajutistest erinevustest.
(b)
kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on
märkimisväärne investeering asjaomases üksuses, krediidiasutuse või
investeerimisühingu selline otsene ja kaudne osalus asjaomaste üksuste esimese
taseme põhiomavahendite instrumentides, mille kogusumma ei ületa 10 %
krediidiasutuse või investeerimisühingu esimese taseme põhiomavahendite
kirjetest, arvutatuna pärast järgmiste sätete kohaldamist:
i)        artiklid 29–32;
ii)       artikli 33 lõike 1 punktid a–h ja j–l,
välja arvatud tulevasel kasumlikkusel põhinev edasilükkunud tulumaksu vara, mis
tuleneb ajutistest erinevustest.
2.
Kirjete suhtes, mida ei arvata maha lõike 1
kohaselt, kohaldatakse riskikaalu 250 % ja vajaduse korral III osa IV
jaotise nõudeid.
Artikkel 46
Muud erandid mahaarvamistest ja alternatiivid mahaarvamistele konsolideerimise
korral
1.
Alternatiivina sellise osaluse mahaarvamisest, mis
krediidiasutusel või investeerimisühingul on selliste kindlustusandjate,
edasikindlustusandjate ja kindlustusvaldusettevõtjate esimese taseme
põhiomavahendite instrumentides, kus krediidiasutusel või investeerimisühingul
on märkimisväärne investeering, võivad pädevad asutused lubada krediidiasutusel
või investeerimisühingul kohaldada direktiivi 2002/87/EÜ I lisas sätestatud
meetodeid 1, 2 või 3. Krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab valitud
meetodit aja jooksul järjepidevalt.
Krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab 1.
meetodit (raamatupidamise konsolideerimine) ainult pädeva asutuse eelneval
nõusolekul. Pädev asutus võib anda sellise nõusoleku ainult juhul, kui ta on
veendunud, et 1. meetodi kohase konsolideerimisega hõlmatud üksuste
integreeritud juhtimine ja sisekontroll on adekvaatsel tasemel.
2.
Omavahendite individuaalse arvutamise korral ei
arva I osa II jaotise 2. peatüki kohaselt konsolideeritud alusel teostatava
järelevalvega hõlmatud krediidiasutused ja investeerimisühingud maha artikli 33
lõike 1 punktides h ja i osutatud osalusi asjaomastes üksustes, mis kuuluvad
konsolideeritud järelevalve alla.
3.
Pädevad asutused võivad lubada krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel mitte arvata artikli 33 lõike 1 punktides h ja i
osutatud osalust maha järgmistel juhtudel:
(a)
kui osalus on asjaomases üksuses, mis kuulub
vastavalt direktiivile 2002/87/EÜ sama täiendava järelevalve alla kui
krediidiasutus või investeerimisühing;
(b)
kui artiklis 25 osutatud krediidiasutusel või
investeerimisühingul on osalus teises sellises krediidiasutustes või
investeerimisühingutes või enda keskkrediidiasutuses või piirkondlikus
krediidiasutuses ning täidetud on järgmised tingimused:
i)        kui osalus on keskkrediidiasutuses või
piirkondlikus krediidiasutuses, on kõnealust osalust omav krediidiasutus või
investeerimisühing vastavalt õigusaktide või põhikirja sätetele ühendatud
nendega ühisesse võrgustikku ning keskkrediidiasutus või piirkondlik
krediidiasutus vastutab nende sätete kohaselt võrgustikusiseste
tasaarveldustoimingute tegemise eest;
ii)       krediidiasutused ja
investeerimisühingud kuuluvad samasse artikli 108 lõike 7 kohasesse
krediidiasutuste ja investeerimisühingute kaitseskeemi;
iii)      pädevad asutused on andnud artikli 108
lõike 7 kohase loa;
iv)      täidetud on artikli 108 lõikes 7
sätestatud tingimused;
v)       krediidiasutus või investeerimisühing
koostab ja esitab pädevatele asutustele artikli 108 lõike 7 punktis e osutatud
konsolideeritud bilansi vähemalt sama sagedasti, kui artikliga 95 ette nähtud
omavahendite nõudeid käsitlevaid aruandeid;
(c)
kui piirkondlikul krediidiasutusel on osalus enda
keskkrediidiasutuses või teises piirkondlikus krediidiasutuses ja täidetud on
punkti b alapunktides i–v sätestatud tingimused.
4.
EBA, Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide
Järelevalve (EIOPA) ja ESMA töötavad ühiskomitee kaudu välja regulatiivsete
tehniliste standardite eelnõud, et täpsustada direktiivi 2002/87/EÜ I lisa II
osas ja artikli 228 lõikes 1 loetletud arvutusmeetodite kohaldamise tingimused,
mida võetakse arvesse käesoleva artikli lõike 1 ja lõike 3 punkti a kohaste
mahaarvamise alternatiivide kohaldamisel.
EBA, EIOPA ja ESMA esitavad kõnealused
regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks
2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
5.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste standardite
eelnõud, et täpsustada lõike 3 punkti b kohaldamise tingimused.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
4. jagu
Esimese taseme põhiomavahendid
Artikkel 47
Esimese taseme põhiomavahendid
Krediidiasutuse või
investeerimisühingu esimese taseme põhiomavahendid koosnevad esimese taseme
põhiomavahendite kirjetest, mida on korrigeeritud vastavalt artiklitele
29−32 ja millest on tehtud artikli 33 kohased mahaarvamised ning mille
suhtes on kohaldatud artiklites 45, 46 ja 74 sätestatud erandeid ja
alternatiive.
3. peatükk
Täiendavad esimese taseme omavahendid
1. jagu
Täiendavate esimese taseme omavahendite kirjed ja instrumendid
Artikkel 48
Täiendavate esimese taseme omavahendite kirjed
Täiendavate esimese taseme omavahendite kirjed
hõlmavad järgmist:
(a)
kapitaliinstrumendid, tingimusel, et täidetud on
artikli 49 lõikes 1 sätestatud tingimused;
(b)
punktis a osutatud instrumentidega seotud ülekurss.
Artikkel 49
Täiendavate esimese taseme omavahendite instrumendid
1.
Kapitaliinstrumendid kvalifitseeruvad täiendavate
esimese taseme omavahendite instrumentidena ainult juhul, kui on täidetud
järgmised tingimused:
(a)
instrumendid on välja antud ja nende eest on
täielikult tasutud;
(b)
instrumente ei ole ostnud ükski järgmistest:
i)        krediidiasutus või investeerimisühing
ega tema tütarettevõtjad;
ii)       ettevõtja, milles krediidiasutusel või
investeerimisühingul on osalus, kus talle otseselt või kontrollisuhte kaudu
kuulub vähemalt 20 % kõnealuse ettevõtja hääleõigustest või kapitalist;
(c)
krediidiasutus või investeerimisühing ei rahasta
instrumentide ostu otseselt ega kaudselt;
(d)
instrumendid järjestatakse krediidiasutuse või
investeerimisühingu maksejõuetuse korral teise taseme omavahendite
instrumentidest madalamasse nõudeõiguse järku;
(e)
instrumente ei ole taganud ükski järgmistest:
i)        krediidiasutus või investeerimisühing
ega tema tütarettevõtjad;
ii)       emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus
või investeerimisühing ega tema tütarettevõtjad;
iii)      emaettevõtjana tegutsev
finantsvaldusettevõtja ega tema tütarettevõtjad;
iv)      segavaldusettevõtja ega tema tütarettevõtjad;
v)       segafinantsvaldusettevõtja ega tema
tütarettevõtjad;
vi)      mis tahes ettevõtja, kellel on
märkimisväärne seos punktides i–v osutatud üksustega;
(f)
instrumentide suhtes ei kohaldata mis tahes
lepingulist ega muud korda, mis suurendaks instrumentidega seonduvate nõuete
nõudeõiguse järku maksejõuetuse või likvideerimise korral;
(g)
instrumendid on tähtajatud ja neid reguleerivad
sätted ei hõlma krediidiasutuse või investeerimisühingu jaoks ajendeid nende
tagasivõtmiseks;
(h)
kui instrumente reguleerivad sätted hõlmavad üht
või mitut tagasiostu võimalust, võib seda kasutada vastavalt väljaandja
äranägemisele;
(i)
instrumente võib tagasi osta, lunastada või tagasi
võtta ainult juhul, kui on täidetud artiklis 72 sätestatud tingimused, ja mitte
varem kui viis aastat pärast instrumentide väljaandmist;
(j)
instrumente reguleerivad sätted ei osuta otseselt
ega kaudselt sellele, et instrumendid otstetakse tagasi, lunastatakse või
võetakse tagasi või et seda võidakse teha, ning krediidiasutus või
investeerimisühing ei osuta sellele ka ühelgi muul viisil;
(k)
krediidiasutus või investeerimisühing ei osuta
otseselt ega kaudselt, et pädev asutus annaks nõuoleku instrumentide tagasi
ostmiseks, lunastamiseks või tagasi võtmiseks;
(l)
instrumentidelt tehtavad väljamaksed vastavad
järgmistele tingimustele:
i)        väljamaksed tehakse väljamaksete
tegemiseks kasutatavatelt kirjetelt;
ii)       instrumentidelt tehtavate väljamaksete
suurust ei muudeta krediidiasutuse või investeerimisühingu, selle
emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse või investeerimisühingu ega
emaettevõtjana tegutseva finantsvaldusettevõtja või segavaldusettevõtja
krediidikvaliteedi alusel;
iii)      instrumente reguleerivate sätetega
antakse krediidiasutusele või investeerimisühingule võimalus omal äranägemisel
igal ajal tühistada instrumentidelt väljamaksete tegemine määramata ajaks ja
mittekumulatiivsel alusel ning krediidiasutus või investeerimisühing võib
selliseid tühistatud makseid piiranguteta kasutada oma tähtaeguvate kohustuste
täitmiseks;
iv)      väljamaksete tühistamist ei käsitata
krediidiasutuse või investeerimisühingu makseviivitusjuhuna;
v)       väljamaksete tühistamisega ei kaasne
krediidiasutusele või investeerimisühingule mingeid piiranguid;
(m)
instrumendid ei aita kaasa selle
kindlaksmääramisele, et krediidiasutuse või investeerimisühingu kohustused
ületavad tema varasid, kui sellist kindlaksmääramist kasutatakse kohaldatavate
siseriiklike õigusaktide kohaselt maksejõuetuse kindlakstegemiseks;
(n)
instrumente reguleerivate sätetega nähakse ette, et
käivitava sündmuse korral hinnatakse instrumentide põhisumma alla või
konverteeritakse instrumendid esimese taseme põhiomavahendite instrumentideks;
(o)
instrumente reguleerivad sätted ei hõlma
tunnusjooni, mis võivad takistada krediidiasutuse või investeerimisühingu
rekapitaliseerimist;
(p)
kui instrumente ei ole otseselt välja andnud
krediidiasutus või investeerimisühing ega I osa II jaotise 2. peatüki kohaselt
konsolideerimise alla kuuluv tegutsev ettevõte, emaettevõtjana tegutsev
krediidiasutus või investeerimisühing, emaettevõtjana tegutsev
finantsvaldusettevõtja või segavaldusettevõtja, on tulu viivitamata ja
piiranguteta kättesaadav vormis, mis vastab käesolevas lõikes sätestatud
tingimustele, järgmiste jaoks:
i)        krediidiasutus või investeerimisühing;
ii)       I osa II jaotise 2. peatüki kohaselt
konsolideerimise alla kuuluv tegutsev ettevõte;
iii)      emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus
või investeerimisühing;
iv)      emaettevõtjana tegutsev
finantsvaldusettevõtja;
v)       segavaldusettevõtja.
2.
EBA töötab välja regulatiivsed tehnilised
standardid, millega täpsustatakse järgmine:
(a)
tagasivõtmise ajendite vorm ja laad;
(b)
põhisumma allahindamise laad;
(c)
protseduurid ja ajakava seoses järgmisega:
i)        selle kindlaksmääramine, et käivitav
sündmus on aset leidnud;
ii)       pädevale asutusele ja instrumendi
omanikele teatamine sellest, et käivitav sündmus on aset leidnud ja et
vastavalt instrumenti reguleerivatele sätetele instrumendi põhisumma vastavalt
vajadusele kas hinnatakse alla või konverteeritakse instrument esimese taseme
põhiomavahendite instrumendiks;
iii)      vastavalt vajadusele kas instrumendi
põhisumma allahindamine või instrumendi konverteerimine esimese taseme
põhiomavahendite instrumendiks;
(d)
instrumentide tunnusjooned, mis võivad takistada
krediidiasutuse või investeerimisühingu rekapitaliseerimist;
(e)
eriotstarbeliste ettevõtete kasutamine omavahendite
instrumentide kaudseks väljaandmiseks.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 50
Piirangud täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentidelt tehtavate
väljamaksete tühistamisele ja tunnusjooned, mis võivad takistada
krediidiasutuse või investeerimisühingu rekapitaliseerimist
Artikli 49 lõike 1 punkti l alapunkti v ja
punkti o kohaldamisel ei tohi täiendavate esimese taseme omavahendite
instrumente reguleerivad sätted hõlmata eelkõige järgmist:
(a)
nõue, mille kohaselt tuleb teha instrumentidelt
väljamaksed juhul, kui tehakse väljamakse selliselt krediidiasutuse või
investeerimisühingu välja antud instrumendilt, millel on sama või madalam
nõudeõiguse järk kui täiendavate esimese taseme omavahendite instrumendil, sealhulgas
esimese taseme põhiomavahendite instrumendilt;
(b)
nõue, mille kohaselt tühistatakse väljamaksed
esimese taseme põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme omavahendite või
teise taseme omavahendite instrumentidelt juhul, kui kõnealustelt täiendavate esimese
taseme omavahendite instrumentidelt väljamakseid ei tehta;
(c)
kohustus asendada intressi- või dividendimaksed
muud laadi maksetega. Krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes ei
kohaldata sellist kohustust ka ühelgi muul viisil.
Artikkel 51
Täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentide allahindamine või
konverteerimine
Artikli
49 lõike 1 punkti n kohaldamisel kohaldatakse täiendavate esimese taseme
omavahendite instrumentide suhtes järgmisi sätteid:
a)           käivitav sündmus leiab aset, kui
artikli 87 punkti a kohane krediidiasutuse või investeerimisühingu esimese
taseme põhiomavahendite suhtarv langeb allapoole ükskõik kummast järgnevast:
i)       5,125 %;
ii)       5,125 %-st kõrgem tase, kui see on
määratud kindlaks krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt ja täpsustatud
instrumenti reguleerivates sätetes;
b)           kui instrumente reguleerivate
sätetega nähakse ette, et käivitava sündmuse korral konverteeritakse
instrumendid esimese taseme põhiomavahendite instrumentideks, täpsustatakse
kõnealuste sätetega üks järgmisest:
i)       sellise konverteerimise määr ja
konverteerimise lubatud mahu piirmäär;
ii)       instrumentide esimese taseme
põhiomavahendite instrumentideks konverteerimise vahemik;
c)           kui instrumente reguleerivate
sätetega nähakse ette, et käivitava sündmuse korral hinnatakse instrumentide
põhisumma alla, vähendatakse allahindlusega kõike järgmist:
i)       instrumendi omaniku nõue krediidiasutuse
või investeerimisühingu likvideerimise korral;
ii)       instrumendi tagasivõtmise korral
maksmisele kuuluv summa;
iii)      instrumendilt tehtavad väljamaksed.
Artikkel 52
Tagajärjed, mis tulenevad sellest, kui täiendavate esimese taseme omavahendite
instrumentidele seatud tingimused ei ole enam täidetud
Kui
täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentide puhul ei ole enam
täidetud artikli 49 lõikes 1 sätestatud tingimused, kohaldatakse järgmist:
(a)
instrument ei kvalifitseeru enam täiendavate
esimese taseme omavahendite instrumendina;
(b)
kõnealuse instrumendiga seotud osa ülekursist ei
kvalifitseeru enam täiendavate esimese taseme omavahendite kirjena.
2. jagu
Mahaarvamised täiendavate esimese taseme omavahendite kirjetest
Artikkel 53
Mahaarvamised täiendavate esimese taseme omavahendite kirjetest
Krediidiasutused
ja investeerimisühingud arvavad täiendavate esimese taseme omavahendite
kirjetest maha järgmise:
(a)
krediidiasutuse või investeerimisühingu otsene ja
kaudne osalus enda täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentides,
sealhulgas enda täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentides, mille
krediidiasutus või investeerimisühing võiks olla olemasolevate lepingujärgsete
kohustuste alusel kohustatud ostma;
(b)
osalused selliste asjaomaste üksuste täiendavate
esimese taseme omavahendite instrumentides, kellega krediidiasutusel või
investeerimisühingul on vastastikune ristosalus, mis on pädeva asutuse arvates
loodud selleks, et kunstlikult suurendada krediidiasutuse või
investeerimisühingu omavahendeid;
(c)
 asjaomaste üksuste täiendavate esimese taseme
omavahendite instrumentides olevate, artikli 57 kohaselt kindlaks määratud
otseste ja kaudsete osaluste kohaldatav summa, kui krediidiasutusel või
investeerimisühingul ei ole märkimisväärseid investeeringuid asjaomastes
üksustes;
(d)
krediidiasutuse või investeerimisühingu otsesed ja
kaudsed osalused asjaomaste üksuste täiendavate esimese taseme omavahendite
instrumentides, kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on asjaomastes
üksustes märkimisväärne investeering, välja arvatud väärtpaberite emissiooni
tagamisega seotud positsioonid, mida hoitakse 5 tööpäeva või vähem.;
(e)
artikli 63 kohaselt teise taseme omavahendite
kirjetest mahaarvamisele kuuluvate kirjete summa, mis ületab krediidiasutuse
või investeerimisühingu teise taseme omavahendeid;
(f)
kõik arvutamise ajal prognoositavad täiendavate
esimese taseme omavahendite kirjetega seotud maksud, välja arvatud juhul, kui
krediidiasutus või investeerimisühing täiendavate esimese taseme omavahendite
kirjete summat vastavalt korrigeerib, niivõrd kuivõrd sellised maksud
vähendavad summat, mille ulatuses võib kõnealuseid kirjeid kasutada riskide või
kahju katmiseks.
Artikkel 54
Enda täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentides olevate osaluste
mahaarvamine
Artikli
53 punkti a kohaldamisel arvutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud
osalused enda täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentides pika
kogupositsiooni alusel, võttes arvesse järgmisi erandeid:
(a)
krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
arvutada sellistes enda täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentides
olevate osaluste summa, mida hoitakse kauplemisportfellis, pika netopositsiooni
alusel, tingimusel et lühikesed ja pikad positsioonid on samas aluspositsioonis
ning lühikesed positsioonid ei hõlma vastaspoole riski;
(b)
selliste kauplemisportfellis hoitavate enda
täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentides olevate kaudsete
osaluste puhul, mis on indeksipõhistes väärtpaberites olevad osalused, määravad
krediidiasutused ja investeerimisühingud mahaarvatava summa kindlaks, arvutades
aluspositsiooni indeksi koosseisu kuuluvates enda täiendavate esimese taseme
omavahendite instrumentides;
(c)
krediidiasutus või investeerimisühing võib
tasaarvestada kauplemisportfellis hoitavate enda täiendavate esimese taseme
omavahendite instrumentide pikad kogupositsioonid, mis tulenevad
indeksipõhistes väärtpaberites olevatest osalustest, enda täiendavate esimese
taseme omavahendite instrumentide lühikeste positsioonidega, mis tulenevad
alusindeksi lühikestest positsioonidest, sealhulgas juhul, kui kõnealused
lühikesed positsioonid hõlmavad vastaspoole riski.
Artikkel 55
Asjaomaste üksuste täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentides
olevate osaluste mahaarvamine ja mahaarvamised olukorras, kus krediidiasutusel
või investeerimisühingul on vastastikune ristosalus, mis on kunstlikult loodud
omavahendite suurendamiseks
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
teevad artikli 53 punktidega b, c ja d ette nähtud mahaarvamised järgmiselt:
(a)
osalused täiendavate esimese taseme omavahendite
instrumentides arvutatakse pika kogupositsiooni alusel;
(b)
kindlustuse täiendavate esimese taseme omavahendite
kirjeid käsitatakse mahaarvamiste tegemisel osalusena täiendavate esimese
taseme omavahendite instrumentides.
Artikkel 56
Asjaomaste üksuste täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentides
olevate osaluste mahaarvamine
Krediidiasutused
ja investeerimisühingud teevad artikli 53 punktidega c ja d ette nähtud
mahaarvamised järgmiselt:
(a)
nad arvutavad kauplemisportfellis hoitavad osalused
asjaomaste üksuste kapitaliinstrumentides samas aluspositsioonis oleva pika netopositsiooni
alusel, tingimusel et lühikese positsiooni lõpptähtaeg vastab pika positsiooni
lõpptähtajale või selle järelejäänud tähtaeg on vähemalt üks aasta;
(b)
selliste kauplemisportfellis hoitavate asjaomaste
üksuste kapitaliinstrumentides olevate kaudsete osaluste puhul, mis on
indeksipõhistes väärtpaberites olevad osalused, määravad nad mahaarvatava summa
kindlaks, arvutades aluspositsiooni indeksi koosseisu kuuluvates asjaomaste
üksuste kapitaliinstrumentides.
Artikkel 57
Täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentides olevate osaluste
mahaarvamine, kui krediidiasutusel või investeerimisühingul ei ole
märkimisväärset investeeringut asjaomases üksuses
1.
Artikli 53 punkti c kohaldamisel arvutavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud mahaarvatava summa, korrutades punktis
a osutatud summa punktis b osutatud arvutuse tulemusel saadava teguriga:
(a)
kogusumma, mille võrra krediidiasutuse või
investeerimisühingu otsesed ja kaudsed osalused asjaomaste üksuste esimese
taseme põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme omavahendite ja teise
taseme omavahendite instrumentides ületab 10 % krediidiasutuse või
investeerimisühingu esimese taseme põhiomavahendite kirjetest, arvutatuna
pärast järgmiste sätete kohaldamist:
i)        artiklid 29–32;
ii)        artikli 33 lõike 1 punktid a–g ja j–l,
välja arvatud tulevasel kasumlikkusel põhinev edasilükkunud tulumaksu vara, mis
tuleneb ajutistest erinevustest;
iii)      artiklid 41 ja 42;
(b)
krediidiasutuse või investeerimisühingu otseste ja
kaudsete osaluste summa asjaomaste üksuste täiendavate esimese taseme
omavahendite instrumentides, jagatuna krediidiasutuse või investeerimisühingu
otseste ja kaudsete osaluste kogusummaga asjaomaste üksuste esimese taseme
põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme omavahendite ja teise taseme omavahendite
instrumentides.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud jätavad
lõike 1 punktis a osutatud summast ja lõike 1 punktis b osutatud teguri
arvutusest välja väärtpaberite emissiooni tagamisega seotud positsioonid, mida
hoitakse 5 tööpäeva või vähem.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
kindlaks selle, milline osa täiendavate esimese taseme omavahendite
instrumentides olevast osalusest tuleb maha arvata, jagades punktis a osutatud
summa punktis b osutatud summaga:
(a)
osaluste summa, mis tuleb lõike 1 kohaselt maha
arvata;
(b)
krediidiasutuse või investeerimisühingu otseste ja
kaudsete osaluste kogusumma selliste asjaomaste üksuste omavahendite
instrumentides, milles krediidiasutusel või investeerimisühingul ei ole
märkimisväärseid investeeringuid.
3. jagu
Täiendavad esimese taseme omavahendid
Artikkel 58
Täiendavad esimese taseme omavahendid
Krediidiasutuse või
investeerimisühingu täiendavad esimese taseme omavahendid koosnevad täiendavate
esimese taseme omavahendite kirjetest, millest on maha arvatud artiklis 53
osutatud kirjed ja mille suhtes on kohaldatud artiklit 74.
4. peatükk
Teise taseme omavahendid
1. jagu
Teise taseme omavahendite kirjed ja instrumendid
Artikkel 59
Teise taseme omavahendite kirjed
Teise taseme omavahendite kirjed hõlmavad järgmist:
(a)
kapitaliinstrumendid, tingimusel et täidetud on
artiklis 60 sätestatud tingimused;
(b)
punktis a osutatud instrumentidega seotud ülekurss;
(c)
krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul,
kes arvutavad riskiga kaalutud varasid II jaotise 2. peatüki kohaselt, üldine
krediidiriskiga korrigeerimine (koos maksumõjuga) kuni 1,25 % ulatuses
riskiga kaalutud varadest, mis on arvutatud vastavalt III osa II jaotise 2.
peatükile;
(d)
krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul,
kes arvutavad riskiga kaalutud varasid II jaotise 3. peatüki kohaselt,
artiklite 154 ja 155 kohaselt arvutatavad positiivsed summad (koos maksumõjuga)
kuni 0,6 % ulatuses riskiga kaalutud varadest, mis on arvutatud vastavalt
III osa II jaotise 3. peatükile.
Artikkel 60
Teise taseme omavahendite instrumendid
Kapitaliinstrumendid
kvalifitseeruvad teise taseme omavahendite instrumentidena juhul, kui on
täidetud järgmised tingimused:
(a)
instrumendid on välja antud ja nende eest on
täielikult tasutud;
(b)
instrumente ei ole ostnud ükski järgmistest:
i)       krediidiasutus või investeerimisühing
ega tema tütarettevõtjad;
ii)       ettevõtja, milles krediidiasutusel või
investeerimisühingul on osalus, kus talle otseselt või kontrollisuhte kaudu
kuulub vähemalt 20 % kõnealuse ettevõtja hääleõigustest või kapitalist;
(c)
krediidiasutus või investeerimisühing ei rahasta
instrumentide ostu otseselt ega kaudselt;
(d)
instrumente reguleerivate sätete kohased
instrumentide põhisummaga seotud nõuded on täielikult allutatud kõigile
allutamata võlausaldajate nõuetele;
(e)
instrumente ei ole taganud ükski järgmistest:
i)       krediidiasutus või investeerimisühing
ega tema tütarettevõtjad;
ii)       emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus
või investeerimisühing ega tema tütarettevõtjad;
iii)      emaettevõtjana tegutsev
finantsvaldusettevõtja ega tema tütarettevõtjad;
iv)      segavaldusettevõtja ega tema
tütarettevõtjad;
v)       segafinantsvaldusettevõtja
ega tema tütarettevõtjad;
vi)      mis tahes ettevõtja, kellel on
märkimisväärne seos punktides i–v osutatud üksustega;
(f)
instrumentide suhtes ei kohaldata mis tahes korda,
mis muul viisil suurendaks instrumentidega seonduvate nõuete nõudeõiguse järku;

(g)
instrumentide esialgne tähtaeg on vähemalt 5
aastat;
(h)
instrumente reguleerivad sätted ei sisalda
krediidiasutuse või investeerimisühingu jaoks ajendeid nende tagasivõtmiseks;
(i)
kui instrumendid hõlmavad üht või mitut tagasiostu
võimalust, võib seda kasutada vastavalt väljaandja äranägemisele;
(j)
instrumente võib tagasi osta, lunastada või tagasi
võtta ainult juhul, kui on täidetud artiklis 72 sätestatud tingimused, ja mitte
varem kui viis aastat pärast instrumentide väljaandmist;
(k)
instrumente reguleerivad sätted ei osuta otseselt
ega kaudselt sellele, et instrumendid otstetakse tagasi, lunastatakse või
võetakse tagasi enne lõpptähtaega või et seda võidakse teha, ning krediidiasutus
või investeerimisühing ei osuta ega vihja sellele ka ühelgi muul viisil;
(l)
instrumente reguleerivate sätetega ei anta
instrumentide omanikule õigust kiirendada intresside või põhisumma tulevasi
kavakohaseid makseid, välja arvatud krediidiasutuse või investeerimisühingu
maksejõuetuse või likvideerimise korral;
(m)
instrumentidelt tasumisele kuuluvate intressi- või
dividendimaksete suurust ei muudeta krediidiasutuse või investeerimisühingu,
selle emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse või investeerimisühingu ega
emaettevõtjana tegutseva finantsvaldusettevõtja või segavaldusettevõtja
krediidikvaliteedi alusel;
(n)
kui instrumente ei ole otseselt välja andnud
krediidiasutus või investeerimisühing ega I osa II jaotise 2. peatüki kohaselt
konsolideerimise alla kuuluv tegutsev ettevõte, emaettevõtjana tegutsev
krediidiasutus või investeerimisühing, emaettevõtjana tegutsev
finantsvaldusettevõtja või segavaldusettevõtja, on tulu viivitamata ja
piiranguteta kättesaadav vormis, mis vastab käesolevas lõikes sätestatud tingimustele,
järgmiste jaoks:
i)       krediidiasutus või investeerimisühing;
ii)       I osa II jaotise 2. peatüki kohaselt
konsolideerimise alla kuuluv tegutsev ettevõte;
iii)      emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus
või investeerimisühing;
iv)      emaettevõtjana tegutsev finantsvaldusettevõtja;
v)      segavaldusettevõtja.
Artikkel 61
Teise taseme omavahendite instrumentide amortiseerimine
Selleks
et arvutada, millises ulatuses kvalifitseeruvad teise taseme omavahendite
instrumendid teise taseme omavahendite kirjena asjaomase instrumendi
lõpptähtajani jäänud 5 aasta jooksul, korrutatakse punkti a kohase arvutuse
tulemus punktis b osutatud summaga järgmiselt:
(a)
instrumentide või allutatud laenude nimiväärtus
instrumentide lepingujärgse lõpptähtajani jäänud 5 aasta pikkuse ajavahemiku
esimese päeva seisuga, jagatuna kõnealuse ajavahemiku kalendripäevade arvuga;
(b)
instrumentide või allutatud laenude lepingujärgse
lõpptähtajani jäänud kalendripäevade arv.
Artikkel 62
Tagajärjed, mis tulenevad sellest, kui teise taseme omavahendite instrumentidele
seatud tingimused ei ole enam täidetud
Kui
teise taseme omavahendite instrumendi puhul ei ole enam täidetud artiklis 60
sätestatud tingimused, kohaldatakse järgmist:
(a)
instrument ei kvalifitseeru enam teise taseme
omavahendite instrumendina;
(b)
kõnealuse instrumendiga seotud osa ülekursist ei
kvalifitseeru enam teise taseme omavahendite kirjena.
2. jagu
Mahaarvamised teise taseme omavahendite kirjetest
Artikkel 63
Mahaarvamised teise taseme omavahendite kirjetest
Teise taseme omavahendite kirjetest arvatakse
maha järgmine:
(a)
krediidiasutuse või investeerimisühingu otsene ja
kaudne osalus enda teise taseme omavahendite instrumentides, sealhulgas enda
teise taseme omavahendite instrumentides, mille krediidiasutus või
investeerimisühing võiks olla olemasolevate lepingujärgsete kohustuste alusel
kohustatud ostma;
(b)
osalused selliste asjaomaste üksuste teise taseme
omavahendite instrumentides, kellega krediidiasutusel või investeerimisühingul
on vastastikune ristosalus, mis on pädeva asutuse arvates loodud selleks, et
kunstlikult suurendada krediidiasutuse või investeerimisühingu omavahendeid;
(c)
 asjaomaste üksuste teise taseme omavahendite
instrumentides olevate, artikli 67 kohaselt kindlaks määratud otseste ja
kaudsete osaluste kohaldatav summa, kui krediidiasutusel või
investeerimisühingul ei ole märkimisväärseid investeeringuid asjaomastes
üksustes;
(d)
krediidiasutuse või investeerimisühingu otsesed ja
kaudsed osalused asjaomaste üksuste teise taseme omavahendite instrumentides,
kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on asjaomastes üksustes
märkimisväärne investeering, välja arvatud väärtpaberite emissiooni tagamisega
seotud positsioonid, mida hoitakse vähem kui 5 tööpäeva.
Artikkel 64
Enda teise taseme omavahendite instrumentides olevate osaluste ja allutatud
laenude mahaarvamine
Artikli
63 punkti a kohaldamisel arvutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud
osalused pika kogupositsiooni alusel, võttes arvesse järgmisi erandeid:
(a)
krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
arvutada kauplemisportfellis hoitavate osaluste summa pika netopositsiooni
alusel, tingimusel et lühikesed ja pikad positsioonid on samas aluspositsioonis
ning lühikesed positsioonid ei hõlma vastaspoole riski;
(b)
selliste kauplemisportfellis hoitavate kaudsete
osaluste puhul, mis on indeksipõhistes väärtpaberites olevad osalused, määravad
krediidiasutused ja investeerimisühingud mahaarvatava summa kindlaks, arvutades
aluspositsiooni indeksi koosseisu kuuluvates enda teise taseme omavahendite
instrumentides;
(c)
krediidiasutused või investeerimisühingud võivad
tasaarvestada kauplemisportfellis hoitavate enda teise taseme omavahendite
instrumentide pikad kogupositsioonid, mis tulenevad indeksipõhistes
väärtpaberites olevatest osalustest, enda teise taseme omavahendite
instrumentide lühikeste positsioonidega, mis tulenevad alusindeksi lühikestest
positsioonidest, sealhulgas juhul, kui kõnealused lühikesed positsioonid
hõlmavad vastaspoole riski.
Artikkel 65
Asjaomaste üksuste teise taseme omavahendite instrumentides ja allutatud
laenudes olevate osaluste mahaarvamine ja mahaarvamised olukorras, kus
krediidiasutusel või investeerimisühingul on vastastikune ristosalus, mis on
kunstlikult loodud omavahendite suurendamiseks
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
teevad artikli 63 punktidega b, c ja d ette nähtud mahaarvamised järgmiselt:
(a)
osalused teise taseme omavahendite instrumentides,
sealhulgas allutatud laenud, arvutatakse pika kogupositsiooni alusel;
(b)
osalusi kindlustuse teise taseme omavahendite
kirjetes ja kindlustuse kolmanda taseme omavahendite kirjetes käsitatakse
mahaarvamiste tegemisel osalusena teise taseme omavahendite instrumentides.
Artikkel 66
Asjaomaste üksuste teise taseme omavahendite instrumentides olevate osaluste ja
allutatud laenude mahaarvamine
Krediidiasutused
ja investeerimisühingud teevad artikli 63 punktidega c ja d ette nähtud
mahaarvamised järgmiselt:
(a)
nad võivad arvutada kauplemisportfellis hoitavad
osalused asjaomaste üksuste kapitaliinstrumentides samas aluspositsioonis oleva
pika netopositsiooni alusel, tingimusel et lühikese positsiooni lõpptähtaeg
vastab pika positsiooni lõpptähtajale või selle järelejäänud tähtaeg on
vähemalt üks aasta;
(b)
selliste kauplemisportfellis hoitavate asjaomaste
üksuste kapitaliinstrumentides olevate kaudsete osaluste puhul, mis on indeksipõhistes
väärtpaberites olevad osalused, määravad nad mahaarvatava summa kindlaks,
lähtudes aluspositsioonist indeksi koosseisu kuuluvates asjaomaste üksuste
kapitaliinstrumentides.
Artikkel 67
Teise taseme omavahendite instrumentides olevate osaluste mahaarvamine, kui
krediidiasutusel või investeerimisühingul ei ole märkimisväärset investeeringut
asjaomases üksuses
1.
Artikli 63 punkti c kohaldamisel arvutavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud mahaarvatava summa, korrutades punktis
a osutatud summa punktis b osutatud arvutuse tulemusel saadava teguriga:
(a)
kogusumma, mille võrra krediidiasutuse või
investeerimisühingu otsesed ja kaudsed osalused asjaomaste üksuste esimese
taseme põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme omavahendite ja teise
taseme omavahendite instrumentides ületavad 10 % krediidiasutuse või
investeerimisühingu esimese taseme põhiomavahendite kirjetest, arvutatuna
pärast järgmiste sätete kohaldamist:
i)        artiklid 29–32;
ii)       artikli 33 lõike 1 punktid a–g ja j–l,
välja arvatud mahaarvamisele kuuluv tulevasel kasumlikkusel põhinev
edasilükkunud tulumaksu vara, mis tuleneb ajutistest erinevustest;
iii)      artiklid 41 ja 42;
(b)
krediidiasutuse või investeerimisühingu otseste ja
kaudsete osaluste summa asjaomaste üksuste teise taseme omavahendite
instrumentides, jagatuna krediidiasutuse või investeerimisühingu otseste ja
kaudsete osaluste kogusummaga asjaomaste üksuste esimese taseme
põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme omavahendite ja teise taseme
omavahendite instrumentides.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud jätavad
lõike 1 punktis a osutatud summast ja lõike 1 punktis b osutatud teguri
arvutusest välja väärtpaberite emissiooni tagamisega seotud positsioonid, mida
hoitakse 5 tööpäeva või vähem.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
kindlaks selle, milline osa teise taseme omavahendite instrumentides olevast
osalusest tuleb maha arvata, jagades punktis a osutatud summa punktis b
osutatud summaga:
(a)
osaluste kogusumma, mis tuleb lõike 1 kohaselt maha
arvata;
(b)
krediidiasutuse või investeerimisühingu otseste ja
kaudsete osaluste kogusumma selliste asjaomaste üksuste omavahendite
instrumentides, milles krediidiasutusel või investeerimisühingul ei ole
märkimisväärseid investeeringuid.
3. jagu
Teise taseme omavahendid
Artikkel 68
Teise taseme omavahendid
Krediidiasutuse
või investeerimisühingu teise taseme omavahendid koosnevad krediidiasutuse või
investeerimisühingu teise taseme omavahendite kirjetest, millest on tehtud
artiklis 63 osutatud mahaarvamised ja mille suhtes on kohaldatud artiklit 74.
5. peatükk
Omavahendid
Artikkel 69
Omavahendid
Krediidiasutuse
või investeerimisühingu omavahendid võrduvad krediidiasutuse või
investeerimisühingu esimese ja teise taseme omavahendite summaga.
6. peatükk
Üldnõuded
Artikkel 70
Reguleeritud ettevõtete kapitaliinstrumentides olevad osalused, mis ei
kvalifitseeru regulatiivse kapitalina
Krediidiasutused
ja investeerimisühingud ei arva omavahendite mis tahes elementidest maha
artikli 137 lõike 4 teise lõigu kohases reguleeritud finantsettevõttes olevaid
osalusi, mis ei kvalifitseeru kõnealuse ettevõtte regulatiivse kapitalina. Krediidiasutused
ja investeerimisühingud kohaldavad selliste osaluste suhtes vastavalt
vajadusele kas III osa II jaotise 2. või 3. peatüki kohaseid riskikaalusid.
Artikkel 71
Indeksipõhistest osalustest tulenevad kaudsed osalused
1.
Indeksi koosseisu kuuluvate asjaomase üksuse
esimese taseme põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme omavahendite või
teise taseme omavahendite instrumentidest tulenevate riskipositsioonide arvutamise
alternatiivina võib krediidiasutus või investeerimisühing pädeva asutuse
eelneval nõusolekul kasutada indeksi koosseisu kuuluvate asjaomase üksuse
esimese taseme põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme omavahendite või
teise taseme omavahendite instrumentidega seotud aluspositsioonide
konservatiivset hinnangut.
2.
Pädev asutus annab nõusoleku ainult juhul, kui
krediidiasutus või investeerimisühing on pädevale asutusele teda rahuldaval
viisil tõestanud, et krediidiasutuse või investeerimisühingu jaoks on
operatsiooniliselt koormav jälgida indeksi koosseisu kuuluvate asjaomase üksuse
esimese taseme põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme omavahendite või
teise taseme omavahendite instrumentidega seotud aluspositsioone.
3.
EBA töötab välja regulatiivsed tehnilised
standardid, et täpsustada järgmine:
(a)
kui konservatiivsed peavad olema hinnangud, mida
kasutatakse lõike 1 kohase alternatiivina aluspositsiooni arvutamisele;
(b)
mida tähendab operatsiooniliselt koormav lõike 2
kohaldamisel.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 72
Omavahendite vähendamise tingimused
Krediidiasutused
ja investeerimisühingud taotlevad pädevate asutuste eelnevat nõusolekut
järgneva jaoks:
(a)
krediidiasutuse või investeerimisühingu välja antud
esimese taseme põhiomavahendite instrumentide vähendamine või tagasiostmine
kohaldatavate siseriiklike õigusaktidega lubatud viisil;
(b)
täiendavate esimese taseme omavahendite või teise
taseme omavahendite instrumentide tagasivõtmine, lunastamine või tagasiostmine
enne nende lepingujärgset lõpptähtaega.
Artikkel 73
Järelevalve nõuolek omavahendite vähendamiseks
1.
Pädev asutus annab krediidiasutusele või
investeerimisühingule nõusoleku esimese taseme põhiomavahendite, täiendavate
esimese taseme omavahendite või teise taseme omavahendite instrumentide vähendamiseks,
tagasiostmiseks, lunastamiseks või tagasivõtmiseks juhul, kui täidetud on mis
tähes järgmistest tingimustest:
(a)
enne artiklis 13 osutatud tegevust või sellega
samal ajal asendab krediidiasutus või investeerimisühing artiklis 72 osutatud
instrumendid sama või kõrgema kvaliteediga omavahendite instrumentidega
tingimustel, mis on krediidiasutuse või investeerimisühingu tulu teenimise
suutlikkuse seisukohast jätkusuutlikud;
(b)
krediidiasutus või investeerimisühing on pädevale
asutusele teda rahuldaval viisil tõendanud, et krediidiasutuse või
investeerimisühingu omavahendid ületavad kõnealuse toimingu järel artikli 87
lõikes 1 osutatud nõudeid määral, mis pädeva asutuse arvates on märkimisväärne
ja asjakohane, ning pädeva asutuse arvates on krediidiasutuse või
investeerimisühingu finantsseisund ka muus osas igati kindel.
2.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing teeb
artikli 72 punktis a osutatud toimingu ja kohaldatavate siseriiklike
õigusaktidega on keelatud keelduda artiklis 25 osutatud esimese taseme põhiomavahendite
instrumentide tagasivõtmisest, võib pädev asutus loobuda käesoleva artikli
lõikes 1 sätestatud tingimuste kohaldamisest tingimusel, et ta nõuab, et
krediidiasutus või investeerimisühing piirab selliste instrumentide
tagasivõtmist asjakohasel alusel.
3.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse järgmine:
(a)
mida tähendab jätkusuutlik krediidiasutuse või
investeerimisühingu tulu teenimise suutlikkuse seisukohast;
(b)
lõikes 2 osutatud tagasivõtmise piiramise asjakohane
alus;
(c)
sellise taotluse menetluskord ja käsitlemise aeg
ning andmetega seotud nõuded, mille krediidiasutus või investeerimisühing
esitab pädevatele asutustele, et saada nõusolek artiklis 72 osutatud toimingute
tegemiseks.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 74
Ajutine loobumine omavahenditest tehtavaid mahaarvamisi käsitlevate sätete
kohaldamisest
1.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing hoiab
aktsiaid, mis kvalifitseeruvad asjaomase üksuse esimese taseme
põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme omavahendite või teise taseme
omavahendite instrumentidena, ajutiselt ja kui pädev asutus käsitab kõnealuseid
osalusi rahalise abi andmise toiminguna, mille eesmärk on asjaomane üksus
saneerida ja päästa, võib pädev asutus ajutiselt loobuda mahaarvamisi käsitlevate
sätete kohaldamisest, mida vastasel korral kõnealuste instrumentide suhtes
kohaldataks.
2.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada, mida tähendab ajutine lõike 1 kohaldamisel,
ja tingimused, mille alusel pädevad asutused võivad kõnealuseid ajutisi osalusi
käsitada rahalise abi andmise toiminguna, mille eesmärk on asjaomane üksus
saneerida ja päästa.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 75
Omavahendite kvaliteedi järjepidev kontroll
1.
EBA jälgib krediidiasutuste ja investeerimisühingute
poolt liidus välja antud omavahendite instrumentide kvaliteeti ja teavitab
komisjoni viivitamata, kui on märkimisväärseid tõendeid, et kõnealuste
instrumentide kvaliteet on oluliselt halvenenud.
2.
Kõnealune teavitamine hõlmab järgmist:
(a)
üksikasjalik selgitus tuvastatud halvenemise laadi
ja ulatuse kohta;
(b)
tehniline nõuanne komisjonile meetmete kohta, mida
EBA peab vajalikuks võtta.
3.
EBA annab komisjonile tehnilist nõu mis tahes
oluliste muutuste kohta, mida tuleb tema arvates teha omavahendite määratluses
seoses järgmistega:
(a)
turustandardite või -tavade asjakohased
suundumused;
(b)
muudatused asjakohastes õigus- või
raamatupidamisstandardites;
(c)
olulised muudatused EBA kasutatavas
krediidiasutuste ja investeerimisühingute maksevõime stressitesti metoodikas.
4.
EBA esitab komisjonile 31. detsembriks 2013
tehnilised nõuanded õiglases väärtuses mõõdetud realiseerimata kasumi võimalike
muude käsitluste kohta kui käsitlus, mille kohaselt see lisatakse esimese
taseme põhiomavahenditesse ilma korrigeerimata. Sellistes soovitustes
võetakse arvesse asjaomaseid suundumusi rahvusvahelistes
raamatupidamisstandardites ja pankade usaldatavusnõudeid käsitlevates
rahvusvahelistes kokkulepetes.
III jaotis
Vähemusosalused ning tütarettevõtjate välja antud täiendavate esimese taseme
omavahendite ja teise taseme omavahendite instrumendid
Artikkel 76
Vähemusosalused, mis kvalifitseeruvad konsolideeritud esimese taseme
põhiomavahendite hulka arvamiseks
1.
Vähemusosalused hõlmavad tütarettevõtja esimese
taseme põhiomavahendite instrumente ning nendega seotud jaotamata kasumit ja
ülekurssi, kui täidetud on järgmised tingimused:
(a)
tütarettevõtja on üks järgmistest:
i)        krediidiasutus või investeerimisühing;
ii)       ettevõtja, kelle suhtes tulenevalt
kohaldatavatest siseriiklikest õigusaktidest kohaldatakse käesoleva määruse ja
direktiivi [lisab OP] nõudeid;
(c)
tütarettevõtja kuulub täielikult I osa II jaotise
2. peatüki kohase konsolideerimise alla;
(d)
kõnealuseid esimese taseme põhiomavahendite
instrumente omab muu isik, kui I osa II jaotise 2. peatüki kohase
konsolideerimise alla kuuluv ettevõtja.
2.
Konsolideeritud esimese taseme põhiomavahenditena
ei kvalifitseeru vähemusosalused, mida emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus
või investeerimisühing, emaettevõtjana tegutsev finantsvaldusettevõtja või segavaldusettevõtja
või mõne eelnimetatu tütarettevõtja rahastab kas otseselt või kaudselt,
eriotstarbelise ettevõtte kaudu või muul viisil.
Artikkel 77
Kvalifitseeruvad täiendavad esimese taseme omavahendid, esimese taseme
omavahendid, teise taseme omavahendid ja ning kvalifitseeruvad omavahendid
Kvalifitseeruvad täiendavad esimese taseme
omavahendid, esimese taseme omavahendid, teise taseme omavahendid ja
kvalifitseeruvad omavahendid hõlmavad vastavalt vajadusele tütarettevõtja
vähemusosalusi ja tema täiendavate esimese taseme omavahendite, esimese taseme
omavahendite või teise taseme omavahendite instrumente ning nendega seotud
jaotamata kasumit ja ülekurssi, kui täidetud on järgmised tingimused:
(a)
tütarettevõtja on üks järgmistest:
i)       krediidiasutus või investeerimisühing;
ii)       ettevõtja, kelle suhtes tulenevalt
kohaldatavatest siseriiklikest õigusaktidest kohaldatakse käesoleva määruse ja
direktiivi [lisab OP] nõudeid;
(b)
tütarettevõtja kuulub täielikult I osa II jaotise
2. peatüki kohase konsolideerimise alla;
(c)
kõnealuseid instrumente omab muu isik, kui I osa II
jaotise 2. peatüki kohase konsolideerimise alla kuuluv ettevõtja.
Artikkel 78
Kvalifitseeruvad täiendavad esimese taseme omavahendid ja teise taseme
omavahendid, mille on välja andnud eriotstarbeline ettevõte
1.
Eriotstarbelise ettevõtte välja antud täiendavate
esimese taseme omavahendite ja teise taseme omavahendite instrumendid ning
nendega seotud jaotamata kasum ja ülekurss arvatakse vastavalt vajadusele kas
kvalifitseeruvate täiendavate esimese taseme omavahendite, esimese taseme
omavahendite, teise taseme omavahendite või kvalifitseeruvate omavahendite
hulka üksnes juhul, kui täidetud on järgmised tingimused:
(a)
kõnealused instrumendid välja andnud
eriotstarbeline ettevõte kuulub täielikult I osa II jaotise 2. peatüki kohase
konsolideerimise alla;
(b)
instrumendid ning nendega seotud jaotamata kasum ja
ülekurss arvatakse kvalifitseeruvate täiendavate esimese taseme omavahendite
hulka ainult juhul, kui täidetud on artikli 49 lõikes 1 sätestatud tingimused;
(c)
instrumendid ning nendega seotud jaotamata kasum ja
ülekurss arvatakse kvalifitseeruvate teise taseme omavahendite hulka ainult
juhul, kui täidetud on artiklis 60 sätestatud tingimused;
(d)
eriotstarbelise ettevõtte ainus vara on tema
investeering kõnealuse tütarettevõtja omavahenditesse, mis vastavad vastavalt
vajadusele kas artikli 49 lõikes 1 või artiklis 60 sätestatud tingimustele.
Kui pädev asutus leiab, et eritotstarbelise
ettevõtte varad on sellise ettevõtte puhul minimaalsed ja ebaolulised, võib ta
loobuda punktis d sätestatud tingimuse kohaldamisest.
2.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada, mida tähendab minimaalne ja ebaoluline
lõike 1 punkti d tähenduses.
EBA esitab kõnealused
regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks
2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 79
Vähemusosalused, mis arvatakse konsolideeritud esimese taseme põhiomavahendite
hulka
Selleks
et määrata kindlaks tütarettevõtja vähemusosaluste summa, mis arvatakse
konsolideeritud esimese taseme põhiomavahendite hulka, lahutavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud kõnealuse ettevõtja vähemusosalustest
punktis a osutatud summa ja punktis b osutatud protsendi korrutise tulemuse:
(a)
tütarettevõtja esimese taseme põhiomavahendid,
millest on lahutatud väikseim järgnevatest:
i)       kõnealuse tütarettevõtja esimese taseme
põhiomavahendite summa, mis peab vähemalt vastama artikli 87 lõike 1 punktis a
sätestatud nõude ja direktiivi [lisab OP] artikli 122 lõikes 2 osutatud
kombineeritud kapitalipuhvri summale;
ii)       kõnealuse tütarettevõtjaga seotud
konsolideeritud esimese taseme põhiomavahendite summa, mis peab konsolideeritud
alusel vähemalt vastama artikli 87 lõike 1 punktis a sätestatud nõude ja
direktiivi [lisab OP] artikli 122 lõikes 2 osutatud kombineeritud
kapitalipuhvri summale;
(b)
tütarettevõtja vähemusosalused, väljendatuna
protsendina kõnealuse ettevõtja kõigist esimese taseme põhiomavahendite
instrumentidest koos jaotamata kasumi ja ülekursiga.
Artikkel 80
Kvalifitseeruvad esimese taseme omavahendite instrumendid, mis arvatakse
konsolideeritud esimese taseme omavahendite hulka
Selleks
et kindlaks määrata tütarettevõtja kvalifitseeruvate esimese taseme
omavahendite summa, mis arvatakse konsolideeritud esimese taseme omavahendite
hulka, lahutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud kõnealuse ettevõtja
kvalifitseeruvatest esimese taseme omavahenditest punktis a osutatud summa ja
punktis b osutatud protsendi korrutise tulemuse:
(a)
väikseim järgmistest:
i)       kõnealuse tütarettevõtja esimese taseme
omavahendite summa, mis peab vähemalt vastama artikli 87 lõike 1 punktis b
sätestatud nõude ja direktiivi [lisab OP] artikli 122 lõikes 2 osutatud
kombineeritud kapitalipuhvri summale;
ii)       kõnealuse tütarettevõtjaga seotud
konsolideeritud esimese taseme omavahendite summa, mis peab konsolideeritud
alusel vähemalt vastama artikli 87 lõike 1 punktis b sätestatud nõude ja
direktiivi [lisab OP] artikli 122 lõikes 2 osutatud kombineeritud
kapitalipuhvri summale;
(b)
tütarettevõtja kvalifitseeruvad esimese taseme
omavahendid, väljendatuna protsendina kõnealuse ettevõtja kõigist esimese
taseme omavahendite instrumentidest koos jaotamata kasumi ja ülekursiga.
Artikkel 81
Kvalifitseeruvad esimese taseme omavahendid, mis arvatakse konsolideeritud
täiendavate esimese taseme omavahendite hulka
Selleks
et määrata kindlaks tütarettevõtja kvalifitseeruvate esimese taseme omavahendite
summa, mis arvatakse konsolideeritud täiendavate esimese taseme omavahendite
hulka, lahutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud kõnealuse ettevõtja
kvalifitseeruvatest esimese taseme omavahenditest, mis arvatakse
konsolideeritud esimese taseme omavahendite hulka, kõnealuse ettevõtja
vähemusosalused, mis arvatakse konsolideeritud esimese taseme põhiomavahendite
hulka.
Artikkel 82
Kvalifitseeruvad omavahendid, mis arvatakse konsolideeritud omavahendite hulka
Selleks
et määrata kindlaks tütarettevõtja kvalifitseeruvate omavahendite summa, mis
arvatakse konsolideeritud omavahendite hulka, lahutavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud kõnealuse ettevõtja kvalifitseeruvatest omavahenditest
punktis a osutatud summa ja punktis b osutatud protsendi korrutise tulemuse:
(a)
väikseim järgmistest:
i)       kõnealuse tütarettevõtja omavahendite
summa, mis peab vähemalt vastama artikli 87 lõike 1 punktis c sätestatud nõude
ja direktiivi [lisab OP] artikli 122 lõikes 2 osutatud kombineeritud
kapitalipuhvri summale;
ii)       kõnealuse tütarettevõtjaga seotud
omavahendite summa, mis peab konsolideeritud alusel vähemalt vastama artikli 87
lõike 1 punktis c sätestatud nõude ja direktiivi [lisab OP] artikli 122 lõikes
2 osutatud kombineeritud kapitalipuhvri summale;
(b)
ettevõtja kvalifitseeruvad omavahendid,
väljendatuna protsendina tütarettevõtja kõigist omavahendite instrumentidest,
mis arvatakse esimese taseme põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme
omavahendite või teise taseme omavahendite kirjete hulka, koos jaotamata kasumi
ja ülekursiga.
Artikkel 83
Kvalifitseeruvad omavahendite instrumendid, mis arvatakse konsolideeritud teise
taseme omavahendite hulka
Selleks
et määrata kindlaks tütarettevõtja kvalifitseeruvate omavahendite summa, mis
arvatakse konsolideeritud teise taseme omavahendite hulka, lahutavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud kõnealuse ettevõtja
kvalifitseeruvatest omavahenditest, mis arvatakse konsolideeritud omavahendite
hulka, kõnealuse ettevõtja kvalifitseeruvad esimese taseme omavahendid, mis
arvatakse konsolideeritud esimese taseme omavahendite hulka.
IV jaotis
Oluline osalus väljaspool finantssektorit
Artikkel 84
Väljaspool finantssektorit olevate oluliste osaluste riskiga kaalumine ja
keelustamine
1.
Olulise osaluse suhtes, mille maht ületab 15 %
krediidiasutuse või investeerimisühingu aktsepteeritud kapitalist ja mis ei ole
ühes järgnevatest ettevõtjatest, kohaldatakse lõiget 3:
(a)
asjaomane üksus;
(b)
ettevõtja, kes ei ole asjaomane üksus ja kelle
tegevust käsitab pädev asutus järgmisena:
i)        panganduse otsene laiendus; või
ii)       panganduse abiteenus;
iii)      liising, faktooring, usaldusfondide
valitsemine, andmetöötlusteenuste haldamine või mis tahes muu samalaadne
tegevus.
2.
Kõigi selliste oluliste osaluste kogusumma suhtes,
mis krediidiasutusel või investeerimisühingul on muudes ettevõtjates kui lõike
1 punktides a ja b osutatud ettevõtjad ja mille maht ületab 60 %
krediidiasutuse või investeerimisühingu aktsepteeritud kapitalist, kohaldatakse
lõiget 3.
3.
Pädevad asutused kohaldavad krediidiasutuse või
investeerimisühingu lõigete 1 ja 2 kohaste oluliste osaluste suhtes punktis a
või b sätestatud nõudeid:
(a)
 krediidiasutused ja investeerimisühingud
kohaldavad riskikaalu 1 250 % järgmise suhtes:
i)        lõikes 1 osutatud oluliste osaluste
summa, mis ületab 15 % aktsepteeritud kapitalist;
ii)       lõikes 2 osutatud oluliste osaluste
kogusumma, mis ületab 60 % krediidiasutuse või investeerimisühingu
aktsepteeritud kapitalist;
(b)
pädevad asutused keelavad krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel omada lõigetes 1 ja 2 osutatud olulisi osalusi summas,
mis ületab kõnealuste lõigete kohaseid aktsepteeritud kapitali
protsendimäärasid.
4.
EBA töötab välja regulatiivsed tehnilised
standardid, et täpsustada järgmine:
(a)
tegevused, mida käsitatakse panganduse otsese
laiendusena;
(b)
tegevused, mida käsitletakse panganduse
abitegevusena;
(c)
samalaadsed tegevused lõike 1 punkti b alapunkti
iii tähenduses;
EBA esitab
kõnealused regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud komisjonile
1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 85
Alternatiiv riskikaalule 1 250 %
Selle
asemel, et kohaldada riskikaalu 1 250 % summade suhtes, mis ületavad
artikli 84 lõigetes 1 ja 2 osutatud piirmäärasid, võivad krediidiasutused ja
investeerimisühingud arvata kõnealused summad vastavalt artikli 33 lõike 1
punktile k esimese taseme põhiomavahendite kirjetest maha.
Artikkel 86
Erandid
1.
Ettevõtjate aktsiaid, millele ei ole osutatud lõike
1 punktides a ja b, ei võeta arvesse artiklis 84 osutatud aktsepteeritud
kapitali piirmäärade arvutamisel, kui täidetud on mis tahes järgmistest
tingimustest:
a)       aktsiaid
hoitakse ajutiselt saneerimise või päästeoperatsiooni ajal;
b)       hoitavad
aktsiad on väärtpaberite emissiooni tagamisega seotud positsioonid, mida
hoitakse 5 tööpäeva või vähem;
c)      krediidiasutus või investeerimisühing
hoiab kõnealuseid aktsiaid enda nimel, kuid teiste isikute arvel.
2.
Artikli 84 kohases arvutuses ei võeta arvesse
aktsiaid, mis ei ole direktiivi 86/635/EMÜ artikli 35 lõikes 2 määratletud
finantspõhivarad.
III OSA
OMAVAHENDITE NÕUDED
I jaotis
Üldnõuded, hindamine ja aruandlus
1. peatükk
Omavahendite nõutav tase
1. jagu
Omavahendite nõuded krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul
Artikkel 87
Omavahendite nõuded
1.
Kui artiklitest 88 ja 89 ei tulene teisiti, peavad
krediidiasutustel ja investeerimisühingutel igal ajahetkel olema täidetud
järgmised omavahendite nõuded:
(a)
esimese taseme põhiomavahendite suhtarv 4,5 %;

(b)
esimese taseme omavahendite suhtarv 6 %;
(c)
koguomavahendite suhtarv 8 %.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad
omavahendite suhtarvusid järgmiselt:
(a)
esimese taseme põhiomavahendite suhtarv on
krediidiasutuse või investeerimisühingu      esimese taseme põhiomavahendid,
väljendatuna protsendina koguriskipositsioonist;
(b)
esimese taseme omavahendite suhtarv on
krediidiasutuse või investeerimisühingu             esimese taseme omavahendid,
väljendatuna protsendina koguriskipositsioonist;
(c)
koguomavahendite suhtarv on krediidiasutuse või
investeerimisühingu omavahendid, väljendatuna protsendina
koguriskipositsioonist.
3.
Koguriskipositsioon arvutatakse punktide a–f
summana pärast lõikes 4 sätestatu arvesse võtmist:
(a)
III osa II jaotise kohaselt arvutatud riskiga
kaalutud varad krediidiriski ja lahjendusriski puhul seoses krediidiasutuse või
investeerimisühingu kogu majandustegevusega, välja arvatud krediidiasutuse või
investeerimisühingu kauplemisportfelliga seotud tegevusest tulenevad riskiga
kaalutud varad;
(b)
 krediidiasutuse või investeerimisühingu
kauplemisportfelliga seotud tegevusele esitatavad omavahendite nõuded, mis on
vastavalt vajadusele kindlaks määratud III osa IV jaotise või IV osa kohaselt
seoses järgmisega:
i)        positsioonirisk;
ii)       riskide kontsentreerumine, mis ületab
artiklites 384–390 sätestatud piirmäärasid, sellises ulatuses, milles
krediidiasutusel või investeerimisühingul on lubatud kõnealuseid piirmäärasid
ületada;
(c)
vastavalt vajadusele III osa IV jaotise või III osa
V jaotise kohaselt kindlaks määratud omavahendite nõuded seoses järgmisega:
i)        valuutarisk;
ii)       arveldusrisk;
iii)      kaubarisk;
(d)
VI jaotise kohaselt arvutatud omavahendite nõuded
selliste börsiväliste tuletisinstrumentide krediidiväärtuse korrigeerimise
riski katmiseks, mis ei ole krediididerivatiivid, mida aktsepteeritakse riskiga
kaalutud varade vähendamiseks krediidiriski puhul;
(e)
III osa III jaotise kohaselt kindlaks määratud
operatsiooniriski omavahendite nõuded;
(f)
III osa II jaotise kohaselt kindlaks määratud
riskiga kaalutud varad vastaspoole riski puhul, mis tuleneb krediidiasutuse või
investeerimisühingu kauplemisportfelliga seotud tegevusest järgmist liiki
tehingute ja lepingute puhul:
i)        börsivälised tuletisinstrumendid ja
krediididerivatiivid;
ii)       repotehingud, väärtpaberite või kaupade
laenuks andmise või võtmise tehingud, mille alusvaraks on väärtpaberid või
kaubad;
iii)      võimenduslaenu tehingud, mille
alusvaraks on väärtpaberid või kaubad;
iv)      pika arveldustähtajaga tehingud.
4.
Lõikes 3 osutatud koguriskipositsiooni arvutamisel
kohaldatakse järgmisi sätteid:
a)      kõnealuse lõike punktides c–e osutatud
omavahendite nõuded hõlmavad kogu krediidiasutuse või investeerimisühingu
majandustegevusest tulenevaid omavahendite nõudeid;
b)      krediidiasutused ja investeerimisühingud
korrutavad kõnealuse lõike punktides b–e sätestatud omavahendite nõuded
12,5-ga.
Artikkel 88
Algkapitali nõue tegevuse jätkuvuse korral
1.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu
omavahendite tase ei tohi langeda allapoole tegevusloa andmise ajal ette nähtud
algkapitali taset.
2.
Juba enne 1. jaanuari 1993 tegutsenud
krediidiasutused ja investeerimisühingud, kelle omavahendite tase jääb
allapoole ette nähtud algkapitali taset, võivad jätkata oma tegevust. Sellisel
juhul ei või kõnealuste krediidiasutuste ja investeerimisühingute omavahendite
tase langeda madalamale kõrgeimast pärast 22. detsembrit 1989 saavutatud
tasemest.
3.
Kui kontroll lõikes 2 osutatud kategooriasse
kuuluva krediidiasutuse või investeerimisühingu üle läheb seda varem
kontrollinud isikult üle mõnele teisele füüsilisele või juriidilisele isikule,
peab asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu omavahendite tase
saavutama ette nähtud algkapitali taseme.
4.
Kahe või enama lõikes 2 osutatud kategooriasse
kuuluva krediidiasutuse või investeerimisühingu ühinemise tulemusena tekkiva
krediidiasutuse või investeerimisühingu omavahendite tase ei tohi juhul, kui ei
ole saavutatud ette nähtud algkapitali taset, langeda allapoole ühinenud
krediidiasutuste või investeerimisühingute ühinemise aja summaarsest
omavahendite tasemest.
5.
Lõikeid 2–4 ei kohaldata, kui pädevad asutused
leiavad, et krediidiasutuse või investeerimisühingu maksevõime tagamiseks peab
olema täidetud lõikes 1 sätestatud nõue.
Artikkel 89
Erand, mida kohaldatakse juhul, kui kauplemisportfelliga seotud tegevuse maht
on väike
1.
Krediidiasutused või investeerimisühingud võivad
oma kauplemisportfelliga seotud tegevuse puhul asendada artikli 87 lõike 3
punktis b osutatud omavahendite nõude kõnealuse lõike punkti a kohaselt
arvutatava omavahendite nõudega, kui nende kauplemisportfelliga seotud
bilansilise ja bilansivälise tegevuse maht vastab järgmistele tingimustele:
(a)
see on tavaliselt alla 5 % koguvaradest ja
alla 15 miljoni euro;
(b)
see ei ületa kunagi 6 % koguvaradest ega 20
miljonit eurot.
2.
Bilansilise ja bilansivälise tegevuse mahu
arvutamisel hinnatakse võlainstrumente turuhinnas või nimiväärtuses, aktsiaid
turuhinnas ja tuletisinstrumente nende alusvaraks olevate instrumentide nimi-
või turuväärtuses. Pikad ja lühikesed positsioonid liidetakse olenemata nende
märgist.
3.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei suuda
täita lõike 1 punktis b sätestatud tingimust, teavitab ta sellest viivitamata
pädevat asutust. Kui pädev asutus teeb pärast hindamist kindlaks, et lõike 1
punktis a sätestatud nõue ei ole täidetud, ja teavitab sellest krediidiasutust
või investeerimisühingut, lõpetab asjaomane krediidiasutus või
investeerimisühing lõike 1 kohaldamise alates järgmisest aruandluskuupäevast.
2. jagu
Omavahendite nõuded investeerimisühingute puhul, kellele on antud luba osutada
piiratud arvul investeerimisteenuseid
Artikkel 90
Omavahendite nõuded investeerimisühingute puhul, kellele on antud luba osutada
piiratud arvul investeerimisteenuseid
1.
Artikli 87 lõike 3 kohaldamisel arvutavad
investeerimisühingud, kellele ei ole antud luba osutada direktiivi 2004/39/EÜ I
lisa A jao punktides 3 ja 6 loetletud investeerimisteenuseid,
koguriskipositsiooni vastavalt lõikele 2.
2.
Lõikes 1 osutatud investeerimisühingud kasutavad
koguriskipositsiooni leidmiseks seda järgmistest arvutustest, mis annab suurema
tulemuse:
(a)
artikli 87 lõike 3 punktides a–d ja f osutatud
kirjete summa pärast artikli 87 lõike 4 kohaldamist;
(b)
artiklis 92 osutatud summa, mis on korrutatud
12,5-ga.
3.
Lõikes 1 osutatud investeerimisühingute suhtes kohaldatakse
kõiki muid direktiivi [lisab OP] VII jaotise 3. peatüki 2. jao 1. alajao
kohaseid operatsiooniriski käsitlevaid sätteid.
Artikkel 91
Omavahendite nõuded investeerimisühingute puhul, kellel on direktiivi [lisab
OP] artikli 29 kohane algkapital
1.
Artikli 87 lõike 3 kohaldamisel arvutavad
järgmistesse kategooriatesse kuuluvad investeerimisühingud, kellel on
direktiivi [lisab OP] artikli 29 kohane algkapital, koguriskipositsiooni
vastavalt lõikele 2:
(a)
investeerimisühingud, kes kauplevad oma arvel
ainult kliendi korralduse täitmiseks või teostamiseks või ligipääsu saamiseks
kliiring- ja arveldussüsteemile või tunnustatud börsile, tegutsedes sealjuures
vahendaja õigustega või kliendi korraldusi täites;
(b)
investeerimisühingud, kes ei hoia enda käes kliendi
raha ega väärtpabereid;
(c)
investeerimisühingud, kes tegelevad ainult oma
arvel kauplemisega;
(d)
investeerimisühingud, kellel ei ole väliskliente;
(e)
investeerimisühingud, kelle tehingute teostamine ja
arveldamine toimub kliiringuasutuse vastutusel ja garantiiga.
2.
Lõikes 1 osutatud investeerimisühingud arvutavad
koguriskipositsiooni järgneva summana:
(a)
artikli 87 lõike 3 punktid a–d ja f pärast artikli
87 lõike 4 kohaldamist;
(b)
artiklis 92 osutatud summa, mis on korrutatud
12,5-ga.
3.
Lõikes 1 osutatud investeerimisühingute suhtes
kohaldatakse kõiki direktiivi [lisab OP] VII jaotise 3. peatüki 2. jao 1.
alajao kohaseid operatsiooniriski käsitlevaid sätteid.
Artikkel 92
Püsivatel üldkuludel põhinevad omavahendid
1.
Kooskõlas artiklitega 91 ja 92 on
investeerimisühingul aktsepteeritud kapitali vähemalt üks neljandik
investeerimisühingu eelmise aasta püsivatest üldkuludest.
2.
Pädev asutus võib lõike 1 kohast nõuet korrigeerida
juhul, kui eelmise aastaga võrreldes on investeerimisühingu majandustegevuses
toimunud muutusi, mida pädev asutus peab olulisteks.
3.
Investeerimisühingu puhul, kelle majandustegevus on
asutamise päevast arvates kestnud alla ühe aasta, peab aktsepteeritud kapital
olema vähemalt üks neljandik tema äriplaanis kavandatud püsivatest üldkuludest,
välja arvatud juhul, kui pädev asutus nõuab äriplaani korrigeerimist.
4.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse üksikasjalikumalt järgmine:
(a)
sellise nõude arvutamine, mille kohaselt peab
aktsepteeritud kapital olema vähemalt üks neljandik eelmise aasta püsivatest
üldkuludest;
(b)
tingimused, mille alusel pädev asutus võib
korrigeerida nõuet, mille kohaselt peab aktsepteeritud kapital olema vähemalt
üks neljandik eelmise aasta püsivatest üldkuludest;
(c)
kavandatud püsivate üldkulude arvutamine juhul, kui
investeerimisühingu majandustegevus on kestnud alla ühe aasta.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 93
Investeerimisühingu omavahendid konsolideeritud alusel
1.
Artikli 90 lõikes 1 osutatud investeerimisühingute
konsolideerimisgrupi puhul, kuhu ei kuulu krediidiasutusi, kohaldab
liikmesriigis emaettevõtjana tegutsev investeerimisühing artiklit 87
konsolideeritud alusel järgmiselt:
(a)
arvutades koguriskipositsiooni artikli 90 lõike 2
kohaselt;
(b)
arvutades omavahendid emaettevõtjana tegutseva
investeerimisühingu konsolideeritud finantsseisundi alusel.
2.
Artikli 91 lõikes 1 osutatud investeerimisühingute
konsolideerimisgrupi puhul, kuhu ei kuulu krediidiasutusi, kohaldab
finantsvaldusettevõtja kontrolli all olev investeerimisühing artiklit 87
konsolideeritud alusel järgmiselt:
(a)
arvutades koguriskipositsiooni artikli 91 lõike 2
kohaselt;
(b)
arvutades omavahendid emaettevõtjana tegutseva
investeerimisühingu konsolideeritud finantsseisundi alusel.
2. peatükk
Arvutamine ja aruandlusnõuded
Artikkel 94
Hindamine
Varasid ja bilansiväliseid kirjeid hinnatakse
vastavalt raamatupidamiskorrale, mida krediidiasutus või investeerimisühing
peab määruse (EÜ) nr 1606/2002 ja direktiivi 86/635/EMÜ kohaselt
kohaldama.
Artikkel 95
Aruannete esitamine omavahendite nõuete kohta
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
arvutavad positsiooniriski omavahendite nõudeid, esitavad aruanded kõnealuste
omavahendite nõuete kohta vähemalt iga 3 kuu tagant.
Kõnealused aruanded hõlmavad sellise
raamatupidamiskorra kohaselt, mida krediidiasutus või investeerimisühing peab
määruse (EÜ) nr 1606/2002 ja direktiivi 86/635/EMÜ kohaselt kohaldama,
koostatud finantsteavet sellises ulatuses, milles see on vajalik põhjaliku
ülevaate saamiseks krediidiasutuse või investeerimisühingu tegevuse riskiprofiilist.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud esitavad
aruanded artikli 87 kohaste kohustuste kohta vähemalt kaks korda aastas.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud edastavad
tulemused ja kõik nõutavad üksikasjalikud andmed pädevale asutusele.
2.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, et määrata kindlaks ühtsed aruannete vormid, esitamise
sageduse ja kuupäevad ning selliseks aruandluseks liidus kasutatavad
IT-lahendused. Aruannete vormid on proportsionaalsed krediidiasutuste ja investeerimisühingute
tegevuse laadi, ulatuse ja keerukuse astmega.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud rakenduslikud standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
Artikkel 96
Spetsiifilised aruandekohustused
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud esitavad
pädevatele asutustele aruanded järgmiste andmete kohta:
(a)
 kahju, mis on mis tahes asjaomasel aastal saadud
sellistest laenudest, mis on tagatud elamukinnisvaraga kuni 80 % ulatuses
turuväärtusest või kuni 80 % ulatuses hüpoteekimisväärtusest, välja
arvatud juhul, kui artikli 119 lõike 2 kohaselt on määratud teisiti;
(b)
 kogukahju, mis on mis tahes asjaomasel aastal
saadud elamukinnisvaraga tagatud laenudest;
(c)
 kahju, mis on mis tahes asjaomasel aastal saadud          sellistest
laenudest, mis on tagatud ärikinnisvaraga kuni 50 % ulatuses
turuväärtusest või kuni 60 % ulatuses hüpoteekimisväärtusest, välja arvatud
juhul, kui artikli 119 lõike 2 kohaselt on määratud teisiti;
(d)
kogukahju, mis on mis tahes asjaomasel aastal
saadud ärikinnisvaraga tagatud laenudest.
2.
Pädevad asutused avaldavad igal aastal lõike 1
punktide a–d kohased koondandmed, vajaduse korral koos varasemate andmetega.
Mis tahes liikmesriigi teise pädeva asutuse või EBA taotlusel esitab pädev
asutus kõnealusele pädevale asutusele või EBA-le üksikasjalikuma teabe elamu-
või ärikinnisvaraturu olukorra kohta kõnealuses liikmesriigis.
3.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, millega määratakse kindlaks järgmine:
(a)
lõikes 1 osutatud andmete kohta esitatavate
aruannete ühtsed vormid, esitamise sagedus ja kuupäevad;
(b)
lõikes 2 osutatud koondandmete avaldamise ühtsed
vormid, sagedus ja kuupäevad.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse
delegeeritud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud rakenduslikud
tehnilised standardid määruse (EL) nr 1093/2010 artiklis 15 sätestatud
korras.
3. peatükk
Kauplemisportfell
Artikkel 97
Kauplemisportfelliga seotud nõuded
1.
Kauplemisportfelli kuuluvate positsioonide puhul
kaubeldavuse piirangud kas puuduvad või peab kõnealuste positsioonidega seotud
risk olema maandatav.
2.
See, et positsioone hoitakse kauplemise eesmärgil,
peab olema tõendatud strateegiate, põhimõtete ja protseduuride alusel, mille
krediidiasutus või investeerimisühing on positsiooni või portfelli haldamiseks
artikli 98 kohaselt kehtestanud.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
kehtestavad kauplemisportfelli haldamiseks süsteemid ja kontrollimehhanismid
ning järgivad neid artiklite 99 ja 100 kohaselt.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
positsiooniriski omavahendite nõuete arvutamisel võtta arvesse sisemist
riskimaandust, tingimusel et asjaomaseid riskimaanduspositsioone hoitakse
kauplemise eesmärgil ja täidetud on artiklites 98–101 sätestatud nõuded.
Artikkel 98
Kauplemisportfelli haldamine
Kauplemisportfelli kuuluvate positsioonide või
positsioonide kogumite haldamisel täidab krediidiasutus või investeerimisühing
kõiki järgmisi tingimusi:
(a)
krediidiasutusel või investeerimisühingul on
positsiooni/instrumendi või portfellide kohta selgelt dokumenteeritud ja
kõrgema juhtkonna poolt kinnitatud kauplemisstrateegia, mis muu hulgas sisaldab
oodatavat positsioonide hoidmisaega;
(b)
krediidiasutusel või investeerimisühingul on
selgelt määratletud põhimõtted ja protseduurid kauplemisüksuse poolt võetud
positsioonide aktiivseks haldamiseks. Kõnealused põhimõtted ja protseduurid
hõlmavad järgmist:
i)       milliseid positsioone võib iga
konkreetne kauplemisüksus võtta;
ii)       positsioonide piirmäärad on kindlaks
määratud ja nende asjakohasust jälgitakse;
iii)      diileritel on õigus sõltumatult
positsiooni võtta ja seda hallata kokkulepitud piirmäärades ja vastavalt
kinnitatud strateegiale;
iv)      positsioonide kohta antakse kõrgemale
juhtkonnale aru krediidiasutuse või investeerimisühingu riskijuhtimisprotsessi
lahutamatu osana;
v)      positsioone jälgitakse aktiivselt
turuinfo allikate ja positsiooni või selles sisalduvate riskide likviidsuse või
maandatavuse kohta antud hinnangu alusel, mis sisaldab hinnangut
turusisenditele ning nende kvaliteedile ja kättesaadavusele hindamisprotsessis,
turukäibe tasemele ja turul kaubeldavate positsioonide suurustele;
(c)
krediidiasutusel või investeerimisühingul on
selgelt määratletud põhimõtted ja protseduurid positsioonide jälgimiseks
krediidiasutuse või investeerimisühingu kauplemisstrateegia seisukohalt,
sealhulgas käibe ja selliste positsioonide kontrollimiseks, mille algselt
kavandatud hoidmisaeg on lõppenud.
Artikkel 99
Kauplemisportfelli kuulumine
1.
Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on
artiklis 97 sätestatud nõuetele ja artikli 4 kohasele kauplemisportfelli
määratlusele vastavad ning krediidiasutuse või investeerimisühingu
riskijuhtimissuutlikkust ja -tavasid arvesse võttes selgelt määratletud
põhimõtted ja protseduurid, mille kohaselt määratakse kindlaks, millised
positsioonid loetakse omavahendite nõuete arvutamisel kauplemisportfelli kuuluvaks.
Krediidiasutus või investeerimisühing dokumenteerib täies ulatuses kõnealuste
põhimõtete ja protseduuride järgimise ning teostab selle üle korrapäraselt
siseauditit.
2.
Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on
selgelt määratletud põhimõtted ja protseduurid kauplemisportfelli üldiseks
haldamiseks. Kõnealused põhimõtted ja protseduurid käsitlevad vähemalt
järgmist:
(a)
tegevused, mida krediidiasutus või
investeerimisühing loeb kauplemiseks ja omavahendite nõuete arvutamise
seisukohast kauplemisportfelli kuuluvaks;
(b)
millises ulatuses on võimalik positsiooni
igapäevaselt turuhinnas hinnata, lähtudes aktiivsest ja likviidsest
kahesuunalisest turust;
(c)
mudelipõhiselt hinnatavate positsioonide puhul
ulatus, milles krediidiasutus või investeerimisühing saab:
i)        tuvastada kõik positsiooni olulised
riskid;
ii)       maandada kõik positsiooni olulised
riskid instrumentide abil, mille jaoks eksisteerib aktiivne ja likviidne
kahesuunaline turg;
iii)      anda usaldusväärseid hinnanguid mudelis
kasutatavate peamiste eelduste ja parameetrite kohta;
(d)
millises ulatuses krediidiasutus või
investeerimisühing saab ja on kohustatud andma positsiooni väärtuse kohta
hinnanguid, mida on võimalik väljastpoolt järjepidevalt valideerida;
(e)
millises ulatuse õiguslikud piirangud või muud
tegevusega seotud nõuded takistaksid krediidiasutusel või investeerimisühingul
positsiooni lühikese aja jooksul likvideerida või maandada;
(f)
millises ulatuse krediidiasutus või
investeerimisühing saab ja on kohustatud positsiooniga seotud riske oma
kauplemistegevuse raames aktiivselt juhtima;
(g)
millises ulatuses krediidiasutus või
investeerimisühing võib riske või positsioone kauplemisportfellist üle kanda
muu tegevuse alla ja vastupidi, ning selliste ülekandmiste kriteeriumid.
Artikkel 100
Usaldusväärse hindamise nõuded
1.
Kõigi kauplemisportfelli kuuluvate positsioonide
suhtes kohaldatakse käesoleva artikli kohaseid usaldusväärse hindamise nõudeid.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud tagavad eelkõige, et
kauplemisportfelli kuuluvate positsioonide usaldusväärne hindamine saavutab
asjakohase kindlustaseme, võttes arvesse kauplemisportfelli kuuluvate
positsioonide dünaamilist olemust, usaldusväärsuse nõudeid ning
kauplemisportfelli kuuluvate positsioonidega seotud omavahendite nõuete
toimimist ja eesmärke.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
kehtestavad süsteemid ja kontrollimehhanismid, mis tagavad usaldusväärse
hindamise, ning järgivad neid. Kõnealused süsteemid ja kontrollimehhanismid
sisaldavad vähemalt järgmist:
(a)
hindamisprotsessi dokumenteeritud põhimõtted ja
protseduurid, sealhulgas selgelt määratletud kohustused eri valdkondades, mis
on seotud järgneva kindlaksmääramisega: hindamine, turuinfo allikad ja nende
asjakohasuse läbivaatamine, suunised jälgitamatute sisendite kasutamise kohta,
mis kajastavad krediidiasutuse või investeerimisühingu eeldusi selle kohta,
mida turuosalised positsiooni hindamisel kasutaksid, sõltumatute hindamiste
sagedus, sulgemishindade ajastamine, hinnangute korrigeerimise protseduurid
ning kuulõpu ja vastavalt vajadusele muul ajal tehtava kontrolli protseduurid;
(b)
hindamisprotsessi eest vastutava osakonnani viivad
selged ja front office’ist sõltumatud aruandlusahelad.
Aruandlusahel viib lõpuks välja juhtorgani
liikmeni.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud hindavad
kauplemisportfelli kuuluvad positsioonid ümber vähemalt kord päevas.
4.
Võimaluse korral hindavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud oma positsioone alati turuhinnas, sealhulgas
kauplemisportfelli kapitalikäsitluse kohaldamisel.
5.
Turuhinnas hindamisel kasutab krediidiasutus või
investeerimisühing kas parimat ostu- või parimat müügihinda, olenevalt sellest,
kumb neist on konservatiivsem, välja arvatud juhul, kui krediidiasutus või
investeerimisühing on kõnealust tüüpi finantsinstrumendi või kauba osas oluline
turutegija ja saab sulgeda oma positsiooni parima ostu- ja müügihinna keskmise
hinnaga.
6.
Kui turuhinnas hindamine ei ole võimalik, hindavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud oma positsioone ja portfelle
konservatiivselt mudelipõhiselt, sealhulgas kauplemisportfelli kuuluvate
positsioonide omavahendite nõuete arvutamisel.
7.
Mudelipõhise hindamise korral täidavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud järgmisi nõudeid:
(a)
kõrgem juhtkond on teadlik kauplemisportfelli või
muude õiglases väärtuses hinnatavate positsioonide mudelipõhiselt hinnatavatest
komponentidest ja mõistab sellega kaasnevat ebakindlust äriühingu
riski/majandustulemuste aruandluses;
(b)
krediidiasutused ja investeerimisühingud viivad
võimaluse korral turusisendid vastavusse turuhindadega ning hindavad sageli asjaomase
hinnatava positsiooni turusisendite asjakohasust ja mudeli parameetreid;
(c)
võimaluse korral kasutavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud asjaomaste finantsinstrumentide või kaupade puhul
üldtunnustatud turutavaks olevaid hindamismetoodikaid;
(d)
kui mudeli töötab välja krediidiasutus või
investeerimisühing ise, peab see tuginema asjakohastele eeldustele, mida on
hinnanud ja testinud vastavalt kvalifitseeritud isikud, kes on
väljatöötamisprotsessist sõltumatud;
(e)
krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on
kehtestatud ametlikud muutuste kontrollimise protseduurid ning nad säilitavad
mudeli kaitstud koopia ja kasutavad seda korrapäraselt hinnangute
kontrollimiseks;
(f)
riskijuhtimise eest vastutav üksus on teadlik
kasutatavate mudelite nõrkustest ja sellest, kuidas neid kõige paremini
hindamisväljundites arvesse võtta, ja
(g)
krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes
kohaldatakse korrapärast läbivaatamist, et määrata kindlaks nende tulemuste
täpsus; kõnealune läbivaatamine hõlmab eelduste jätkuva paikapidavuse
hindamist, kasumit/kahjumit ja riskitegureid võrdlevat analüüsi ning tegelike
sulgemisväärtuste ja mudeli väljundite võrdlust.
Punkti d kohaldamisel tuleb mudel välja töötada
või heaks kiita kauplemisüksusest sõltumatult ning seda tuleb sõltumatult testida,
mis hõlmab matemaatiliste arvutuste, eelduste ja tarkvararakenduste
valideerimist.
8.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud teostavad
lisaks igapäevasele turuhinnas või mudelipõhisele hindamisele sõltumatut
hinnakontrolli. Turuhindade ja mudeli sisendite kontrolli teostab
kauplemisportfellist kasu saavatest isikutest või üksustest sõltumatu isik või
üksus vähemalt kord kuus või sõltuvalt turu- või kauplemistegevuse laadist
sagedamini. Kui sõltumatud hindamisallikad ei ole kättesaadavad või kui need on
subjektiivsemad, võib olla asjakohane kasutada muid usaldusväärseid meetmeid,
näiteks hinnangute korrigeerimist.
9.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud näevad
ette protseduurid hinnangute korrigeerimiseks ja järgivad neid.
10.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kaaluvad
ametlikult järgmisi hinnangute korrigeerimisi: realiseerimata krediidiriski
marginaalid, positsioonide sulgemiskulud, operatsiooniriskid, ennetähtaegne
lõpetamine, investeerimis- ja finantseerimiskulud, tulevased halduskulud ja kui
see on asjakohane, siis mudelirisk.
11.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud näevad
ette protseduurid mis tahes selliste vähelikviidsete positsioonide praeguste
hinnangute korrigeerimise arvutamiseks, mis võivad eelkõige tuleneda
turusündmustest või krediidiasutuse või investeerimisühinguga seotud
olukordadest, nt kontsentreeritud positsioonidest ja/või positsioonidest, mille
algselt kavandatud hoidmisaeg on lõppenud. Krediidiasutused ja
investeerimisühingud teevad vajaduse korral selliseid korrigeerimisi lisaks
positsiooni väärtuse mis tahes muutustele, mis on nõutavad seoses
finantsaruandlusega, kusjuures kõnealused korrigeerimised peavad kajastama
positsiooni mittelikviidsust. Kõnealuste protseduuride kohaselt kaaluvad
krediidiasutused ja investeerimisühingud vähelikviidsete positsioonide
hinnangute korrigeerimise vajalikkuse üle otsustamisel mitmeid tegureid. Kõnealused
tegurid hõlmavad järgmist:
(a)
aeg, mis kuluks positsiooni või positsioonist
tulenevate riskide täielikuks maandamiseks;
(b)
parima ostu- ja müügihinna vahede volatiilsus ja
keskmine;
(c)
turunoteeringute kättesaadavus (turutegijate arv ja
andmed) ning kauplemismahtude (sealhulgas halvenenud turutingimuste korral)
volatiilsus ja keskmine;
(d)
kontsentratsioon üksikute turgude suhtes;
(e)
positsioonide aegumine;
(f)
seda, mil määral põhineb hinnang mudelipõhisest
hindamisel;
(g)
muude mudeliriskide mõju.
12.
Kolmanda isiku hinnangute või mudelipõhise
hindamise kasutamisel kaaluvad krediidiasutused ja investeerimisühingud, kas
rakendada hinnangute korrigeerimist. Lisaks sellele kaaluvad krediidiasutused
ja investeerimisühingud vähelikviidsete positsioonide suhtes korrigeerimiste
rakendamise vajadust ja kontrollivad pidevalt kõnealuste korrigeerimiste
sobivust.
13.
Keerukate toodete puhul, mille hulka kuuluvad
väärtpaberistamise positsioonid ja n-arvu järjekohaga makseviivituse juhu
tagamise krediididerivatiivid, hindavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud eraldi hinnangute korrigeerimise vajadust, et kajastada
võimaliku vale hindamismetoodika kasutamisega seotud mudeliriski ja
hindamismudelis jälgitamatute (ja võib-olla valede) kalibreerimisparameetrite
kasutamisega seotud mudeliriski.
Artikkel 101
Sisemine riskimaandus
1.
Sisemine riskimaandus vastab eelkõige järgmistele
nõuetele:
(a)
selle esmaseks eesmärgiks ei ole omavahendite nõuete
vältimine või vähendamine;
(b)
see on nõuetekohaselt dokumenteeritud ja selle
suhtes kohaldatakse kindlat sisemist heakskiidu- ja auditeerimiskorda;
(c)
seda käsitletakse turutingimustest lähtudes;
(d)
sisemisest riskimaandusest tekkinud tururiski
juhitakse kauplemisportfellis dünaamiliselt ja kehtestatud limiitide piires;
(e)
seda jälgitakse hoolikalt.
Kõnealune jälgimine tagatakse asjakohaste
protseduuridega.
2.
Lõikes 1 sätestatud nõudeid kohaldatakse, kui
kauplemisportfellivälise maandatud positsiooni suhtes rakendatavatest nõuetest
ei tulene teisiti.
3.
Erandina lõigetest 1 ja 2, kui krediidiasutus või
investeerimisühing maandab kauplemisportfellivälist krediidiriski positsiooni
või vastaspoole riski positsiooni oma kauplemisportfelli kuuluva
krediididerivatiivi abil sisemist riskimaandust kasutades, ei loeta
kauplemisportfellivälist positsiooni või vastaspoole riski positsiooni riskiga
kaalutud vara arvutamisel maandatuks, välja arvatud juhul, kui krediidiasutus
või investeerimisühing ostab kolmandast isikust aktsepteeritud krediidiriski
kaitse andjalt asjakohase krediididerivatiivi, mis vastab
kauplemisportfelliväliste positsioonide kaudse krediidiriski kaitse suhtes
kohaldatavatele nõuetele. Kui selline kolmanda isiku antav krediidiriski kaitse
ostetakse ja seda võetakse omavahendite nõuete arvutamisel arvesse
kauplemisportfellivälise positsiooni riskimaandusena, siis ei loeta
omavahendite nõuete arvutamisel kauplemisportfelli kuuluvaks ei sisemist ega
välist krediididerivatiivi abil toimuvat riskimaandust, kui artikli 293
punktist h ei tulene teisiti.
II jaotis
Krediidiriski omavahendite nõuded
1. peatükk
Üldpõhimõtted
Artikkel 102
Krediidiriski käsitlemise meetodid
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
kohaldavad artikli 87 lõike 3 punktide a ja f kohasel riskiga kaalutud varade
arvutamisel kas 2. peatükiga ettenähtud standardmeetodit või kui pädevad
asutused on andnud selleks artikli 138 kohase loa, siis 3. peatükiga ettenähtud
sisereitingute meetodit.
Artikkel 103
Krediidiriski maandamise tehnikate kasutamine standardmeetodi ja sisereitingute
meetodi puhul
1.
Riskipositsiooni puhul, mille suhtes krediidiasutus
või investeerimisühing kohaldab 2. peatüki kohast standardmeetodit või 3.
peatüki kohast sisereitingute meetodit, kuid ei kasuta artikli 146 kohaseid
makseviivitusest tingitud kahjumäära ja ümberhindlustegurite sisehinnanguid,
võib krediidiasutus või investeerimisühing artikli 87 lõike 3 punktide a ja f
kohasel riskiga kaalutud varade arvutamisel või vajaduse korral artikli 33
lõike 1 punkti d ja artikli 59 punkti c kohasel oodatava kahju arvutamisel
kasutada krediidiriski maandamist vastavalt 4. peatükile.
2.
Riskipositsiooni puhul, mille suhtes krediidiasutus
või investeerimisühing kohaldab sisereitingute meetodit, kasutades artikli 146
kohaseid makseviivitusest tingitud kahjumäära ja ümberhindlustegurite
sisehinnanguid, võib krediidiasutus või investeerimisühing kasutada
krediidiriski maandamist vastavalt 3. peatükile.
Artikkel 104
Väärtpaberistatud riskipositsioonide käsitlemine standardmeetodi ja
sisereitingute meetodi puhul
1.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
riskiga kaalutud varade arvutamiseks riskipositsiooni klassi puhul, millesse
väärtpaberistatud riskipositsioonid vastavalt artiklile 107 liigitataks, 2.
peatüki kohast standardmeetodit, arvutab ta väärtpaberistamise positsioonilt
riskiga kaalutud varad vastavalt artiklitele 240, 241 ja 246–253. Standardmeetodit
kasutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad kasutada ka sisemisel
hinnangul põhinevat meetodit, kui nad on saanu selleks artikli 254 lõike 3
kohase loa.
2.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
riskiga kaalutud varade arvutamiseks riskipositsiooni klassi puhul, millesse
väärtpaberistatud riskipositsioonid vastavalt artiklile 142 liigitataks, 3.
peatüki kohast sisereitingute meetodit, arvutab ta riskiga kaalutud varad
vastavalt artiklitele 240, 241 ja 254–261.
Kui sisereitingute meetodit kasutatakse ainult
teatava osa suhtes väärtpaberistamise aluseks olevatest väärtpaberistatud
riskipositsioonidest, kasutab krediidiasutus või investeerimisühing meetodit,
mis vastab kõnealuse väärtpaberistamise aluseks olevate väärtpaberistatud
riskipositsioonide valdavale osale, välja arvatud sisemistel hinnangutel
põhineva meetodi puhul.
Artikkel 105
Krediidiriskiga korrigeerimise käsitlus
1.
Standardmeetodit kohaldavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud käsitlevad üldisi krediidiriskiga korrigeerimisi vastavalt
artikli 59 punktile c.
2.
Sisereitingute meetodit kohaldavad krediidiasutused
ja investeerimisühingud käsitlevad üldisi krediidiriskiga korrigeerimisi
vastavalt artiklile 155.
Käesoleva artikli ning 2. ja 3. peatüki
kohaldamisel ei hõlma üldised ja spetsiifilised krediidiriskiga korrigeerimised
üldist pangandusreservi.
3.
Sisereitingute meetodit kohaldavad krediidiasutused
ja investeerimisühingud, kes kasutavad standardmeetodit teatava osa suhtes oma
riskipositsioonidest konsolideeritud alusel või individuaalselt kooskõlas
artiklitega 143 ja 145, määravad selle, millise osa suhtes nende üldisest
krediidiriskiga korrigeerimisest kohaldatakse standardmeetodi kohast üldise
krediidiriskiga korrigeerimise käsitlust ja millise osa suhtes sisereitingute
meetodi kohast üldise krediidiriskiga korrigeerimise käsitlust, kindlaks
järgmiselt:.
(a)
vajaduse korral, kui konsolideerimise alla kuuluv
krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab ainult sisereitingute meetodit,
kohaldatakse kõnealuse krediidiasutuse või investeerimisühingu üldiste
krediidiriskiga korrigeerimiste suhtes lõikes 2 osutatud käsitlust;
(b)
vajaduse korral, kui konsolideerimise alla kuuluv
krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab ainult standardmeetodit,
kohaldatakse kõnealuse krediidiasutuse või investeerimisühingu üldiste
krediidiriskiga korrigeerimiste suhtes lõikes 1 osutatud käsitlust;
(c)
ülejäänud krediidiriskiga korrigeerimise suhtes
kohaldatav käsitlus määratakse kindlaks proportsionaalselt vastavalt sellele,
kui suure osakaalu suhtes riskiga kaalutud varadest kohaldatakse
standardmeetodit ja kui suure osakaalu suhtes sisereitingute meetodit.
4.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada üldiste ja spetsiifiliste krediidiriskiga
korrigeerimiste asjakohase raamatupidamiskorra kohane arvutamine seoses
järgmisega:
(a)
artiklites 106 ja 122 osutatud riskipositsiooni
väärtus standardmeetodi puhul;
(b)
artiklites 162–164 osutatud riskipositsiooni
väärtus sisereitingute meetodi puhul;
(c)
artiklis 155 osutatud oodatava kahju käsitlemine;
(d)
artiklites 241 ja 261 osutatud riskipositsiooni
väärtus väärtpaberistamise positsioonidelt riskiga kaalutud varade arvutamiseks;
(e)
artiklis 174 osutatud makseviivituse
kindlakstegemine;
(f)
artiklis 428 osutatud teave spetsiifilise ja üldise
krediidiriskiga korrigeerimise kohta.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
2. peatükk
Standardmeetod
1. jagu
Üldpõhimõtted
Artikkel 106
Riskipositsiooni väärtus
1.
Varakirje riskipositsiooni väärtus on selle
bilansiline väärtus pärast spetsiifilisi krediidiriskiga korrigeerimisi. I
lisas loetletud bilansiväliste kirjete riskipositsiooni väärtus on järgmine
protsent nimiväärtusest pärast spetsiifiliste krediidiriskiga korrigeerimiste
maha arvamist:
(a)
täisriskiga kirjete puhul 100 %;
(b)
keskmise riskiga kirjete puhul 50 %;
(c)
mõõduka riskiga kirjete puhul 20 %;
(d)
madala riskiga kirjete puhul 0 %.
Esimese lõigu teises lauses osutatud
bilansivälised kirjed määratakse riskikategooriatesse vastavalt I lisale.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
artikli 218 kohast finantstagatise mõju arvutamise üldmeetodit, suurendatakse
repotehingu või väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise tehingu
alusel müüdud, panditud või laenuks antud väärtpaberitest või kaupadest
tulenevate riskipositsioonide väärtust, samuti võimenduslaenu tehingute
riskipositsiooni väärtust selliste väärtpaberite või kaupade puhul asjakohase
volatiilsusega korrigeerimisega vastavalt artiklitele 218–220.
2.
II lisas loetletud tuletisinstrumentide
riskipositsiooni väärtus määratakse kindlaks vastavalt 6. peatükile, võttes
kõnealuste meetodite kohaldamisel 6. peatüki kohaselt arvesse uuenduslepingute
ja muude tasaarvestuskokkulepete mõju. Repotehingute, väärtpaberite või
kaupade laenuks andmise või võtmise tehingute, pika arveldustähtajaga tehingute
ja võimenduslaenu tehingute riskipositsiooni väärtuse võib kindlaks määrata kas
vastavalt 6. peatükile või 4. peatükile.
3.
Kui riskipositsioonil on otsene krediidiriski
kaitse, võib selle kirje suhtes kohaldatavat riskipositsiooni väärtust
modifitseerida vastavalt 4. peatükile.
Artikkel 107
Riskipositsiooni klassid
Iga riskipositsioon määratakse ühte
järgmistest riskipositsiooni klassidest:
(a)
nõuded või tingimuslikud nõuded keskvalitsuste või
keskpankade vastu;
(b)
nõuded või tingimuslikud nõuded piirkondlike või
kohalike omavalitsuste vastu;
(c)
nõuded või tingimuslikud nõuded avaliku sektori
asutuste vastu;
(d)
nõuded või tingimuslikud nõuded mitmepoolsete
arengupankade vastu;
(e)
nõuded või tingimuslikud nõuded rahvusvaheliste
organisatsioonide vastu;
(f)
nõuded või tingimuslikud nõuded krediidiasutuste ja
investeerimisühingute vastu;
(g)
nõuded või tingimuslikud nõuded äriühingute vastu;
(h)
jaenõuded või tingimuslikud jaenõuded;
(i)
kinnisvarale seatud hüpoteegiga tagatud nõuded või
tingimuslikud nõuded;
(j)
makseviivituses olevad nõuded;
(k)
tagatud võlakirjadest tulenevad nõuded;
(l)
väärtpaberistamise positsioonid;
(m)
nõuded lühiajalise krediidikvaliteedi hinnanguga
krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning äriühingute vastu;
(n)
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
aktsiatest ja osakutest tulenevad nõuded;
(o)
omakapitali investeeringud;
(p)
muud kirjed.
Artikkel 108
Riskiga kaalutud varade arvutamine
1.
Riskiga kaalutud varade arvutamiseks kohaldatakse
kõikide riskipositsioonide suhtes, mida ei ole omavahenditest maha arvatud, 2.
jao kohaseid riskikaalusid. Riskikaalude kohaldamisel võetakse aluseks
riskipositsiooni klass, millesse riskipositsioon on määratud, ja 2. jaos
sätestatud ulatuses riskipositsiooni krediidikvaliteet. Krediidikvaliteedi
võib kindlaks määrata artiklis 130 määratletud reitinguagentuuride antud
krediidikvaliteedi hinnangute alusel või 3. jao kohaselt ekspordikrediidi
agentuuride antud krediidikvaliteedi hinnangute alusel.
2.
Lõikes 1 osutatud riskikaalude kohaldamiseks
korrutatakse riskipositsiooni väärtus 2. jao kohaselt kindlaks määratud
riskikaaluga.
3.
Kui riskipositsioonil on krediidiriski kaitse, võib
selle kirje suhtes kohaldatavat riskikaalu modifitseerida vastavalt 4.
peatükile.
4.
Väärtpaberistatud riskipositsioonidelt arvutatakse
riskiga kaalutud varad vastavalt 5. peatükile.
5.
Riskipositsioonidele, mille puhul ei ole riskiga
kaalutud varade arvutamist 2. jaos ette nähtud, määratakse riskikaal
100 %.
6.
Välja arvatud riskipositsioonide puhul, millest
tulenevad esimese taseme põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme
omavahendite või teise taseme omavahendite kirjetega seotud kohustused, võivad
krediidiasutused ja investeerimisühingud pädevate asutuste loal otsustada
loobuda käesoleva artikli lõike 1 kohaste nõuete kohaldamisest nõuete suhtes,
mis neil on vastaspoole vastu, kes on asjaomase krediidiasutuse või
investeerimisühingu emaettevõtja, tütarettevõtja, emaettevõtja tütarettevõtja
või asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühinguga direktiivi 83/349/EMÜ
artikli 12 lõike 1 kohases seoses olev ettevõtja. Pädevad asutused võivad
lubada sellise alternatiivse meetodi kasutamist, kui täidetud on järgmised
tingimused:
(a)
vastaspool on krediidiasutus või
investeerimisühing, finantsvaldusettevõtja või segafinantsvaldusettevõtja,
finantseerimisasutus, varahaldusettevõtja või krediidiasutuse või
investeerimisühingu abiettevõtja, kelle suhtes kohaldatakse asjakohaseid
usaldatavusnõudeid;
(b)
vastaspool on täielikult kaasatud krediidiasutuse
või investeerimisühinguga samasse konsolideerimisse;
(c)
vastaspoole suhtes kohaldatakse samasid riski
hindamise, mõõtmise ja kontrollimise protseduure kui krediidiasutuse või
investeerimisühingu suhtes;
(d)
vastaspool asub krediidiasutuse või
investeerimisühinguga samas liikmesriigis,
(e)
puuduvad praegused või prognoositavad olulised
praktilised või õiguslikud takistused omavahendite kiireks ülekandmiseks ja
kohustuste tagasimaksmiseks krediidiasutusele või investeerimisühingule
vastaspoole poolt.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing otsustab
käesoleva lõike kohaselt loobuda lõike 1 kohaste nõuete kohaldamisest, määrab
ta riskikaaluks 0 %.
7.
Välja arvatud riskipositsioonide puhul, millest
tulenevad esimese taseme põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme
omavahendite või teise taseme omavahendite kirjetega seotud kohustused, võivad
krediidiasutused ja investeerimisühingud pädevate asutuste loal loobuda
käesoleva artikli lõike 1 kohaste nõuete kohaldamisest nõuete suhtes, mis neil
on vastaspoole vastu, kellega krediidiasutus või investeerimisühing on astunud
samasse krediidiasutuste ja investeerimisühingute kaitseskeemi kas lepingulise
või õigusliku kohustusi reguleeriva korralduse alusel, mis kaitseb asjaomaseid
krediidiasutusi ja investeerimisühinguid ning tagab eelkõige nende likviidsuse
ja maksevõime, et hoida vajadusel ära pankrot. Pädevad asutused võivad lubada
sellise alternatiivse meetodi kasutamist, kui täidetud on järgmised tingimused:
(a)
täidetud on lõike 6 punktides a, d ja e sätestatud
nõuded;
(b)
korraldusega tagatakse, et krediidiasutuste ja
investeerimisühingute kaitseskeem suudab pakkuda võetud siduvatest kohustustest
tulenevalt vajalikku toetust kõnealuse skeemi jaoks koheselt kättesaadavatest
vahenditest;
(c)
krediidiasutuste ja investeerimisühingute
kaitseskeemi käsutuses on sobivad ja ühesuguselt sätestatud riskiseire ja riski
klassifitseerimise süsteemid, mis annavad täieliku ülevaate nii kõigi
üksikliikmete kui ka kaitseskeemi kui terviku riskiolukorrast, koos vastavate
mõju avaldamise võimalustega; kõnealuste süsteemide abil jälgitakse
makseviivituses olevaid riskipositsioone sobival viisil vastavalt artikli 174
lõikele 1;
(d)
krediidiasutuste ja investeerimisühingute
kaitseskeemi raames viiakse läbi oma riskikontroll, millest teavitatakse
üksikliikmeid;
(e)
krediidiasutuste ja investeerimisühingute
kaitseskeemi raames koostatakse ja avaldatakse igal aastal konsolideeritud
aruanne, mis koosneb kaitseskeemi kui terviku kohta koostatud bilansist,
kasumiaruandest, seisundiaruandest ja riskiaruandest, või aruanne, mis koosneb
kaitseskeemi kui terviku kohta koostatud koondbilansist, koondkasumiaruandest,
seisundiaruandest ja riskiaruandest;
(f)
krediidiasutuste ja investeerimisühingute
kaitseskeemi liikmed on kohustatud teatama vähemalt 24 kuud ette, kui nad
tahavad asjaomase kaitseskeemi tegevuse lõpetada;
(g)
välistatakse omavahendite arvutamiseks
aktsepteeritavate elementide korduvkasutamine (edaspidi „mitmekordne
finantsvõimendus”), samuti mistahes lubamatu omavahendite loomine
krediidiasutuste ja investeerimisühingute kaitseskeemi liikmete vahel;
(h)
krediidiasutuste ja investeerimisühingute
kaitseskeem põhineb valdavalt sarnase äriprofiiliga krediidiasutuste
ulatuslikul liikmelisusel;
(i)
asjaomased pädevad asutused kinnitavad punktis d
osutatud skeemi asjakohasuse ja teostavad selle üle korrapäraselt järelevalvet.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing otsustab
käesoleva lõike kohaselt loobuda lõike 1 kohaste nõuete kohaldamisest, määrab
ta riskikaaluks 0 %.
8.
Riskiga kaalutud varad seoses riskipositsioonidega,
mis tulenevad krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt keskse vastaspoole
tagatisfondi tehtud eelrahastatud osamaksudest, samuti seoses keskse
vastaspoolega seotud kauplemisriski positsioonidega, määratakse vastavalt
vajadusele kindlaks kooskõlas artiklitega 296–300.
2. jagu
Riskikaalud
Artikkel 109
Nõuded keskvalitsuste või keskpankade vastu
1.
Nõuetele keskvalitsuste ja keskpankade vastu
määratakse riskikaal 100 %, välja arvatud juhul, kui kohaldatakse lõigetes
2–5 sätestatud käsitlusi.
2.
Sellistele nõuetele keskvalitsuste ja keskpankade vastu,
mille kohta on kättesaadav määratud reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi
hinnang, määratakse vastavalt tabelile 1 riskikaal, mis vastab tunnustatud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnangule kooskõlas artikliga 131.
 Tabel 1
 Krediidikvaliteedi aste || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6
 Riskikaal || 0 % || 20 % || 50 % || 100 % || 100 % || 150 %
3.
Nõuetele Euroopa Keskpanga vastu määratakse
riskikaal 0 %.
4.
Sellistele nõuetele liikmesriikide keskvalitsuste
ja keskpankade vastu, mis on nomineeritud ja väljastatud asjaomase keskvalitsuse
ja keskpanga omavääringus, määratakse riskikaal 0 %.
5.
Kui kolmanda riigi pädevad asutused, kes kohaldavad
liidus kohaldatava korraga vähemalt samaväärset järelevalve- ja regulatiivset
korda, määravad lõigetes 1 kuni 2 osutatust madalama riskikaalu omavääringus
nomineeritud ja väljastatud nõuetele oma keskvalitsuse või keskpanga vastu,
võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud määrata sellistele nõuetele
riskikaalu samal viisil.
Käesoleva lõike kohaldamisel võib komisjon
rakendusaktidega ja vastavalt artikli 447 lõikes 2 osutatud
kontrollimenetlusele võtta vastu otsuse selle kohta, kas kolmanda riigi
kohaldatav järelevalve- ja regulatiivne kord on vähemalt samaväärne liidus
kohaldatava korraga. Kui sellist otsust ei ole tehtud, võivad krediidiasutused
ja investeerimisühingud kuni 1. jaanuarini 2014 jätkata käesolevas lõikes
sätestatud käsitluse kohaldamist kolmanda riigi suhtes, kui asjaomased pädevad
asutused on kõnealuse kolmanda riigi tunnistanud sellisele käsitlusele sobivaks
enne 1. jaanuari 2013.
Artikkel 110
Nõuded piirkondlike või kohalike omavalitsuste vastu
1.
Nõuetele piirkondlike või kohalike omavalitsuste
vastu määratakse riskikaal samamoodi nagu nõuetele krediidiasutuste ja
investeerimisühingute vastu, välja arvatud juhul, kui kõnealuseid nõudeid
käsitatakse nõuetena keskvalitsuse vastu vastavalt lõikele 2 või 4. Artikli 114
lõike 2 ja artikli 115 lõike 2 kohast lühiajaliste nõuete eeliskäsitlemist ei
kohaldata.
2.
Nõudeid piirkondlike või kohalike omavalitsuste
vastu käsitatakse nõuetena selle keskvalitsuse vastu, kelle jurisdiktsioonis
nad asuvad, kui kõnealuste nõuetega seotud riskide vahel puudub erinevus
tulenevalt piirkondlike või kohalike omavalitsuste iseseisvast
maksukogumisõigusest ja teatavast institutsioonilisest korraldusest, millel on
nende makseviivituse riski vähendav mõju.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse, milliseid nõudeid piirkondlike või
kohalike omavalitsuste vastu käsitatakse eelmises lõigus sätestatud
kriteeriumide alusel nõuetena keskvalitsuse vastu.
EBA esitab kõnealused tehniliste standardite
eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2014.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu teises
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
Enne eelmises lõigus osutatud tehniliste
standardite jõustumist võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud jätkata
esimeses lõigus sätestatud käsitluse kohaldamist juhul, kui pädevad asutused on
kohaldanud seda käsitlust enne 1. jaanuari 2013.
3.
Nõudeid kirikute ja usukogukondade vastu, kes on
avalik-õiguslikud juriidilised isikud, käsitatakse nõuetena piirkondlike või
kohalike omavalitsuste vastu, kui nad koguvad õigusaktidega neile antud
volituste kohaselt makse. Lõiget 2 siiski ei kohaldata. Sellisel juhul ei ole
artikli 145 lõike 1 punkti a kohaldamise eesmärgil neile standardmeetodi
rakendamiseks loa andmine välistatud.
4.
Kui sellise kolmanda riigi jurisdiktsiooni alla
kuuluvad pädevad asutused, kelle kohaldatav järelevalve- ja regulatiivne kord
on vähemalt samaväärne liidus kohaldatava korraga, käsitavad nõudeid
piirkondlike või kohalike omavalitsuste vastu nõuetena kõnealuse kolmanda riigi
keskvalitsuse vastu ning kõnealuste nõuetega seotud riskide vahel puudub
erinevus tulenevalt piirkondlike või kohalike omavalitsuste iseseisvast
maksukogumisõigusest ja teatavast institutsioonilisest korraldusest, millega
vähendatakse makseviivituse riski, võivad krediidiasutused ja
investeerimisühingud määrata nõuetele selliste piirkondlike või kohalike
omavalitsuste vastu riskikaalu samal viisil.
Käesoleva lõike kohaldamisel võib komisjon
rakendusaktidega ja vastavalt artikli 447 lõikes 2 osutatud
kontrollimenetlusele võtta vastu otsuse selle kohta, kas kolmanda riigi
kohaldatav järelevalve- ja regulatiivne kord on vähemalt samaväärne liidus
kohaldatava korraga. Kui sellist otsust ei ole tehtud, võivad krediidiasutused
ja investeerimisühingud kuni 1. jaanuarini 2014 jätkata käesolevas lõikes
sätestatud käsitluse kohaldamist kolmanda riigi suhtes, kui asjaomased pädevad
asutused on kõnealuse kolmanda riigi tunnistanud sellisele käsitlusele sobivaks
enne 1. jaanuari 2013.
5.
Sellistele nõuetele liikmesriigi piirkondlike või
kohalike omavalitsuste vastu, millele ei ole osutatud lõigetes 2–4 ja mis on
nomineeritud ja väljastatud asjaomase piirkondliku või kohaliku omavalitsuse
omavääringus, määratakse riskikaal 20 %.
Artikkel 111
Nõuded avaliku sektori asutuste vastu
1.
Sellistele nõuetele avaliku sektori asutuste vastu,
mille kohta määratud reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang ei ole
kättesaadav, määratakse riskikaal vastavalt krediidikvaliteedi astmele, mis on
vastavalt tabelile 2 määratud nõuetele keskvalitsuse vastu, kelle
jurisdiktsioonis avaliku sektori asutus on asutatud:
 Tabel 2
 Keskvalitsuse krediidikvaliteedi aste || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6
 Riskikaal || 20 % || 50 % || 100 % || 100 % || 100 % || 150 %
Nõuetele avaliku sektori asutuste vastu, mis on
asutatud reitinguta keskvalitsusega riigis, määratakse riskikaal 100 %.
2.
Nõudeid avaliku sektori asutuste vastu, mille kohta
on kättesaadav määratud reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang,
käsitletakse vastavalt artiklile 115. Kõnealuste asutuste suhtes ei kohaldata
artikli 114 lõike 2 ja artikli 115 lõike 2 kohast lühiajaliste nõuete
eeliskäsitlemist.
3.
Sellistele nõuetele avaliku sektori asutuste vastu,
mille esialgne tähtaeg on kuni kolm kuud, määratakse riskikaal 20 %.
4.
Nõudeid avaliku sektori asutuste vastu võib
käsitada nõuetena keskvalitsuse vastu, kelle jurisdiktsioonis nad asuvad, juhul
kui selliste nõuetega seotud riskide vahel puudub erinevus, kuna keskvalitus on
andnud asjakohase garantii.
5.
Kui kolmanda riigi pädevad asutused, kes kohaldavad
liidus kohaldatava korraga vähemalt samaväärset järelevalve- ja regulatiivset
korda, määravad lõigetes 1 kuni 2 osutatust madalama riskikaalu omavääringus
nomineeritud ja väljastatud nõuetele oma keskvalitsuse või keskpanga vastu,
võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud määrata sellistele nõuetele
riskikaalu samal viisil.
6.
Käesoleva lõike kohaldamisel võib komisjon
rakendusaktidega ja vastavalt artikli 447 lõikes 2 osutatud
kontrollimenetlusele võtta vastu otsuse selle kohta, kas kolmanda riigi
kohaldatav järelevalve- ja regulatiivne kord on vähemalt samaväärne liidus
kohaldatava korraga. Kui sellist otsust ei ole tehtud, võivad krediidiasutused
ja investeerimisühingud kuni 1. jaanuarini 2014 jätkata käesolevas lõikes
sätestatud käsitluse kohaldamist kolmanda riigi suhtes, kui asjaomased pädevad
asutused on kõnealuse kolmanda riigi tunnistanud sellisele käsitlusele sobivaks
enne 1. jaanuari 2013.
7.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse avaliku sektori asutused, keda võib
käsitleda lõigete 1 ja 2 kohaselt.
EBA esitab kõnealused tehniliste standardite
eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2014.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
Enne esimeses lõigus osutatud tehniliste
standardite jõustumist võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud jätkata
lõikes 1 sätestatud käsitluse kohaldamist, kui pädevad asutused on kohaldanud
seda käsitlust enne 1. jaanuari 2013.
Artikkel 112
Nõuded mitmepoolsete arengupankade vastu
1.
Nõudeid selliste mitmepoolsete arengupankade vastu,
millele ei ole osutatud lõikes 2, käsitletakse samal viisil nagu nõudeid
krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastu. Artikli 115 lõigete 2 ja 4
kohast lühiajaliste nõuete eeliskäsitlemist ei kohaldata.
Üleameerikalist Investeerimiskorporatsiooni, Musta
Mere Kaubandus- ja Arengupanka ning Kesk-Ameerika Majandusintegratsiooni Panka
käsitatakse mitmepoolsete arengupankadena.
2.
Nõuetele järgmiste mitmepoolsete arengupankade
vastu määratakse riskikaal 0 %:
(a)
Rahvusvaheline Rekonstruktsiooni- ja Arengupank;
(b)
Rahvusvaheline Finantskorporatsioon;
(c)
Ameerika Riikide Arengupank;
(d)
Aasia Arengupank;
(e)
Aafrika Arengupank;
(f)
Euroopa Nõukogu Arengupank;
(g)
Põhjamaade Investeerimispank;
(h)
Kariibi Arengupank;
(i)
Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupank;
(j)
Euroopa Investeerimispank;
(k)
Euroopa Investeerimisfond;
(l)
Mitmepoolne Investeeringute Tagamise Agentuur;
(m)
immuniseerimise rahvusvaheline rahastamisvahend;
(n)
Islami Arengupank.
3.
Euroopa Investeerimisfondis märgitud kapitali
sissemaksmata osale määratakse riskikaal 20 %.
Artikkel 113
Nõuded rahvusvaheliste organisatsioonide vastu
Nõuetele järgmiste rahvusvaheliste
organisatsioonide vastu määratakse riskikaal 0 %:
(a)
Euroopa Liit;
(b)
Rahvusvaheline Valuutafond;
(c)
Rahvusvaheliste Arvelduste Pank;
(d)
Euroopa Finantsstabiilsuse Fond;
(e)
vähemalt kahe liikmesriigi asutatud rahvusvaheline
finantseerimisasutus, mille eesmärk on mobiliseerida vahendeid ja anda rahalist
abi neile oma liikmetele, kes kannatavad tõsiste rahastamisprobleemide all või
keda ähvardavad sellised probleemid.
Artikkel 114
Nõuded krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastu
1.
Nõuetele selliste krediidiasutuste ja
investeerimisühingute vastu, kelle kohta on kättesaadav määratud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang, määratakse riskikaal
vastavalt artiklile 115. Nõuetele selliste krediidiasutuste ja
investeerimisühingute vastu, kelle kohta ei ole kättesaadav määratud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang, määratakse riskikaal
vastavalt artiklile 116.
2.
Nõuetele krediidiasutuste ja investeerimisühingute
vastu, mille järelejäänud tähtaeg on kuni kolm kuud ning mis on nomineeritud ja
väljastatud omavääringus, määratakse riskikaal, mis on ühe kategooria võrra
vähem soodne kui artikli 109 lõigetes 4 ja 5 kirjeldatud soodusriskikaal, mis
on määratud nõuetele asjaomase keskvalitsuse vastu.
3.
Nõuetele, mille järelejäänud tähtaeg on kuni kolm
kuud ning mis on nomineeritud ja väljastatud laenuvõtja omavääringus,
määratakse riskikaal vähemalt 20 %.
4.
Euroopa Keskpanga või liikmesriigi keskpanga
nõudmisel hoitavast kohustuslikust reservist tulenevale nõudele krediidiasutuse
või investeerimisühingu vastu võib määrata sama riskikaalu nagu nõudele
kõnealuse liikmesriigi keskpanga vastu, tingimusel, et:
(a)
reserve hoitakse kooskõlas 12. septembri 2003.
aasta Euroopa Keskpanga määrusega (EÜ) nr 1745/2003 (kohustuslike
reservide kohaldamise kohta) või kooskõlas määrusega, millega see määrus on
hiljem asendatud, või kooskõlas siseriiklike nõuetega, mis on asjaomase
määrusega kõigis olulistes aspektides samaväärsed;
(b)
reserve hoidva krediidiasutuse või investeerimisühingu
pankroti või maksejõuetuse korral makstakse reservid krediidiasutusele või
investeerimisühingule täies ulatuses ja õigeaegselt välja ning need ei ole
kasutatavad krediidiasutuse või investeerimisühingu muude kohustuste
täitmiseks.
5.
Nõudeid finantseerimisasutuste vastu, kellele
pädevad asutused on andnud tegevusloa ja kes kuuluvad pädevate asutuste
järelevalve alla ning kelle suhtes kohaldatakse usaldatavusnõudeid, mis on
samaväärsed krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate
usaldatavusnõuetega, käsitatakse nõuetena krediidiasutuste ja
investeerimisühingute vastu.
Artikkel 115
Nõuded reitingu saanud krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastu
1.
 Nõuetele, mille järelejäänud tähtaeg on üle kolme
kuu ja mis on selliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastu, kelle
kohta on kättesaadav määratud reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi
hinnang, määratakse vastavalt tabelile 3 riskikaal, mis vastab tunnustatud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnangule kooskõlas artikliga 131.
 Tabel 3
 Krediidikvaliteedi aste || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6
 Riskikaal || 20 % || 50 % || 50 % || 100 % || 100 % || 150 %
2.
 Nõuetele, mille
järelejäänud tähtaeg on üle kolme kuu ja mis on selliste krediidiasutuste ja
investeerimisühingute vastu, kelle kohta on kättesaadav määratud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang, määratakse vastavalt
tabelile 4 riskikaal, mis vastab tunnustatud reitinguagentuuri antud
krediidikvaliteedi hinnangule kooskõlas artikliga 131.
 Tabel 4
 Krediidikvaliteedi aste || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6
 Riskikaal || 20 % || 20 % || 20 % || 50 % || 50 % || 150 %
3.
Artikli 126 kohane lühiajalise krediidikvaliteedi
hinnangu käsitlus ja lõike 2 kohane lühiajaliste nõuete üldine eeliskäsitlemine
suhestuvad omavahel järgmiselt:
(a)
kui puudub lühiajaline krediidikvaliteedi hinnang,
kohaldatakse lõike 2 kohast lühiajaliste nõuete üldist eeliskäsitlemist
krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastu olevate kõikide nõuete suhtes,
mille järelejäänud tähtaeg on kuni kolm kuud;
(b)
kui lühiajaline krediidikvaliteedi hinnang on
olemas ja sellest tuleneb lõike 2 kohasest lühiajaliste nõuete üldisest
eeliskäsitlemisest soodsama või samaväärse riskikaalu kohaldamine, kasutatakse
lühiajalist krediidikvaliteedi hinnangut vaid konkreetse nõude suhtes. Muude
lühiajaliste nõuete puhul järgitakse lõike 2 kohast lühiajaliste nõuete üldist
eeliskäsitlust.
(c)
kui lühiajaline krediidikvaliteedi hinnang on
olemas ja sellest tuleneb lõike 2 kohasest lühiajaliste nõuete üldisest
eeliskäsitlemisest vähem soodsa riskikaalu kohaldamine, siis lühiajaliste
nõuete üldist eeliskäsitlemist ei kohaldata ja kõikidele reitinguta
lühiajalistele nõuetele määratakse sama riskikaal kui see, mida kohaldatakse
konkreetse lühiajalise krediidikvaliteedi hinnangu puhul.
Artikkel 116
Nõuded reitinguta krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastu
1.
 Nõuetele selliste krediidiasutuste ja
investeerimisühingute vastu, kelle kohta ei ole kättesaadav määratud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang, määratakse riskikaal
vastavalt krediidikvaliteedi astmele, mis on vastavalt tabelile 5 määratud
nõuetele keskvalitsuse vastu, kelle jurisdiktsioonis asjaomane krediidiasutus
või investeerimisühing on asutatud.
 Tabel 5
 Keskvalitsuse krediidikvaliteedi aste || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6
 Nõude riskikaal || 20 % || 50 % || 100 % || 100 % || 100 % || 150 %
2.
Nõuetele reitinguta krediidiasutuste ja
investeerimisühingute vastu, mis on asutatud reitinguta keskvalitsusega riigis,
määratakse riskikaal 100 %.
3.
Sellistele nõuetele reitinguta krediidiasutuste ja
investeerimisühingute vastu, mille tegelik esialgne tähtaeg on kuni kolm kuud,
määratakse riskikaal 20 %.
Artikkel 117
Nõuded äriühingute vastu
1.
Nõuetele, mille kohta on kättesaadav määratud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang, määratakse vastavalt
tabelile 6 riskikaal, mis vastab tunnustatud reitinguagentuuri antud
krediidikvaliteedi hinnangule kooskõlas artikliga 131.
 Tabel 6
 Krediidikvaliteedi aste || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6
 Riskikaal || 20 % || 50 % || 100 % || 100 % || 150 % || 150 %
2.
Nõuetele, mille kohta kõnealune krediidikvaliteedi
hinnang ei ole kättesaadav, määratakse kas riskikaal 100 % või asjaomase
keskvalitsuse riskikaal, olenevalt sellest, kumb neist on suurem.
Artikkel 118
Jaenõuded
Järgmistele kriteeriumidele vastavatele
nõuetele määratakse riskikaal 75 %:
a)           nõue füüsilise isiku või füüsiliste
isikute vastu või väikese või keskmise suurusega ettevõtja vastu;
b)           nõue on üks arvukatest sarnaste
tunnustega nõuetest, mis oluliselt vähendab sellise laenuandmisega seotud
riske;
c)           kogusumma, mis sisaldab kõiki
makseviivituses olevaid nõudeid, kuid ei sisalda elamukinnisvara tagatisega
nõudeid ega tingimuslikke nõudeid, mida võlgnikust klient või omavahel seotud
klientide rühm krediidiasutusele või investeerimisühingule ning tema
emaettevõtjatele ja selle tütarettevõtjatele võlgneb, ei ületa krediidiasutuse
või investeerimisühingu andmetel 1 miljon eurot. Krediidiasutus või
investeerimisühing võtab selliste andmete saamiseks mõistlikke meetmeid.
Väärtpabereid ei saa liigitada jaenõuete
riskipositsiooni klassi.
Jaeliisingu miinimummaksete nüüdisväärtuse
saab liigitada jaenõuete riskipositsiooni klassi.
Artikkel 119
Kinnisvarale seatud hüpoteegiga tagatud riskipositsioonid
1.
Kui artiklites 120 ja 121 sätestatud tingimused ei
ole täidetud, määratakse kinnisvarale seatud hüpoteegiga täielikult tagatud
riskipositsioonile või selle mis tahes osale, välja arvatud riskipositsiooni
mis tahes osale, mis on määratud muusse riskipositsiooni klassi, riskikaal
100 %.
Riskipositsiooni kinnisvaraga täielikult tagatuna
käsitletav osa ei ole suurem kui panditud kinnisvara turuväärtus või
liikmesriikides, kus on seaduste või rakendusaktidega ette nähtud ranged
kriteeriumid hüpoteekimisväärtuse hindamiseks, kõnealuse kinnisvara
hüpoteekimisväärtus.
2.
Pädevad asutused hindavad artikli 96 kohaselt
kogutavate andmete ja mis tahes muude asjakohaste näitajate alusel
korrapäraselt, kuid vähemalt kord aastas, kas asjaomase riigi territooriumil
asuvale elamukinnisvarale seatud hüpoteegiga tagatud riskipositsioonide artikli
120 kohane riskikaal 35 % ja ärikinnisvarale seatud hüpoteegiga tagatud
riskipositsioonide artikli 121 kohane riskikaal 50 % on asjakohased, võttes
arvesse kinnisvarale seatud hüpoteegiga tagatud riskipositsiooni
makseviivitusjuhtude andmeid ja kinnisvaraturu prognoositavaid suundumusi, ja
võivad finantsstabiilsuse tagamise eesmärgil vajaduse korral määrata kõrgema
riskikaalu või rangemad kriteeriumid, kui on sätestatud artikli 120 lõikes 2 ja
artikli 121 lõikes 2. EBA koordineerib pädevate asutuste läbiviidavaid
hindamisi.
Pädevad asutused konsulteerivad EBAga
kohaldatavate riskikaalude ja kriteeriumide korrigeerimise küsimuses. EBA
avaldab riskikaalud ja kriteeriumid, mida pädevad asutused kohaldavad
artiklites 120, 121 ja 195 osutatud riskipositsioonide suhtes.
EBA töötab välja regulatiivsed tehnilised
standardid, et täpsustada tingimused, mida pädevad asutused võtavad arvesse
rangemate riskikaalude või kriteeriumide määramisel.
EBA esitab kõnealused tehniliste standardite
eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2014.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
3.
Ühe liikmesriigi krediidiasutused ja
investeerimisühingud kohaldavad riskikaalusid ja kriteeriume, mille on teise
liikmesriigi pädevad asutused määranud kõnealuses liikmesriigis asuvale
ärikinnisvarale ja elamukinnisvarale seatud hüpoteegiga tagatud
riskipositsioonidele.
Artikkel 120
Elamukinnisvaraga täielikult tagatud riskipositsioonid
1.
Välja arvatud juhul, kui pädevad asutused
otsustavad artikli 119 lõike 2 kohaselt teisiti, käsitletakse elamukinnisvarale
seatud hüpoteegiga täielikult tagatud riskipositsioone järgmiselt:
(a)
riskipositsioonidele või riskipositsiooni mis tahes
osale, mis on täielikult tagatud sellisele elamukinnisvarale seatud
hüpoteegiga, milles omanik või personaalse investeerimisfirma korral tegelik
tulusaaja elab või kavatseb elama asuda või mille ta on üürile andnud või
kavatseb üürile anda, määratakse riskikaal 35 %;
(b)
riskipositsioonidele, mis on täielikult tagatud
Soome 1991. aasta elamuühinguseaduse või hilisemate samaväärsete õigusaktide
kohaselt tegutsevate Soome elamuühingute osadega, mille alusvaraks on selline
elamukinnisvara, milles omanik elab või kavatseb elama asuda või mille ta on
üürile andnud või kavatseb üürile anda, määratakse riskikaal 35 %;
(c)
nõuetele liisinguvõtja vastu, mis tulenevad
elamukinnisvara liisingulepingust, mille kohaselt krediidiasutus või
investeerimisühing on liisinguandja ja liisinguvõtjal on väljaostuõigus,
määratakse riskikaal 35 %, tingimusel et krediidiasutuse või investeerimisühingu
nõue on täielikult tagatud tema omandiõigusega kinnisvarale.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud käsitavad
lõike 1 kohaldamisel riskipositsiooni või selle mis tahes osa täielikult
tagatuna ainult juhul, kui täidetud on järgmised tingimused:
(a)
kinnisvara väärtus ei sõltu oluliselt laenuvõtja
krediidikvaliteedist. Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad sellise
sõltuvuse olulisuse kindlaksmääramisel jätta arvesse võtmata olukorrad, kus
puhtalt makromajanduslikud tegurid mõjutavad nii kinnisvara väärtust kui ka
laenuvõtja suutlikkust laen tagasi maksta;
(b)
laenuvõtja risk ei sõltu oluliselt tagatiseks oleva
kinnisvara või projekti tootlusest, vaid laenuvõtja suutlikkusest maksta laen
tagasi teistest allikatest, ning seega ei sõltu laenu tagasimaksmine oluliselt
mis tahes rahavoost, mis tuleneb tagatiseks olevast kinnisvarast. Kõnealuste teiste allikate puhul määravad
krediidiasutused ja investeerimisühingud oma laenude andmise põhimõtete osana
maksimaalse laenusumma ja sissetuleku suhte ning nõuavad laenu andmisel
sobivaid tõendeid asjakohase sissetuleku kohta;
(c)
täidetud on artiklis 203 sätestatud nõuded ja
artikli 224 lõikes 1 sätestatud hindamiseeskirjad;
(d)
laenu osa, millele on määratud riskikaal 35 %
(välja arvatud juhul, kui artikli 119 lõike 2 kohaselt on määratud teisiti), ei
ületa 80 % (välja arvatud juhul, kui artikli 119 lõike 2 kohaselt on
määratud teisiti) kõnealuse kinnisvara turuväärtusest või liikmesriikides, kus
on seaduste või rakendusaktidega ette nähtud ranged kriteeriumid
hüpoteekimisväärtuse hindamiseks, 80 % (välja arvatud juhul, kui artikli
119 lõike 2 kohaselt on määratud teisiti) kõnealuse kinnisvara
hüpoteekimisväärtusest.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
teha erandi lõike 2 punktist b riskipositsioonide puhul, mis on täielikult
tagatud liikmesriigi territooriumil asuvale elamukinnisvarale seatud
hüpoteegiga, kui kõnealuse liikmesriigi pädev asutus on avaldanud tõendid, mis
osutavad, et kõnealusel territooriumil on hästiarenenud ja väljakujunenud elamukinnisvaraturg,
mille kahjumäär ei ületa järgmisi piirmäärasid:
(a)
kahju, mis on saadud sellistest laenudest, mis on
tagatud elamukinnisvaraga kuni 80 % ulatuses turuväärtusest või kuni
80 % ulatuses hüpoteekimisväärtusest (välja arvatud juhul, kui artikli 119
lõike 2 kohaselt on määratud teisiti), ei ületa mis tahes asjaomasel aastal
0,3 % elamukinnisvaraga tagatud tagasimaksmata laenudest;
(b)
kogukahju, mis on saadud elamukinnisvaraga tagatud
laenudest, ei ületa mis tahes asjaomasel aastal 0,5 % elamukinnisvaraga
tagatud tagasimaksmata laenudest.
4.
Kui ükskõik kumba lõikes 3 osutatud piirmäära on
asjaomasel aastal ületatud, siis lõike 3 kohaldamise õigus lõpeb ja seni, kuni
lõike 3 tingimused järgneval aastal täidetakse, kohaldatakse lõike 2 punktis b
esitatud tingimust.
Artikkel 121
Ärikinnisvarale seatud hüpoteegiga täielikult tagatud riskipositsioonid
1.
Välja arvatud juhul, kui pädevad asutused
otsustavad artikli 119 lõike 2 kohaselt teisiti, käsitletakse ärikinnisvarale
seatud hüpoteegiga täielikult tagatud riskipositsioone järgmiselt:
(a)
riskipositsioonidele või riskipositsiooni mis tahes
osale, mis on täielikult tagatud hüpoteegiga, mis on seatud büroodele või
muudele äripindadele, võib määrata riskikaalu 50 %;
(b)
riskipositsioonidele, mis on täielikult tagatud
Soome 1991. aasta elamuühinguseaduse või hilisemate samaväärsete õigusaktide
kohaselt tegutsevate Soome elamuühingute osadega, mille alusvaraks on bürood
või muud äripinnad, võib määrata riskikaalu 50 %;
(c)
nõuetele, mis tulenevad büroode või muude
äripindade liisingulepingust, mille kohaselt krediidiasutus või
investeerimisühing on liisinguandja ja liisinguvõtjal on väljaostuõigus, võib
määrata riskikaalu 50 %, tingimusel et krediidiasutuse või
investeerimisühingu nõue on täielikult tagatud tema omandiõigusega kinnisvarale.
2.
Lõiget 1 kohaldatakse järgmistel tingimustel:
(a)
kinnisvara väärtus ei sõltu oluliselt laenuvõtja
krediidikvaliteedist. Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad sellise
sõltuvuse olulisuse kindlaksmääramisel jätta arvesse võtmata olukorrad, kus
puhtalt makromajanduslikud tegurid mõjutavad nii kinnisvara väärtust kui ka
laenuvõtja suutlikkust laen tagasi maksta;
(b)
laenuvõtja risk ei sõltu oluliselt tagatiseks oleva
kinnisvara või projekti tootlusest, vaid pigem laenuvõtja suutlikkusest maksta
laen tagasi teistest allikatest, ning seega ei sõltu laenu tagasimaksmine
oluliselt mis tahes rahavoost, mis tuleneb tagatiseks seatud kinnisvarast;
(c)
täidetud on artiklis 203 sätestatud nõuded ja
artikli 224 lõikes 1 sätestatud hindamiseeskirjad;
(d)
laenu osale, mis ei ületa 50 % kõnealuse
kinnisvara turuväärtusest või liikmesriikides, kus on seaduste või
rakendusaktidega ette nähtud ranged kriteeriumid hüpoteekimisväärtuse
hindamiseks, 60 % (välja arvatud juhul, kui artikli 119 lõike 2 kohaselt
on määratud teisiti) kõnealuse kinnisvara hüpoteekimisväärtusest, määratakse
riskikaal 50 % (välja arvatud juhul, kui artikli 119 lõike 2 kohaselt on
määratud teisiti).
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
teha erandi lõike 2 punktist b riskipositsioonide puhul, mis on täielikult
tagatud liikmesriigi territooriumil asuvale ärikinnisvarale seatud hüpoteegiga,
kui kõnealuse liikmesriigi pädev asutus on avaldanud tõendid, mis osutavad, et
kõnealusel territooriumil on hästiarenenud ja väljakujunenud ärikinnisvaraturg,
mille kahjumäär ei ületa järgmisi piirmäärasid:
(a)
kahju, mis on saadud sellistest laenudest, mis on
tagatud ärikinnisvaraga kuni 50 % ulatuses turuväärtusest või kuni 60 %
ulatuses hüpoteekimisväärtusest (välja arvatud juhul, kui artikli 119 lõike 2
kohaselt on määratud teisiti), ei ületa mis tahes asjaomasel aastal 0,3 %
ärikinnisvaraga tagatud tagasimaksmata laenudest;
(b)
kogukahju, mis on saadud ärikinnisvaraga tagatud
laenudest, ei ületa mis tahes asjaomasel aastal 0,5 % ärikinnisvaraga
tagatud tagasimaksmata laenudest.
4.
Kui ükskõik kumba lõikes 3 osutatud piirmäära on
asjaomasel aastal ületatud, siis lõike 3 kohaldamise õigus lõpeb ja seni, kuni
lõike 3 tingimused järgneval aastal täidetakse, kohaldatakse lõike 2 punktis b
esitatud tingimust.
Artikkel 122
Makseviivituses olevad riskipositsioonid
1.
Mis tahes riskipositsiooni tagamata osale, mille
puhul on aset leidnud artikli 174 kohane makseviivitus, määratakse riskikaal
järgmiselt:
(a)
riskikaal 150 %, kui spetsiifilised
krediidiriskiga korrigeerimised on väiksemad kui 20 % riskipositsiooni
väärtuse tagamata osast, mis on leitud selliselt, nagu kõnealuseid
spetsiifilisi krediidiriskiga korrigeerimisi ei oleks kohaldatud;
(b)
riskikaal 100 %, kui spetsiifilised
krediidiriskiga korrigeerimised ei ole väiksemad kui 20 % riskipositsiooni
väärtuse tagamata osast, mis on leitud selliselt, nagu kõnealuseid
spetsiifilisi krediidiriskiga korrigeerimisi ei oleks kohaldatud.
2.
Tähtajaks tasumata nõude tagatud osa
kindlaksmääramisel loetakse aktsepteeritud tagatisteks ja garantiideks
selliseid tagatisi ja garantiisid, mida aktsepteeritakse krediidiriski
maandamisel 4. peatüki kohaselt.
3.
Kui aset on leidnud artikli 174 kohane
makseviivitus, määratakse riskipositsioonidele, mis on artikli 120 kohaselt
täielikult tagatud elamukinnisvarale seatud hüpoteegiga, riskikaal 100 %
pärast väärtuse korrigeerimisi.
4.
Kui aset on leidnud artikli 174 kohane
makseviivitus, määratakse riskipositsioonidele, mis on artikli 121 kohaselt
täielikult tagatud ärikinnisvarale seatud hüpoteegiga, riskikaal 100 %.
Artikkel 123
Eriti suure riskiga seotud kirjed
1.
Vajaduse korral määravad krediidiasutused ja
investeerimisühingud eriti suure riskiga seotud riskipositsioonidele,
sealhulgas ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aktsiatest või osakutest
tulenevatele riskipositsioonidele, riskikaalu 150 %.
2.
Eriti suure riskiga riskipositsioonid hõlmavad
järgmisi investeeringuid:
a)      investeeringud
riskikapitaliettevõtetesse;
b)      investeeringud direktiivi 2011/61/EU
alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta artikli 4 lõike 1
punktis l määratletud alternatiivsetesse investeerimisfondidesse;
c)      spekulatiivse kinnisvara soetamise
rahastamine.
3.
Selle hindamisel, kas muud kui lõikes 2 osutatud
riskipositsioonid on seotud eriti suure riskiga, võtavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud arvesse järgmisi riskitunnuseid:
(a)
suur kahjurisk seoses võlgniku makseviivitusega;
(b)
võimatu on usaldusväärselt hinnata, kas
riskipositsioon kuulub punkti a alla.
EBA annab välja suunised, millega täpsustatakse,
millist liiki riskipositsioonid ja mis ajaoludel on seotud eriti suure riskiga.
Suunised võetakse vastu määruse (EL) nr 1093/2010
artiklis 16 sätestatud korras.
Artikkel 124
Tagatud võlakirjadest tulenevad riskipositsioonid
1.
Lõike 3 kohast eeliskäsitlemist saab kohaldada tagatud
võlakirjade suhtes, mis vastavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009.
aasta direktiivi 2009/65/EÜ (vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks
investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja
haldusnormide kooskõlastamise kohta)[23]
artikli 52 lõikes 4 esitatud võlakirjade määratlusele ja mis on tagatud mis
tahes järgmise aktsepteeritava varaga:
(a)
ELis asuvate keskvalitsuste, keskpankade, avaliku
sektori asutuste, piirkondlikele ja kohalike omavalitsuste vastu olevad või
nende poolt garanteeritud nõuded;
(b)
kolmandate riikide keskvalitsuste, ELi
mittekuuluvate riikide keskpankade, mitmepoolsete arengupankade ja
rahvusvaheliste organisatsioonide vastu olevad või nende poolt garanteeritud
nõuded, mis vastavad käesoleva peatüki kohaselt krediidikvaliteedi astmele 1,
ja ELi mittekuuluvate riikide avaliku sektori asutuste ning ELi mittekuuluvate
riikide piirkondlike ja kohalike omavalitsuste vastu olevad või nende poolt
garanteeritud nõuded, millele on määratud riskikaal selliselt, nagu nõuetele
krediidiasutuste ja investeerimisühingute või keskvalitsuste ja keskpankade
vastu vastavalt artikli 110 lõigetele 1 ja 2 ning artikli 111 lõigetele 1, 2 ja
4 ja mis vastavad käesoleva peatüki kohaselt krediidikvaliteedi astmele 1, ning
nõuded käesoleva punkti tähenduses, mis vastavad vähemalt käesoleva peatüki
kohaselt krediidikvaliteedi astmele 2, tingimusel et need ei ületa 20 %
emitendist krediidiasutuse või investeerimisühingu tagasimaksmata tagatud
võlakirjade nimiväärtusest;
(c)
sellised nõuded krediidiasutuste ja
investeerimisühingute vastu, mis vastavad käesoleva peatüki kohaselt
krediidikvaliteedi astmele 1. Kogu kõnealune riskipositsioon ei või ületada
15 % emitendist krediidiasutuse või investeerimisühingu lunastamata
tagatud võlakirjade nimiväärtusest. Võlakirjade omanike riskipositsioone, mis
tulenevad kinnisvaraga tagatud laenude võlgnike laenumaksete või laenude
likvideerimisjaotiste ülekannetest ja haldusest, ei võeta 15 % piirmääras
arvesse. Selliste nõuete suhtes ELis asuvate krediidiasutuste ja
investeerimisühingute vastu, mille lõpptähtaeg ei ületa 100 päeva, kõnealust
krediidikvaliteedi astme 1 nõuet ei kohaldata, kuid kõnealused krediidiasutused
ja investeerimisühingud peavad vähemalt vastama käesoleva peatüki kohaselt krediidikvaliteedi
astmele 2.
Pädevad asutused
võivad pärast konsulteerimist EBAga loobuda osaliselt punkti c kohaldamisest ja
lubada krediidikvaliteedi astme 2 määramist kuni 10 %-le emitendist
krediidiasutuse või investeerimisühingu lunastamata tagatud võlakirjade
nimiväärtusest, tingimusel et märkimisväärsed võimalikud
kontsentratsiooniprobleemid asjaomases liikmesriigis saab seoses punktis c
osutatud krediidikvaliteedi astme 1 nõude kohaldamisega dokumenteerida;
(d)
laenud, mis on tagatud elamukinnisvaraga või artikli
120 lõike 1 punktis b osutatud Soome elamuühingute osadega kuni ulatuses, mis
vastab kas pandiõiguste põhisummale koos kõikide eelisõigust omavate
pandiõigustega või 80 %-le panditud kinnisvara väärtusest, olenevalt
sellest, kumb neist on väiksem; või laenud, mis on tagatud kõrgema nõudeõiguse
järguga osakutega, mille on välja andnud prantsuse Fonds Communs de Créances
või samaväärsed liikmesriigi õigusaktidega reguleeritud
väärtpaberistamisasutused, mis tegelevad elamukinnisvaraga seotud nõuete väärtpaberistamisega.
Kui selliseid kõrgema nõudeõiguse järguga osakuid kasutatakse tagatisena, siis
tagatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivi
2009/65/EÜ (vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks
loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide
kooskõlastamise kohta) artikli 52 lõikes 4 sätestatud võlakirjaomanike kaitseks
kavandatud erilise avaliku järelevalvega, et selliste osakute alusvarad
koosnevad mis tahes ajahetkel, mil need on lisatud tagatiste kogumi koosseisu,
vähemalt 90 % ulatuses elamukinnisvarale seatud hüpoteekidest ja
eelisõigust omavatest pandiõigustest, mis kokku ei ületa kas osakute tingimuste
kohaselt tasumisele kuuluvat põhisummat, pandiõiguste põhisummat või 80 %
panditud kinnisvara väärtusest olenevalt sellest, milline neist summadest on
väikseim, ja et osakud vastavad vastavalt käesolevale peatükile
krediidikvaliteedi astmele 1 ning et nimetatud osakud ei ületa 10 %
lunastamata emissiooni nimiväärtusest.
Riskipositsioone, mis tulenevad võlgnike
laenumaksete või laenude likvideerimisjaotiste ülekannetest ja haldusest
laenude puhul, mis on tagatud kõnealuste kõrgema nõudeõiguse järguga osakute
või võlainstrumentidega seoses panditud kinnisvaraga, ei võeta 90 % piirmäära
arvutamisel arvesse;
(e)
laenud, mis on tagatud ärikinnisvaraga või artikli
121 lõike 1 punktis b osutatud Soome elamuühingute osadega kuni ulatuses, mis
vastab kas pandiõiguste põhisummale koos kõikide eelisõigust omavate
pandiõigustega või 60 %-le panditud kinnisvara väärtusest olenevalt sellest,
kumb neist on väiksem; või laenud, mis on tagatud kõrgema nõudeõiguse järguga
osakutega, mille on välja andnud prantsuse Fonds Communs de Créances või
samaväärsed liikmesriigi õigusaktidega reguleeritud väärtpaberistamisasutused,
mis tegelevad ärikinnisvaraga seotud nõuete väärtpaberistamisega. Kui selliseid
kõrgema nõudeõiguse järguga osakuid kasutatakse tagatisena, siis tagatakse
direktiivi 2009/65/EÜ artikli 52 lõikes 4 sätestatud võlakirjaomanike kaitseks
kavandatud erilise avaliku järelevalvega, et selliste osakute alusvarad
koosnevad mis tahes ajahetkel, mil need on lisatud tagatiste kogumi koosseisu,
vähemalt 90 % ulatuses ärikinnisvarale seatud hüpoteekidest ja eelisõigust
omavatest pandiõigustest, mis kokku ei ületa kas osakute tingimuste kohaselt
tasumisele kuuluvat põhisummat, pandiõiguste põhisummat või 60 % panditud
kinnisvara väärtusest olenevalt sellest, milline neist summadest on väikseim,
ja et osakud vastavad vastavalt käesolevale peatükile krediidikvaliteedi
astmele 1 ning et nimetatud osakud ei ületa 10 % lunastamata emissiooni
nimiväärtusest. Ärikinnisvaraga tagatud laene võib aktsepteerida, kui laenu ja
väärtuse suhe 60 % on ületatud, kuid ei ületa 70 % taset, kui tagatud
võlakirjade tagatiseks antud vara koguväärtus ületab tagatud võlakirja
lunastamata nimiväärtust vähemalt 10 % võrra ja võlakirja omaniku nõue
vastab 4. peatükis sätestatud õiguskindluse põhimõtetele. Võlakirja omaniku
nõue on prioriteetne kõikide teiste tagatisele seatud nõuete suhtes.
Riskipositsioone, mis tulenevad võlgnike laenumaksete või laenude
likvideerimisjaotiste ülekannetest ja haldusest laenude puhul, mis on tagatud
kõnealuste kõrgema nõudeõiguse järguga osakute või võlainstrumentidega seoses
panditud kinnisvaraga, ei võeta 90 % piirmäära arvutamisel arvesse;
(f)
laenud, mis on tagatud laevadega, kui pandiõiguste
põhisumma koos kõikide eelisõigust omavate pandiõigustega moodustab
maksimaalselt 60 % panditud laeva väärtusest.
Punktides a–f osutatud olukorrad hõlmavad ka tagatist,
mis on õigusaktidega ette nähtud ainult võlakirjade omanike kahjude eest
kaitsmiseks.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud täidavad
kinnisvaraga tagatud võlakirjade puhul artiklis 203 sätestatud nõudeid ja
artikli 224 lõikes 1 sätestatud hindamiseeskirju.
3.
Tagatud võlakirjadele, mille kohta on kättesaadav
määratud reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang, määratakse
vastavalt tabelile 6a riskikaal, mis vastab tunnustatud reitinguagentuuri antud
krediidikvaliteedi hinnangule kooskõlas artikliga 131.
 Tabel 6a
 Krediidikvaliteedi aste || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6
 Riskikaal || 10 % || 20 % || 20 % || 50 % || 50 % || 100 %
4.
Tagatud võlakirjadele, mille kohta määratud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang ei ole kättesaadav,
määratakse riskikaal vastavalt riskikaalule, mis on määratud need emiteerinud
krediidiasutuse või investeerimisühingu vastu olevatele kõrgema nõudeõiguse
järguga tagamata nõuetele. Riskikaalude vahel kohaldatakse järgmist vastavust:
(a)
kui krediidiasutuse või investeerimisühingu vastu
olevatele nõuetele määratakse riskikaal 20 %, siis tagatud võlakirjale
määratakse riskikaal 10 %;
(b)
kui krediidiasutuse või investeerimisühingu vastu
olevatele nõuetele määratakse riskikaal 50 %, siis tagatud võlakirjale
määratakse riskikaal 20 %;
(c)
kui krediidiasutuse või investeerimisühingu vastu
olevatele nõuetele määratakse riskikaal 100 %, siis tagatud võlakirjale
määratakse riskikaal 50 %;
(d)
kui krediidiasutuse või investeerimisühingu vastu
olevatele nõuetele määratakse riskikaal 150 %, siis tagatud võlakirjale
määratakse riskikaal 100 %.
5.
Lõigetes 1 ja 2 sätestatud nõudeid ei kohaldata
enne 31. detsembrit 2007 emiteeritud tagamata võlakirjade suhtes. Nende suhtes
võib kohaldada lõike 3 kohast eeliskäsitlemist kuni nende lõpptähtajani.
Artikkel 125
Väärtpaberistamise positsioonid
Väärtpaberistamise positsioonide riskiga
kaalutud varad määratakse kindlaks vastavalt 5. peatükile.
Artikkel 126
Nõuded lühiajalise krediidikvaliteedi hinnanguga krediidiasutuste ja
investeerimisühingute ning äriühingute vastu
Nõuetele krediidiasutuste ja
investeerimisühingute ning äriühingute vastu, mille kohta on kättesaadav
määratud reitinguagentuuri antud lühiajaline krediidikvaliteedi hinnang,
määratakse vastavalt tabelile 7 riskikaal, mis vastab tunnustatud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnangule kooskõlas artikliga 131.
 Tabel 7
 Krediidikvaliteedi aste || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6
 Riskikaal || 20 % || 50 % || 100 % || 150 % || 150 % || 150 %
Artikkel 127
Ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aktsiatest või osakutest tulenevad
riskipositsioonid
1.
Ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
aktsiatest või osakutest tulenevatele riskipositsioonele määratakse riskikaal
100 %, välja arvatud juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing
kohaldab lõike 2 kohast krediidiriski hindamise meetodit või lõike 4 kohast
arvessevõtmise meetodit või lõike 5 kohast keskmise riskikaalu meetodit, kui on
täidetud lõikes 3 sätestatud tingimused.
2.
Ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
aktsiatest või osakutest tulenevatele riskipositsioonidele, mille kohta on
kättesaadav määratud reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang,
määratakse vastavalt tabelile 8 riskikaal, mis vastab tunnustatud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnangule kooskõlas artikliga 131.
 Tabel 8
 Krediidikvaliteedi aste || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6
 Riskikaal || 20 % || 50 % || 100 % || 100 % || 150 % || 150 %
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
määrata riskikaalu ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja puhul, kui
täidetud on järgmised aktsepteeritavuse kriteeriumid:
(a)
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjat valitseb
äriühing, mille suhtes kohaldatakse liikmesriigis järelevalvet või kolmanda
riigi ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja puhul juhul, kui täidetud on
järgmised tingimused:
i)        ühiseks investeerimiseks loodud
ettevõtjat valitseb äriühing, mille suhtes kohaldatakse liidu õiguses
sätestatuga samaväärset järelevalvet;
ii)       koostöö pädevate asutuste vahel on
piisavalt tagatud;
(b)
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja prospekt
või samaväärne dokument sisaldab järgmist:
i)        nende varade kategooriaid, millesse ühiseks
investeerimiseks loodud ettevõtjal on õigus investeerida;
ii)       investeerimise piirmäärade kohaldamise
korral suhtelised piirmäärad ja nende arvutamise metoodika;
(c)
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
majandustegevuse kohta esitatakse pädevatele asutustele vähemalt kord aastas
aruanded, mis võimaldavad hinnata aruandeperioodi varasid ja kohustusi ning
tulusid ja tehinguid.
Punkti a kohaldamisel võib komisjon
rakendusaktidega ja vastavalt artikli 447 lõikes 2 osutatud
kontrollimenetlusele võtta vastu otsuse selle kohta, kas kolmanda riigi
kohaldatav järelevalve- ja regulatiivne kord on vähemalt samaväärne ELis
kohaldatava korraga. Kui sellist otsust ei ole tehtud, võivad krediidiasutused
ja investeerimisühingud jätkata kuni 1. jaanuarini 2014 käesolevas lõikes
sätestatud käsitluse kohaldamist, kui asjaomased pädevad asutused on
tunnistanud kõnealuse kolmanda riigi sellisele käsitlusele sobivaks enne
1. jaanuari 2013.
4.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing on
teadlik ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aluspositsioonidest, võib ta
neid arvesse võttes arvutada ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
aktsiatest või osakutest tulenevate riskipositsioonide keskmise riskikaalu
vastavalt käesolevas peatükis sätestatud meetoditele. Kui ühiseks investeerimiseks
loodud ettevõtja aluspositsioon on teise sellise ühiseks investeerimiseks
loodud ettevõtja aktsiatest või osakutest tulenev riskipositsioon, kes vastab
lõikes 3 sätestatud kriteeriumidele, võib krediidiasutus või investeerimisühing
arvsesse võtta kõnealuse teise ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
aluspositsioone.
5.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei ole
teadlik ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aluspositsioonidest, võib ta
arvutada ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aktsiatest või osakutest
tulenevate riskipositsioonide keskmise riskikaalu vastavalt käesolevas peatükis
sätestatud meetoditele, eeldades et ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
investeerib kõigepealt maksimaalse lubatud summa riskipositsiooni klassidesse,
mille puhul kehtib kõrgeim omavahendite nõe, ja seejärel jätkab investeerimist
kahanevas järjekorras kuni koguinvesteeringute ülemmäära saavutamiseni.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
tugineda lõigete 4 ja 5 kohase meetodi alusel järgmiste kolmandate isikute
poolt tehtud ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja riskikaalu arvutustele
ja selle kohta esitatud aruandlusele:
(a)
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
depositoorium või depositooriumina tegutsev finantseerimisasutus, tingimusel et
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja investeerib üksnes väärtpaberitesse
ning hoiustab kõik väärtpaberid kõnealuses depositooriumis või
finantseerimisasutuses;
(b)
muude kui punktiga a hõlmatud ühiseks
investeerimiseks loodud ettevõtjate puhul ühiseks investeerimiseks loodud
ettevõtja fondivalitseja, tingimusel et ühiseks investeerimiseks loodud
ettevõtja fondivalitseja vastab lõike 3 punktis a sätestatud kriteeriumidele.
Esimeses lõigus osutatud arvutuse korrektsuse
kinnitab välisaudiitor.
Artikkel 128
Omakapitali investeeringud
1.           Omakapitali investeeringutena
käsitatakse järgmisi riskipositsioone:
a)      muud nõuded kui võlanõuded, kui selliste
nõuetega kaasneb allutatud jääknõudeõigus emitendi varadele või tuludele;
b)      võlanõuded ja muud väärtpaberid,
partnerlused, tuletisinstrumendid või muud vahendid, mille majanduslik sisu on
samalaadne kui punktis a määratletud nõuete puhul.
2.           Omakapitali investeeringutele
määratakse riskikaal 100 %, välja arvatud juhul, kui need tuleb maha
arvata vastavalt II osale või kui neile määratakse riskikaal 250 %
vastavalt artikli 45 lõikele 2 või riskikaal 1250 % vastavalt artikli 84
lõikele 3 või kui neid käsitatakse suure riskiga kirjetena vastavalt artiklile
123.
3.           Investeeringuid omakapitali instrumentidesse või krediidiasutuste ja
investeerimisühingute välja antud regulatiivse kapitali instrumentidesse
käsitatakse omakapitali investeerinutena, välja arvatud juhul, kui need
arvatakse omavahenditest maha või neile on määratud riskikaal 250 %
vastavalt artikli 45 lõikele 2 või neid käsitatakse suure riskiga kirjetena
vastavalt artiklile 123.
Artikkel 129
Muud kirjed
1.
Materiaalsele põhivarale direktiivi 86/635/EMÜ
artikli 4 punktis 10 määratletud tähenduses määratakse riskikaal 100 %.
2.
Ettemaksetele ja viitlaekumistele, mille puhul
krediidiasutus või investeerimisühing ei suuda teha kindlaks vastaspoolt
vastavalt direktiivile 86/635/EMÜ, määratakse riskikaal 100 %.
3.
Sissenõudmisel olevatele sularahakirjetele
määratakse riskikaal 20 %. Rahale ja raha ekvivalentidele määratakse
riskikaal 0 %.
4.
Oma valduses või teiste juures vastutaval hoiul
olevatele kullakangidele selles ulatuses, milles need on tagatud kullakangidega
seotud kohustustega määratakse riskikaal 0 %.
5.
Varade müügi- ja tagasiostu tehingute ja
lihtforvardi põhiste ostutehingute puhul määratakse riskikaal kõnealustele
varadele, mitte tehingute vastaspooltele.
6.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing annab
krediidiriski kaitset mitmele riskipositsioonile, tingimusel et n arv kordi
makseviivitusi riskipositsioonide puhul käivitab maksekohustuse ja kõnealune
krediidisündmus lõpetab lepingu, ja kui tootel on tunnustatud reitinguagentuuri
antud väline krediidikvaliteedi hinnang, kohaldatakse 5. peatükis sätestatud
riskikaalusid. Kui toode ei ole saanud tunnustatud reitinguagentuuri
reitingut, liidetakse kogumisse kuuluvate riskipositsioonide (välja arvatud n-1
riskipositsioonid) riskikaalud kokku nii, et kogusumma on maksimaalselt 1250 %,
mis omakorda korrutatakse krediididerivatiiviga antava krediidiriski kaitse
nimiväärtusega, mille tulemusel saadakse riskiga kaalutud varade väärtus. Kogusummast
mahaarvatavad n-1 riskipositsioonid määratakse kindlaks selliselt, et need
sisaldaksid riskipositsioone, millest igaüks eraldi annab riskiga kaalutud
varad, mis on madalamad kui ühegi kogusummas sisalduva riskipositsiooni riskiga
kaalutud varad.
7.
Liisingu puhul on riskipositsiooni väärtus
diskonteeritud minimaalsed liisingmaksed. Minimaalsed liisingmaksed
hõlmavad liisinguperioodi jooksul tehtavaid makseid, mida liisinguvõtjalt nõutakse
või mida saab temalt nõuda, ning mis tahes soodsat väljaostuvõimalust, mille
kasutamine on piisavalt kindel. Kui muult isikult kui liisinguvõtjalt
võidakse nõuda makset seoses liisitud vara jääkväärtusega ja kõnealune
maksekohustus vastab artiklis 197 sätestatud tingimustele, mis käsitlevad
krediidiriski kaitse andja aktsepteeritavust, ja artiklite 208–210 kohastele
muud liiki garantiide aktsepteeritavuse nõuetele, siis võidakse kõnealust
maksekohustust võtta 4. peatüki kohaselt arvesse kaudse krediidiriski kaitsena.
Kõnealused riskipositsioonid määratakse asjakohasesse riskipositsiooni
klassi vastavalt artiklile 107. Kui riskipositsiooni väärtus on liisitud
varade jääkväärtus, arvutatakse riskiga kaalutud varad järgmiselt: 1/t *
100 % * riskipositsiooni väärtus, kus t on kas 1 või järelejäänud liisingu
täisaastatele lähim arv, olenevalt sellest, kumb neist on suurem.
3. jagu
Tunnustamine ja krediidikvaliteedi hinnangutele vastavate krediidikvaliteedi
astmete määramine
1. alajagu
Reitinguagentuuride tunnustamine
Artikkel 130
Reitinguagentuurid
1.
Välist krediidikvaliteedi hinnangut võib kasutada
riskipositsiooni riskikaalu määramiseks vastavalt käesolevale peatükile ainult
juhul, kui kõnealuse hinnangu on andnud või heaks kiitnud tunnustatud
reitinguagentuur vastavalt määrusele (EÜ) nr 1060/2009.
2.
Tunnustatud reitinguagentuurid on kõik
reitinguagentuurid, mis on registreeritud või sertifitseeritud vastavalt
määrusele (EÜ) nr 1060/2009, ja krediidireitinguid andvad keskpangad, kes ei
kuulu määruse (EÜ) nr 1060/2009 reguleerimisalasse.
3.
EBA avaldab tunnustatud reitinguagentuuride
loetelu.
2. alajagu
Reitinguagentuuride antud krediidikvaliteedi hinnangutele vastavate
krediidikvaliteedi astmete määramine
Artikkel 131
Reitinguagentuuride antud krediidikvaliteedi hinnangutele vastavate
krediidikvaliteedi astmete määramine
1.
EBA töötab välja rakenduslike standardite eelnõud,
et täpsustada kõigi tunnustatud reitinguagentuuride puhul, millisele 2. jao
kohasele krediidikvaliteedi astmele tunnustatud reitinguagentuuri asjaomane
krediidikvaliteedi hinnang vastab (krediidikvaliteedi astmete määramine).
Määramist käsitlevad otsused peavad olema objektiivsed ja järjepidevad.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2014 ja vajaduse korral
esitab läbivaadatud tehniliste standardite eelnõud.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
2.
Krediidikvaliteedi hinnangutele vastavate
krediidikvaliteedi astmete määramisel järgib EBA järgmisi nõudeid:
(a)
igas krediidikvaliteedi hinnangus väljendatud
suhteliste riskiastmete eristamiseks võtab EBA arvesse selliseid
kvantitatiivseid tegureid nagu pikaajaline makseviivituse määr, mis on seotud
kõikide varakirjetega, millele on antud sama krediidikvaliteedi hinnang.
Hiljuti asutatud reitinguagentuuride ja vaid lühikest aega makseviivitusandmeid
kogunud reitinguagentuuride puhul küsib EBA reitinguagentuurilt arvamust
pikaajalise makseviivituse määra kohta, mis on seotud kõikide varakirjetega,
millele on antud sama krediidikvaliteedi hinnang;
(b)
Igas krediidikvaliteedi hinnangus väljendatud
suhteliste riskiastmete eristamiseks võtab EBA arvesse selliseid
kvalitatiivseid tegureid nagu reitinguagentuuri hinnatavate emitentide ring,
reitinguagentuuri antavate krediidikvaliteedi hinnangute vahemik, iga
krediidikvaliteedi hinnangu olulisus ja reitinguagentuuri kasutatav
makseviivituse määratlus;
(c)
EBA võrdleb konkreetse reitinguagentuuri antud iga
krediidikvaliteedi hinnangu puhul esinevaid makseviivituse määrasid
võrdlusalustega, mis tuginevad makseviivituse määradele, mida teised
reitinguagentuurid on registreerinud samaväärsel krediidiriski tasemel olevate
emitentide puhul;
(d)
kui konkreetse reitinguagentuuri antud
krediidikvaliteedi hinnangu puhul esinevad võrdlusalusest oluliselt ja
süstemaatiliselt kõrgemad makseviivituse määrad, määrab EBA reitinguagentuuri
antud krediidikvaliteedi hinnangule krediidikvaliteedi hinnangute skaalal
kõrgema krediidikvaliteedi astme;
(e)
Kui EBA on suurendanud konkreetse reitinguagentuuri
teatava krediidikvaliteedi hinnanguga seotud riskikaalu ja kui kõnealuse
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnanguga seoses esinevad
makseviivituse määrad ei ole enam oluliselt ega süstemaatiliselt võrdlusalusest
kõrgemad, taastab EBA reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnangu
esialgse krediidikvaliteedi astme krediidikvaliteedi hinnangute skaalal.
3.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse lõike 2 punktis a osutatud
kvantitatiivsed tegurid, punktis b osutatud kvalitatiivsed tegurid ja punktis c
osutatud võrdlusalus.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2014.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
3. alajagu
Ekspordikrediidi agentuuride antud krediidikvaliteedi hinnangute kasutamine
Artikkel 132
Ekspordikrediidi agentuuride antud krediidikvaliteedi hinnangute kasutamine
1.
Artikli 109 kohaldamisel võivad krediidiasutused ja
investeerimisühingud kasutada ekspordikrediidi agentuuri antud
krediidikvaliteedi hinnangut, kui täidetud on üks järgmistest tingimustest:
(a)
tegemist on OECD riiklikult toetatava
ekspordikrediidi suuniste kokkuleppes osalevate ekspordikrediidi agentuuride
antud konsensusliku krediidikvaliteedi hinnanguga,
(b)
ekspordikrediidi agentuur avaldab oma
krediidikvaliteedi hinnangud ja järgib OECD kokkulepitud metoodikat ning
krediidikvaliteedi hinnang on seotud ühega kaheksast OECD kokkulepitud
metoodikaga kehtestatud minimaalsest ekspordikindlustuse preemiast.
2.
Riskipositsioonidele, mille riskiga kaalumisel
aktsepteeritakse ekspordikrediidi agentuuri krediidikvaliteedi hinnangut,
määratakse riskikaal vastavalt tabelile 9.
 Tabel 9
 Minimaalne ekspordikindlustuse preemia || 0 || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6 || 7
 Riskikaal || 0 % || 0 % || 20 % || 50 % || 100 % || 100 % || 100 % || 150 %
3.           EBA annab 1. jaanuariks 2014
vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 16 välja suunised
ekspordikrediidi agentuuride kohta, keda krediidiasutused ja
investeerimisühingud võivad lõike 1 kohaselt kasutada.
4. jagu
Reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnangu kasutamine riskikaalude
määramiseks
Artikkel 133
Üldnõuded
Krediidiasutus või investeerimisühing võib
määrata ühe või mitu tunnustatud reitinguagentuuri, keda kasutatakse
varakirjetele ja bilansivälistele kirjetele riskikaalude määramiseks.
Krediidikvaliteedi hinnanguid ei kasutata valikuliselt. Krediidikvaliteedi
hinnangute kasutamisel täidavad krediidiasutused ja investeerimisühingud
järgmisi nõudeid:
a)           krediidiasutus või
investeerimisühing, kes otsustab kasutada tunnustatud reitinguagentuuri antud
krediidikvaliteedi hinnanguid teatud riskipositsiooni klassi suhtes, peab
kasutama neid hinnanguid järjepidevalt kõikide sellesse klassi kuuluvate
riskipositsioonide suhtes;
b)           krediidiasutus või
investeerimisühing, kes otsustab kasutada tunnustatud reitinguagentuuri antud
krediidikvaliteedi hinnanguid, kasutab neid järjepidevalt ja järjekindlalt;
c)           krediidiasutus või
investeerimisühing kasutab ainult selliseid reitinguagentuuri antud
krediidikvaliteedi hinnanguid, milles on arvesse võetud kõiki võlgnevuse
põhisummasid ja intresse;
d)           kui reitingu saanud kirje kohta on
kättesaadav ainult üks määratud reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi
hinnang, siis kasutatakse seda krediidikvaliteedi hinnangut kõnealuse kirje
riskikaalu määramiseks;
e)           kui kättesaadavad on kaks määratud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnangut ja neist tulenevad
reitingu saanud kirje jaoks erinevad riskikaalud, siis määratakse kõrgem
riskikaal;
f)            kui reitingu saanud kirje kohta on
kättesaadavad rohkem kui kaks määratud reitinguagentuuri antud
krediidikvaliteedi hinnangut, siis kasutatakse kahte madalaimat riskikaalu
andvat hinnangut. Kui kaks madalaimat riskikaalu on erinevad, määratakse kõrgem
riskikaal. Kui kaks madalaimat riskikaalu on samad, määratakse selline
riskikaal.
Artikkel 134
Emitendi ja emissiooni krediidikvaliteedi hinnang
1.
Kui riskipositsiooni aluseks olevad kirjed kuuluvad
konkreetsesse emissiooniprogrammi või tehingusse, mille kohta on olemas
krediidikvaliteedi hinnang, kasutatakse seda krediidikvaliteedi hinnangut
kõnealuse kirje riskikaalu määramiseks.
2.
Kui teatavate kirjete kohta puudub otseselt
kohaldatav krediidikvaliteedi hinnang, kuid krediidikvaliteedi hinnang on
olemas konkreetse emissiooniprogrammi või tehingu kohta, kuhu riskipositsiooni
aluseks olevad kirjed ei kuulu, või üldine krediidikvaliteedi hinnang on olemas
emitendi kohta, kasutatakse kõnealust krediidikvaliteedi hinnangut järgmistel
juhtudel:
(a)
see annab tavapärasest kõrgema riskikaalu ning
kõnealune riskipositsioon on vastavalt olukorrale kõigis aspektides sama või
madalama nõudeõiguse järguga võrreldes konkreetse emissiooniprogrammi või
tehinguga või kõnealuse emitendi kõrgema nõudeõiguse järguga tagamata
riskipositsioonidega;
(b)
see annab madalama riskikaalu ning kõnealune
riskipositsioon on vastavalt olukorrale kõigis aspektides sama või kõrgema nõudeõiguse
järguga võrreldes konkreetse emissiooniprogrammi või tehinguga või kõnealuse
emitendi kõrgema nõudeõiguse järguga tagamata riskipositsioonidega;
Kõigil muudel juhtudel käsitatakse
riskipositsiooni reitinguta positsioonina.
3.
Lõiked 1 ja 2 ei takista artikli 124 kohaldamist.
4.
Konsolideerimisgruppi kuuluvate emitentide
krediidikvaliteedi hinnanguid ei saa kasutada samasse konsolideerimisgruppi
kuuluva teise emitendi krediidikvaliteedi hinnanguna.
Artikkel 135
Pikaajalised ja lühiajalised krediidikvaliteedi hinnangud
1.
Lühiajalisi krediidikvaliteedi hinnanguid võib
kasutada ainult lühiajaliste varade ja bilansiväliste kirjete suhtes, mis on
nõuded krediidiasutuste või investeerimisühingute ja äriühingute vastu.
2.
Mis tahes lühiajalist krediidikvaliteedi hinnangut
kohaldatakse ainult kirje suhtes, millele lühiajaline krediidikvaliteedi
hinnang on antud, ja seda ei kasutata mis tahes muu kirje riskikaalu
määramiseks, välja arvatud järgmistel juhtudel:
(a)
kui lühiajalise reitingu saanud tehingule
määratakse riskikaal 150 %, määratakse kõikidele asjaomase võlgnikuga
seotud reitinguta ja tagamata lühi- või pikaajalistele riskipositsioonidele
samuti riskikaal 150 %;
(b)
kui lühiajalise reitingu saanud tehingule
määratakse riskikaal 50 %, määratakse kõikidele reitinguta lühiajalistele
riskipositsioonidele riskikaal vähemalt 100 %.
Artikkel 136
Omavääringus ja välisvaluutas olevad kirjed
Võlgniku omavääringus nomineeritud kirjele
antud krediidikvaliteedi hinnangut ei või kasutada riskikaalu määramiseks sama
võlgnikuga seotud muule välisvaluutas nomineeritud riskipositsioonile.
Kui riskipositsioon tuleneb krediidiasutuse
või investeerimisühingu osalusest laenus, mille on andnud mitmepoolne
arengupank, kelle eelisõigusega võlausaldaja staatus on turul tunnustatud, võib
riskikaalu määramiseks kasutada võlgniku omavääringus kirjele antud
krediidikvaliteedi hinnangut.
3. peatükk
Sisereitingute meetod
1. jagu
Pädevate asutuse luba sisereitingute meetodi kasutamiseks
Artikkel 137
Mõisted
1.
Käesoleva peatüki kohaldamisel kasutatakse järgmisi
mõisteid:
(1)     „reitingusüsteem” – kõik meetodid,
protsessid, kontrollid ning andmete kogumise ja IT-süsteemid, mis toetavad
krediidiriski hindamist, riskipositsioonide reitinguklassidesse või kogumitesse
määramist ning makseviivituse ja kahju hinnangute kvantifitseerimist teatavat
liiki riskipositsioonide puhul;
(2)     „riskipositsiooni liik” – ühemoodi
hallatavate riskipositsioonide kogum, mis hõlmab teatavat liiki tehinguid ja
mis võib olla piiratud konsolideerimisgruppi kuuluva ühe üksuse või üksuste ühe
alajaotusega, tingimusel, et sama liiki riskipositsiooni hallatakse
konsolideerimisgruppi kuuluvates teistes üksustes teistmoodi;
(3)     „äriüksus” – mis tahes eraldiseisev
organisatsiooniline üksus või juriidiline isik, äriliin, geograafiline asukoht;
(4)     „reguleeritud finantsettevõte” – on
järgmine:
a)       järgmised üksused, sealhulgas kolmanda
riigi üksused, kes tegelevad samalaadse tegevusega, mille suhtes kohaldatakse
usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet ELi õigusaktide kohaselt või sellise
kolmanda riigi õigusaktide kohaselt, kes kohaldab usaldatavusnõuete täitmise
järelevalve alaseid ja muid regulatiivseid nõudeid, mis on vähemalt samaväärsed
liidus kohaldatavate nõuetega:
i)        krediidiasutus;
ii)       investeerimisühing;
iii)      kindlustusandja;
iv)      finantsvaldusettevõtja;
v)       segavaldusettevõtja;
b)      mis tahes muu ettevõte, mis vastab
järgmistele tingimustele:
i)        ettevõte tegeleb ühe või mitme
direktiivi [lisab OP] I lisas või direktiivi 2004/39/EÜ I lisas loetletud
tegevusega;
ii)       ettevõte on reguleeritud finantsettevõtte
tütarettevõtja;
iii)      ettevõte kuulub konsolideerimisgrupi
usaldatavusnõuete täitmise konsolideeritud järelevalve alla;
c)       punkti a alapunktis i–v või punktis b
osutatud mis tahes ettevõte, kelle suhtes ei kohaldata usaldatavusnõuete
täitmise järelevalve alaseid ja muid regulatiivseid nõudeid, mis on vähemalt
samaväärsed liidus kohaldatavate nõuetega, kuid kes kuulub
konsolideerimisgruppi, mille suhtes kohaldatakse kõnealuseid nõudeid
konsolideeritud alusel;
(5)     „suur reguleeritud finantsettevõte” – mis
tahes reguleeritud finantsettevõte, mille koguvara kõnealuse ettevõtte tasandil
või konsolideerimisgrupi konsolideeritud tasandil on vähemalt 70 miljardit
eurot, kusjuures vara suuruse kindlaksmääramisel kasutatakse emaettevõtja ja
konsolideeritud tütarettevõtjate viimaseid auditeeritud finantsaruandeid;
(6)     „reguleerimata finantsettevõte” –
ettevõte, mis ei ole reguleeritud ettevõte, kuid mis tegeleb ühe või mitme
direktiivi [lisab OP] I lisas või direktiivi 2004/39/EÜ I lisas loetletud
tegevusega;
(7)     „võlgniku reitinguklass” –
riskikategooria reitingusüsteemi kuuluval võlgniku reitinguskaalal, mis
määratakse võlgnikele konkreetsete ja selgete reitingukriteeriumide kogumi
alusel, millest põhjal koostatakse makseviivituse tõenäosuse hinnang;
(8)     „tehingupõhine reitinguklass” –
riskikategooria reitingusüsteemi tehingupõhisel reitinguskaalal, kuhu
riskipositsioonid määratakse konkreetsete ja selgete reitingukriteeriumide
alusel ning mille põhjal koostatakse makseviivitusest tingitud kahjumäära
sisehinnang;
(9)     „maksete vahendaja” – üksus, kes
igapäevaselt haldab ostetud nõuete või aluseks olevate krediidiriski
positsioonide kogumit.
2.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada tingimused, mille kohaselt hindavad pädevad asutused
kolmandate riikide õigusaktides sätestatud usaldatavusnõuete täitmise
järelevalve alaste ja muude regulatiivsete nõuete samaväärsust.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2014.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 138
Luba sisereitingute meetodi kasutamiseks
1.
Pädev asutus annab krediidiasutustele ja
investeerimisühingutele loa kasutada riskiga kaalutud varade arvutamiseks
sisereitingute meetodit, kui täidetud on käesolevas peatükis sätestatud
tingimused.
2.
Luba kasutada sisereitingute meetodit, sealhulgas
makseviivitusest tingitud kahjumäära ja ümberhindlustegurite sisehinnanguid,
tuleb taotleda iga reitingusüsteemi ja omakapitali investeeringute puhul
kasutatava sisemudelil põhineva meetodi ning makseviivitusest tingitud
kahjumäärade ja ümberhindlustegurite hindamisel kasutatava meetodi jaoks.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud peavad
taotlema pädevatelt asutustelt loa seoses järgmisega:
(a)
muudatused sellise reitingusüsteemi või omakapitali
investeeringute puhul kasutatava sisemudelil põhineva meetodi kohaldamisalas,
mille kasutamiseks on krediidiasutus või investeerimisühing saanud loa;
(b)
sellise reitingusüsteemi või omakapitali
investeeringute puhul kasutatava sisemudelil põhineva meetodi olulised
muudatused, mille kasutamiseks on krediidiasutus või investeerimisühing saanud
loa.
Reitingusüsteemi kohaldamisala hõlmab kõiki
sellisesse asjaomasesse riskipositsiooni liiki kuuluvaid riskipositsioone,
mille tarbeks kõnealune reitingusüsteem välja töötati.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud teatavad
pädevatele asutustele kõigist muudatustest reitingusüsteemis või omakapitali
investeeringute puhul kasutatavas sisemudelil põhinevas meetodis.
5.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada tingimused, mille alusel krediidiasutused ja
investeerimisühingud hindavad lõikes 1 osutatud sisereitingute meetodi kohaselt
kohaldatava reitingusüsteemi või omakapitali investeeringute puhul kasutatava
sisemudelitel põhineva meetodi selliste muudatuste olulisust, mille kohta tuleb
taotleda täiendavat luba või millest tuleb teatada.
EBA esitab kõnealused
regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks
2013.
Komisjonile antakse
delegeeritud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed
tehnilised standardid määruse (EL) nr 1093/2010 artiklites 10–14
sätestatud korras.
Artikkel 139
Sisereitingute meetodi kasutamise taotluse hindamine pädevate asutuste poolt
1.
Pädev asutus annab krediidiasutusele või
investeerimisühingule artikli 138 kohase loa kasutada sisereitingute meetodit,
sealhulgas makseviivitusest tingitud kahjumäära ja ümberhindlustegurite sisehinnanguid,
ainult juhul, kui ta on veendunud, et täidetud on käesolevas peatükis
sätestatud nõuded, eelkõige 6. jaos sätestatud nõuded, ning et krediidiasutuse
või investeerimisühingu krediidiriski positsioonide juhtimise ja neile
reitingute andmise süsteemid on usaldusväärsed ning neid rakendatakse
terviklikult, ning eelkõige ainult juhul, kui krediidiasutus või
investeerimisühing on pädevale asutusele teda rahuvaldaval viisil tõendanud, et
täidetud on järgmised nõuded:
(a)
krediidiasutuse või investeerimisühingu
reitingusüsteemid võimaldavad võlgniku ja tehingu tunnuseid otstarbekalt
hinnata, riske otstarbekalt eristada ning riske täpselt ja järjepidevalt
kvantifitseerida;
(b)
omavahendite nõuete arvutamisel kasutatavatel
sisereitingutel ja makseviivituse ja kahju hinnangutel ning nendega seotud
süsteemidel ja protsessidel on riskijuhtimise ja otsuste tegemise protsessis
ning laenuandmise otsuste tegemise, sisemise kapitali allokeerimise ja
krediidiasutuse või investeerimisühingu üldjuhtimise funktsioonide seisukohast
keskne tähtsus;
(c)
krediidiasutusel või investeerimisühingul on
reitingusüsteemide eest vastutav krediidiriski kontrolli üksus, mis on
nõuetekohaselt sõltumatu ja vaba igasugusest lubamatust mõjust;
(d)
krediidiasutus või investeerimisühing kogub ja
säilitab kõiki asjaomaseid andmeid, et tõhusalt toetada krediidiriski mõõtmise
ja juhtimise protsessi;
(e)
krediidiasutus või investeerimisühing dokumenteerib
oma reitingusüsteemid ja nende toimimispõhimõtted ning valideerib need
süsteemid;
(f)
krediidiasutus või investeerimisühing on
valideerinud oma reitingusüsteemid asjakohase ajavahemiku jooksul enne
omakapitali investeeringute puhul kõnealuse reitingusüsteemi või sisemudelitel
põhineva meetodi kasutamiseks loa saamist, samuti on ta nimetatud ajavahemiku
jooksul hinnanud seda, kas kõnealused omakapitali investeeringute puhul
kasutatavad reitingusüsteemid ja sisemudelitel põhinevad meetodid sobivad
reitingusüsteemi kohaldamisalasse, ja on teinud kõnealuse hindamise põhjal
neisse süsteemidesse ja meetoditesse vajalikud muudatused;
(g)
krediidiasutus või investeerimisühing on
sisereitingute meetodi kohaselt arvutanud omavahendite nõuded, mis tulenevad
riskiparameetrite sisehinnangutest, ja suudab esitada aruanded artikli 95 kohaselt.
Nõuet kasutada
sisereitingute meetodit, sealhulgas makseviivitusest tingitud kahjumäära ja
ümberhindlustegurite sisehinnanguid, kohaldatakse ka juhul, kui krediidiasutus
või investeerimisühing on ostnud rakendatava reitingusüsteemi või selle raames
kasutatava mudeli kolmandast isikust müüjalt.
2.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada protseduurid, mida pädevad asutused peavad
järgima selle hindamisel, kuidas krediidiasutused või investeerimisühingud
täidavad sisereitingute meetodi kasutamise nõudeid.
EBA esitab kõnealused
regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks
2014.
Komisjonile antakse
delegeeritud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed
tehnilised standardid määruse (EL) nr 1093/2010 artiklis 15 sätestatud
korras.
Artikkel 140
Varasem sisereitingute meetodi kasutamise kogemus
1.
Sisereitingute meetodi kasutamist taotlev
krediidiasutus või investeerimisühing on vähemalt kolme taotlusele eelnenud
aasta jooksul kasutanud kõnealuste sisereitingute riskipositsiooni klasside
suhtes reitingusüsteeme, mis on üldjoontes kooskõlas 6. jao kohaste riski
siseseks mõõtmiseks ja juhtimiseks kehtestatud nõuetega.
2.
Makseviivitusest tingitud kahjumäära ja
ümberhindlustegurite sisehinnangute kasutamist taotlev krediidiasutus või
investeerimisühing peab pädevatele asutustele neid rahuldaval viisil tõendama,
et ta on vähemalt kolm taotlusele eelnenud aastat koostanud ja kasutanud
makseviivitusest tingitud kahjumäära ja ümberhindlustegurite sisehinnanguid
viisil, mis on üldjoontes kooskõlas 6. jaos nende parameetrite sisehinnangute
kasutamiseks kehtestatud nõuetega.
3.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing algse loa
saamise järel laiendab sisereitingute meetodi kasutamist, peavad krediidiasutuse
või investeerimisühingu kogemused olema piisavad, et täita lõigete 1 ja 2
nõudeid seoses täiendavalt hõlmatud riskipositsioonidega. Kui
reitingusüsteemide kasutamist laiendatakse riskipositsioonidele, mis on
oluliselt erinevad seni hõlmatud riskipositsioonidest, nii et olemasolevaid
kogemusi ei saa põhjendatult pidada piisavaks, et kõnealuste sätete nõuded
oleks täiendavate riskipositsioonide puhul täidetud, kohaldatakse lõikeid 4 ja
5 kõnealuste täiendavate riskipositsioonide suhtes eraldi.
Artikkel 141
Meetmed, mida võetakse juhul, kui käesoleva peatüki nõuded ei ole enam täidetud
Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei
täida enam käesolevas peatükis sätestatud nõudeid, teatab ta sellest pädevale
asutusele ja teeb ühte järgmistest:
a)           esitab pädevale asutusele kava
nõuetele vastavuse õigeaegseks saavutamiseks;
b)           tõendab pädevatele asutustele neid
rahuldaval viisil, et nõuete mittetäitmise mõju on ebaoluline.
Artikkel 142
Riskipositsioonide riskipositsiooni klassidesse määramise metoodika
1.
Metoodika, mida krediidiasutus või
investeerimisühing kasutab riskipositsioonide eri riskipositsiooni klassidesse
määramiseks, peab olema asjakohane ja ajaliselt järjepidev.
2.
Iga riskipositsioon määratakse ühte järgmistest
riskipositsiooni klassidest:
(a)
nõuded või tingimuslikud nõuded keskvalitsuste ja
keskpankade vastu;
(b)
nõuded või tingimuslikud nõuded krediidiasutuste ja
investeerimisühingute vastu;
(c)
nõuded või tingimuslikud nõuded äriühingute vastu;
(d)
jaenõuded või tingimuslikud jaenõuded;
(e)
omakapitali investeeringud;
(f)
väärtpaberistamise positsioonid;
(g)
muud varad, mis ei ole krediidi iseloomuga.
3.
Lõike 2 punktis a sätestatud klassi määratakse
järgmised riskipositsioonid:
(a)
sellised nõuded piirkondlike ja kohalike
omavalitsuste või avaliku sektori asutuste vastu, mida käsitatakse artiklite
110 ja 111 kohaselt nõuetena keskvalitsuse vastu;
(b)
sellised nõuded artikli 112 lõikes 2 osutatud
mitmepoolsete arengupankade ja artiklis 113 osutatud rahvusvaheliste
organisatsioonide vastu, mille suhtes kohaldatakse kõnealuste artiklite
kohaselt riskikaalu 0 %.
4.
Lõike 2 punktis b sätestatud klassi määratakse
järgmised riskipositsioonid:
(a)
sellised nõuded piirkondlike ja kohalike
omavalitsuste vastu, mida ei käsitata artikli 110 kohaselt nõuetena
keskvalitsuse vastu;
(b)
sellised nõuded avaliku sektori asutuste vastu,
mida käsitatakse artikli 111 lõike 2 kohaselt nõuetena krediidiasutuste ja
investeerimisühingute vastu; ja
(c)
sellised nõuded mitmepoolsete arengupankade vastu,
mille suhtes ei kohaldata artikli 112 kohaselt riskikaalu 0 %.
5.
Lõike 2 punktis d sätestatud jaenõuete
riskipositsiooni klassi määramiseks peavad nõuded vastama järgmistele
tingimustele:
(a)
nõuded peavad olema ühe järgmistest vastu:
i)        füüsilise isiku või isikute vastu;
ii)       väikese või keskmise suurusega
ettevõtja vastu, kusjuures viimasel juhul ei tohi kogusumma, mida võlgnikust
klient või omavahel seotud klientide rühm krediidiasutusele või
investeerimisühingule või tema emaettevõtjale ja selle tütarettevõtjatele
võlgneb ning mis sisaldab kõiki tähtajaks tasumata nõudeid, kuid ei sisalda
elamukinnisvaraga tagatud nõudeid ega tingimuslikke nõudeid, krediidiasutuse
või investeerimisühingu andmetel, kes peab selliste andmete tõendamiseks võtma
mõistlikke meetmeid, ületada 1 miljonit eurot;
(b)
krediidiasutus või investeerimisühing käsitleb
riskijuhtimisel kõnealuseid nõudeid aja jooksul järjepidevalt ja ühetaoliselt;
(c)
nõudeid ei hallata nii üksikult, nagu seda tehakse
äriühingute vastu olevate nõuete puhul;
(d)
iga nõue on üks arvukatest samalaadselt
hallatavatest nõuetest.
Lisaks esimeses lõigus loetletud nõuetele,
loetakse jaenõuete riskipositsiooni klassi kuuluvaks jaeliisingu
miinimummaksete nüüdisväärtus.
6.
Lõike 2 punktis e sätestatud omakapitali
investeeringute riskipositsiooni klassi määratakse järgmised riskipositsioonid:
(a)
muud nõuded kui võlanõuded, kui selliste nõuetega
kaasneb allutatud jääknõudeõigus emitendi varadele või tuludele;
(b)
võlanõuded ja muud väärtpaberid, partnerlused,
tuletisinstrumendid või muud vahendid, mille majanduslik sisu on samalaadne kui
punktis a määratletud nõuete puhul.
7.
Krediidi iseloomuga nõuded, mida ei ole määratud
lõike 2 punktides a, b, d, e ja f sätestatud riskipositsiooni klassidesse,
määratakse kõnealuse lõike punkti c kohasesse äriühingute vastu olevate nõuete
riskipositsiooni klassi.
8.
Lõike 2 punkti c kohase äriühingute vastu olevate
nõuete riskipositsiooni klassi puhul peavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud eriotstarbeliste nõuetena eraldi kindlaks tegema järgmiste
tunnustega nõuded:
(a)
nõue on üksuse vastu, mis on loodud
eriotstarbeliselt materiaalse vara rahastamiseks või haldamiseks;
(b)
laenu andjal on lepingupõhise kokkuleppe kohaselt
oluline kontroll varade ja nendelt saadavate tulude üle;
(c)
kohustuse tagasimaksmise esmane allikas on
rahastatavatelt varadelt saadav tulu, mitte äriühingu sõltumatu tulu teenimise
võime laiemalt.
9.
Liisitud varade jääkväärtus määratakse lõike 2
punktis g sätestatud riskipositsiooni klassi, välja arvatud määral, mil
kõnealune jääkväärtus on juba kaasatud artikli 162 lõike 4 kohastesse
liisingunõuetesse.
Artikkel 143
Sisereitingute meetodi rakendamise tingimused eri riskipositsioonide klasside
ja äriüksuste lõikes
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud ning mis
tahes emaettevõtja ja selle tütarettevõtjad rakendavad sisereitingute meetodit
kõigi riskipositsioonide suhtes, välja arvatud juhul, kui nad on saanud
pädevatelt asutustelt loa kasutada standardmeetodit alaliselt kooskõlas
artikliga 145.
Pädevate asutuste loal võib rakendamine toimuda
järk-järgulise üleminekuga artiklis 142 osutatud erinevate riskipositsiooni klasside
lõikes ühe ja sama äriüksuse siseselt, ühe konsolideerimisgrupi eri äriüksuste
lõikes või makseviivitusest tingitud kahjumäärade või ümberhindlustegurite
kasutamiseks äriühingute, krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning
keskvalitsuste ja keskpankade vastu olevate nõuete riskikaalude arvutamisel.
Artikli 142 lõikes 5 osutatud jaenõuete
riskipositsiooni klassi puhul võib rakendamine toimuda järk-järgulise
üleminekuga nende riskipositsioonide kategooriate lõikes, mis vastavad artikli
149 kohastele erinevatele korrelatsioonidele.
2.
Pädev asutus määrab kindlaks ajavahemiku, mille
jooksul peavad krediidiasutused ja investeerimisühingud ning mis tahes
emaettevõtja ja selle tütarettevõtjad rakendama sisereitingute meetodi kõigi
riskipositsioonide suhtes. Ajavahemiku määramisel võtavad pädevad
asutused arvesse krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning mis tahes
emaettevõtja ja selle tütarettevõtjate laadi ja suurust ning rakendatavate
reitingusüsteemide arvu ja laadi.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud rakendavad
sisereitingute meetodi pädevate asutuste kindlaksmääratud tingimuste kohaselt.
Pädevad asutused töötavad kõnealused tingimused välja nii, et oleks
tagatud, et lõikest 1 tulenevat paindlikkust ei kasutataks valikuliselt
omakapitali nõuete vähendamiseks selliste riskipositsiooni klasside või
äriüksuste puhul, mille suhtes sisereitingute meetodit või makseviivitusest
tingitud kahjumäärade ja ümberhindlustegurite sisehinnanguid veel ei kasutata.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes on
alustanud sisereitingute meetodi kasutamist alles pärast 1. jaanuari 2013,
peavad suutma arvutada omavahendite nõuded standardmeetodi kohaselt kõigi oma
riskipositsioonide puhul kogu rakendusperioodi jooksul, kuni pädevad asutused
teatavad neile oma veendumusest, et sisereitingute meetodi rakendamine viiakse
suure tõenäosusega lõpule.
5.
Krediidiasutusel või investeerimisühingul, kellel
on lubatud kasutada sisereitingute meetodit kõigi riskipositsiooni klasside
puhul, lubatakse kasutada sisereitingute meetodit omakapitali investeeringute
riskipositsiooni klassi puhul, välja arvatud juhul, kui krediidiasutusel või
investeerimisühingul on lubatud omakapitali investeeringute puhul kohaldada
standardmeetodit artikli 145 kohaselt.
6.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada tingimused, mille alusel määravad pädevad
asutused kindlaks tingimused, mille kohaselt peavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud rakendama sisereitingute meetodit vastavalt käesolevale
artiklile.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2014.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 144
Tingimused, mille alusel võib tagasi pöörduda lihtsamate meetodite kasutamise
juurde
1.
Sisereitingute meetodit kasutav krediidiasutus või
investeerimisühing ei lõpeta kõnealuse meetodi kasutamist riskiga kaalutud
varade arvutamiseks ega hakka selle asemel kasutama standardmeetodit enne, kui
on täidetud järgmised tingimused:
(a)
krediidiasutus või investeerimisühing on pädevale
asutusele teda rahuldaval viisil tõendanud, et standardmeetodi kasutamist ei
taotleta selleks, et vähendada krediidiasutuse või investeerimisühingu
omavahendite nõudeid, vaid et seda on vaja krediidiasutuse või
investeerimisühingu laadi ja keerukust silmas pidades ning et sellel ei ole
olulist negatiivset mõju krediidiasutuse või investeerimisühingu maksevõimele
ega tema suutlikkusele riske tõhusalt juhtida;
(b)
krediidiasutus või investeerimisühing on saanud
pädevalt asutuselt eelneva loa.
2.
Krediidiasutused või investeerimisühingud, kes on
saanud artikli 146 lõike 9 kohase loa makseviivitusest tingitud kahjumäärade ja
ümberhindlustegurite sisehinnangute kasutamiseks, ei pöördu tagasi artikli 146
lõike 8 kohaste makseviivitusest tingitud kahjumäärade ja ümberhindlustegurite
kasutamise juurde enne, kui on täidetud järgmised tingimused:
a)      krediidiasutus või investeerimisühing on
pädevale asutusele teda rahuldaval viisil tõendanud, et 146 lõike 8 kohaste
makseviivitusest tingitud kahjumäärade ja ümberhindlustegurite kasutamist ei
taotleta selleks, et vähendada krediidiasutuse või investeerimisühingu
omavahendite nõudeid, vaid et seda on vaja krediidiasutuse või
investeerimisühingu laadi ja keerukust silmas pidades ning et sellel ei ole
olulist negatiivset mõju krediidiasutuse või investeerimisühingu maksevõimele
ega tema suutlikkusele riske tõhusalt juhtida;
b)      krediidiasutus või investeerimisühing on
saanud pädevalt asutuselt eelneva loa.
3.
Lõigete 1 ja 2 kohaldamisel järgitakse
sisereitingute meetodi rakendamise tingimusi, mille määravad kindlaks pädevad
asutused vastavalt artiklile 143, kusjuures eelnevalt tuleb artikli 145
kohaselt saada pädevatelt asutustelt alaliseks osaliseks kasutamiseks luba.
Artikkel 145
Alalise osalise kasutamise tingimused
1.
Pädevate asutuste eelneval loal võivad
krediidiasutused ja investeerimisühingud, kellel on lubatud kasutada ühe või
mitme riskipositsiooni klassi puhul riskiga kaalutud varade ja oodatava kahju
arvutamiseks sisereitingute meetodit, kohaldada standardmeetodit järgmiste
riskipositsioonide suhtes:
(a)
artikli 142 lõike 2 punktis a sätestatud
riskipositsiooni klass, kui oluliste vastaspoolte arv on piiratud ja nende
vastaspoolte suhtes reitingusüsteemi rakendamine oleks krediidiasutuse või
investeerimisühingu jaoks põhjendamatult koormav;
(b)
artikli 142 lõike 2 punktis b sätestatud
riskipositsiooni klass, kui oluliste vastaspoolte arv on piiratud ja nende
vastaspoolte suhtes reitingusüsteemi rakendamine oleks krediidiasutuse või
investeerimisühingu jaoks põhjendamatult koormav;
(c)
väheoluliste äriüksuste nõuded ja riskipositsiooni
klassid, mida ei peeta nende suuruse ja riskiprofiili seisukohast oluliseks;
(d)
nõuded liikmesriikide keskvalitsuste, piirkondlike
ja kohalike omavalitsuste ning ametiasutuste vastu, tingimusel et:
i)        kõnealuse keskvalitsuse vastu olevate
nõuetega ja kõnealuste muude nõuetega seotud riskide vahel ei ole spetsiifilise
avaliku korralduse tõttu erinevusi, ja
ii)       keskvalitsuse vastu olevatele nõuetele
määratakse vastavalt artikli 109 lõikele 4 riskikaal 0 %;
(e)
krediidiasutuse või investeerimisühingu nõuded
sellise vastaspoole vastu, kes on tema emaettevõtja, tütarettevõtja või
emaettevõtja tütarettevõtja, tingimusel et vastaspool on krediidiasutus või
investeerimisühing, finantsvaldusettevõtja, segafinantsvaldusettevõtja,
finantseerimisasutus, varahaldusettevõtja või krediidiasutuse või
investeerimisühingu abiettevõtja, kelle suhtes kohaldatakse asjakohaseid
usaldatavusnõudeid, või seotud ettevõtja direktiivi 83/349/EMÜ artikli 12 lõike
1 tähenduses;
(f)
krediidiasutuste ja investeerimisühingute vahelised
nõuded, mis vastavad artikli 108 lõikes 7 sätestatud nõuetele;
(g)
omakapitali investeeringud ettevõtetesse, kelle
vastu olevatele krediidi iseloomuga nõuetele on 2. peatüki kohaselt määratud
riskikaal 0 %, sealhulgas avaliku sektori rahastatavatesse ettevõtetesse,
mille suhtes võib kohaldada riskikaalu 0 %;
(h)
omakapitali investeeringud, mida tehakse teatavate
majandussektorite edendamiseks õigusaktidega ette nähtud selliste kavade
kohaselt, mis pakuvad krediidiasutusele või investeerimisühingule olulisi
investeeringutoetusi ning millega kaasnevad teatav valitsuse poolne järelevalve
ja omakapitali investeeringute piirangud, kui selliseid riskipositsioone võib
sisereitingute meetodi kohaldamisest välja jätta kokku ainult kuni 10 %
ulatuses omavahenditest;
(i)
artikli 114 lõikes 4 määratletud nõuded, mis
vastavad seal esitatud tingimustele;
(j)
artikli 210 lõikes 2 osutatud riiklikud ja riigi
poolt edasi kindlustatud garantiid.
Pädevad asutused lubavad standardmeetodi
kohaldamist punktides g ja h osutatud omakapitali investeeringute suhtes, mille
puhul kõnealuse meetodi kohaldamiseks on antud luba teistes liikmesriikides.
2.
Lõike 1 kohaldamisel loetakse krediidiasutuse või
investeerimisühingu omakapitali investeeringute riskipositsiooni klassi
oluliseks, kui investeeringute koguväärtus, arvestamata lõike 1 punktis g
osutatud õigusaktidega ette nähtud kavade alusel tehtud omakapitali
investeeringuid, on eelneval aastal keskmiselt üle 10 % krediidiasutuse või
investeerimisühingu omavahenditest. Kui kõnealuste omakapitali investeeringute
arv on väiksem kui 10 eraldi osalust, on asjaomane piirmäär 5 % krediidiasutuse
või investeerimisühingu omavahenditest.
3.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et määrata kindlaks lõike 1 punktide a, b ja c kohaldamise
tingimused.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
2. jagu
Riskiga kaalutud varade arvutamine
1. alajagu
Käsitlemine riskpositsiooni liikide/klasside lõikes
Artikkel 146
Käsitlemine riskipositsiooni klasside lõikes
1.
Artikli 142 lõike 2 punktides a–e ja g osutatud
riskipositsiooni klassidesse kuuluvate riskipositsioonide krediidiriski puhul
arvutatakse riskiga kaalutud varad vastavalt 2. alajaole, välja arvatud juhul,
kui kõnealused riskipositsioonid on maha arvatud esimese taseme
põhiomavahenditest, täiendavatest esimese taseme omavahenditest või teise
taseme omavahenditest.
2.
Ostetud nõuete lahjendusriski puhul arvutatakse
riskiga kaalutud varad vastavalt artiklile 153. Kui krediidiasutusel või
investeerimisühingul on ostetud nõuete makseviivituse riski ja lahjendusriski
realiseerumisel täielik regressiõigus, ei kohaldata ostetud nõuete suhtes
käesoleva artikli, artikli 147 ja artikli 154 lõigete 1–4 sätteid ning nõudeid
käsitatakse tagatud nõuetena.
3.
Riskiga kaalutud varade arvutamisel krediidiriski
ja lahjendusriski puhul võetakse aluseks kõnealuse riskipositsiooniga seotud
asjaomased parameetrid. Need hõlmavad makseviivituse tõenäosust (PD),
makseviivitusest tingitud kahjumäära (LGD), lõpptähtaega (M) ja
riskipositsiooni väärtust.  Makseviivituse tõenäosust ja makseviivitusest
tingitud kahjumäära võib käsitleda eraldi või koos vastavalt 4. jaole.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
arvutavad riskiga kaalutud varad artikli 142 lõike 2 punktis e osutatud
riskipositsiooni klassi „omakapitali investeeringud” kuuluvate
riskipositsioonide krediidiriski puhul vastavalt artiklile 150, välja arvatud
artikli 146 lõike 6 punktis c osutatud riskipositsioonide puhul, kui nad on
saanud pädevatelt asutustelt sisereitingute meetodi kasutamiseks eelneva loa.
Pädevad asutused annavad krediidiasutusele või investeerimisühingule loa
artikli 150 lõike 4 kohase sisemudelitel põhineva meetodi kasutamiseks
tingimusel, et krediidiasutus või investeerimisühing täidab 6. jao 4. alajaos
sätestatud nõudeid. Keskse vastaspoole vastu olevatelt nõuetelt, mis tulenevad
krediidiasutuste ja investeerimisühingute poolt artikli 146 lõike 6 punktis c
määratletud keskse vastaspoole tagatisfondi tehtud eelrahastatud osamaksudest,
arvutatakse riskiga kaalutud varad kooskõlas artikliga 151.
5.
Eriotstarbeliste nõuete krediidiriski puhul
arvutatakse riskiga kaalutud varad vastavalt artikli 148 lõikele 4.
6.
Artikli 142 lõike 2 punktides a–d osutatud
riskipositsiooni klassidesse kuuluvate riskipositsioonide puhul esitavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud makseviivituse tõenäosuse
sisehinnangud vastavalt artiklile 138 ja 6. jaole.
7.
Artikli 142 lõike 2 punktis d osutatud
riskipositsiooni klassi kuuluvate riskipositsioonide puhul esitavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud makseviivitusest tingitud kahjumäärade
ja ümberhindlustegurite sisehinnangud vastavalt artiklile 138 ja 6. jaole.
8.
Artikli 142 lõike 2 punktides a–c osutatud
riskipositsiooni klassi kuuluvate riskipositsioonide puhul kohaldavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud artikli 157 lõike 1 kohaseid
makseviivitusest tingitud kahjumäärasid ja artikli 162 lõike 8 punktide a–d
kohaseid ümberhindlustegureid, välja arvatud juhul, kui kõnealuste
riskipositsiooni klasside puhul on lubatud kasutada makseviivitusest tingitud
kahjumäära ja ümberhindlustegurite sisehinnangud vastavalt lõikele 9.
9.
Kõikide artikli 142 lõike 2 punktides a–c osutatud
riskipositsiooni klassidesse kuuluvate riskipositsioonide puhul lubab pädev
asutus krediidiasutustel ja investeerimisühingutel kasutada makseviivitusest
tingitud kahjumäärade ja ümberhindlustegurite sisehinnanguid ainult vastavalt
artiklile 138.
10.
Väärtpaberistatud riskipositsioonidelt ja artikli
142 lõike 2 punktis f osutatud riskipositsiooni klassi kuuluvatelt
riskipositsioonidelt arvutatakse riskiga kaalutud varad vastavalt
5. peatükile.
Artikkel 147
Ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aktsiatest või osakutest tulenevate
riskipositsioonide käsitlemine
1.
Kui ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
aktsiatest või osakutest tulenevad riskipositsioonid vastavad artikli 127
lõikes 3 sätestatud kriteeriumidele ja krediidiasutus või investeerimisühing on
teadlik kõikidest või teatavast osast kõnealuse ettevõtja aluspositsioonidest,
võtab krediidiasutus või investeerimisühing neid aluspositsioone arvesse, et
arvutada riskiga kaalutud varad ja oodatav kahju käesoleva peatükiga ette
nähtud meetodite kohaselt.
Kui ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
aluspositsioon on teise ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aktsiatest
või osakutest tulenev riskipositsioon, võtab krediidiasutus või
investeerimisühing arvsesse ka teise ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
aluspositsioone.
2.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei vasta
käesolevas peatükis sätestatud meetodite kasutamise tingimustele kõikide või
teatava osa ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aluspositsioonide puhul,
arvutatakse riskiga kaalutud varad ja oodatav kahju järgmiste meetodite
kohaselt:
(a)
artikli 142 lõike 2 punktis e osutatud
riskipositsiooni klassi „omavahendite investeeringud” kuuluvate
riskipositsioonide puhul kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud
artikli 150 lõikes 2 sätestatud lihtsustatud riskikaalu meetodit;
(b)
lõikes 1 osutatud kõikide muude aluspositsioonide
puhul kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud 2. peatükis
sätestatud standardmeetodit, kui täidetud on järgmised tingimused:
i)        riskipositsioonide puhul, mille suhtes
kohaldatakse kas reitinguta riskipositsioonide puhul kohaldatavat spetsiifilist
riskikaalu või mille krediidikvaliteedi aste on asjaomases riskipositsiooni
klassis kõrgeima riskikaaluga, korrutatakse riskikaal koefitsiendiga kaks, kuid
riskikaal ei tohi olla kõrgem kui 1250 %;
ii)       kõikide teiste riskipositsioonide puhul
tuleb riskikaal korrutada koefitsiendiga 1,1, kuid riskikaal ei tohi olla
madalam kui 5 %.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei suuda
punkti a kohaldamisel üksteisest eristada börsivälistesse ettevõtetesse tehtud
omakapitali investeeringuid, börsil kaubeldavaid omakapitali investeeringuid ja
muid omakapitali investeeringuid, käsitab ta asjaomaseid riskipositsioone muude
omakapitali investeeringutena. Kui kõnealused riskipositsioonid koos sellesse
riskipositsiooni klassi kuuluvate krediidiasutuse või investeerimisühingu
otseste riskipositsioonidega ei ole olulised artikli 145 lõike 2 tähenduses,
võib pädevate asutuste loal kohaldada artikli 145 lõiget 1.
3.
Kui ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
aktsiatest või osakutest tulenevad riskipositsioonid ei vasta artikli 127
lõikes 3 sätestatud kriteeriumitele või kui krediidiasutus või
investeerimisühing ei ole teadlik kõikidest kõnealuse ettevõtja aluspositsioonidest
või tema sellistest aluspositsioonidest, mis on ise ühiseks investeerimiseks
loodud ettevõtja aktsiatest või osakutest tulenevad riskipositsioonid, võtab
krediidiasutus või investeerimisühing kõnealuseid aluspositsioone arvesse ning
arvutab riskiga kaalutud varad ja oodatava kahju artikli 150 lõikes 2
sätestatud lihtsustatud riskikaalu meetodi kohaselt.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei suuda
üksteisest eristada börsivälistesse ettevõtetesse tehtud omakapitali
investeeringuid, börsil kaubeldavaid omakapitali investeeringuid ja muid
omakapitali investeeringuid, käsitab ta asjaomaseid riskipositsioone muude
omakapitali investeeringutena. Krediidiasutus või investeerimisühing määrab
muud riskipositsioonid kui omakapitali investeeringud muude omakapitali
investeeringute riskipositsiooni klassi.
4.
Alternatiivina lõikes 4 kirjeldatud meetodile
võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutada ühiseks
investeerimiseks loodud ettevõtja aluspositsioonidel põhineva riskiga kaalutud
varade keskmise lõike 2 punktides a ja b osutatud meetodite kohaselt kas
ise või tugineda järgmiste kolmandate isikute poolt tehtud kõnealustele
arvutustele ja selle kohta esitatud aruandlusele:
(a)
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
depositoorium või finantseerimisasutus, tingimusel et ühiseks investeerimiseks
loodud ettevõtja investeerib üksnes väärtpaberitesse ning hoiustab kõik
väärtpaberid kõnealuses depositooriumis või finantseerimisasutuses;
(b)
muude ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate
puhul ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja fondivalitseja, tingimusel et
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja fondivalitseja vastab artikli 127
lõike 3 punktis a sätestatud kriteeriumidele.
Arvutuse korrektsuse kinnitab välisaudiitor.
5.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada tingimused, mille alusel pädevad asutused
võivad lubada krediidiasutustel ja investeerimisühingutel kasutada lõike 2
punkti b kohaldamisel artikli 145 lõiget 1.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste standardite
eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
2. alajagu
Riskiga kaalutud varade arvutamine krediidiriski puhul
Artikkel 148
Riskiga kaalutud varad äriühingute, krediidiasutuste ja investeerimisühingute
ning keskvalitsuste ja keskpankade vastu olevate nõuete puhul
1.
Võttes arvesse lõigetes 2, 3 ja 4 sätestatud
erikäsitlusi, arvutatakse äriühingute, krediidiasutuste ja
investeerimisühingute ning keskvalitsuste ja keskpankade vastu olevate nõuete
puhul riskiga kaalutud varad vastavalt järgmistele valemitele:
Riskiga kaalutud varad =
RW× riskipositsiooni väärtus,
kus riskikaal RW on määratletud järgmiselt:
i)       kui PD = 0, siis RW on 0;
ii)       kui PD = 1, st makseviivituses olevad
nõuete puhul:
–
kui krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab
artikli 157 lõike 1 kohaseid makseviivitusest tingitud kahjumäärasid, siis RW
on 0;
–
kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
makseviivitusest tingitud kahjumäärade sisehinnanguid, siis arvutatakse RW
järgmiselt: ,
kus täpseim oodatava kahju määra hinnang (ELBE) on
krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt makseviivituses oleva nõude kohta
antud täpseim oodatava kahju määra hinnang vastavalt artikli 177 lõike 1
punktile h;
iii)      kui, st mis tahes muu
väärtuse, kui punktides i või ii osutatud väärtuse puhul
,
kus:
N(x) = standardse normaaljaotusega juhusliku
suuruse kumulatiivne jaotusfunktsioon, s.t tõenäosus, et normaaljaotusega
juhuslik suurus keskväärtusega null ja dispersiooniga üks on väiksem või võrdne
x-iga;
G(z) = standardse normaaljaotusega juhusliku suuruse
kumulatiivse jaotusfunktsiooni pöördfunktsioon, s.t x väärtus, mille korral
N(x) = z;
R = korrelatsioonikordaja, mis arvutatakse
järgmiselt:
;
b = lõpptähtaja tegur, mis arvutatakse järgmiselt:
2.
Kõigi suurte reguleeritud finantsettevõtete ja
reguleerimata finantsettevõtete vastu olevate nõuete puhul korrutatakse lõike 1
punkti iii kohane korrelatsioonikordaja 1,25-ga järgmiselt:
3.
Iga riskipositsiooni puhul, mis vastab artiklites
198 ja 212 sätestatud nõuetele, võib riskiga kaalutud vara korrigeerida
vastavalt järgmisele valemile:
Riskiga kaalutud
varad = RW × riskipositsiooni väärtus × (0,15 + +160×PDpp),
kus:
PDpp = krediidiriski kaitse andja PD.
RW arvutatakse, kasutades asjaomase
riskipositsiooni puhul asjakohast punktis 3 sätestatud riskikaalu valemit,
võlgniku makseviivituse tõenäosust ning krediidiriski kaitse andja vastu oleva
võrreldava otsese nõude makseviivitusest tingitud kahjumäära. Lõpptähtaja tegur
(b) arvutatakse, kasutades krediidiriski kaitse andja makseviivituse tõenäosust
või võlgniku makseviivituse tõenäosust, olenevalt sellest, kumb neist on
madalam.
4.
Selliste äriühingute vastu olevatele nõuete puhul,
mis kuuluvad konsolideerimisgruppi, mille aastane müügitulu kogusumma on vähem
kui 50 miljonit eurot, võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutada
äriühingute vastu olevate nõuete riskikaalude arvutamiseks lõike 1 punkti iii
kohast korrelatsioonivalemit. Kõnealuses valemis väljendab S aastast
müügitulu kogusummat miljonites eurodes, kusjuures 5 miljonit eurot ≤
S ≤ 50 miljonit eurot. Raamatupidamisaruannetes kajastatud
alla 5 miljoni euro suurust müügitulu käsitletakse 5 miljoni euro suuruse
müügituluna. Ostetud nõuete puhul on aasta kogukäibeks nõuete kogumi
üksikute nõuetega kaalutud keskmine.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud asendavad
konsolideerimisgrupi aastase müügitulu kogusumma koguvaradega, kui aastane
müügitulu kogusumma ei ole ettevõtte suuruse asjakohane näitaja ja koguvara on
asjakohasem näitaja kui aastane müügitulu kogusumma.
5.
Eriotstarbeliste nõuete puhul, mille puhul
krediidiasutus või investeerimisühing ei suuda hinnata makseviivituse
tõenäosust või tema hinnang makseviivituse tõenäosuse kohta ei vasta 6. jaos
sätestatud nõuetele, määrab krediidiasutus või investeerimisühing riskikaalud
vastavalt tabelile 1.
 Tabel 1
 Järelejäänud tähtaeg || 1. kategooria || 2. kategooria || 3. kategooria || 4. kategooria || 5. kategooria
 Vähem kui 2,5 aastat || 50 % || 70 % || 115 % || 250 % || 0 %
  2,5 aastat või rohkem || 70 % || 90 % || 115 % || 250 % || 0 %
Riskikaalude määramisel eriotstarbelistele
nõuetele arvestavad krediidiasutused ja investeerimisühingud järgmisi tegureid:
majanduslik tugevus, poliitiline ja õiguskeskkond, tehingu ja/või vara
tunnused, sponsori ja arendaja tugevus, sealhulgas mis tahes avaliku ja
erasektori partnerlusest tulenevad rahavood ja tagatiste pakett.
6.
Äriühingute vastu olevate ostetud nõuete puhul
kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud artiklis 180 sätestatud
nõudeid. Äriühingute vastu olevate ostetud nõuete puhul, mis vastavad lisaks ka
artikli 149 lõikes 5 sätestatud tingimustele ja millega seoses krediidiasutusel
või investeerimisühingul oleks põhjendamatult koormav kasutada 6. jao kohaseid
äriühingute vastu olevate nõuete riski kvantifitseerimise standardeid, võib
kasutada 6. jao kohaseid jaenõuete riski kvantifitseerimise standardeid.
7.
Äriühingute vastu olevaid ostetud nõudeid, rahas
tagastatavaid ostuallahindlusi, tagatisi või osalisi garantiisid, mis tagavad
makseviivituse riskist või lahjendusriskist või mõlemast tingitud esimese
järjekoha kahju kaitse, võib vastavalt sisereitingutel põhinevale
väärtpaberistamise raamistikule käsitada esimese järjekoha kahju
positsioonidena.
8.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing annab
krediidiriski kaitset mitmele riskipositsioonile, tingimusel et n arv kordi
makseviivitusi riskipositsioonide puhul käivitab maksekohustuse ja kõnealune
krediidisündmus lõpetab lepingu, kui tootel on tunnustatud reitinguagentuuri
antud väline krediidikvaliteedi hinnang, kohaldatakse 5. peatükis sätestatud
riskikaalusid. Kui toode ei ole saanud tunnustatud reitinguagentuuri reitingut,
liidetakse kogumisse kuuluvate riskipositsioonide (välja arvatud n-1
riskipositsioonid) riskikaalud kokku nii, et riskiga kaalutud varade ja 12,5-ga
korrutatud oodatava kahju summa ei ületa krediididerivatiiviga antava kaitse
12,5-ga korrutatud nimiväärtust. Kogusummast mahaarvatavad n-1
riskipositsioonid määratakse kindlaks selliselt, et need sisaldaksid
riskipositsioone, millest igaüks eraldi annab riskiga kaalutud varad, mis on
madalamad kui ühegi kogusummas sisalduva riskipositsiooni riskiga kaalutud
varad. Kogumisse kuuluvatele riskipositsioonidele, millele krediidiasutus või
investeerimisühing ei suuda sisereitingute meetodi kohaselt määrata riskikaalu,
määratakse riskikaal 1250 %.
9.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada tingimused, mille alusel võtavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud eriotstarbelistele nõuetele
riskikaalude määramisel arvesse lõike 5 teises lõigus osutatud tegureid.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2014.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 149
Riskiga kaalutud varad jaenõuete puhul
1.
Jaenõuete puhul arvutatakse riskiga kaalutud varad
vastavalt järgmisele valemile:
Riskiga kaalutud varad = RW×
riskipositsiooni väärtus,
kus riskikaal RW on määratletud järgmiselt:
i)       kui PD = 0, siis RW on 0;
ii)       kui PD = 1, st makseviivituses olevad
nõuete puhul, arvutatakse RW järgmiselt: ,
kus ELBE on krediidiasutuse või
investeerimisühingu poolt makseviivituses oleva nõude kohta antud täpseim
oodatava kahju määra hinnang vastavalt artikli 177 lõike 1 punktile h;
iii)      kui, st mis tahes muu
väärtuse, kui punktides i või ii osutatud väärtuse puhul
kus:
N(x) = standardse normaaljaotusega juhusliku
suuruse kumulatiivne jaotusfunktsioon, s.t tõenäosus, et normaaljaotusega
juhuslik suurus keskväärtusega null ja dispersiooniga üks on väiksem või võrdne
x-iga;
G(z) = standardse normaaljaotusega juhusliku
suuruse kumulatiivse jaotusfunktsiooni pöördfunktsioon, s.t x väärtus, mille
korral N(x) = z;
R = korrelatsioonikordaja, mis arvutatakse
järgmiselt:
2.
Väikese või keskmise suurusega ettevõtja vastu
oleva mis tahes nõude puhul, mis on määratletud artikli 142 lõikes 5 ja mis
vastab artiklites 198 ja 212 sätestatud nõuetele, võib riskiga kaalutud varad
arvutada vastavalt artikli 148 lõikele 3.
3.
Kinnisvaraga tagatud jaenõuete puhul asendatakse
lõike 1 kohase korrelatsioonivalemiga saadud arv korrelatsioonikordajaga (R)
0,15.
4.
Punktides a−e määratletud kvalifitseeruvate uuenevate
jaenõuete puhul asendatakse lõike 1 kohase korrelatsioonivalemiga saadud arv
korrelatsioonikordajaga (R) 0,04.
Nõuded kvalifitseeruvad kvalifitseeruvate
uuenevate jaenõuete hulka, kui need vastavad järgmistele tingimustele:
(a)
nõuded on füüsiliste isikute vastu;
(b)
nõuded on uuenevad, tagamata ja selles ulatuses,
mille raames asjaomast võimaldatavat limiiti ei kasutata koheselt ja
tingimusteta, krediidiasutuste ja investeerimisühingute poolt tühistatavad.
Sellega seoses määratletakse uuenevad nõuded selliste nõuetena, mille puhul
klientide laenujääkidel lubatakse kõikuda vastavalt nende laenamise ja
tagasimaksmise otsustele krediidiasutuse või investeerimisühingu kehtestatud limiidi
ulatuses. Kasutamata krediidilimiite võib käsitleda tingimusteta tühistatavana,
kui tingimused võimaldavad krediidiasutusel või investeerimisühingul neid
tühistada sellises ulatuses, mis on lubatud tarbijakaitsealaste ja nendega
seotud õigusaktidega;
(c)
maksimaalne nõue ühe füüsilise vastu alamportfellis
ei ületa 100 000 eurot;
(d)
käesoleva lõike kohast korrelatsiooni kasutatakse
ainult selliste portfellide puhul, mille kahjumäärade volatiilsus on olnud
madal võrreldes nende keskmise kahjumäärade tasemega, seda eriti madala
makseviivituse tõenäosuse vahemike puhul;
(e)
käsitlemine kvalifitseeruvate uuenevate jaenõuetena
on kooskõlas alamportfelli riskitunnustega.
Erandina punktist b ei kohaldata palgakontoga
seotud tagatud krediidilimiitide korral nõuet, et nõue peab olema tagamata.
Sellisel juhul ei arvestata tagatise arvelt tagasimakstavaid summasid
makseviivitusest tingitud kahjumäära hinnangus.
Pädevad asutused vaatavad läbi kahjumäärade
suhtelise volatiilsuse kvalifitseeruvate uuenevate jaenõuete alamportfellide ja
kvalifitseeruvate uuenevate jaenõuete koguportfelli lõikes ning jagavad teavet
kvalifitseeruvate uuenevate jaenõuete kahjumäärade tüüpiliste tunnuste kohta
eri liikmesriikides.
5.
Jaenõuetena käsitlemiseks peavad ostetud nõuded
vastama artiklis 180 sätestatud nõuetele ja järgmistele tingimustele:
(a)
krediidiasutus või investeerimisühing on ostnud
nõuded temaga mitteseotud kolmandast isikust müüjatelt ja tema nõue saadaoleva
nõudega seotud võlgniku vastu ei sisalda nõudeid, mis pärinevad kas otse või
kaudselt krediidiasutusest või investeerimisühingust endast;
(b)
ostetud nõuded tulenevad nõuete müüja ja võlgniku
vahelisest turutingimustel tehtud tehingust. Seepärast ei aktsepteerita ühte
konsolideerimisgruppi kuuluvate omavahel ostu-müügitehinguid tegevate ettevõtete
vastastikuseid nõudeid ja vastunõudeid;
(c)
ostjast krediidiasutusel või investeerimisühingul
on õigus kõikidele ostetud nõuetest tulenevatele tuludele või tulude
proportsionaalsele osale; ja
(d)
ostetud nõuete portfell on piisavalt
diversifitseeritud.
6.
Ostetud nõudeid, rahas tagastatavaid
ostuallahindlusi, tagatisi või osalisi garantiisid, mis tagavad makseviivituse
riskist või lahjendusriskist või mõlemast tingitud esimese järjekoha kahju
kaitse, võib vastavalt sisereitingutel põhinevale väärtpaberistamise
raamistikule käsitada esimese järjekoha kahju positsioonidena.
7.
Ostetud jaenõuete hübriidkogumite korral, mille
puhul ostjast krediidiasutus või investeerimisühing ei suuda muudest
jaenõuetest eraldada kinnisvaraga tagatud nõudeid ja kvalifitseeruvaid uuenevaid
jaenõudeid, kohaldatakse neisse kogumitesse kuuluvate nõuete suhtes jaenõuete
riskikaalu funktsiooni, mis annab tulemuseks kõrgeimad omavahendite nõuded.
Artikkel 150
Riskiga kaalutud varad omakapitali investeeringute puhul
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
riskiga kaalutud varad omakapitali investeeringute puhul, välja arvatud
selliste omakapitali investeeringute puhul, mis arvatakse maha vastavalt II
osale või mille suhtes kohaldatakse artikli 45 kohaselt riskikaalu 250 %,
kindlaks vastavalt lõigetes 2, 3 ja 4 sätestatud erinevatele meetoditele ning
kohaldavad neid eri portfellide suhtes, kui krediidiasutuse või
investeerimisühingu siseselt kasutatakse erinevaid meetodeid. Kui
krediidiasutus või investeerimisühing kasutab erinevaid meetodeid, tuleb neid
kasutada järjepidevalt ja mitte õigusliku arbitraaži kaalutlustel.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
käsitleda krediidiasutuse või investeerimisühingu abiettevõtjasse tehtud
omakapitali investeeringuid nii nagu muid varasid, mis ei ole krediidi
iseloomuga.
2.
Lihtsustatud riskikaalu meetodi kohaselt
arvutatakse riskiga kaalutud varad vastavalt järgmisele valemile:
Riskikaal (RW) = 190 % piisavalt
üdiversifitseeritud portfellide koosseisu kuuluvate börsivälistesse
ettevõtetesse tehtud omakapitali investeeringute puhul.
Riskikaal (RW) = 290 % börsil kaubeldavatesse
ettevõtetesse tehtud omakapitali investeeringute puhul.
Riskikaal (RW) = 370 % kõikide muude omakapitali
investeeringute puhul.
Riskiga kaalutud varad = RW* riskipositsiooni
väärtus.
Lühikesi hetkepositsioone ja tuletisinstrumente,
mis ei kuulu kauplemisportfelli, lubatakse tasaarvestada samades üksikaktsiates
olevate pikkade positsioonidega tingimusel, et need instrumendid on selgelt
ette nähtud konkreetsete omakapitali investeeringute riski maandamiseks ja need
maandavad riski veel vähemalt ühe aasta jooksul. Muid lühikesi positsioone
käsitatakse pikkade positsioonidena ning asjaomaseid riskikaale kohaldatakse
iga positsiooni absoluutväärtuse suhtes. Positsioonide korral, mille puhul
esineb lõpptähtaegade mittevastavus, kasutatakse artikli 158 lõike 5 kohast
äriühingute vastu olevate nõuete meetodit.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
aktsepteerida kaudset krediidiriski kaitset, mis on saadud omakapitali
investeeringule vastavalt IV peatükis sätestatud meetoditele.
3.
Riskiparameetritel põhineva meetodi kohaselt
arvutatakse riskiga kaalutud varad vastavalt artikli 148 lõikes 1 sätestatud
valemitele. Kui krediidiasutusel või investeerimisühingul ei ole
piisavat teavet artikli 174 kohase makseviivituse määratluse kasutamiseks,
kohaldatakse riskikaalude suhtes korrigeerimistegurit 1,5.
Üksiku riskipositsiooni tasandil ei või 12,5-ga
korrutatud oodatava kahju ja riskiga kaalutud varade summa ületada 12,5-ga
korrutatud riskipositsiooni väärtust.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
aktsepteerida kaudset krediidiriski kaitset, mis on saadud omakapitali
investeeringule vastavalt IV peatükis sätestatud meetoditele. Riskimaanduse
andja vastu olevate nõuete suhtes kohaldatakse sel juhul 90 %
makseviivitusest tingitud kahjumäära. Piisavalt üdiversifitseeritud portfellide
koosseisu kuuluvate börsivälistesse ettevõtetesse tehtud omakapitali
investeeringute puhul võib kasutada 65 % makseviivitusest tingitud kahjumäära.
Sellisel juhul on lõpptähtaeg (M) 5 aastat.
4.
Sisemudelitel põhineva meetodi puhul on riskiga
kaalutud varad 12,5-ga korrutatud krediidiasutuse või investeerimisühingu
omakapitali investeeringutest tulenev potentsiaalne kahju, mis on saadud 99
protsentiiliga sisemise VaR riskihindamismudelite rakendamise tulemusena,
kasutades pikaajalise valimiperioodi jaoks arvutatud kvartaalsete tulumäärade
ja asjakohase riskivaba määra vahe ühesuunalist usaldusvahemikku. Riskiga
kaalutud varad omakapitali investeeringute portfelli tasandil ei või olla
väiksemad, kui järgneva summa:
(a)
riskiparameetritel põhineva meetodi kohaselt ette
nähtud riskiga kaalutud varad; ja
(b)
vastav oodatav kahju, mis on korrutatud 12,5-ga.

Punktides a ja b osutatud summad arvutatakse
artikli 161 lõike 1 kohaste makseviivituse tõenäosuse väärtuste ja artikli 161
lõike 2 kohaste vastavate makseviivitusest tingitud kahjumäärade põhjal.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
aktsepteerida kaudset krediidiriski kaitset, mis on saadud omakapitali
investeeringute positsioonile.
Artikkel 151
Riskiga kaalutud varad omakapitali investeeringute puhul
Riskiga kaalutud varad seoses
riskipositsioonidega, mis tulenevad krediidiasutuse või investeerimisühingu
poolt keskse vastaspoole tagatisfondi tehtud eelrahastatud osamaksudest, samuti
seoses keskse vastaspoolega seotud kauplemisriski positsioonidega, määratakse
vastavalt vajadusele kindlaks kooskõlas artiklitega 269–300.
Artikkel 152
Riskiga kaalutud varad muude varade puhul, mis ei ole krediidi iseloomuga
Riskiga kaalutud varad muude varade puhul, mis
ei ole krediidi iseloomuga, arvutatakse vastavalt järgmisele valemile:
Riskiga kaalutud varad = 100 % ×
riskipositsiooni väärtus,
välja arvatud:
a)           rahale ja raha ekvivalentidele,
samuti oma valduses või teiste juures vastutaval hoiul olevatele kullakangidele
selles ulatuses, milles need on tagatud kullakangidega seotud kohustustega,
määratakse riskikaal 0 %;
b)           kui riskipositsioon tuleneb liisitud
varade jääkväärtusest, siis arvutatakse see järgmiselt:
  1

,
kus t on kas 1 või järelejäänud liisinguperioodi
täisaastatele lähim arv, olenevalt sellest, kumb neist on suurem.
3. alajagu
Riskiga kaalutud varade arvutamine ostetud nõuete lahjendusriski puhul
Artikkel 153
Riskiga kaalutud varad ostetud nõuete lahjendusriski puhul
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad
riskiga kaalutud varad äriühingute vastu olevate ostetud nõuete ja ostetud
jaenõuete lahjendusriski puhul vastavalt artikli 148 lõikes 1 sätestatud
valemile.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
sisendparameetrid makseviivituse tõenäosus ja makseviivitusest tingitud
kahjumäär vastavalt 4. jaos sätestatule.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
riskipositsiooni väärtuse vastavalt 5. jaos sätestatule.
4.
Käesoleva artikli kohaldamisel on lõpptähtaja (M)
väärtus 1 aasta.
5.
Pädevad asutused vabastavad krediidiasutuse või
investeerimisühingu selliste nõuete täitmisest, mis käsitlevad riskiga kaalutud
varade arvutamist äriühingute vastu olevate ostetud nõuete ja ostetud jaenõuete
lahjendusriski puhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing on pädevale
asutusele teda rahuldaval viisil tõendanud, et lahjendusrisk ei ole kõnealuse
krediidiasutuse või investeerimisühingu puhul oluline.
[1] Baseli
pangajärelevalve komitee
tagab foorumi korrapäraseks koostööks pangajärelevalve küsimustes. Selle eesmärk on edendada ja tugevdada järelevalve- ja
riskijuhtimistavasid kogu maailmas. Komiteesse
kuuluvad esindajad Argentinast, Austraaliast, Brasiiliast, Kanadast, Hiinast,
Hongkongi erihalduspiirkonnast, Indiast, Indoneesiast, Jaapanist, Koreast,
Mehhikost, Venemaalt, Saudi Araabiast, Singapurist, Lõuna-Aafrika Vabariigist,
Šveitsist, Türgist, Ameerika Ühendriikidest ja üheksast ELi liikmesriigist (Belgia, Prantsusmaa, Saksamaa, Itaalia, Luksemburg,
Madalmaad, Hispaania, Rootsi ja Ühendkuningriik).
[2]               K(2011)4977.
[3]               Kõigi poliitikavalikute
üksikasjalik analüüs on esitatud käesolevale ettepanekule lisatud
mõjuhinnangus.
[4]               Mõõdab seda, mil määral
valikuvõimalustega saavutatakse asjakohased eesmärgid.
[5]               Mõõdab seda, mil määral on võimalik
eesmärgid saavutada kindla vahendite taseme korral.
[6]               KOM(2009) 501, KOM(2009) 502
ja KOM(2009) 503.
[7]               ELT C, , lk .
[8]               http://www.g20.org/Documents/Fin_Deps_Fin_Reg_Annex_020409_-_1615_final.pdf.
[9]               ELT L 177, 30.6.2006, lk 1.
[10]             ELT L 177, 30.6.2006, lk 201.
[11]             ELT L 331, 15.12.2010, lk 12.
[12]             EÜT L 372, 31.12.1986, lk 1.
[13]             EÜT L 193, 18.7.1983, lk 1.
[14]             EÜT L 243, 11.9.2002, lk 1.
[15]             KOM(2010) 0484 (lõplik).
[16]             EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31.
[17]             EÜT L 8, 12.1.2001, lk 1.
[18]             EÜT L 193, 18.7.1983, lk 1.
[19]             EÜT L 222, 14.8.1978, lk 11.
[20]             EÜT L 243, 11.9.2002, lk 1.
[21]             EÜT L 372, 31.12.1986, lk 1.
[22]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16.
detsembri 2002. aasta direktiiv 2002/87/EÜ, milles käsitletakse
finantskonglomeraati kuuluvate krediidiasutuste, kindlustusseltside ja
investeerimisühingute täiendavat järelevalvet (EÜT L 35, 11.2.2003, lk 1).
[23]             ELT L 2, 17.11.2009, lk 2.

					3. jagu
Oodatav kahju
Artikkel 154
Riskipositsiooni liikidel põhinev käsitlus
1.
Oodatava kahju arvutamisel võetakse aluseks iga
riskipositsiooni makseviivituse tõenäosuse (PD), makseviivitusest tingitud
kahjumäära (LGD) ja riskipositsiooni väärtuse samad sisendandmed kui need, mida
kasutatakse riskiga kaalutud varade arvutamisel vastavalt artiklile 146. Kui
krediidiasutus või investeerimisühing kasutab makseviivituses olevate
riskipositsioonide hindamiseks makseviivitusest tingitud kahjumäära sisehinnanguid,
on oodatava kahju määr (EL) võrdne krediidiasutuse või investeerimisühingu
poolt makseviivituses oleva riskipositsiooni kohta antud täpseima oodatava
kahju määra hinnanguga (ELBE) vastavalt artikli 177 lõike 1 punktile
h.
2.
Väärtpaberistatud riskipositsioonide oodatav kahju
arvutatakse vastavalt 5. peatükile.
3.
Artikli 142 lõike 2 punktis g nimetatud
riskipositsiooni klassi („muud varad, mis ei ole krediidi iseloomuga”)
kuuluvate riskipositsioonide oodatav kahju on null.
4.
Artiklis 147 osutatud ühiseks investeerimiseks
loodud ettevõtjate aktsiatest ja osakutest tulenevate riskipositsioonide
oodatav kahju arvutatakse käesolevas artiklis kirjeldatud meetodite kohaselt.
5.
Äriühingute, krediidiasutuste ja
investeerimisühingute, keskvalitsuste ja keskpankade vastu olevate nõuete ning
jaenõuete oodatav kahju arvutatakse vastavalt järgmistele valemitele:
Oodatava kahju määr (EL) = PD ∙LGD
Oodatav kahju = EL ∙ riskipositsiooni
väärtus
Kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
makseviivituses olevate riskipositsioonide (PD=1) puhul makseviivitusest
tingitud kahjumäära sisehinnanguid, on EL võrdne ELBE-ga, s.o
krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt makseviivituses oleva
riskipositsiooni kohta antud täpseima oodatava kahju määra hinnanguga vastavalt
artikli 177 lõike 1 punktile h.
Riskipositsioonide puhul, mille suhtes
kohaldatakse artikli 148 lõikes 3 sätestatud käsitlust, on oodatava kahju määr
0 %.
6.
Eriotstarbeliste nõuete puhul, mille suhtes
krediidiasutus või investeerimisühing kasutab artikli 148 lõikes 6 sätestatud
riskikaalude määramise meetodeid, määratakse oodatava kahju määra väärtused
vastavalt tabelile 2.
 Tabel 2
 Järelejäänud tähtaeg || 1. kategooria || 2. kategooria || 3. kategooria || 4. kategooria || 5. kategooria
 Vähem kui 2,5 aastat || 0 % || 0,4 % || 2,8 % || 8 % || 50 %
 2,5 aastat ja rohkem || 0,4 % || 0,8 % || 2,8 % || 8 % || 50 %
7.
Omakapitali investeeringute puhul, mille riskiga
kaalutud vara leitakse lihtsustatud riskikaalu meetodil, arvutatakse oodatav
kahju vastavalt järgmisele valemile:
Oodatav kahju = EL ∙ riskipositsiooni
väärtus
ELi väärtused on järgmised:
Oodatava kahju määr (EL) = 0,8 % piisavalt
diversifitseeritud portfellide koosseisu kuuluvate börsivälistesse
ettevõtetesse tehtud omakapitali investeeringute puhul.
Oodatava kahju määr (EL) = 0,8 % börsil
kaubeldavate omakapitali investeeringute puhul.
Oodatava kahju määr (EL) = 2,4 % kõigi muude
omakapitali investeeringute puhul.
8.
Omakapitali investeeringute puhul, mille riskiga
kaalutud vara leitakse riskiparameetritel põhineval meetodil, arvutatakse oodatav
kahju vastavalt järgmistele valemitele:
Oodatava kahju määr (EL) = PD ∙LGD
Oodatav kahju = EL ∙ riskipositsiooni
väärtus
9.
Omakapitali investeeringute puhul, mille riskiga
kaalutud vara leitakse sisemudelitel põhineval meetodil, on oodatav kahju 0 %.
10.
Ostetud nõuete lahjendusriskist tulenev oodatav
kahju arvutatakse vastavalt järgmistele valemitele:
Oodatava kahju määr (EL) = PD ∙LGD
Oodatav kahju = EL ∙ riskipositsiooni
väärtus
11.
Riskiga kaalutud vara arvutamisel käesoleva peatüki
kohaselt võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud börsivälistest
tuletisinstrumentidest tulenevate riskipositsioonide puhul vähendada
asjaomasest tasaarvestatavate tehingute kogumist tulenevat oodatavat kahju
selle tasaarvestatavate tehingute kogumi krediidiväärtuse korrigeerimise summa
võrra, kui krediidiasutus või investeerimisühing on kõnealuse korrigeerimise
juba tehtud allahindlusena kajastanud. Selle tulemusena saadud oodatav kahju ei
tohi olla nullist väiksem.
Artikkel 155
Oodatava kahju käsitlemine
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
lahutavad artikli 154 lõigete 2, 3 ja 7 kohaselt arvutatud oodatava kahju
asjaomaste riskipositsioonidega seotud üldistest ja spetsiifilistest
krediidiriskiga korrigeerimistest. Artikli 162 lõike 1 kohaselt ostmise hetkel
makseviivituses olevate, bilansis kajastatud varast tulenevate
riskipositsioonide allahindlusi käsitletakse samal viisil kui spetsiifilisi
krediidiriskiga korrigeerimisi. Makseviivituses olevate riskipositsioonide spetsiifilisi
krediidiriskiga korrigeerimisi ei kasutata muude riskipositsioonide oodatava
kahju määra katmiseks. Väärtpaberistatud riskipositsioonidest tulenev oodatav
kahju ning selliste riskipositsioonidega seonduvad üldised ja spetsiifilised
krediidiriskiga korrigeerimised jäetakse sellest arvutusest välja.
4. jagu
Makseviivituse tõenäosus, makseviivitusest tingitud kahjumäär ja lõpptähtaeg
1. alajagu
Nõuded äriühingute, krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning
keskvalitsuste ja keskpankade vastu
Artikkel 156
Makseviivituse tõenäosus (PD)
1.
Äriühingu, krediidiasutuse või investeerimisühingu
vastu oleva nõude makseviivituse tõenäosus on vähemalt 0,03 %.
2.
Äriühingute vastu olevate ostetud nõuete puhul,
mille makseviivituse tõenäosust krediidiasutus või investeerimisühing ei suuda
hinnata või millele krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt antud
makseviivituse tõenäosuse hinnangud ei vasta 6. jaos sätestatud nõuetele,
määratakse makseviivituse tõenäosus kindlaks järgmiste meetodite kohaselt:
(a)
äriühingute vastu olevate ostetud kõrgema
nõudeõiguse järguga nõuete puhul on makseviivituse tõenäosus krediidiasutuse
või investeerimisühingu oodatava kahju määra hinnangu ja nende nõuete
makseviivitusest tingitud kahjumäära jagatis;
(b)
äriühingute vastu olevate ostetud allutatud nõuete
puhul on makseviivituse tõenäosus krediidiasutuse või investeerimisühingu
oodatava kahju määra hinnang;
(c)
krediidiasutus või investeerimisühing, kellele
pädev asutus on andnud artikli 138 kohase loa kasutada äriühingute vastu
olevate nõuete puhul makseviivitusest tingitud kahjumäära sisehinnanguid ja kes
suudab jaotada oma äriühingute vastu olevate ostetud nõuete oodatava kahju
määra hinnangud makseviivituse tõenäosusteks ja makseviivitusest tingitud
kahjumääradeks viisil, mida pädev asutus peab usaldusväärseks, võib kasutada
kõnealuse jaotamise tulemusel saadud makseviivituse tõenäosuse hinnangut.
3.
Makseviivituses olevate võlgnike makseviivituse
tõenäosus on 100 %.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kooskõlas 4. peatükis sätestatuga võtta makseviivituse tõenäosuses arvesse
kaudset krediidiriski kaitset. Lahjendusriski puhul on lisaks artikli 197 lõike
1 punktis g osutatud krediidiriski kaitse andjatele krediidiriski kaitse
andjana aktsepteeritud ka ostetud nõuete müüja, kui täidetud on järgmised
tingimused:
a)      äriühingul on tunnustatud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang, mille EBA on kooskõlas 2.
peatükis sätestatud eeskirjadega, mis käsitlevad äriühingute vastu olevate
nõuete riskiga kaalumist, tunnistanud vastavaks krediidikvaliteedi astmele 3
või sellest kõrgemale krediidikvaliteedi astmele;
b)      äriühingul, kellel juhul, kui krediidiasutus
või investeerimisühing arvutab riskiga kaalutud varasid ja oodatavat kahju
sisereitingute meetodi kohaselt, ei ole tunnustatud reitinguagentuuri antud
krediidikvaliteedi hinnangut, kuid kelle makseviivituse tõenäosus on
sisereitingu kohaselt samaväärne sellise makseviivituse tõenäosusega, mis
vastab reitinguagentuuride antud krediidikvaliteedi hinnangutele, mille EBA on
kooskõlas 2. peatükis sätestatud eeskirjadega, mis käsitlevad äriühingute vastu
olevate nõuete riskiga kaalumist, tunnistanud vastavaks krediidikvaliteedi
astmele 3 või sellest kõrgemale krediidikvaliteedi astmele.
5.
Makseviivitusest tingitud kahjumäära sisehinnanguid
kasutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad võtta arvesse kaudset
krediidiriski kaitset, korrigeerides makseviivituse tõenäosusi vastavalt
artikli 157 lõikele 3.
6.
Äriühingute vastu olevate ostetud nõuete
lahjendusriskile määratakse selline makseviivituse tõenäosus, mis on võrdne
krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt lahjendusriskile antud oodatava
kahju määra hinnanguga. Krediidiasutus või investeerimisühing, kellele pädev
asutus on andnud artikli 138 kohase loa kasutada äriühingute vastu olevate
nõuete puhul makseviivitusest tingitud kahjumäära sisehinnanguid ja kes suudab
jaotada oma äriühingute vastu olevatest ostetud nõuetest tulenevale
lahjendusriskile antud oodatava kahju määra hinnangud makseviivituse
tõenäosusteks ja makseviivitusest tingitud kahjumääradeks viisil, mida pädev
asutus peab usaldusväärseks, võib kasutada kõnealuse jaotamise tulemusel saadud
makseviivituse tõenäosuse hinnangut. Krediidiasutused ja investeerimisühingud
võivad kooskõlas 4. peatükis sätestatuga võtta makseviivituse tõenäosuses
arvesse kaudset krediidiriski kaitset. Lahjendusriski puhul on lisaks artikli
197 lõike 1 punktis g osutatud krediidiriski kaitse andjatele krediidiriski
kaitse andjana aktsepteeritud ka ostetud nõuete müüja, kui täidetud on lõikes 4
sätestatud tingimused.
7.
Erandina artikli 197 lõike 1 punktist g on lõikes 4
sätestatud tingimustele vastavad äriühingud krediidiriski kaitse andjana
aktsepteeritud.
Krediidiasutus või investeerimisühing, kellele
pädev asutus on andnud artikli 138 kohase loa kasutada äriühingute vastu
olevatest ostetud nõuetest tuleneva lahjendusriski puhul makseviivitusest
tingitud kahjumäära sisehinnanguid, võib võtta arvesse kaudset krediidiriski
kaitset, korrigeerides makseviivituse tõenäosusi vastavalt artikli 157 lõikele
3.
Artikkel 157
Makseviivitusest tingitud kahjumäär (LGD)
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad
kooskõlas artikli 146 lõikega 8 järgmisi makseviivitusest tingitud kahjumäära
väärtusi:
a)      kõrgema nõudeõiguse
järguga nõuded, millel puudub aktsepteeritav tagatis: 45 %;
b)      allutatud nõuded, millel puudub
aktsepteeritav tagatis: 75 %;
c)      krediidiasutused ja investeerimisühingud
võivad kooskõlas 4. peatükiga võtta makseviivitusest tingitud kahjumääras
arvesse otsest ja kaudset krediidiriski kaitset;
d)      artiklis 124 määratletud tagatud
võlakirjade makseviivitusest tingitud kahjumäära väärtuseks võib määrata 11,25 %;
e)      äriühingute vastu olevate ostetud kõrgema
nõudeõiguse järguga nõuete puhul, millele krediidiasutuse või
investeerimisühingu poolt antud makseviivituse tõenäosuse hinnangud ei vasta 6.
jaos sätestatud nõuetele: 45 %;
f)       äriühingute vastu olevate ostetud
allutatud nõuete puhul, mille makseviivituse tõenäosust krediidiasutus või
investeerimisühing ei suuda hinnata või millele krediidiasutuse või
investeerimisühingu poolt antud makseviivituse tõenäosuse hinnangud ei vasta 6.
jaos sätestatud nõuetele: 100 %;
g)      äriühingute vastu olevate ostetud nõuete
lahjendusriski puhul: 75 %.
2.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing on saanud
pädevalt asutuselt artikli 138 kohase loa kasutada äriühingute vastu olevate
nõuete puhul makseviivitusest tingitud kahjumäära sisehinnanguid ja ta suudab
jaotada oma äriühingute vastu olevate ostetud nõuete oodatava kahju määra
hinnangud makseviivituse tõenäosusteks ja makseviivitusest tingitud
kahjumääradeks viisil, mida pädev asutus peab usaldusväärseks, võib ta
lahjendus- või makseviivituse riski puhul kasutada äriühingute vastu olevate
ostetud nõuete makseviivitusest tingitud kahjumäära hinnangut.
3.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing on saanud
pädevalt asutuselt artikli 138 kohase loa kasutada äriühingute,
krediidiasutuste ja investeerimisühingute, keskvalitsuste ja keskpankade vastu
olevate nõuete puhul makseviivitusest tingitud kahjumäära sisehinnanguid, võib
ta tingimusel, et pädevad asutused on andnud selleks loa, arvesse võtta kaudset
krediidiriski kaitset, korrigeerides makseviivituse tõenäosust või
makseviivitusest tingitud kahjumäära vastavalt 6. jaos sätestatud nõuetele.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud ei või määrata garanteeritud nõuetele
selliseid korrigeeritud makseviivituse tõenäosusi ega makseviivitusest tingitud
kahjumäärasid, mille korral korrigeeritud riskikaal oleks madalam garantii
andja vastu oleva võrreldava otsese nõude riskikaalust.
4.
Artikli 148 lõikes 3 osutatud ettevõtjate puhul on
krediidiriski kaitse andja vastu oleva võrreldava otsese nõude makseviivitusest
tingitud kahjumäär kas garantii andja riskimaanduseta instrumendiga seotud
makseviivitusest tingitud kahjumäär või võlgniku riskimaanduseta instrumendiga
seotud makseviivitusest tingitud kahjumäär olenevalt sellest, kas juhul, kui
nii garantii andja kui ka võlgniku puhul tekib maandatud tehingu kehtivusaja
jooksul makseviivutus, sõltub sissenõutav summa olemasolevate tõendite ja
garantii struktuuri kohaselt garantii andja või võlgniku finantsseisundist.
Artikkel 158
Lõpptähtaeg
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes ei
ole saanud luba kasutada äriühingute, krediidiasutuste ja investeerimisühingute
või keskvalitsuste ja keskpankade vastu olevate nõuete puhul makseviivitusest
tingitud kahjumäära ja ümberhindlustegurite sisehinnanguid, määravad
repotehingutest või väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise
tehingutest tulenevatele riskipositsioonidele lõpptähtaja (M) 0,5 aastat ja
kõikidele muudele riskipositsioonidele 2,5 aastat.
Alternatiivina võivad pädevad asutused artikli 138
kohase loa andmisel otsustada, kas krediidiasutus või investeerimisühing
kasutab iga riskipositsiooni puhul lõpptähtaega (M) vastavalt lõikes 2
sätestatule.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes on
saanud pädevalt asutuselt artikli 138 kohase loa kasutada äriühingute,
krediidiasutuste ja investeerimisühingute või keskvalitsuste ja keskpankade
vastu olevate nõuete puhul sisemisi makseviivitusest tingitud kahjumäärasid ja
sisemisi ümberhindlustegureid, arvutavad iga nimetatud nõude jaoks lõpptähtaja
kooskõlas punktidega a−e ja lõigetega 3−5. Ühelgi juhul ei või lõpptähtaeg olla pikem kui 5 aastat:
a)      instrumendi puhul, mille korral
kasutatakse rahavoo graafikut, arvutatakse lõpptähtaeg järgmise valemi
kohaselt:
,
kus CFt tähistab rahavoogusid (põhisumma,
intressimaksed ja teenustasud), mille võlgnik peab lepingujärgselt tasuma
perioodil t;
b)      tasaarvestuse raamlepingu koosseisu
kuuluvate tuletisinstrumentide puhul on lõpptähtaeg (M) riskipositsiooni
kaalutud keskmine järelejäänud tähtaeg, kus M on vähemalt 1 aasta; kusjuures
lõpptähtaja kaalumiseks kasutatakse iga riskipositsiooni tinglikku väärtust;
c)      täielikult või peaaegu täielikult tagatud
tehingutest tuletisinstrumentidega (loetletud II lisas) ning täielikult või
peaaegu täielikult tagatud võimenduslaenu tehingutest tulenevate
riskipositsioonide puhul, mis kuuluvad tasaarvestuse raamlepingu koosseisu, on
lõpptähtaeg (M) tehingute kaalutud keskmine järelejäänud tähtaeg, kus M on
vähemalt 10 päeva;
d)      repotehingute või väärtpaberite või
kaupade laenuks andmise või võtmise tehingute puhul, mis kuuluvad tasaarvestuse
raamlepingu koosseisu, on lõpptähtaeg (M) tehingute kaalutud keskmine
järelejäänud tähtaeg, kus M on vähemalt 5 päeva. Lõpptähtaja kaalumiseks
kasutatakse iga tehingu tinglikku väärtust;
e)      kui krediidiasutus või investeerimisühing
on saanud pädevalt asutuselt artikli 138 kohase loa kasutada äriühingute vastu
olevate ostetud nõuete puhul makseviivituse tõenäosuse sisehinnanguid, on
lõpptähtaeg (M) kasutatud krediidilimiidi korral võrdne riskipositsiooni
aluseks olevate ostetud nõuete kaalutud keskmise lõpptähtajaga, kus M on
vähemalt 90 päeva. Sama lõpptähtaja (M) väärtust kasutatakse ka
mittetühistatava ostukrediidi kasutamata krediidilimiidi puhul, tingimusel et
asjaomane ostuleping sisaldab tõhusaid klausleid, ennetähtaegset
amortiseerimist käivitavaid tegureid või muid tingmusi, mis kaitsevad ostjaks
olevat krediidiasutust või investeerimisühingut selliste nõuete
krediidikvaliteedi olulise halvenemise eest, mida ta kõnealuse lepingu kehtivusajal
on tulevikus kohustatud ostma. Sellise tõhusa kaitse puudumisel arvutatakse
kasutamata krediidilimiidi lõpptähtaeg (M) ostulepingu kohaselt kõige pikema
tähtajaga potentsiaalse nõude ja lepingu järelejäänud tähtaja summana, kus M on
vähemalt 90 päeva;
f)       mis tahes muude instrumentide puhul,
mida ei ole käesolevas punktis nimetatud, või kui krediidiasutus või
investeerimisühing ei saa arvutada lõpptähtaega (M) vastavalt punktis a
sätestatule, on lõpptähtaeg (M) maksimaalne järelejäänud aeg (aastates), mille
jooksul võlgnik peab oma lepingulised kohustused täielikult täitma, kus M on
vähemalt 1 aasta;
g)      krediidiasutused ja investeerimisühingud,
kes kasutavad riskipositsioonide väärtuste arvutamiseks 6. peatüki 6. jaos
sätestatud sisemudeli meetodit, arvutavad selliste riskipositsioonide jaoks,
mille suhtes nad seda meetodit kohaldavad ning mille puhul asjaomase
tasaarvestatavate tehingute kogumi koosseisu kuuluva kõige pikema tähtajaga
lepingu lõpptähtaeg on pikem kui 1 aasta, lõpptähtaja (M) vastavalt järgmisele
valemile:
,
kus:
 = fiktiivne muutuja, mille väärtus tulevikuperioodil tk
võrdub 0-ga, kui tk > 1 aasta, ja 1-ga, kui tk ≤
1;
 = oodatav
riskipositsioon tulevikuperioodil tk;
 = tegelik oodatav
riskipositsioon tulevikuperioodil tk;
 = riskivaba diskontotegur tulevikuperioodiks tk;
h)      krediidiasutus või investeerimisühing, kes kasutab ühepoolse
krediidiväärtuse korrigeerimise (CVA) arvutamiseks sisemudelit, võib pädevate
asutuste loal võtta M väärtuseks sisemudeliga leitud tegeliku krediidiriski
kestuse.
Kui lõikest 2 ei tulene teisiti, kohaldatakse
tasaarvestatavate tehingute kogumite puhul, milles kõik lepingud on vähem kui
üheaastase esialgse tähtajaga, punktis a esitatud valemit;
i)       krediidiasutused ja
investeerimisühingud, kes kasutavad riskipositsioonide väärtuste arvutamiseks
6. peatüki 6. jaos sätestatud sisemudeli meetodit ja kes on saanud loa kasutada
kaubeldavate võlainstrumentide positsioonidest tuleneva spetsiifilise riski
puhul sisemudelit kooskõlas III osa IV jaotise 5. peatükiga, määravad artikli
148 lõikes 1 esitatud valemis M-i väärtuseks 1, tingimusel et krediidiasutus
või investeerimisühing suudab pädevatele asutustele tõendada, et artikli 373
kohaselt kohaldatavas sisemudelis, mida ta kasutab kaubeldavate
võlainstrumentide positsioonidest tuleneva spetsiifilise riski arvutamiseks,
võetakse arvesse reitingute muutmise mõjusid;
j)       artikli 148 lõike 3 kohaldamisel on M
krediidiriski kaitse tegelik lõpptähtaeg, kuid vähemalt 1 aasta.
3.
Kui dokumentatsioon nõuab võimendustagatise
igapäevast ümberarvestamist ja igapäevast ümberhindlust ning sisaldab sätteid,
mis võimaldavad makseviivituse või võimendustagatise ümberhindluse
tegematajätmise korral tagatise kiiret realiseerimist või tasaarvestust, on M
vähemalt üks päev järgneva korral:
a)      täielikult või
peaaegu täielikult tagatud tuletisinstrumendid, mis on loetletud II lisas;
b)      täielikult või
peaaegu täielikult tagatud võimenduslaenu tehingud;
c)      repotehingud,
väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise tehingud.
Lisaks on M vähemalt üks päev ka kvalifitseeruvate
lühiajaliste riskipositsioonide puhul, mille puhul ei kohaldata krediidiasutuse
või investeerimisühingu poolset võlgniku pidevat finantseerimist.
Kvalifitseeruvad lühiajalised riskipositsioonid hõlmavad järgmist:
a)      krediidiasutuste ja
investeerimisühingute vastu olevad nõuded, mis tulenevad välisvaluutakohustuste
arveldamisest;
b)      automaatselt
likvideeruvad lühiajalised kaubanduse rahastamise tehingud, impordi- ja
ekspordiakreditiivid ja muud sarnased tehingud, mille järelejäänud tähtaeg on
kuni üks aasta;
c)      riskipositsioonid,
mis tulenevad väärtpaberite ostu- ja müügitehingute arveldamisest tavapärase
loovutusperioodi või kahe tööpäeva jooksul;
d)      riskipositsioonid,
mis tulenevad elektroonilistest sularahaarveldustest ning elektrooniliste
maksetehingute ja ettemakstud kulude arveldamisest, sealhulgas luhtunud tehingutest
tulenevast arvelduskrediidist, mille kestus ei ületa kokkulepitud väikest
fikseeritud arvu tööpäevi.
4.
Nõuete puhul ELis asuvate äriühingute vastu, mille
konsolideeritud müügitulu ja konsolideeritud varad on alla 500 miljoni euro, on
krediidiasutustel ja investeerimisühingutel võimalus valida, et lõike 2
kohaldamise asemel määravad nad M-i väärtuse järjepidevalt kindlaks lõikes 1
sätestatud viisil. Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
asendada 500 miljoni euro suuruse koguvarade nõude 1 miljardi euro suuruse
koguvarade nõudega äriühingute puhul, mis peamiselt tegelevad
mittespekulatiivse elamukinnisvara oma omandis hoidmise ja välja rentimisega.
5.
Lõpptähtaegade mittevastavusi käsitletakse
vastavalt 4. peatükis sätestatule.
2. alajagu
Jaenõuded
Artikkel 159
Makseviivituse tõenäosus
1.
Nõude makseviivituse tõenäosus on vähemalt 0,03 %.
2.
Makseviivituses olevate võlgnike või tehingupõhise
meetodi puhul makseviivituses olevate nõuete makseviivituse tõenäosus on 100 %.
3.
Ostetud nõuete lahjendusriskile määratakse selline
makseviivituse tõenäosus, mis on võrdne lahjendusriskile antud oodatava kahju
määra hinnanguga. Kui krediidiasutus või investeerimisühing suudab jaotada oma
ostetud nõuetest tulenevale lahjendusriskile antud oodatava kahju määra
hinnangud makseviivituse tõenäosusteks ja makseviivitusest tingitud
kahjumääradeks viisil, mida pädevad asutused peavad usaldusväärseks, võib
kasutada makseviivituse tõenäosuse hinnangut.
4.
Arvesse võib võtta kaudset krediidiriski kaitset,
korrigeerides makseviivituse tõenäosusi vastavalt artikli 160 lõikele 2.
Lahjendusriski puhul on lisaks artikli 197 lõike 1 punktis g osutatud
krediidiriski kaitse andjatele krediidiriski kaitse andjana aktsepteeritud ka
ostetud nõuete müüja, kui täidetud on artikli 156 lõikes 4 sätestatud
tingimused.
Artikkel 160
Makseviivitusest tingitud kahjumäär (LGD)
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud koostavad
makseviivitusest tingitud kahjumäära sisehinnangud kooskõlas 6. jaos sätestatud
nõuetega, olles selleks eelnevalt saanud pädevatelt asutustelt artikli 138
kohase loa. Ostetud nõuete lahjendusriski puhul kasutatav makseviivitusest
tingitud kahjumäär on 75 %. Kui krediidiasutus või investeerimisühing suudab
jaotada oma ostetud nõuetest tulenevale lahjendusriskile antud oodatava kahju
määra hinnangud makseviivituse tõenäosusteks ja makseviivitusest tingitud
kahjumääradeks usaldusväärsel viisil, võib see krediidiasutus või
investeerimisühing kasutada makseviivitusest tingitud kahjumäära sisehinnangut.
2.
Kaudset krediidiriski kaitset võib aktsepteerituna
arvesse võtta, korrigeerides makseviivituse tõenäosuse või makseviivitusest
tingitud kahjumäära hinnanguid vastavalt artikli 179 lõigetes 1, 2 ja 3
sätestatud nõuetega, kui pädevad asutused on andnud loa kõnealuse krediidiriski
kaitse arvessevõtmiseks kas üksiku nõude või nõuete kogumi puhul.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud ei või määrata tagatud nõuetele
selliseid korrigeeritud makseviivituse tõenäosusi ega makseviivitusest tingitud
kahjumäärasid, mille korral korrigeeritud riskikaal oleks madalam garantii
andja vastu oleva võrreldava otsese nõude riskikaalust.
3.
Artikli 149 lõike 2 kohaldamisel on krediidiriski
kaitse andja vastu oleva võrreldava otsese nõude makseviivitusest tingitud
kahjumäär kas garantii andja riskimaanduseta instrumendiga seotud
makseviivitusest tingitud kahjumäär või võlgniku riskimaanduseta instrumendiga
seotud makseviivitusest tingitud kahjumäär olenevalt sellest, kas juhul, kui
nii garantii andja kui ka võlgniku puhul tekib maandatud tehingu kehtivusaja
jooksul makseviivutus, sõltub sissenõutav summa olemasolevate tõendite ja
garantii struktuuri kohaselt garantii andja või võlgniku finantsseisundist.
4.
Kõigi elamukinnisvaraga tagatud jaenõuete puhul,
millel puudub keskvalitsuse garantii, peab nõuete suurustega kaalutud keskmine
makseviivitusest tingitud kahjumäär olema vähemalt 10 %.
Kõigi ärikinnisvaraga tagatud jaenõuete puhul,
millel puudub keskvalitsuse garantii, peab nõuete suurustega kaalutud keskmine
makseviivitusest tingitud kahjumäär olema vähemalt 15 %.
3. alajagu
Riskiparameetritel põhineva meetodi kohaselt käsitletavad omakapitali
investeeringud
Artikkel 161
Riskiparameetritel põhineva meetodi kohaselt käsitletavad omakapitali
investeeringud
1.
Makseviivituse tõenäosused määratakse vastavalt
äriühingute vastu olevate nõuete puhul kohaldatavatele meetoditele.
Kohaldatakse järgmisi minimaalseid maksviivituse
tõenäosusi:
a)      0,09 % börsil kaubeldavate omakapitali
investeeringute puhul, kui investeering on osa pikaajalisest kliendisuhtest;
b)      0,09 % börsil mittekaubeldavate
omakapitali investeeringute puhul, kui tulu investeeringust põhineb
regulaarsetel ja perioodilistel rahavoogudel, mille allikas ei ole tulu
kapitali kasvust;
c)      0,40 % börsil
kaubeldavate omakapitali investeeringute puhul, mis sisaldavad artikli 150
lõikes 2 sätestatud muid lühikesi positsioone;
d)      1,25 % kõigi muude omakapitali
investeeringute puhul, mis sisaldavad artikli 150 lõikes 2 sätestatud muid
lühikesi positsioone.
2.
Piisavalt diversifitseeritud portfellide koosseisu
kuuluvate börsivälistesse ettevõtetesse tehtud omakapitali investeeringute
puhul võib kasutada makseviivitusest tingitud kahjumäära 65 %. Kõikide muude
selliste investeeringute makseviivitusest tingitud kahjumääraks määratakse 90
%.
3.
Kõikidele riskipositsioonidele määratakse lõpptähtajaks
(M) 5 aastat.
5. jagu
Riskipositsiooni väärtus
Artikkel 162
 Nõuded äriühingute, krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning
keskvalitsuste ja keskpankade vastu ja jaenõuded
1.
Kui ei ole sätestatud teisiti, on bilansis
kajastatud varast tuleneva riskipositsiooni väärtus tema bilansiline väärtus
ilma võimalikke tehtud krediidiriskiga korrigeerimisi sealjuures arvesse
võtmata.
Seda eeskirja kohaldatakse ka varade suhtes, mis
on ostetud võlgnetavast summast erineva hinnaga.
Ostetud varade puhul käsitletakse erinevust
võlgnetava summa ja bilansilise väärtuse, mis on kajastatud vara ostmisel
krediidiasutuse või investeerimisühingu bilansis ja mille suhtes on kohaldatud
spetsiifilisi krediidiriskiga korrigeerimisi, vahel allahindlusena, kui
võlgnetav summa on suurem, ja ülehindlusena, kui võlgnetav summa on väiksem.
2.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
repotehingute või väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise
tehingute puhul tasaarvestuse raamlepinguid, arvutatakse riskipositsiooni
väärtus 4. peatüki kohaselt.
3.
Laenude ja hoiuste bilansilise tasaarvestuse korral
kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud riskipositsiooni väärtuse
arvutamiseks 4. peatükis sätestatud meetodeid.
4.
Liisingu puhul on riskipositsiooni väärtuseks
diskonteeritud minimaalsed liisingmaksed. Minimaalsed liisingmaksed hõlmavad
liisinguperioodi jooksul tehtavaid makseid, mida liisinguvõtja peab tegema või
mida saab temalt nõuda, ning mis tahes soodsat väljaostuvõimalust (s.o
võimalust, mille kasutamine on piisavalt kindel). Kui muult isikult kui
liisinguvõtjalt võidakse nõuda makset seoses liisitud vara jääkväärtusega ja
kui kõnealune maksekohustus vastab artiklis 197 sätestatud tingimustele, mis
käsitlevad krediidiriski kaitse andja aktsepteeritavust, ja artikli 208
kohastele muud liiki garantiide arvessevõtmisele esitatavatele nõuetele, siis
võidakse kõnealust maksekohustust võtta 4. peatüki kohaselt arvesse kaudse
krediidiriski kaitsena.
5.
II lisas loetletud instrumentide puhul määratakse
riskipositsiooni väärtus kindlaks 6. peatükis sätestatud meetodite kohaselt,
ilma võimalikke tehtud krediidiriskiga korrigeerimisi sealjuures arvesse
võtmata.
6.
Ostetud nõuete puhul on riskiga kaalutud varade
arvutamiseks kasutatav riskipositsiooni väärtus lõike 1 kohane väärtus, millest
on maha arvatud lahjendusriski omavahendite nõuded enne krediidiriski
maandamist.
7.
Repotehingute või väärtpaberite või kaupade laenuks
andmise või võtmise tehingute, pika arveldustähtajaga tehingute ja
võimenduslaenu tehingute alusel müüdud, panditud või laenatud väärtpaberitest
või kaupadest tuleneva riskipositsiooni väärtus on väärtpaberite või kaupade
väärtus, mis on määratud kindlaks vastavalt artiklile 94. Artiklis 218
sätestatud finantstagatise mõju arvutamise üldmeetodi kasutamise korral
suurendatakse riskipositsiooni väärtust selliste väärtpaberite või kaupade
puhul asjakohase volatiilsusega korrigeerimise võrra vastavalt nimetatud
artiklis sätestatule. Repotehingute, väärtpaberite või kaupade laenuks andmise
või võtmise tehingute, pika arveldustähtajaga tehingute ja võimenduslaenu
tehingute riskipositsiooni väärtuse võib kindlaks määrata kas vastavalt 6.
peatükile või artikli 215 lõikele 2.
8.
Järgmiste krediidiinstrumentide riskipositsiooni
väärtus arvutatakse kasutamata krediidilimiidi ja ümberhindlusteguri
korrutisena. Krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad kooskõlas
artikli 146 lõikega 8 järgmisi ümberhindlustegureid:
a)      krediidiliinide puhul, mis on
krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt igal ajal etteteatamiseta ja
tingimusteta tühistatavad või mille tingimuste kohaselt on ette nähtud
automaatne tühistamine laenusaaja krediidivõimelisuse halvenemise korral,
kohaldatakse ümberhindlustegurit 0 %. Selleks et kasutada 0 % suurust
ümberhindlustegurit, peavad krediidiasutused ja investeerimisühingud aktiivselt
jälgima võlgniku finantsseisundit ja nende sisekontrollisüsteemid peavad neil
võimaldama avastada viivitamatult võlgniku krediidikvaliteedi languse.
Krediidiliinide kasutamata limiite võib käsitleda tingimusteta tühistatavana,
kui nende tingimused võimaldavad krediidiasutusel või investeerimisühingul need
täielikult tühistada sellises ulatuses, mis on lubatud tarbijakaitsealaste ja
nendega seotud õigusaktidega;
b)      lühiajaliste kaubaakreditiivide puhul
kohaldatakse nii akreditiivi välja andnud kui ka selle kinnitanud
krediidiasutuse või investeerimisühingu puhul ümberhindlustegurit 20 %;
c)      selliste uuenevate ostetud nõuete
kasutamata limiitide puhul, mis on tingimusteta tühistatavad või mille
tingimuste kohaselt on ette nähtud, et krediidiasutus või investeerimisühing
võib need igal ajal automaatselt ja etteteatamiseta tühistada, kohaldatakse
ümberhindlustegurit 0 %. Selleks et kasutada 0 % suurust ümberhindlustegurit,
peavad krediidiasutused ja investeerimisühingud aktiivselt jälgima võlgniku
finantsseisundit ja nende sisekontrollisüsteemid peavad neil võimaldama
avastada viivitamatult võlgniku krediidikvaliteedi languse;
d)      muude krediidiliinide, võlakirja
emissiooniteenuste ja uueneva käenduse süsteemide suhtes kohaldatakse
ümberhindlustegurit 75 %;
e)      krediidiasutused ja investeerimisühingud,
kes vastavad 6. jaos sätestatud ümberhindlustegurite sisehinnangute kasutamise
nõuetele, võivad kasutada ümberhindlustegurite sisehinnanguid erinevate
punktides a−d osutatud tooteliikide puhul, kui pädevad asutused on selleks loa
andnud.
9.
Kui siduv kohustus on seotud teise siduva kohustuse
pikendamisega, kasutatakse neist kahest siduvast kohustusest selle
ümberhindlustegurit, mis on madalam.
10.
Kõikide bilansiväliste kirjete puhul, mida ei ole
nimetatud lõigetes 1−8, on riskipositsiooni väärtus järgmine protsent kirje väärtusest:
a)      täisriskiga kirjete
puhul 100 %;
b)      keskmise riskiga
kirjete puhul 50 %;
c)      mõõduka riskiga
kirjete puhul 20 %;
d)      madala riskiga
kirjete puhul 0 %.
Käesoleva lõike kohaldamisel jaotatakse
bilansivälised kirjed riskikategooriatesse vastavalt I lisas osutatule.
Artikkel 163
Omakapitali investeeringud
1.
Omakapitali investeeringutest tulenevate
riskipositsioonide väärtus on nende bilansiline väärtus pärast spetsiifilisi
krediidiriskiga korrigeerimisi.
2.
Bilansivälistest omakapitali investeeringutest
tulenevate riskipositsioonide väärtus on nende nimiväärtus, millest on maha
arvatud asjaomase riskipositsiooni puhul kohaldatavad spetsiifilised krediidiriskiga
korrigeerimised.
Artikkel 164
Muud varad, mis ei ole krediidi iseloomuga
Muudest varadest, mis ei ole krediidi
iseloomuga, tulenevate riskipositsioonide väärtus on nende bilansiline väärtus
pärast spetsiifilisi krediidiriskiga korrigeerimisi.
6. jagu
Sisereitingute meetodile esitatavad nõuded
1. alajagu
Reitingusüsteemid
Artikkel 165
Üldpõhimõtted
1.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
üheaegselt mitut reitingusüsteemi, tuleb võlgniku või tehingu jaoks
reitingusüsteemi valiku põhjendused dokumenteerida ja kohaldada sellist
valikutegemist viisil, mis kajastab riskitaset asjakohaselt.
2.
Reitingusüsteemi valiku kriteeriumid ja protsessid
vaadatakse korrapäraselt läbi, et teha kindlaks, kas need on praeguse portfelli
ja välistingimuste seisukohast jätkuvalt asjakohased.
3.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
riskiparameetrite otseseid hinnanguid, võib neid käsitleda pideva
reitinguskaala reitinguklasside vastetena.
Artikkel 166
Reitingusüsteemide struktuur
1.
Äriühingute, krediidiasutuste ja
investeerimisühingute, keskvalitsuste ja keskpankade vastu olevate nõuete puhul
kasutatavate reitingusüsteemide struktuur peab vastama järgmistele nõuetele:
a)      reitingusüsteemis võetakse arvesse
võlgnike ja tehingute riski tunnuseid;
b)      reitingusüsteem sisaldab võlgniku
reitinguskaalat, mis kajastab ainuüksi võlgniku makseviivituse riski
kvantifitseerimist. Võlgniku reitinguskaalal on vähemalt 7 reitinguklassi
makseviivituses mitteolevatele võlgnikele ja 1 reitinguklass makseviivituses
olevatele võlgnikele;
c)      krediidiasutus või investeerimisühing
dokumenteerib selle, kuidas võlgniku reitinguklassid suhestuvad omavahel seoses
igale võlgniku reitinguklassile omistatava makseviivituse riski taseme ja nende
kriteeriumidega, mida kasutatakse kõnealuse makseviivituse riski taseme
eristamiseks;
d)      krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel, kelle portfellid on kontsentreerunud teatavasse
turusegmenti ja makseviivituse riski vahemikku, peab olema selles vahemikus
piisavalt võlgniku reitinguklasse, et vältida võlgnike liigset
kontsentreerumist ühte reitinguklassi. Märkimisväärset kontsentreerumist ühte
reitinguklassi tuleb põhjendada veenvate empiiriliste tõenditega selle kohta,
et võlgniku reitinguklass katab piisavalt kitsa makseviivituse tõenäosuse
vahemiku ja et kõikide sellesse reitinguklassi kuuluvate võlgnike
makseviivituse risk jääb nimetatud vahemikku;
e)      selleks et saada luba makseviivitusest
tingitud kahjumäära sisehinnangute kasutamiseks omavahendite nõude arvutamisel,
peab reitingusüsteem sisaldama eraldi tehingupõhist reitinguskaalat, mis
kajastab ainuüksi tehingu makseviivitusest tingitud kahjumääraga seotud
tunnuseid. Tehingupõhise reitinguklassi määratlus sisaldab nii kirjeldust selle
kohta, kuidas riskipositsioone sellesse reitinguklassi määratakse, kui ka
kriteeriume, mida kasutatakse riskitaseme eristamiseks reitinguklasside lõikes;
f)       märkimisväärne kontsentreerumine ühte
tehingupõhisesse reitinguklassi on põhjendatud veenvate empiiriliste tõenditega
selle kohta, et tehingupõhine reitinguklass katab piisavalt kitsa
makseviivitusest tingitud kahjumäära vahemiku ja et kõikide sellesse
reitinguklassi kuuluvate riskipositsioonide risk jääb nimetatud vahemikku.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
kasutavad eriotstarbelistele nõuetele riskikaalude määramiseks artikli 148
lõikes 5 esitatud meetodeid, on kõnealuste nõuete puhul vabastatud kohustusest
kasutada võlgniku reitinguskaalat, mis kajastab ainuüksi võlgniku
makseviivituse riski kvantifitseerimist. Kõnealustel krediidiasutustel ja investeerimisühingutel
peab olema selliste nõuete jaoks vähemalt 4 reitinguklassi makseviivituses
mitteolevatele võlgnikele ja vähemalt 1 reitinguklass makseviivituses olevatele
võlgnikele.
3.
Jaenõuete reitingusüsteemide struktuur peab vastama
järgmistele nõuetele:
a)      reitingusüsteemid kajastavad nii võlgniku
kui ka tehingu riski ning võtavad arvesse kõiki võlgnike ja tehingute
asjakohaseid tunnuseid;
b)      riski eristatuse tase tagab, et
riskipositsioonide arv konkreetses reitinguklassis või kogumis on piisav kahju tunnuste
otstarbekaks kvantifitseerimiseks ja valideerimiseks reitinguklassi või kogumi
tasandil. Riskipositsioonide ja võlgnike jagamisel reitinguklassidesse või
kogumitesse tuleb vältida liigset kontsentreerumist;
c)      riskipositsioonide
reitinguklassidesse või kogumitesse jagamise protsess tagab riski otstarbeka
eristamise ja piisavalt homogeensete riskipositsioonide rühmitamise ning
võimaldab hinnata kahju tunnuseid täpselt ja järjepidevalt reitinguklassi või
kogumi tasandil. Ostetud nõuete puhul peab rühmitamine kajastama müüja laenude
väljastamise tavasid ja tema klientide heterogeensust.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud peavad
riskipositsioonide reitinguklassidesse või kogumitesse jagamisel arvesse võtma
järgmisi riskitegureid:
a)      võlgniku riski tunnused;
b)      tehingu riski tunnused, sealhulgas toote
või tagatise või nende mõlema liik. Krediidiasutused ja investeerimisühingud
peavad eraldi käsitlema juhtumeid, kus mitmele riskipositsioonile on antud sama
tagatis;
c)      viivises olemine, välja arvatud juhul,
kui krediidiasutus või investeerimisühing suudab oma pädevale asutusele teda
rahuldaval viisil tõendada, et viivises olemine ei ole asjaomase
riskipositsiooni puhul oluline riskitegur.
Artikkel 167
 Reitinguklassidesse või kogumitesse jagamine
1.
Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel peavad
olema riskipositsioonide reitingusüsteemi sisestesse reitinguklassidesse või
kogumitesse jagamiseks konkreetsed määratlused, protsessid ja kriteeriumid, mis
vastavad järgmistele nõuetele:
a)      reitinguklassi või kogumi määratlus ja
kriteeriumid peavad olema piisavalt üksikasjalikud, et võimaldada reitingute
määramise eest vastutavatel isikutel jagada sarnase riskitasemega võlgnikke või
tehinguid järjepidevalt samasse reitinguklassi või kogumisse. Kõnealune järjepidevus
peab olema tagatud äriliinide, osakondade ja geograafiliste asukohtade lõikes;
b)      reitingute määramise protsessi
dokumentatsioon peab võimaldama kolmandatel isikutel mõista riskipositsioonide
jagamist reitinguklassidesse või kogumitesse, korrata reitinguklassidesse ja
kogumitesse jagamist ning hinnata reitinguklassidesse ja kogumitesse jagamise
asjakohasust;
c)      kriteeriumid peavad
olema kooskõlas ka krediidiasutuse või investeerimisühingu siseselt kehtestatud
laenude andmise standardite ning raskustes olevate võlgnike ja tehingute
käsitlemise põhimõtetega.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud peavad
võlgnike ja tehingute reitinguklassidesse või kogumitesse jagamisel arvesse
võtma kogu asjakohast teavet. Teave peab olema ajakohastatud ja võimaldama krediidiasutusel
või investeerimisühingul prognoosida riskipositsiooni tulemusnäitajaid. Mida
vähem on krediidiasutusel või investeerimisühingul teavet, seda
konservatiivsemalt peab ta riskipositsioone võlgnike ja tehingute
reitinguklassidesse või kogumitesse jagama. Kui krediidiasutus või
investeerimisühing kasutab sisereitingu määramise põhialusena välisreitingut,
peab ta tagama ka muu asjakohase teabe arvessevõtmise.
Artikkel 168
 Riskipositsioonide reitinguklassidesse või kogumitesse jagamine
1.
Äriühingute, krediidiasutuste ja
investeerimisühingute, keskvalitsuste ja keskpankade vastu olevate nõuete
reitinguklassidesse või kogumitesse jagamine toimub järgmiste kriteeriumite
alusel:
a)      iga võlgnik
määratakse laenuandmise otsustusprotsessi raames võlgniku reitinguklassi;
b)      krediidiasutused ja investeerimisühingud,
kes on saanud pädevalt asutuselt artikli 138 kohase loa kasutada
makseviivitusest tingitud kahjumäärade ja ümberhindlustegurite sisehinnangud,
määravad iga riskipositsiooni laenuandmise otsustusprotsessi raames lisaks ka
tehingupõhisesse reitinguklassi;
c)      krediidiasutused ja investeerimisühingud,
kes kasutavad eriotstarbelistele nõuetele riskikaalude määramiseks artikli 148
lõikes 5 sätestatud meetodeid, määravad iga sellise nõude reitinguklassi
vastavalt artikli 166 lõikele 2;
d)      igale eraldiseisvale juriidilisele
isikule, kelle suhtes krediidiasutusel või investeerimisühingul on
riskipositsioon, määratakse reiting eraldi. Krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel peavad olema kehtestatud asjakohased põhimõtted nii
üksikute võlgnikest klientide kui ka seotud klientide rühmade käsitlemiseks;
e)      erinevad nõuded sama võlgniku vastu
määratakse samasse võlgniku reitinguklassi, sõltumata võimalikest erinevustest
iga konkreetse tehingu laadis. Kui sama võlgniku vastu olevad erinevad nõuded
on siiski lubatud määrata mitmesse võlgniku reitinguklassi, siis kohaldatakse
järgnevat:
i)        riigi ülekanderisk, mis sõltub sellest,
kas nõuded on nomineeritud kohalikus või välisvaluutas;
ii)       nõudega seotud garantiide käsitlemist
võidakse kajastada võlgniku reitinguklassi määramise korrigeerimisel;
iii)      tarbijakaitsealased, pangasaladust
käsitlevad või muud õigusaktid keelavad klientide andmete vahetamise.
2.
Jaenõuete puhul määratakse iga nõue laenuandmise
otsustusprotsessi raames reitinguklassi või kogumisse.
3.
Reitinguklassidesse ja kogumitesse jagamisel
dokumenteerivad krediidiasutused ja investeerimisühingud olukorrad, kus inimese
poolt tehtava otsusega võidakse korrigeerida reitinguklassidesse või
kogumitesse jagamise protsessi sisendeid ja väljundeid, ning nende töötajate
nimed, kes vastutavad selliste korrigeerimiste heakskiitmise eest.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud dokumenteerivad sellised
korrigeerimised ja registreerivad vastutavate töötajate nimed. Krediidiasutused
ja investeerimisühingud analüüsivad selliste riskipositsioonide
tulemusnäitajaid, mille reitinguklassi või kogumisse määramist on
korrigeeritud. Kõnealune analüüs hõlmab selliste riskipositsioonide
tulemusnäitajate hindamist, mille reitingut on korrigeerinud kindel isik,
pidades arvestust kõigi korrigeerimiste eest vastutavate töötajate üle.
Artikkel 169
Reitinguklassidesse ja kogumitesse jagamise protsessi terviklikkus
1.
Äriühingute, krediidiasutuste ja
investeerimisühingute, keskvalitsuste ja keskpankade vastu olevate nõuete puhul
peab reitinguklassidesse ja kogumitesse jagamise protsess vastama järgmistele
terviklikkuse kriteeriumitele:
a)      reitinguklassidesse ja kogumitesse
jagamise ja sellise jagamise korrapärase läbivaatamise teostab või kiidab heaks
sõltumatu isik, kes ei saa laenuandmise otsustest otseselt kasu;
b)      krediidiasutused ja investeerimisühingud
ajakohastavad reitinguklassidesse ja kogumitesse jagamisi vähemalt kord aastas.
Suure riskiga võlgnikud ja probleemsed riskipositsioonid tuleb sagedamini läbi
vaadata. Krediidiasutused ja investeerimisühingud korraldavad uue
reitinguklassidesse ja kogumitesse jagamise, kui võlgniku või riskipositsiooni
kohta saadakse olulist teavet;
c)      krediidiasutused ja investeerimisühingud
kasutavad tõhusat protsessi, et saada ja ajakohastada asjaomast teavet
makseviivituse tõenäosusi mõjutavate võlgniku tunnuste ning makseviivitusest
tingitud kahjumäärasid või ümberhindlustegureid mõjutavate tehingu tunnuste
kohta.
2.
Jaenõuete puhul krediidiasutused ja investeerimisühingud
vähemalt kord aastas kas ajakohastavad võlgnike ja tehingute
reitinguklassidesse ja kogumitesse jagamist või vaatavad läbi iga tuvastatud
riskikogumi kahju tunnused ja viivisseisundi, olenevalt sellest, kumb neist
tegevustest on kohaldatav. Samuti vaatavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud vähemalt kord aastas esindusliku valimi põhjal läbi igasse
kogumisse kuuluvate individuaalsete riskipositsioonide seisundi, et tagada
riskipositsioonide jätkuvalt õigesse kogumisse määramine.
3.           EBA töötab välja
regulatiivsed tehnilised standardid, milles täpsustatakse tingimused, mille
kohaselt krediidiasutused ja investeerimisühingud peavad tagama
reitinguklassidesse ja kogumitesse jagamise protsessi terviklikkuse ning
riskide regulaarse ja sõltumatu hindamise.
EBA esitab esimeses lõigus osutatud regulatiivsete
tehniliste standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2014.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastu määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 170
Mudelite kasutamine
Kui krediidiasutus või investeerimisühing
kasutab riskipositsioonide võlgnike või tehingute reitinguklassidesse või
kogumitesse jagamiseks statistilisi mudeleid ja muid mehaanilisi meetodeid,
peavad täidetud olema järgmised tingimused:
a)           mudel on piisava prognoosivõimega ja
selle kasutamine ei too kaasa omavahendite nõuete moonutamist. Sisendmuutujad
moodustavad saadavate prognooside jaoks mõistliku ja tõhusa aluse. Mudel ei
tohi sisaldada olulisi süstemaatilisi vigu;
b)           krediidiasutusel või
investeerimisühingul on mudelisse sisestavate andmete kontrollimiseks protsess,
mis sisaldab andmete täpsuse, täielikkuse ja asjakohasuse hindamist;
c)           mudeli väljatöötamiseks kasutatud
andmed kajastavad krediidiasutuse või investeerimisühingu tegelike võlgnike või
riskipositsioonide üldkogumit piisava esindatusega;
d)           krediidiasutusel või
investeerimisühingul on regulaarne mudeli valideerimise tsükkel, mis hõlmab
mudeli toimimise ja stabiilsuse kontrolli, mudeli tehnilise kirjelduse
läbivaatamist ja mudeli väljundite testimist tegelike tulemuste suhtes;
e)           krediidiasutus või
investeerimisühing täiendab statistilist mudelit inimese poolt tehtavate
otsuste ja kontrolliga, et vaadata läbi mudelipõhised reitinguklassidesse ja
kogumitesse määramised ja tagada mudelite asjakohane kasutamine.
Läbivaatamisprotseduuri eesmärk on tuvastada ja piirata vigu, mis on seotud
mudeli nõrkade külgedega. Inimese poolt tehtavates otsustes võetakse arvesse kogu
asjakohast teavet, mida mudelis ei ole arvesse võetud. Krediidiasutus või
investeerimisühing dokumenteerib selle, mil viisil inimese poolt tehtavaid
otsuseid ja mudeli tulemusi kombineeritakse.
Artikkel 171
 Reitingusüsteemide dokumenteerimine
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
dokumenteerivad oma reitingusüsteemide ülesehituse ja nende toimimise
üksikasjad. Dokumentatsioon peab tõendama vastavust käesolevas jaos sätestatud
nõuetele ja selles käsitletavate teemade hulka peavad kuuluma portfelli diferentseerimine,
reitingukriteeriumid, võlgnikele ja riskipositsioonidele reitinguid määravate
poolte ülesanded, reitinguklassidesse või kogumitesse jagamise läbivaatamise
sagedus ja reitinguprotsessi juhtkonnapoolne järelevalve.
2.
Krediidiasutus või investeerimisühing dokumenteerib
reitingukriteeriumide valiku põhjendused ja seda toetava analüüsi.
Krediidiasutus või investeerimisühing dokumenteerib kõik suuremad muutused
riskidele reitingu andmise protsessis ja kõnealune dokumentatsioon peab aitama
tuvastada muutusi, mis on tehtud riskidele reitingu andmise protsessis pärast
pädevate asutuste poolset viimast läbivaatamist. Samuti tuleb dokumenteerida
reitingute määramise korraldus, sealhulgas reitingute määramise protsess ja
sisekontrolli struktuur.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
dokumenteerivad spetsiifilised asutusesiseselt kasutatavad makseviivituse ja
kahju määratlused ning tagavad nende kooskõla käesolevas määruses sätestatud
määratlustega.
4.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
reitinguprotsessis statistilisi mudeleid, peab ta dokumenteerima nende
metoodika. Kõnealune materjal peab:
a)      andma üksikasjaliku ülevaate teooriatest,
eeldustest ning matemaatilistest ja empiirilistest alustest, mida kasutatakse
hinnangute omistamisel reitinguklassidele, üksikutele võlgnikele ja
riskipositsioonidele või nende kogumitele, ning mudeli hindamisel
kasutatava(te)st andmeallika(te)st;
b)      kehtestama mudeli
valideerimiseks range statistilise protsessi, mis hõlmab viitajaga ja
valimiväliste andmete põhjal tehtavaid mudeli toimimise teste;
c)      viitama mis tahes
asjaoludele, mille korral mudel ei toimi tulemuslikult.
5.
Juhul kui krediidiasutus või investeerimisühing on
saanud reitingusüsteemi või reitingusüsteemis kasutatava mudeli kolmandast
isikust müüjalt ja see müüja keeldub andmast krediidiasutusele või
investeerimisühingule teavet või piirab tema juurdepääsu teabele, mis käsitleb
kõnealuses reitingusüsteemis või mudelis kasutatavat metoodikat või metoodika
või mudeli väljatöötamisel aluseks olnud andmeid, põhjendusega, et sellise
teabe näol on tegemist ärisaladusega, peab krediidiasutus või
investeerimisühing pädevale asutusele teda rahuldaval viisil tõendama, et
käesolevas artiklis sätestatud nõuded on täidetud.
Artikkel 172
Andmete kogumine ja säilitamine
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud koguvad ja
säilitavad andmeid oma sisereitingute eri aspektide kohta vastavalt VIII osas
sätestatule.
2.
Äriühingute, krediidiasutuste ja
investeerimisühingute, keskvalitsuste ja keskpankade vastu olevate nõuete kohta
koguvad ja säilitavad krediidiasutused ja investeerimisühingud järgmisi
andmeid:
a)      võlgnike ja tunnustatud garanti andjate
täielik reitinguajalugu;
b)       reitingute
määramise kuupäevad;
c)       reitingu
määramisel aluseks olnud põhiandmed ja metoodika;
d)       reitingu
määramise eest vastutava isiku nimi;
e)       andmed
makseviivituses olevate võlgnike ja riskipositsioonide kohta;
f)        kõnealuste
makseviivituste tekkimise kuupäevad ja asjaolud;
g)       andmed
reitinguklassidega ja reitingute muutumisega seonduvate makseviivituse
tõenäosuste ja realiseerunud makseviivituse määrade kohta.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes ei
kasuta makseviivitusest tingitud kahjumäärade ja ümberhindlustegurite
sisehinnanguid, koguvad ja säilitavad andmeid realiseerunud makseviivitusest
tingitud kahjumäärade ja artikli 157 lõikes 1 sätestatud väärtuste võrdluste
kohta ning realiseerunud ümberhindlustegurite ja artikli 162 lõikes 8
sätestatud väärtuste võrdluste kohta.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
kasutavad makseviivitusest tingitud kahjumäärade ja ümberhindlustegurite
sisehinnanguid, koguvad ja säilitavad järgmisi andmeid:
a)      täielik andmeajalugu tehingutele määratud
reitingute ning iga reitinguskaalaga seonduvate makseviivitusest tingitud
kahjumäärade ja ümberhindlustegurite hinnangute kohta;
b)      reitingute määramise ja hinnangute
andmise kuupäevad;
c)      tehingutele reitingute määramisel ning
makseviivitusest tingitud kahjumäärade ja ümberhindlustegurite hinnangute
andmisel aluseks olnud põhiandmed ja metoodika;
d)      tehingule reitingu määranud isiku ning
makseviivitusest tingitud kahjumäära ja ümberhindlusteguri hinnangud andnud
isiku nimi;
e)      andmed iga makseviivituses oleva
riskipositsiooniga seonduvate prognoositud ja realiseerunud makseviivitusest
tingitud kahjumäärade ning ümberhindlustegurite kohta;
f)       nende krediidiasutuste ja
investeerimisühingute puhul, kes kajastavad garantiide või
krediididerivatiivide krediidiriski maandamise mõju makseviivitusest tingitud
kahjumäära kaudu, andmed riskipositsiooni makseviivitusest tingitud kahjumäära
kohta enne ja pärast garantii või krediididerivatiivi mõjude hindamist;
g)      andmed iga
makseviivituses oleva riskipositsiooni kahju komponentide kohta.
5.
Jaenõuete kohta koguvad ja säilitavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud järgmisi andmeid:
a)      andmed, mida kasutatakse
riskipositsioonide reitinguklassidesse või kogumitesse jagamise protsessis;
b)      andmed riskipositsioonide
reitinguklasside või kogumitega seonduvate hinnanguliste makseviivituse
tõenäosuste, makseviivitusest tingitud kahjumäärade ja ümberhindlustegurite
kohta;
c)      andmed
makseviivituses olevate võlgnike ja riskipositsioonide kohta;
d)      makseviivituses olevate
riskipositsioonide puhul andmed reitinguklasside või kogumite kohta, millesse
riskipositsioon kuulus makseviivitusele eelnenud aasta jooksul, ning
realiseerunud makseviivitusest tingitud kahjumäära ja ümberhindlusteguri
väärtused;
e)      andmed kvalifitseeruvate uuenevate
jaenõuete kahjumäärade kohta.
Artikkel 173
Kapitali adekvaatsuse hindamisel kasutatavad stressitestid
1.
Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel peavad
olema usaldusväärsed kapitali adekvaatsuse hindamisel kasutatavad
stressitestimise protsessid. Stressitestimine hõlmab selliste võimalike
sündmuste ja majandustingimuste tulevaste muutuste väljaselgitamist, mis
võiksid avaldada krediidiasutuse või investeerimisühingu krediidiriski
positsioonidele ebasoodsat mõju, ja krediidiasutuse või investeerimisühingu
selliste muutustega toimetuleku suutlikkuse hindamist.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud viivad
regulaarselt läbi krediidiriski stressitesti, et hinnata teatavate konkreetsete
tingimuste mõju oma krediidiriski kogukapitali nõuetele. Kasutatava testi valib
krediidiasutus või investeerimisühing pädevate asutuste järelevalve all.
Kasutatav test peab olema otstarbekas ja selles tuleb arvestada raskete, kuid
siiski realiseeruda võivate majanduslanguse stsenaariumide mõju. Krediidiasutus
või investeerimisühing hindab oma reitingute muutumist erinevate stressitesti
stsenaariumide alusel. Testitavad portfellid peavad katma valdava osa
krediidiasutuse või investeerimisühingu kogu riskipositsioonist.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
kasutavad artikli 148 lõikes 3 sätestatud käsitlust, arvestavad osana oma
stressitestimise raamistikust krediidiriski kaitse andjate, eriti aga
aktsepteeritavuse kriteeriumitele mittevastavate krediidiriski kaitse andjate
krediidikvaliteedi halvenemise mõju.
4.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada lõikes 2 osutatud raskete, kuid siiski
realiseeruda võivate majanduslanguse stsenaariumide tähendust
üksikasjalikumalt.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste standardite eelnõud
komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse volitused võtta esimeses lõigus osutatud
rakenduslikud tehnilised standardid vastu määruse (EL) nr 1093/2010 artiklis 15
sätestatud korras.
2. alajagu
Riski
kvantifitseerimine
Artikkel 174
Võlgniku makseviivitus
1.
Reitinguklasside või kogumitega seotud
riskiparameetrite kvantifitseerimisel kohaldavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud võlgniku makseviivituse kindlaksmääramiseks järgmist
meetodit. Käesoleva peatüki tähenduses on konkreetse võlgniku puhul tegemist
makseviivitusega ühel järgmistest juhtudest:
a)      krediidiasutus või investeerimisühing
leiab, et võlgnik tõenäoliselt ei tasu tema vastu olevaid krediidi iseloomuga
nõudeid krediidiasutusele või investeerimisühingule, tema emaettevõtjale või
selle tütarettevõtjatele täielikult, kui krediidiasutus või investeerimisühing
ei rakendaks selliseid meetmeid nagu tagatise realiseerimine;
b)      võlgnik on jätnud tema vastu oleva mis
tahes olulise krediidi iseloomuga nõude krediidiasutusele või
investeerimisühingule, tema emaettevõtjale või selle tütarettevõtjatele üle 90
päeva tasumata.
Arvelduskrediidi puhul algab viivispäevade
loendamine alates päevast, mil võlgnik ületas kokkulepitud krediidilimiidi,
võlgnikule teatati krediidilimiidi vähendamisest allapoole nõude jääki või
võlgnik kasutas krediidilimiiti ilma loata, kui nimetatud juhtudel on tegemist
oluliste summadega.
Jaenõuete korral võetakse lõike 2 kohaldamisel
makseviivitust arvesse ka tehingu baasil.
Kokkulepitud krediidilimiit tähendab mis tahes
krediidilimiiti, mille krediidiasutus või investeerimisühing on määranud ja
millest ta võlgnikku on teavitanud.
Krediitkaartide korral algab viivispäevade
loendamine minimaalse tagasimakse maksetähtpäevast.
Kõigil juhtudel peavad tähtajaks tasumata nõuded
ületama pädevate asutuste määratud piirmäära. See piirmäär peab kajastama
pädeva asutuse poolt mõistlikuks peetavat riskitaset.
Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel peavad
olema dokumenteeritud põhimõtted viivispäevade arvestamise kohta, eelkõige
tähtaegade uuendamise ning pikendamiste, muudatuste või edasilükkamiste,
uuendamiste ja olemasolevate kontode tasaarvestamise kohta. Neid põhimõtteid
tuleb kohaldada aja jooksul järjepidevalt ning need peavad olema kooskõlas
krediidiasutuse või investeerimisühingu sisemiste riskijuhtimise ja otsustuste
tegemise protsessidega.
2.
Lõike 1 punkti a kohaldamisel tuleb tõenäolisele
maksmatajätmisele osutavaks pidada järgmisi asjaolusid:
a)      krediidiasutus või investeerimisühing
liigitab võlgniku vastu oleva krediidi iseloomuga nõude viivisnõudeks;
b)      krediidiasutus või investeerimisühing
kajastab spetsiifilise krediidiriskiga korrigeerimise tulenevalt sellest, et
võlgniku krediidikvaliteet on pärast nõude tekkimist oluliselt langenud;
c)      krediidiasutus või investeerimisühing
müüb võlgniku vastu oleva krediidi iseloomuga nõude olulise majandusliku
kahjuga;
d)      krediidiasutus või investeerimisühing on
nõus võlgniku vastu oleva krediidi iseloomuga nõude restruktureerimisega
makseraskuste tõttu, mis tõenäoliselt vähendab finantskohustust tulenevalt
põhisummast, intressist või vajaduse korral teenustasudest olulises summas loobumise
või tasumise tähtaja edasilükkamise tõttu. Riskiparameetritel põhineva meetodi
kohaselt hinnatavate omakapitali investeeringute korral hõlmab see omakapitali
investeeringu enda makseraskustest tulenevat restruktureerimist;
e)      krediidiasutus või investeerimisühing on
esitanud taotluse võlgniku vastu pankrotimenetluse või muu sarnase menetluse
algatamiseks seoses võlgniku vastu oleva krediidi iseloomuga nõude suhtes
krediidiasutuse või investeerimisühingu, tema emaettevõtja või selle
tütarettevõtjate ees;
f)       võlgnik on esitanud pankrotiavalduse või
tema suhtes on algatatud pankrotimenetlus või muu sarnane kaitsemenetlus, mis
väldiks või lükkaks edasi tema vastu oleva nõude tasumist krediidiasutusele või
investeerimisühingule, tema emaettevõtjale või selle tütarettevõtjatele.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
kasutavad välisandmeid, mis ei ole vastavuses lõikes 1 sätestatud
makseviivituse kindlaksmääramisega, teevad asjakohased korrigeerimised, et
saavutada see, et need oleksid makseviivituse määratlusega üldjoontes
vastavuses.
4.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing leiab, et
eelnevalt makseviivituses olnud nõue on selline, et ühtki makseviivitusele
osutavat asjaolu enam ei esine, annab krediidiasutus või investeerimisühing
võlgnikule või tehingule reitingu selliselt, nagu ta teeb seda makseviivituses
mitteolevate nõuete puhul. Kui hiljem tekib taas vastavus makseviivituse
määratlusele, loetakse toimunuks järgmine makseviivituse juht.
5.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada tingimused, mille alusel pädev asutus
kehtestab lõikes 1 osutatud piirmäära, millest alates loetakse nõuet tähtajaks
mittetasutuks.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2014.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastu määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
6.
EBA annab välja suunised käesoleva artikli
kohaldamiseks. Kõnealused suunised võetakse vastu määruse (EL) nr 1093/2010
artiklis 16 sätestatud korras.
Artikkel 175
Hindamise üldised nõuded
1.
Reitinguklasside või kogumitega seotud
riskiparameetrite kvantifitseerimisel peavad krediidiasutused või
investeerimisühingud kohaldama järgmisi nõudeid:
 a)     krediidiasutuse või
investeerimisühingu riskiparameetrite sisehinnangud makseviivituse tõenäosuse,
makseviivitusest tingitud kahjumäära, ümberhindlusteguri ja oodatava kahju
kohta peavad põhinema kõigil asjakohastel andmetel, teabel ja meetoditel. Hinnangud
saadakse ajaloolise kogemuse ja empiiriliste tõendite alusel ja need ei põhine
vaid subjektiivsetel kaalutlustel. Hinnangud peavad olema usutavad ja
arusaadavad ning põhinema vastavate riskiparameetrite olulistel teguritel. Mida
vähem andmeid krediidiasutusel või investeerimisühingul on, seda
konservatiivsemaid hinnanguid peab ta andma;
b)      krediidiasutus või investeerimisühing
peab suutma oma varasemates kahjukogemustes eristada makseviivituse sagedust,
makseviivitusest tingitud kahjumääras, ümberhindlustegurit või oodatava
kahjumäära hinnangute kasutamisel kahju selliste tegurite lõikes, mida ta peab
vastavate riskiparameetrite teguriteks. Krediidiasutuse või investeerimisühingu
hinnangud peavad kajastama pikaajalist kogemust;
c)      krediidiasutus või investeerimisühing
võtab arvesse kõiki muutusi laenuandmise tavas või nõuete sissenõudmise
protsessis artikli 176 lõike 1 punktides h ja j, artikli 176 lõike 2
punktis e, artikli 177 lõike 2 teises lõigus, artikli 178 lõike 1 punktis
f ning artikli 178 lõike 3 teises lõigus osutatud vaatlusperioodil.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu hinnangud peavad kajastama tehnoloogia
arengu ning uute andmete ja muu teabe mõju, kui need muutuvad kättesaadavaks.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud vaatavad oma hinnangud läbi uue teabe
ilmnemisel, kuid vähemalt kord aastas;
d)      hinnangu andmisel alusandmetena kasutatud
riskipositsioonid, andmete loomisel kasutatud laenuandmise standardid ja muud
asjaomased näitajad peavad olema võrreldavad krediidiasutuse või investeerimisühingu
riskipositsioonide ja standarditega. Andmete aluseks olevad majandus- ja
turutingimused peavad olema võrreldavad praeguste ja prognoositavate
tingimustega. Riskipositsioonide arv valimis ja kvantifitseerimiseks
kasutatavate andmete ajavahemik peavad olema piisavad, et krediidiasutus või
investeerimisühing oleks veendunud oma hinnangute täpsuses ja usaldusväärsuses;
e)      ostetud nõuete puhul peavad hinnangud
kajastama kogu ostjast krediidiasutusele või investeerimisühingule
kättesaadavat asjakohast teavet aluseks olevate nõuete kvaliteedi kohta,
sealhulgas andmeid sarnaste kogumite kohta, mida pakuvad müüja, ostjast
krediidiasutus või investeerimisühing või välised allikad. Ostjast
krediidiasutus või investeerimisühing hindab kõiki müüjalt saadud andmeid,
millele ta tugineb;
f)       krediidiasutus või investeerimisühing
korrigeerib oma krediidiriski parameetrite hinnanguid konservatiivsemaks
sõltuvalt eeldatavast hinnangute ebatäpsuse astmest. Kui krediidiasutus või
investeerimisühing või pädev asutus peab meetodeid ja andmeid vähem veenvateks
ja eeldatav vigade ulatus on suurem, peab ka konservatiivsus suurem olema.
Kui krediidiasutused ja investeerimisühingud
kasutavad riskikaalude arvutamiseks ja oma asutusesisestel eesmärkidel
erinevaid hinnanguid, tuleb see dokumenteerida ning see peab olema mõistlik.
Kui krediidiasutused ja investeerimisühingud suudavad tõendada oma
pädevatele asutustele, et enne 1. jaanuari 2007 kogutud andmeid on asjakohaselt
korrigeeritud, nii et need on üldjoontes vastavuses kahju kindlaksmääramisega
või artiklis 174 sätestatud makseviivitusega, võivad pädevad asutused lubada
krediidiasutustele ja investeerimisühingutele teatavat paindlikkust andmete
suhtes nõutavate standardite kohaldamisel.
2.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
andmeid, mis on koondatud eri krediidiasutustest või investeerimisühingutest,
tuleb tal täita järgmiseid nõudeid:
a)      teiste kogumis olevate krediidiasutuste
ja investeerimisühingute reitingusüsteemid ja kriteeriumid on sarnased tema
enda kasutatavatega;
b)      kogum on esinduslik portfelli suhtes,
mille jaoks koondatud andmeid kasutatakse;
c)      krediidiasutus või investeerimisühing
kasutab koondatud andmeid aja jooksul järjepidevalt oma hinnangute jaoks;
d)      krediidiasutus või investeerimisühing peab
tagama oma reitingusüsteemide terviklikkuse;
e)      krediidiasutus või investeerimisühing
säilitab organisatsioonisiseselt piisava arusaama oma reitingusüsteemidest,
sealhulgas suutlikkuse tulemuslikult jälgida ja auditeerida reitingu andmise
protsessi.
Artikkel 176
Makseviivituse tõenäosuse hindamise erinõuded
1.
Reitinguklasside või kogumitega seotud
riskiparameetrite kvantifitseerimisel kohaldavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud äriühingute, krediidiasutuste ja investeerimisühingute
ning keskvalitsuste ja keskpankade vastu olevate nõuete makseviivituse
tõenäosuse hindamisel järgmisi erinõudeid:
a)      krediidiasutused ja investeerimisühingud
hindavad makseviivituse tõenäosusi võlgniku reitinguklasside lõikes pikaajalise
vaatlusperioodi üheaastaste makseviivituse määrade keskmise alusel.
Makseviivituse tõenäosuse hinnangud suure finantsvõimendusega võlgnike puhul
või võlgnike puhul, kelle varad on valdavalt kaubeldavad varad, kajastavad
alusvara tulemusnäitajaid, võttes aluseks stressiolukorra volatiilsuse
perioodid;
b)      äriühingute vastu olevate ostetud nõuete
puhul võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud hinnata oodatava
kahju määra võlgniku reitinguklassi lõikes pikaajalise vaatlusperioodi
üheaastaste realiseerunud kahjumäärade keskmise alusel;
c)      kui krediidiasutus või investeerimisühing
tugineb äriühingute vastu olevate ostetud nõuete makseviivituse tõenäosuste ja
makseviivitusest tingitud kahjumäärade pikaajalise keskmise hinnangu
tuletamisel oodatava kahjumäära hinnangule ning makseviivituse tõenäosuse või
makseviivitusest tingitud kahjumäära asjakohasele hinnangule, peab kogukahju
hindamise protsess vastama üldistele makseviivituse tõenäosuse ja
makseviivitusest tingitud kahjumäära hindamise standarditele, mis on sätestatud
käesolevas osas, ja tulemus peab vastama artikli 177 lõike 1 punktis a
sätestatud makseviivitusest tingitud kahjumäära põhimõttele;
d)      krediidiasutused ja
investeerimisühingud kasutavad makseviivituse tõenäosuse hindamise tehnikaid
ainult koos toetava analüüsiga. Krediidiasutused ja investeerimisühingud
võtavad arvesse subjektiivsete kaalutluste tähtsust eri tehnikate tulemuste
kombineerimisel ning tehnikatest ja teabest tulenevate piirangute
korrigeerimisel;
e)      kui krediidiasutus või investeerimisühing
kasutab makseviivituse tõenäosuse hindamisel andmeid sisemiste makseviivituste
esinemise kohta, peavad hinnangud kajastama laenude väljastamise standardeid
ning mis tahes erinevusi alusandmete aluseks olnud reitingusüsteemi ja hetkel
kasutatava reitingusüsteemi vahel. Kui laenude väljastamise standardid või
reitingusüsteemid on muutunud, suurendab krediidiasutus või investeerimisühing
makseviivituse tõenäosuse hinnangu konservatiivsust;
f)       kui krediidiasutus või
investeerimisühing seob oma sisemised reitinguklassid reitinguagentuuri või
sarnaste organisatsioonide kasutatava reitinguskaalaga või kaardistab need
kõnealusel skaalal ning seejärel määrab oma reitinguklassidele kõnealuse välise
organisatsiooni reitinguklasside puhul esinenud makseviivituse määra,
tuginetakse kaardistamisel sisemiste reitingukriteeriumide ja välise
organisatsiooni kasutatavate kriteeriumide võrdlusele ning mis tahes ühiste
võlgnike sise- ja välisreitingu võrdlusele. Kaardistamise meetodis ja
alusandmetes tuleb vältida moonutusi ja vastuolusid. Kvantifitseerimiseks
kasutatavate andmete aluseks olevad väliste organisatsioonide kriteeriumid
keskenduvad vaid makseviivituse riskile ega kajasta tehingu tunnuseid.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu analüüs sisaldab kasutatud
makseviivituse määratluste võrdlust kooskõlas artiklis 174 esitatud nõuetega.
Krediidiasutus või investeerimisühing dokumenteerib kõnealuse kaardistamise
põhimõtted;
g)      kui krediidiasutus või investeerimisühing
kasutab makseviivituse prognoosimisel statistilisi mudeleid, on tal lubatud hinnata
makseviivituse tõenäosusi kui kõnealusesse reitinguklassi kuuluvate üksikute
võlgnike makseviivituse tõenäosuse hinnangute aritmeetilist keskmist.
Makseviivituse tõenäosuse mudelite kasutamine krediidiasutuse või
investeerimisühingu poolt sellisel eesmärgil peab vastama artiklis 28
sätestatud standarditele;
h)      olenemata sellest, kas krediidiasutus
kasutab makseviivituse tõenäosuse hindamisel väliseid, sisemisi või koondatud
andmeallikaid või nende kolme kombinatsiooni, peab kasutatava ajaloolise vaatlusperioodi
pikkus olema vähemalt ühe allika puhul vähemalt viis aastat. Kui kättesaadav
vaatlusperiood on mis tahes allika puhul pikem ja need andmed on asjakohased,
kasutatakse pikemat perioodi. Käesolevat punkti kohaldatakse ka
riskiparameetritel põhineva meetodi kohaldamisel omakapitali investeeringute
suhtes. Pädevate asutuste loa korral võivad krediidiasutused ja
investeerimisühingud, kes ei ole saanud pädevatelt asutustelt artikli 138
kohast luba kasutada makseviivitusest tingitud kahjumäärade või ümberhindlustegurite
sisehinnanguid, kasutada sisereitingute meetodi rakendamisel asjakohaseid
kaheaastase perioodi andmeid. Kõnealust perioodi pikendatakse igal aastal ühe
aasta võrra kuni asjaomased andmed hõlmavad viieaastast perioodi.
2.
Jaenõuete puhul kohaldatakse järgmiseid nõudeid:
a)      krediidiasutused ja investeerimisühingud
hindavad makseviivituse tõenäosusi võlgniku reitinguklasside või kogumite
lõikes pikaajalise vaatlusperioodi üheaastaste makseviivituse määrade keskmise
alusel;
b)      makseviivituse tõenäosuse hinnangud võib
tuletada ka realiseerunud kahjudest ja asjakohastest makseviivitusest tingitud
kahjumäärade hinnangutest;
c)      krediidiasutused ja investeerimisühingud
käsitlevad nõuete reitinguklassidesse või kogumitesse jagamiseks kasutatavaid
siseandmeid kahju tunnuste hindamisel esmase teabeallikana. Krediidiasutused ja
investeerimisühingud võivad kasutada väliseid andmeid (sealhulgas koondatud
andmeid) või statistilisi kvantifitseerimise mudeleid, tingimusel et järgneva
vahel on tugev seos:
i)        krediidiasutuse või investeerimisühingu
poolt nõuete reitinguklassidesse või kogumitesse jagamisel kohaldatava
protsessi ja väliste andmeallikate poolt kasutatud protsessi vahel;
ii)       krediidiasutuste või
investeerimisühingu sisemise riskiprofiili ja väliste andmete koosseisu vahel;
d)      kui krediidiasutus või investeerimisühing
tugineb jaenõuete makseviivituse tõenäosuse ja makseviivitusest tingitud
kahjumäära pikaajalise keskmise hinnangu tuletamisel kogukahju hinnangule ja
asjakohasele makseviivituse tõenäosuse ja makseviivitusest tingitud kahjumäära
hinnangule, peab kogukahju hindamise protsess vastama üldistele makseviivituse
tõenäosuse ja makseviivitusest tingitud kahjumäära hindamise standarditele, mis
on sätestatud käesolevas osas, ja tulemus peab vastama artikli 177 lõike 1
punktis a sätestatud makseviivitusest tingitud kahjumäära põhimõttele;
e)      olenemata sellest, kas krediidiasutus või
investeerimisühing kasutab kahjutunnuste hindamisel väliseid, sisemisi või
koondatud andmeallikaid või nende kolme kombinatsiooni, peab kasutatava
ajaloolise vaatlusperioodi pikkus vähemalt ühe allika puhul olema vähemalt viis
aastat. Kui kättesaadav vaatlusperiood on mis tahes allika puhul pikem ja need
andmed on asjakohased, kasutatakse pikemat perioodi. Krediidiasutus või
investeerimisühing võib ajaloolistele andmetele anda väiksema kaalu juhul, kui
hilisemate andmete kasutamine võimaldab kahjumäärasid usaldusväärsemalt
prognoosida. Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad pädeva asutuse loa
korral kasutada sisereitingute meetodi rakendamisel asjakohaseid kaheaastase
perioodi andmeid. Kõnealust perioodi pikendatakse igal aastal ühe aasta võrra
kuni asjaomased andmed hõlmavad viieaastast perioodi;
f)       krediidiasutused ja investeerimisühingud
teevad kindlaks riskiparameetrite prognoositud muutused krediidiriski
positsioonide kehtivusaja jooksul (ajaline mõju) ja analüüsivad neid.
Ostetud jaenõuete puhul võivad krediidiasutused ja
investeerimisühingud kasutada väliseid ja sisemisi alusandmeid.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad võrdlusalustena kõiki
asjakohaseid andmeallikaid.
3.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse järgmine:
a)      tingimused, mille alusel pädevad asutused
võivad anda lõike 1 punktis h ja lõike 2 punktis e osutatud
load;
b)      tingimused, mille alusel pädevad asutused
hindavad metoodikat, mida krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
makseviivituse tõenäosuse hindamiseks vastavalt artiklile 138.
EBA esitab esimeses lõigus osutatud regulatiivsete
tehniliste standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2014.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastu määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 177
Makseviivitusest tingitud kahjumäära sisehinnangute erinõuded
1.
Reitinguklasside või kogumitega seotud
riskiparameetrite kvantifitseerimisel kohaldavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud järgmisi makseviivitusest tingitud kahjumäära
sisehinnangute erinõudeid:
a)      krediidiasutused ja
investeerimisühingud hindavad makseviivitusest tingitud kahjumäärasid
tehingupõhiste reitinguklasside või kogumite lõikes tehingupõhiste
reitinguklasside või kogumite keskmiste realiseerunud makseviivitusest tingitud
kahjumäärade alusel, kasutades selleks kõiki andmeallikates täheldatud
makseviivituse juhtusid (makseviivituste arvuga kaalutud keskmine);
b)      krediidiasutused ja investeerimisühingud
kasutavad majanduslanguse puhuks sobivaid makseviivitusest tingitud kahjumäärade
hinnanguid, kui need on konservatiivsemad kui pikaajalised keskmised hinnangud.
Kui reitingusüsteemi realiseerunud makseviivitusest tingitud kahjumäärad on
reitinguklasside või kogumite lõikes eeldatavalt aja jooksul konstantsed,
peavad krediidiasutused ja investeerimisühingud korrigeerima riskiparameetrite
hinnanguid reitinguklasside või kogumite kaupa, et vähendada majanduslangusest
tulenevat mõju omavahendite nõudele;
c)      krediidiasutus või investeerimisühing
võtab arvesse mis tahes sõltuvuse määra võlgniku ja tagatise või tagatise andja
riskide vahel. Juhul kui on tegemist olulise sõltuvuse astmega, käsitletakse
makseviivituses tingitud kahjumäärasid konservatiivselt;
d)      krediidiasutused ja investeerimisühingud
käsitlevad alusvaraks oleva kohustuse ja tagatise valuutade mittevastavusi
makseviivitusest tingitud kahjumäära hinnangus konservatiivselt;
e)      kui makseviivitusest tingitud kahjumäära
hinnangutes võetakse arvesse tagatise olemasolu, ei põhine need hinnangud
ainult tagatise hinnangulisel turuväärtusel. Makseviivitusest tingitud
kahjumäärade hinnangutes tuleb arvestada mõjuga, mis tuleneb krediidiasutuste
ja investeerimisühingute võimalikust suutmatusest saavutada kiiresti kontroll
tagatise üle ja see realiseerida;
f)       kui makseviivitusest tingitud kahjumäärade
hinnangutes võetakse arvesse tagatise olemasolu, kehtestavad krediidiasutused
ja investeerimisühingud 4. peatüki 3. jaos sätestatuga üldiselt vastavuses
olevad sisemised nõuded tagatiste haldamisele, õiguskindlusele ja
riskijuhtimisele;
g)      kui krediidiasutus või investeerimisühing
võtab tagatist arvesse vastaspoole krediidiriski riskipositsiooni väärtuse
määramisel vastavalt 6. peatüki 5. või 6. jaole, ei võta ta makseviivitusest
tingitud kahjumäära hinnangutes arvesse summasid, mida loodetakse saada tagasi
asjaomase tagatise arvel;
h)      juba makseviivituses olevate
riskipositsioonide puhul kasutab krediidiasutus või investeerimisühing oodatava
kahju määra täpseimate hinnangute summat iga riskipositsiooni kohta, võttes
arvesse antud ajahetke majanduskeskkonna tingimusi ja riskipositsiooni staatust
ning täiendavate ootamatute kahjude tekkimise võimalust sissenõudmisperioodi
ajal;
i)       kui viivises olevad maksmata teenustasud
on kapitaliseeritud krediidiasutuse või investeerimisühingu kasumiaruandes, lisatakse
need krediidiasutuse või investeerimisühingu riskipositsiooni ja kahju
arvestusele;
j)       äriühingute, krediidiasutuste ja
investeerimisühingute ning keskvalitsuste ja keskpankade vastu olevate nõuete
puhul põhinevad makseviivitusest tingitud kahjumäära hinnangud vähemalt ühe
andmeallika puhul vähemalt viie aasta andmetel, kusjuures perioodi pikendatakse
pärast rakendamist igal aastal ühe aasta võrra, kuni saavutatakse vähemalt
seitsme aasta pikkune periood. Kui kättesaadav vaatlusperiood on mis tahes allika
puhul pikem ja need andmed on asjakohased, kasutatakse pikemat perioodi.
2.
Jaenõuete puhul võivad krediidiasutused ja
investeerimisühingud teha järgmist:
a)      tuletada makseviivitusest tingitud
kahjumäära hinnangud realiseerunud kahjudest ja asjakohastest makseviivituste
tõenäosuse hinnangutest;
b)      kajastada tuleviku krediidilimiidi
kasutust kas oma ümberhindlustegurites või makseviivitusest tingitud kahjumäära
hinnangutes;
c)      ostetud jaenõuete puhul kasutada
makseviivitusest tingitud kahjumäärade hindamiseks väliseid ja sisemisi
alusandmeid.
Jaenõuete korral põhinevad makseviivitusest
tingitud kahjumäära hinnangud vähemalt viie aasta andmetel. Krediidiasutus või
investeerimisühing võib ajaloolistele andmetele anda väiksema kaalu juhul, kui
hilisemate andmete kasutamine võimaldab kahjumäärasid usaldusväärsemalt
prognoosida. Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad pädeva asutuse loa
korral kasutada sisereitingute meetodi rakendamisel asjakohaseid kaheaastase
perioodi andmeid. Kõnealust perioodi pikendatakse igal aastal ühe aasta võrra
kuni asjaomased andmed hõlmavad viieaastast perioodi.
3.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse järgmine:
a)      lõikes 1 osutatud majanduslanguse
iseloom, tõsidus ja kestus;
b)      tingimused, mille alusel pädev asutus
võib lubada krediidiasutusel või investeerimisühingul vastavalt lõikele 3
kasutada asjakohaseid kaheaastase perioodi andmeid, kui krediidiasutus või
investeerimisühing rakendab sisereitingute meetodit.
EBA esitab esimeses lõigus osutatud regulatiivsete
tehniliste standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2014.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 178
Ümberhindlustegurite sisehinnangute erinõuded
1.
Reitinguklasside või kogumitega seotud
riskiparameetrite kvantifitseerimisel kohaldavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud järgmisi ümberhindlustegurite sisehinnangute erinõudeid:
a)      krediidiasutused ja investeerimisühingud
hindavad ümberhindlustegureid tehingupõhiste reitinguklasside või kogumite
lõikes tehingupõhiste reitinguklasside või kogumite keskmiste tegelike
ümberhindlustegurite alusel, kasutades selleks makseviivituste arvuga kaalutud
keskmist, mis leitakse kõikides andmeallikates täheldatud makseviivituse
juhtude põhjal;
b)      krediidiasutused ja investeerimisühingud
kasutavad majanduslanguse puhuks sobivaid ümberhindlustegurite hinnanguid, kui
need on konservatiivsemad kui pikaajalised keskmised hinnangud. Kui
reitingusüsteemi tegelikud ümberhindlustegurid on reitinguklasside või kogumite
lõikes eeldatavalt aja jooksul konstantsed, peavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud korrigeerima riskiparameetrite hinnanguid reitinguklasside
või kogumite kaupa, et vähendada majanduslangusest tulenevat mõju omavahendite
nõudele;
c)      krediidiasutuste ja investeerimisühingute ümberhindlustegurite
hinnangud peavad kajastama võlgniku täiendavat krediidilimiidi kasutamise võimalikkust
enne ja pärast makseviivituse tekkimist. Ümberhindlusteguri hinnang peab olema
konservatiivsem, kui on põhjust eeldada tugevamat positiivset korrelatsiooni
makseviivituste sageduse ja ümberhindlusteguri suuruse vahel;
d)      ümberhindlustegurite hindamisel võtavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud arvesse konkreetseid põhimõtteid ja
strateegiaid, mis on võetud vastu seoses kontode jälgimise ja maksete
töötlemisega. Krediidiasutused ja investeerimisühingud peavad samuti võtma
arvesse oma suutlikkust ja tahet hoida ära edaspidist krediidilimiidi
kasutamist olukordades, mis on lähedased makseviivitusele, näiteks lepingute
rikkumised ja muud tehnilise makseviivituse juhud;
e)      krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel peavad olema kehtestatud piisavad süsteemid ja
protseduurid selleks, et jälgida tehingusummasid, krediidiliinide kasutatud osa
ja kasutamata limiitide suhet ning kasutatud osa muutusi võlgnike ja
reitinguklasside lõikes. Krediidiasutus või investeerimisühing peab suutma
jälgida igapäevaselt laenujääke;
f)       kui krediidiasutused ja
investeerimisühingud kasutavad riskiga kaalutud varade arvutamiseks ja
asutusesisestel eesmärkidel erinevaid ümberhindlustegurite hinnanguid, tuleb
see dokumenteerida ja see peab olema mõistlik.
2.
Äriühingute, krediidiasutuste ja
investeerimisühingute ning keskvalitsuste ja keskpankade vastu olevate nõuete
puhul põhinevad ümberhindlustegurite hinnangud vähemalt ühe andmeallika puhul
vähemalt viie aasta andmetel, kusjuures perioodi pikendatakse pärast
rakendamist igal aastal ühe aasta võrra, kuni saavutatakse vähemalt seitsme
aasta pikkune periood. Kui kättesaadav vaatlusperiood on mis tahes allika puhul
pikem ja need andmed on asjakohased, kasutatakse pikemat perioodi.
3.
Jaenõuete puhul võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud
kajastada tuleviku krediidilimiidi kasutust kas ümberhindlustegurites või
makseviivitusest tingitud kahjumäära hinnangutes.
Jaenõuete puhul põhinevad ümberhindlustegurite
hinnangud vähemalt viie aasta andmetel. Krediidiasutus või investeerimisühing
võib anda lõike 1 punktis a osutatud ajalooliste andmete nõudele väiksema kaalu
juhul, kui hilisemad andmed võimaldavad tuleviku krediidikasutust
usaldusväärsemalt prognoosida. Pädevate asutuse loa korral võivad
krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutada sisereitingute meetodi
rakendamisel asjakohaseid kaheaastase perioodi andmeid. Kõnealust perioodi
pikendatakse igal aastal ühe aasta võrra kuni asjaomased andmed hõlmavad
viieaastast perioodi.
4.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste standardite
eelnõud, millega täpsustatakse järgmine:
a)      lõikes 1 osutatud majanduslanguse
iseloom, tõsidus ja kestus;
b)      tingimused, mille alusel pädev asutus
võib lubada krediidiasutusel või investeerimisühingul kasutada asjakohaseid
andmeid, mis hõlmavad kaheaastast ajavahemikku ajal, mil krediidiasutus või
investeerimisühing rakendab sisereitingute meetodit esimest korda.
EBA esitab esimeses lõigus osutatud regulatiivsete
tehniliste standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2014.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastu määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 179
Nõuded hindamaks garantiide ja krediididerivatiivide mõju äriühingute,
krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning keskvalitsuste ja keskpankade
vastu olevatele nõuetele, kui kasutatakse makseviivitusest tingitud kahjumäära
sisehinnanguid, ning jaenõuetele
1.
Seoses aktsepteeritavate garantii andjate ja
garantiidega kohaldatakse järgmisi nõudeid:
a)      krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel on selgelt määratletud kriteeriumid selle kohta, millist
liiki garantii andjate antud garantiid nad võtavad arvesse riskiga kaalutud
varade arvutamisel;
b)      tunnustatud garantii andjate suhtes
kohaldatakse samu eeskirju, mis on sätestatud võlgnike suhtes artiklites 167,
168 ja 169;
c)      garantii olemasolu on kirjalikult
tõendatud, see ei ole garantii andja poolt tühistatav, see on jõus kuni
kohustuse täieliku täitmiseni (garantii summa ja tähtaja ulatuses) ja on
garantii andja vastu õiguslikult täitmisele pööratav selles jurisdiktsioonis,
kus garantii andjal on varasid arestimiseks ja kohtuotsuse täitmiseks.
Tingimuslikke garantiisid, millega kaasnevad tingimused, mille kohaselt
garantii andja võib kohustuse täitmisest loobuda, võib aktsepteerida pädevate
asutuste loal. Garantii andja liigi määramise kriteeriumides võetakse piisavalt
arvesse riski maandamise mõju mis tahes võimalikku vähenemist.
2.
Krediidiasutusel või investeerimisühingul on
selgelt määratletud kriteeriumid riskipositsioonide klasside, kogumite või
makseviivitusest tingitud kahjumäära hinnangute korrigeerimiseks ning jaenõuete
ja aktsepteeritavate ostetud nõuete puhul nõuete reitinguklassidesse või
kogumitesse jagamise kord, et kajastada garantiide mõju riskiga kaalutud varade
arvutamisel. Need kriteeriumid peavad vastama artiklites 167–169 sätestatud
nõuetele.
Kriteeriumid peavad olema usutavad ja arusaadavad.
Nendega hinnatakse garantii andja võimet ja tahet täita garantiist tulenevaid
kohustusi, garantii andja tehtavate maksete tõenäolist ajastust, ning seda, mil
määral on garantii andja suutlikkus täita garantiiga seotud kohustusi
korrelatsioonis võlgniku tagasimakse suutlikkusega ja mis ulatuses jääb
võlgniku suhtes alles jääkrisk.
3.
Käesolevas artiklis garantiidele sätestatud nõudeid
kohaldatakse ka ühe alusvaraga krediididerivatiivide suhtes. Juhul kui esineb
mittevastavus krediididerivatiivi alusvaraks oleva võlainstrumendi ja
krediididerivatiivi tingimuste aluseks oleva võlainstrumendi või krediididerivatiivi
alusvaraks oleva instrumendi ja krediidisündmuse toimumise kindlakstegemiseks
kasutava võlainstrumendi vahel, kohaldatakse artikli 211 lõikes 2 sätestatud
nõudeid. Jaenõuete ja aktsepteeritavate ostetud nõuete puhul kohaldatakse
nõuete reitinguklassidesse või kogumitesse jagamisel käesolevat lõiget.
Kriteeriumidega käsitletakse
krediididerivatiividest tulenevate väljamaksete struktuuri ja hinnatakse
konservatiivselt selle mõju sissenõudmiste tasemele ja ajastusele.
Krediidiasutus või investeerimisühing võtab arvesse, millises ulatuses jäävad
alles muud liiki jääkriskid.
4.
Lõigetes 1–3 sätestatud nõudeid ei kohaldata
krediidiasutuste ja investeerimisühingute, keskvalitsuste ja keskpankade ning
artikli 197 lõike 1 punktis g sätestatud nõuetele vastavate äriühingute antud
garantiide suhtes, kui krediidiasutus või investeerimisühing on saanud loa
kohaldada selliste üksuste vastu olevate nõuete suhtes standardmeetodit
vastavalt artiklile 145. Kõnealusel juhul kohaldatakse 4. peatükis sätestatud
nõudeid.
5.
Jaegarantiide puhul kohaldatakse lõigetes 1–3
sätestatud nõudeid ka riskipositsioonide reitinguklassidesse või kogumitesse
jagamise ja makseviivituse tõenäosuse hindamise korral.
6.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada tingimused, mille alusel pädevad asutused
võivad lubada arvesse võtta tingimuslikke garantiisid.
EBA esitab esimeses lõigus osutatud regulatiivsete
tehniliste standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2014.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastu määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 180
Tingimused ostetud nõuete puhul
1.
Ostetud nõuete reitinguklasside või kogumitega
seotud riskiparameetrite kvantifitseerimisel tagavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud, et lõigetes 2–6 sätestatud tingimused on täidetud.
2.
Tehingu struktuuriga peab olema tagatud see, et
kõikide prognoositavate asjaolude korral on krediidiasutusel või
investeerimisühingul tegelik omandiõigus ja kontroll kõigi nõuetest saadavate
laekumiste üle. Kui võlgnik teostab makseid otse nõuete müüjale või maksete
vahendajale, peab krediidiasutus või investeerimisühing korrapäraselt
kontrollima, et maksed tehakse täies ulatuses ja lepinguliste tingimuste
alusel. Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on protseduurid selle
tagamiseks, et omandiõigus nõuete ja laekumiste suhtes on kaitstud pankrotist
tulenevate viivituste või juriidilise vaidluste eest, mis võiksid oluliselt
edasi lükata laenuandja võimalusi realiseerida või üle anda nõudeid või
takistada tal säilitada kontrolli laekumiste üle.
3.
Krediidiasutus või investeerimisühing jälgib nii
ostetud nõuete kvaliteeti kui ka nõuete müüja ja maksete vahendaja
finantsseisundit. Kohaldatakse järgmist:
a)      krediidiasutus või investeerimisühing
hindab ostetud nõuete kvaliteedi ja nii nõuete müüja kui ka maksete vahendaja
finantsseisundi vahelist korrelatsiooni ning kehtestab sisemised põhimõtted ja
protseduurid, mis tagavad piisava kaitse mis tahes eriolukordade vastu,
sealhulgas määrab sisemise riskireitingu igale nõuete müüjale ja maksete
vahendajale;
b)      krediidiasutusel või investeerimisühingul
on selged ja tulemuslikud põhimõtted ja protseduurid nõuete müüjate ja maksete
vahendajate aktsepteeritavuse kindlaksmääramiseks. Krediidiasutus või
investeerimisühing või tema esindaja peab korrapäraselt kontrollima nõuete
müüjate ja maksete vahendajate tegevust, et teha kindlaks nõuete müüjate ja
maksete vahendajate esitatud aruannete õigsus, avastada pettusi või tegevuse
nõrkusi ning kontrollida nõuete müüja krediidieeskirjade kvaliteeti ja maksete
vahendaja sissenõudmiseeskirju ja -menetlusi. Selliste läbivaatuste tulemused
tuleb dokumenteerida;
c)      krediidiasutus või investeerimisühing
hindab ostetud nõuete kogumite tunnuseid, sealhulgas ülelaekumisi, nõuete müüja
maksevõlgnevuste ajalugu, ebatõenäoliselt laekuvaid nõudeid ja ebatõenäoliselt
laekuvate nõuete allahindlusi, nõuete maksetingimusi ja võimalikke
vastunõudeid;
d)      krediidiasutusel või investeerimisühingul
on tulemuslikud põhimõtted ja protseduurid ühe võlgniku suhtes riskide
kontsentreerumise jälgimiseks koondalusel nii ostetud nõuete kogumite siseselt
kui nende lõikes;
e)      krediidiasutus või investeerimisühing
tagab, et ta saab maksete vahendajalt õigeaegselt ja piisavalt üksikasjalikke
aruandeid nõuete aegumiste ja lahjenduste kohta, et tagada vastavus
krediidiasutuse või investeerimisühingu aktsepteeritavuse kriteeriumidega ja
ostetud nõudeid käsitleva ettemaksete korraga ning tagada tõhusad meetmed
nõuete müüja müügi- ja lahjendustingimuste jälgimiseks ja kinnitamiseks.
4.
Krediidiasutusel või investeerimisühingul on
süsteemid ja protseduurid nõuete müüja finantsseisundi ja ostetud nõuete
kvaliteedi halvenemise kindlakstegemiseks varases staadiumis ning tekkivate
probleemide ennetavaks käsitlemiseks. Eelkõige peavad krediidiasutusel või
investeerimisühingul olema selged ja tulemuslikud põhimõtted, protseduurid ja
infosüsteemid lepingu rikkumiste jälgimiseks ning selged ja tulemuslikud põhimõtted
ja protseduurid õiguslike meetmete võtmiseks ja probleemsete ostetud nõuetega
tegelemiseks.
5.
Krediidiasutusel või investeerimisühingul on selged
ja tulemuslikud põhimõtted ja protseduurid, mis reguleerivad ostetud nõuete,
krediidi andmise ja laekumiste kontrollimist. Eelkõige nähakse kirjalike
sisemiste põhimõtetega ette kõik nõuete ostmise programmi olulised elemendid,
sealhulgas ettemaksete määrad, aktsepteeritavad tagatised, vajalikud
dokumendid, kontsentratsiooni piirmäärad ja laekumiste käsitlemise viis. Nendes
elementides võetakse asjakohaselt arvesse kõiki asjaomaseid olulisi tegureid,
sealhulgas nõuete müüja ja maksete vahendaja finantsseisundit, riskide
kontsentreerumist ning ostetud nõuete kvaliteedi ja nõuete müüja kliendibaasi
suundumusi, ning sisemiste süsteemidega tagatakse, et raha makstakse välja
ainult konkreetse toetava tagatise ja dokumentide olemasolu korral.
6.
Krediidiasutusel või investeerimisühingul on
tulemuslik sisemine kord kõikide sise-eeskirjade ja protseduuride järgimise
hindamiseks. Kõnealune kord hõlmab krediidiasutuse või investeerimisühing
nõuete ostmise programmi kõigi kriitiliste etappide korrapäraseid auditeid,
ülesannete lahususe kontrollimist esiteks nõuete müüja ja maksete vahendaja
hindamise ning võlgniku hindamise vahel ning teiseks nõuete müüja ja maksete
vahendaja hindamise ning nõuete müüja ja maksete vahendaja kohapealse auditi
vahel, ning back office’i tegevuste hindamist, kusjuures erilist
tähelepanu pööratakse kvalifikatsioonile, kogemustele, personali piisavusele ja
toetavatele automatiseerimise süsteemidele.
3. alajagu
Sisehinnangute valideerimine
Artikkel 181
Sisehinnangute valideerimine
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
kohaldavad oma sisehinnangute valideerimisel järgmiseid nõudeid:
a)           krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel on kehtestatud stabiilsed süsteemid reitingusüsteemide,
protsesside ja kõikide asjaomaste riskiparameetrite hindamise täpsuse ja
järjepidevuse valideerimiseks. Sisemine valideerimise protsess peab võimaldama
krediidiasutusel või investeerimisühingul hinnata sisereitingu ja riskide
hindamise süsteemide toimimist järjepidevalt ja otstarbekalt;
b)           krediidiasutused ja
investeerimisühingud võrdlevad korrapäraselt tegelikke makseviivituse määrasid
igas reitinguklassis makseviivituse tõenäosuse hinnangutega ning kui tegelikud
makseviivituse määrad jäävad konkreetse reitinguklassi puhul väljapoole
eeldatavat vahemikku, analüüsivad krediidiasutused ja investeerimisühingud
üksikasjalikult sellise kõrvalekalde põhjuseid. Krediidiasutused ja
investeerimisühingud, kes kasutavad makseviivitusest tingitud kahjumäärade ja
ümberhindlustegurite sisehinnanguid, teostavad kõnealuste hinnangute kohta
sarnaseid analüüse. Sellistes võrdlustes kasutatakse ajaloolisi andmeid, mis
katavad võimalikult pika ajavahemiku. Krediidiasutus või investeerimisühing
dokumenteerib sellistes võrdlustes kasutatud meetodid ja andmed. Kõnealuseid
analüüse ja dokumentatsiooni ajakohastatakse vähemalt kord aastas;
c)           krediidiasutused ja
investeerimisühingud kasutavad ka muid kvantitatiivseid valideerimismeetodeid
ja võrdlusi asjaomaste väliste andmeallikatega. Analüüsi aluseks on andmed, mis
on portfelli suhtes asjakohased, mida ajakohastatakse korrapäraselt ja mis
katavad asjakohase vaatlusperioodi. Krediidiasutuste ja investeerimisühingute
sisemised hinnangud oma reitingusüsteemide toimimise kohta peavad põhinema
võimalikult pikal perioodil;
d)           kvantitatiivseks valideerimiseks
kasutatavad meetodid ja andmed on aja jooksul järjepidevad. Hindamise ja
valideerimise meetodite ja andmete muutused (nii andmeallikates kui ka kaetud
perioodides) dokumenteeritakse;
e)           krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel on usaldusväärsed sisemised standardid olukordade jaoks,
kus tegelike makseviivituste tõenäosuste, makseviivitusest tingitud
kahjumäärade, ümberhindlustegurite ja oodatava kahjumäära kasutamisel kogukahju
kõrvalekalded prognoosidest osutuvad piisavalt märkimisväärseks, et muuta
hinnangute usaldusväärsus kaheldavaks. Nendes standardites võetakse arvesse
majandustsükleid ja sarnaseid süsteemseid varieeruvusi makseviivituse juhtude
andmetes. Kui tegelikud väärtused ületavad järjepidevalt oodatavaid väärtusi,
korrigeerivad krediidiasutused ja investeerimisühingud oma hinnanguid
kõrgemaks, et kajastada makseviivituse ja kahju andmeid.
4. alajagu
Sisemudelitel põhineva meetodi korral omakapitali investeeringutele esitatavad
nõuded
Artikkel 182
Omavahendite nõue ja riski kvantifitseerimine
Omavahendite nõuete arvutamisel järgivad
krediidiasutused ja investeerimisühingud järgmisi standardeid:
(a)
potentsiaalse kahju hinnang on realistlik
negatiivsete turuliikumiste suhtes, mis on olulised krediidiasutuse või
investeerimisühingu konkreetsete osaluste pikaajalise riskiprofiili
seisukohalt. Tulude tõenäosusjaotust kirjeldavad andmed peavad kajastama
pikimat valimiperioodi, mille kohta on andmed kättesaadavad, ja kirjeldama
otstarbekalt krediidiasutuse või investeerimisühingu vastava omakapitali
investeeringu riskiprofiili. Kasutatavad andmed peavad olema piisavad sellise
konservatiivse, statistiliselt usaldusväärse ja realistliku kahjuhinnangu
saamiseks, mis ei põhine vaid subjektiivsetel või hinnangulistel kaalutlustel.
Kasutatav šokistsenaarium peab andma konservatiivse hinnangu asjaomase
pikaajalise turu- või majandustsükli jooksul tekkida võivate võimalike kahjude
kohta. Krediidiasutus või investeerimisühing kombineerib olemasolevate andmete
empiirilise analüüsi korrigeerimistega, mis põhinevad mitmetel erinevatel
teguritel, et saada piisavalt realistlikud ja konservatiivsed mudeli väljundid.
Riskiväärtuse (VaR) mudelite koostamisel, millega prognoositakse
potentsiaalseid kvartaalseid kahjusid, võivad krediidiasutused ja
investeerimisühingud kasutada kvartaalseid andmeid või arvutada lühema perioodi
andmed ümber kvartaalsete andmete ekvivalentideks, kasutades analüütiliselt
sobilikku meetodit, mida toetavad empiirilised tõendid ning põhjalikud ja
dokumenteeritud kaalutlused ja analüüs. Sellist meetodit kohaldatakse aja
jooksul konservatiivselt ja järjepidevalt. Kui asjakohaseid andmeid on vähe, suurendab
krediidiasutus või investeerimisühing asjakohaselt prognoosi konservatiivsust;
(b)
kasutatavates mudelites võetakse piisavalt arvesse
kõiki omakapitali investeeringute tulususega seotud olulisi riske, sealhulgas
nii krediidiasutuse või investeerimisühingu omakapitali investeeringute
portfelli üldist tururiski kui ka spetsiifilist riskipositsiooni. Sisemudelites
peab piisavalt selgitama ajaloolist hinnakõikumist, mudelites peab arvesse
võtma potentsiaalsete riskide kontsentreerumiste ulatust ja koosseisu muutusi
ning need peavad olema ka negatiivse turukeskkonna korral usaldusväärsed.
Hinnangute andmisel alusandmetena kasutatavad riskipositsioonid peavad olema
sarnased või vähemalt võrreldavad krediidiasutuse või investeerimisühingu
omakapitali investeeringutest tulenevate riskipositsioonidega;
(c)
sisemudel sobib krediidiasutuse või
investeerimisühingu omakapitali investeeringute portfelli riskiprofiili ja
keerukuse astmega. Kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on olulisi
osalusi, mille väärtuse muutumine on tugevalt mittelineaarse iseloomuga,
töötatakse sisemudelid välja selliselt, et neis võetakse asjakohaselt arvesse
selliste instrumentidega seonduvaid riske;
(d)
üksikute positsioonide liigitamine asendajate,
turuindeksite ja riskitegurite lõikes on usaldusväärne, arusaadav ja sisuliselt
asjakohane;
(e)
krediidiasutused ja investeerimisühingud tõendavad
empiiriliste analüüsidega riskitegurite asjakohasust, sealhulgas nende võimet
võtta arvesse nii üldriski kui ka spetsiifilist riski;
(f)
omakapitali investeeringute tulususe volatiilsuse
hinnangud sisaldavad asjakohaseid ja kättesaadavaid andmeid, teavet ja
meetodeid. Kasutatakse sõltumatu isiku poolt läbivaadatud sisemisi andmeid või
andmeid välistest allikatest, sealhulgas koondatud andmeid;
(g)
kehtestatud on range ja põhjalik stressitestimise
programm.
Artikkel 183
Riskijuhtimisprotsess ja kontroll
Seoses omavahendite nõuete jaoks koostatavate
ja kasutatavate sisemudelitega kehtestavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud põhimõtted, protseduurid ja kontrollid, et tagada mudeli
ja modelleerimisprotsessi terviklikkus. Kõnealuste põhimõtete, protseduuride ja kontrollide hulka kuuluvad
järgmised:
(a)
sisemudeli täielik integreerimine krediidiasutuse
või investeerimisühingu üldisesse juhtimisteabesüsteemi ja kauplemisportfelli
mittekuuluvate omakapitali investeeringute portfelli juhtimisse. Sisemudelid integreeritakse täielikult
krediidiasutuse või investeerimisühingu riskijuhtimise infrastruktuuri, kui
neid kasutatakse eelkõige: omakapitali investeeringute portfelli tootluse,
sealhulgas riskiga korrigeeritud tootluse mõõtmiseks ja hindamiseks;
majandusliku kapitali allokeerimiseks omakapitali investeeringute jaoks ning
üldise kapitali adekvaatsuse ja investeeringute juhtimise protsessi
hindamiseks;
(b)
kehtestatud juhtimissüsteemid, protseduurid ja
kontrollifunktsioonid sisemise modelleerimisprotsessi kõikide elementide
korrapärase ja sõltumatu läbivaatamise tagamiseks, sealhulgas mudeli
läbivaatamiste kinnitamiseks, mudeli sisendite kontrollimiseks ja mudeli
tulemuste läbivaatamiseks, näiteks riski arvutamise vahetuks kontrollimiseks. Selliste läbivaatamiste käigus hinnatakse mudeli
sisendite ja tulemuste täpsust, täielikkust ja asjakohasust ning tähelepanu
pööratakse nii mudeli teadaolevatest puudustest tingitud võimalike vigade
tuvastamisele ja piiramisele kui ka mudeli seniteadmata puuduste
kindlakstegemisele. Selliseid
läbivaatamisi võib teostada krediidiasutuse või investeerimisühingu sisene
sõltumatu üksus või sõltumatu organisatsiooniväline kolmas isik;
(c)
asjakohased süsteemid ja protseduurid omakapitali
investeeringute limiitide ja riskipositsioonide jälgimiseks;
(d)
mudeli väljatöötamise ja rakendamise eest
vastutavad üksused on oma tegevuses sõltumatud sellistest üksustest, kes
vastutavad konkreetsete investeeringute juhtimise eest;
(e)
modelleerimisprotsessi mis tahes osa eest
vastutavad isikud on piisava erialase ettevalmistusega. Juhtkond määrab modelleerimise funktsiooni täitmiseks piisavate
oskustega ja pädevusega personali.
Artikkel 184
Valideerimine ja dokumentatsioon
Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on
kehtestatud usaldusväärsed süsteemid sisemudelite ja modelleerimisprotsesside
täpsuse ja järjepidevuse valideerimiseks. Sisemudelite ja modelleerimisprotsessi ja valideerimise kõik olulised
elemendid dokumenteeritakse.
Krediidiasutuste ja investeerimisühingute
sisemudelite ja modelleerimisprotsesside valideerimise ja dokumentatsiooni
suhtes kohaldatakse järgmiseid nõudeid:
(a)
krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad
sisemisi valideerimisprotsesse sisemudelite ja protsesside toimimise
järjepidevaks ja otstarbekaks hindamiseks;
(b)
kvantitatiivseks valideerimiseks kasutatavad
meetodid ja andmed on aja jooksul järjepidevad. Hindamise ja valideerimise meetodite ja andmete muutused, nii
andmeallikates kui ka kaetud perioodides, dokumenteeritakse;
(c)
krediidiasutused ja investeerimisühingud võrdlevad
korrapäraselt omakapitali investeeringute tegelikku tulusust, mis arvutatakse
realiseeritud ja realiseerimata kasumi ja kahjumi põhjal, modelleeritud
hinnangutega. Sellistes võrdlustes
kasutatakse ajaloolisi andmeid, mis katavad võimalikult pika perioodi. Krediidiasutus või investeerimisühing
dokumenteerib sellistes võrdlustes kasutatud meetodid ja andmed. Kõnealuseid analüüse ja dokumentatsiooni
ajakohastatakse vähemalt kord aastas;
(d)
krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad
ka muid kvantitatiivseid valideerimismeetodeid ja võrdlusi väliste
andmeallikatega. Analüüsi aluseks on
andmed, mis on portfelli suhtes asjakohased, mida ajakohastatakse korrapäraselt
ja mis katavad asjakohase vaatlusperioodi. Krediidiasutuste ja investeerimisühingute sisemised hinnangud
sisemudelite toimimise kohta põhinevad võimalikult pikal perioodil;
(e)
krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on
usaldusväärsed sisestandardid käsitlemaks olukordi, kus omakapitali
investeeringute tegeliku tulususe võrdlus mudeli abil saadud hinnangutega seab
kahtluse alla hinnangute või selliste mudelite usaldusväärsuse. Nendes standardites arvestatakse majandustsükleid
ja sarnaseid süsteemseid varieeruvusi omakapitali investeeringute tulususes. Kõik mudeli läbivaatamise järel sisemudelitesse
tehtud korrigeerimised dokumenteeritakse ja need peavad vastama krediidiasutuse
või investeerimisühingu mudelite läbivaatamise standarditele;
(f)
sisemudel ja modelleerimise protsess, sealhulgas
modelleerimises osalevate isikute ülesanded ning mudeli kinnitamise ja
läbivaatamise protsess dokumenteeritakse.
5. alajagu
Äriühingusisene
üldjuhtimine ja järelevalve
Artikkel 185
Äriühingu üldjuhtimine
1.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu juhtorgan
või selle määratud komisjon ja kõrgem juhtkond kinnitavad reitingute ja
hinnangute andmise protsessi kõik olulised aspektid. Kõnealustel osapooltel peavad olema üldised teadmised krediidiasutuse
või investeerimisühingu reitingusüsteemidest ja üksikasjalik ülevaade sellega
seotud juhtimisaruannetest.
2.
Kõrgema juhtkonna suhtes kohaldatakse järgmiseid
nõudeid:
a)      ta teavitab juhtorganit või selle määratud komisjoni kehtestatud
põhimõtetes tehtud olulistest muudatustest või nende suhtes tehtud eranditest,
mis mõjutavad oluliselt krediidiasutuse või investeerimisühingu
reitingusüsteemide toimimist;
b)      ta mõistab hästi reitingusüsteemide ülesehitust ja toimimist;
c)      ta tagab jooksvalt reitingusüsteemide nõuetekohase toimimise.
Krediidiriski kontrolli üksused teavitavad
kõrgemat juhtkonda korrapäraselt reitingu andmise protsessi toimimisest,
täiustamist vajavatest valdkondadest ja tuvastatud puuduste kõrvaldamiseks
võetud meetmetest.
3.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu
krediidiriski profiili sisereitingutel põhinev analüüs moodustab olulise osa
kõnealustele osapooltele esitatavatest juhtimisaruannetest. Aruandlus hõlmab vähemalt riskiprofiili
reitinguklasside kaupa, reitingute muutumist reitinguklasside lõikes ja
asjaomaste parameetrite hinnangut reitinguklasside lõikes; samuti hõlmab see
tegeliku makseviivituse määrade ja selles ulatuses, milles kasutatakse
sisehinnanguid, ka makseviivitusest tingitud tegelike kahjumäärade ja tegelike
ümberhindlustegurite võrdlust ootuste ja stressitesti tulemustega. Aruannete sagedus sõltub teabe olulisusest ja
liigist ning aruannete vastuvõtja tasemest.
4.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et üksikasjalikumalt täpsustada juhtorganile, selle
määratud komisjonile ja kõrgemale juhtkonnale esitatavad nõuded, mis on
sätestatud käesolevas artiklis.
EBA esitab esimeses lõigus osutatud regulatiivsete
tehniliste standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2014.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastu määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 186
Krediidiriski kontroll
1.
Krediidiriski kontrolli üksus on sõltumatu neist
personali- ja juhtimisfunktsioonidest, kes vastutavad riskipositsioonide algatamise
või uuendamise eest, ja annab aru vahetult kõrgemale juhtkonnale. Üksus vastutab reitingusüsteemide väljatöötamise
või valiku, rakendamise, järelevalve ja toimimise eest. Ta esitab ja analüüsib korrapäraselt reitingusüsteemide väljundite
aruandeid.
2.
Krediidiriski kontrolli üksuse või üksuste
vastutusalad hõlmavad järgmist:
a)      reitinguklasside ja kogumite testimine ja jälgimine;
b)      koondaruannete koostamine ja analüüsimine krediidiasutuse või
investeerimisühingu reitingusüsteemide alusel;
c)      rakendusmenetlused selle kontrollimiseks, et reitinguklassi ja kogumi
määratlusi kohaldatakse kõigis osakondades ja geograafilistes piirkondades
järjepidevalt;
d)      reitingu andmise protsessi muutuste, sealhulgas muutuste põhjuste
läbivaatamine ja dokumenteerimine;
e)      reitingukriteeriumide läbivaatamine nende riski prognoosivõime
hindamiseks. Reitingu andmise
protsessi, kriteeriumide või üksikute reitinguparameetrite muudatused
dokumenteeritakse ja säilitatakse;
f)       aktiivne osalemine reitingu andmise protsessis kasutatavate mudelite
väljatöötamisel või valikul, nende rakendamisel ja valideerimisel;
g)      reitingu andmise protsessis kasutatavate mudelite järelevalve ja
kontrollimine;
h)      reitingu andmise protsessis kasutatavate mudelite pidev läbivaatamine
ja neis muudatuste tegemine.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
kasutavad koondatud andmeid vastavalt artikli 175 lõigetele 2 ja 3, võivad
lasta täita allhanke korras järgmised ülesanded:
a)      reitinguklasside ja kogumite testimise ja jälgimise seisukohast vajaliku
teabe koostamine;
b)      koondaruannete koostamine krediidiasutuse või investeerimisühingu
reitingusüsteemide alusel;
c)      vajaliku teabe ettevalmistamine reitingukriteeriumide läbivaatamise
jaoks, et hinnata nende riski prognoosivõimet;
d)      reitingute andmise protsessis, kriteeriumides või üksikutes
reitinguparameetrites toimunud muutuste dokumenteerimine;
e)      vajaliku teabe ettevalmistamine reitingu andmise protsessis
kasutatavate mudelite pidevaks läbivaatamiseks ja neis muudatuste tegemiseks.
4.
Lõiget 3 kasutavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud peavad tagama, et pädevatel asutustel on juurdepääs kogu
kolmandatelt isikutelt saadud asjakohasele teabele, mis on vajalik nõuete
järgimise kontrollimiseks, ja et pädevad asutused võivad teostada kohapealseid
kontrolle samas ulatuses kui krediidiasutuses või investeerimisühingus.
Artikkel 187
Siseaudit
Siseauditi üksus või muu samaväärne sõltumatu
auditeerimisüksus kontrollib vähemalt kord aastas krediidiasutuse või
investeerimisühingu reitingusüsteeme ja nende toimimist, sealhulgas
krediidifunktsiooni toimimist ning makseviivituse tõenäosuste, makseviivitusest
tingitud kahjumäärade, oodatava kahju määrade ja ümberhindlustegurite
hinnanguid. Kontrolli käigus
hinnatakse muu hulgas vastavust kõikidele kohaldatavatele nõuetele.
4. peatükk
Krediidiriski maandamine
1. jagu
Mõisted
ja üldnõuded
Artikkel 188
Mõisted
Käesoleva peatüki kohaldamisel kasutatakse
järgmisi mõisteid:
(1)
„laenu andev krediidiasutus või investeerimisühing”
– krediidiasutus või investeerimisühing, kes omab asjaomast riskipositsiooni;
(2)
„tagatud laenuandmistehing” – mis tahes tehing,
millest tuleneb tagatisega kaetud riskipositsioon, mis ei sisalda sätet,
millega antakse krediidiasutusele või investeerimisühingule õigus saada
võimendustagatist vähemalt kord päevast;
(3)
„kapitaliturupõhine tehing” – mis tahes tehing,
millest tuleneb tagatisega kaetud riskipositsioon ja mis sisaldab sätet,
millega antakse krediidiasutusele või investeerimisühingule õigus saada
võimendustagatist vähemalt kord päevas;
(4)
„alusvaraks olev ühiseks investeerimiseks loodud
ettevõtja” – ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja, mille aktsiatesse või
osakutesse on teine ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja investeerinud.
Artikkel 189
Krediidiriski maandamise tehnikate mõju arvessevõtmise
põhimõtted
1.
Ühegi riskipositsiooniga, mille suhtes
krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab krediidiriski maandamist, ei
tohi kaasneda suuremaid riskiga kaalutud varasid või oodatavat kahju kui
sellega identse riskipositsiooniga, mille suhtes krediidiasutus või
investeerimisühing ei kohaldata krediidiriski maandamist.
2.
Kui riskiga kaalutud varades on vajaduse korral
juba võetud arvesse kas 2. või 3. peatüki kohast krediidiriski kaitset, ei
võta krediidiasutused ja investeerimisühingud seda krediidiriski kaitset
arvesse käesoleva peatüki kohastes arvutustes.
3.
Kui 2. ja 3. jaos sätestatud tingimused on
täidetud, võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud modifitseerida
standardmeetodi alusel riskiga kaalutud varade arvutamist ning sisereitingute
meetodi alusel riskiga kaalutud varade ja oodatava kahju arvutamist vastavalt
4., 5. ja 6. jaole.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud käsitlevad
tagatisena sularaha, väärtpabereid või kaupu, mis on ostetud, laenuks võetud
või saadud repotehingu alusel või väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või
võtmise tehingu alusel.
5.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing, kes
arvutab riskiga kaalutud varasid standardmeetodi alusel, kasutab sama
riskipositsiooni jaoks mitmes eri vormis krediidiriski maandamist, teeb ta
mõlemat järgmist:
a)      jagab riskipositsiooni osadeks, nii et iga osa katab üht liiki
krediidiriski maandamise vahendi;
b)      arvutab riskiga kaalutud vara iga punktis a saadud osa puhul eraldi
vastavalt 2. peatüki ja käesoleva peatüki sätetele.
6.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing, kes
arvutab riskiga kaalutud varasid standardmeetodi alusel, katab ühe
riskipositsiooni ühe krediidiriski kaitse andja pakutud krediidiriski kaitsega
ning sellel krediidiriski kaitsel on erinevad lõpptähtajad, teeb ta mõlemat
järgmist:
a)      jagab riskipositsiooni osadeks, nii et iga osa katab üks krediidiriski
maandamise vahend;
b)      arvutab riskiga kaalutud vara iga punktis a saadud osa puhul eraldi
vastavalt 2. peatüki ja käesoleva peatüki sätetele.
Artikkel 190
Krediidiriski maandamise tehnikate aktsepteeritavust
reguleerivad põhimõtted
1.
Laenu andva krediidiasutuse või investeerimisühingu
poolt krediidiriski kaitse tagamiseks kasutatav tehnika ning tema võetavad
meetmed ja rakendatavad protseduurid ja põhimõtted peavad tagama sellise
krediidiriski kaitse korra, mis on õiguslikult tulemuslik ja jõustatav kõikides
asjaomastes jurisdiktsioonides.
2.
Laenu andev krediidiasutus või investeerimisühing
võtab kõik asjakohased meetmed, et tagada krediidiriski kaitse korra
tulemuslikkus ja juhtida kaasnevaid riske.
3.
Otsese krediidiriski kaitse puhul kvalifitseerub
kaitse objektiks olev vara aktsepteeritava krediidiriski maandamise eesmärgil
varana ainult juhul, kui see vastab mõlemale järgmisele tingimusele:
a)      see kuulub artiklites 193–196 sätestatud aktsepteeritud varade
loetellu;
b)      see on piisavalt likviidne ja selle väärtus on aja jooksul piisavalt
stabiilne, et anda asjakohane kindlus seoses saavutatud krediidiriski kaitsega,
võttes arvesse riskiga kaalutud varade arvutamiseks kasutatud meetodit ja
lubatud arvessevõtmise ulatust.
4.
Otsese krediidiriski kaitse puhul on laenu andval
krediidiasutusel või investeerimisühingul õigus mõistliku aja jooksul
realiseerida või jätta enda omandisse varad, mis võlgniku või, kui see on
asjakohane, tagatise haldaja makseviivituse, maksejõuetuse või pankroti või
tehingu dokumentatsioonis täpsustatud muu krediidisündmuse korral kaitse
tagavad. Kaitse tehingu objektiks
olevate varade väärtus ja võlgniku krediidikvaliteet ei tohi olla liiga tugeva
positiivse korrelatsiooniga.
5.
Kaudse krediidiriski kaitse puhul kvalifitseerub
krediidiriski kaitse andja aktsepteeritava kaitse andjana ainult juhul, kui
kõik järgmised tingimused on täidetud:
a)      krediidiriski kaitse andja kuulub 2. jaos sätestatud aktsepteeritavate
krediidiriski kaitse andjate loetellu;
b)      krediidiriski kaitse andja on piisavalt usaldusväärne;
c)      krediidiriski kaitse kokkulepe vastab kõigile lõikes 6 sätestatud
kriteeriumidele.
6.
Kaudse krediidiriski kaitse puhul kvalifitseerub
krediidiriski kaitse kokkulepe aktsepteeritava krediidiriski kaitse
kokkuleppena ainult juhul, kui see vastab mõlemale järgmisele tingimusele:
a)      see kuulub artiklites 197–199 sätestatud aktsepteeritud krediidiriski
kaitse kokkulepete loetellu;
b)      see on juriidiliselt kehtiv ja jõustatav asjaomastes
jurisdiktsioonides, et anda asjakohane kindlus seoses saavutatud krediidiriski
kaitsega, võttes arvesse riskiga kaalutud varade arvutamiseks kasutatud
meetodit ja lubatud arvessevõtmise ulatust.
7.
Krediidiriski kaitse peab vastama 3. jaos
sätestatud nõuetele.
8.
Krediidiasutus või investeerimisühing on suuteline
tõendama pädevatele asutustele, et tal on piisavad riskijuhtimisprotsessid
selliste riskide kontrollimiseks, mille suhtes võib krediidiasutus või
investeerimisühing olla avatud krediidiriski maandamise rakendamise tulemusel.
9.
Olenemata krediidiriski maandamisest, mida on
arvesse võetud riskiga kaalutud varade ja vajaduse korral oodatava kahju
arvutamisel, jätkab krediidiasutus või investeerimisühing aluspositsiooni
täieulatuslikku krediidiriski hindamist ja on suuteline pädevale asutusele
tõendama kõnealuse nõude täitmist. Repotehingute
või väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise tehingute puhul
käsitatakse ainult käesoleva lõike kohaldamisel aluspositsioonina riskipositsiooni
netosummat.
10.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse järgmine:
a)      mis moodustavad piisavalt likviidse vara ja millal on varade väärtus
piisavalt stabiilne lõike 3 kohaldamise eesmärgil;
b)      millist kaitse tehingu objektiks olevate varade väärtuse ja võlgniku
krediidikvaliteedi korrelatsiooni taset käsitletakse liiga tugevana lõike 4
kohaldamisel;
c)      millal käsitletakse krediidiriski kaitse andjat lõike 5 punkti b
kohaldamisel piisavalt usaldusväärsena.
EBA töötab kõnealuste regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile esitamiseks välja hiljemalt 31. detsembriks
2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
2. jagu
Krediidiriski
maandamise aktsepteeritud viisid
1. alajagu
Otsene
krediidiriski kaitse
Artikkel 191
Bilansiline tasaarvestus
Krediidiasutus või investeerimisühing võib
kasutada krediidiriski maandamise aktsepteeritud viisina enda ja oma
vastaspoole vastastikuste nõuete bilansilist tasaarvestust.
Ilma et see piiraks artikli 192 kohaldamist,
piirdub aktsepteeritavus krediidiasutuse või investeerimisühingu ja tema
vastaspoole vaheliste vastastikuste sularahasaldodega. Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad modifitseerida riskiga
kaalutud vara ja vajaduse korral oodatavat kahju ainult laenude ja hoiuste
puhul, mille nad on ise saanud ning mille suhtes kohaldatakse bilansilise
tasaarvestuse kokkulepet.
Artikkel 192
Tasaarvestuse raamlepingud, mis hõlmavad repotehinguid või
väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise tehinguid või muid
kapitaliturupõhiseid tehinguid
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
võtavad kasutusele artiklis 218 sätestatud finantstagatise mõju arvutamise
üldmeetodi, võivad võtta arvesse mõju, mis tuleneb kahepoolsetest
tasaarvestuslepingutest, mis hõlmavad repotehinguid, väärtpaberite või kaupade
laenuks andmise või võtmise tehinguid või muid kapitaliturupõhiseid tehinguid
vastaspoolega. Ilma et see piiraks
artikli 293 kohaldamist, peavad selliste lepingute alusel saadud tagatised ja
laenuks võetud väärtpaberid või kaubad vastama artiklites 193 ja 194 sätestatud
tagatise aktsepteeritavuse tingimustele.
Artikkel 193
Tagatise aktsepteeritavus kõikide meetodite puhul
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kasutada järgimisi instrumente aktsepteeritud tagatisena kõikide meetodite
puhul:
a)      laenu andvas krediidiasutuses või investeerimisühingus hoiustatud raha
või tema hoitavad raha sarnased instrumendid;
b)      selliste keskvalitsuste või keskpankade emiteeritud võlaväärtpaberid,
mille väärtpaberitel on 2. peatüki kohaldamisel tunnustatud
reitinguagentuuri või ekspordikrediidi agentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang,
mille EBA on kooskõlas 2. peatükis sätestatud eeskirjadega, mis käsitlevad
keskvalitsuste ja keskpankade vastu olevate nõuete riskiga kaalumist,
tunnistanud vastavaks krediidikvaliteedi astmele 4 või sellest kõrgemale
krediidikvaliteedi astmele;
c)      selliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute emiteeritud
võlaväärtpaberid, mille väärtpaberitel on tunnustatud reitinguagentuuri antud
krediidikvaliteedi hinnang, mille EBA on kooskõlas 2. peatükis sätestatud
eeskirjadega, mis käsitlevad krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastu
olevate nõuete riskiga kaalumist, tunnistanud vastavaks krediidikvaliteedi
astmele 3 või sellest kõrgemale krediidikvaliteedi astmele;
d)      muude selliste üksuste emiteeritud võlaväärtpaberid, kelle
väärtpaberitel on tunnustatud reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi
hinnang, mille EBA on kooskõlas 2. peatükis sätestatud eeskirjadega, mis
käsitlevad äriühingute vastu olevate nõuete riskiga kaalumist, tunnistanud
vastavaks krediidikvaliteedi astmele 3 või sellest kõrgemale krediidikvaliteedi
astmele;
e)      võlaväärtpaberid, millel on tunnustatud reitinguagentuuri antud
lühiajaline krediidikvaliteedi hinnang, mille EBA on kooskõlas 2. peatükis
sätestatud eeskirjadega, mis käsitlevad lühiajaliste nõuete riskiga kaalumist,
tunnistanud vastavaks krediidikvaliteedi astmele 3 või sellest kõrgemale
krediidikvaliteedi astmele;
f)       aktsiad või vahetusvõlakirjad, mis on kaasatud põhiindeksisse;
g)      kuld;
h)      väärtpaberistamise positsioonid, mis ei ole edasiväärtpaberistamise
positsioonid ja millel on tunnustatud reitinguagentuuri antud väline
krediidikvaliteedi hinnang, mille EBA on vastavalt 5. peatüki 3. jao 3. alajaos
sätestatud meetodi kohastele väärtpaberistamise positsioonide riskiga kaalumise
eeskirjadele tunnistanud vastavaks krediidikvaliteedi astmele 3 või sellest
kõrgemale krediidikvaliteedi astmele.
2.
Lõike 1 punkti b kohaldamisel hõlmavad
„keskvalitsuste või keskpankade emiteeritud võlaväärtpaberid” kõike järgmist:
a)      võlaväärtpaberid, mille on emiteerinud piirkondlikud või kohalikud
omavalitsused, kelle vastu olevaid nõudeid käsitletakse nõuetena keskvalitsuse
vastu, kelle jurisdiktsioonis nad artikli 110 lõike 2 kohaselt asuvad;
b)      võlaväärtpaberid, mille on emiteerinud avaliku sektori asutused, kelle
vastu olevaid nõudeid käsitletakse nõuetena keskvalitsuste vastu vastavalt
artikli 111 lõikele 4;
c)      võlaväärtpaberid, mille on emiteerinud mitmepoolsed arengupangad, kelle
suhtes kohaldatakse artikli 112 lõike 2 kohaselt riskikaalu 0 %;
d)      võlaväärtpaberid, mille on emiteerinud rahvusvahelised
organisatsioonid, kelle suhtes kohaldatakse artikli 113 kohaselt riskikaalu
0 %.
3.
Lõike 1 punkti c kohaldamisel hõlmavad
„krediidiasutuste ja investeerimisühingute emiteeritud võlaväärtpaberid” kõike
järgmist:
a)      võlaväärtpaberid, mille on emiteerinud piirkondlikud või kohalikud
omavalitsused, välja arvatud need, kelle vastu olevaid nõudeid käsitletakse
nõuetena keskvalitsuse vastu, kelle jurisdiktsioonis nad artikli 110 kohaselt
asuvad;
b)      võlaväärtpaberid, mille on emiteerinud avaliku sektori asutused, kelle
vastu olevaid nõudeid käsitletakse vastavalt artikli 111 lõigetele 1 ja 2;
c)      võlaväärtpaberid, mille on emiteerinud mitmepoolsed arengupangad, välja
arvatud need, kelle suhtes kohaldatakse artikli 112 lõike 2 kohaselt riskikaalu
0 %.
4.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib kasutada
aktsepteeritava tagatisena võlaväärtpabereid, mille on emiteerinud muud
krediidiasutused ja investeerimisühingud ning millel ei ole tunnustatud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnangut, kui kõnealused
võlaväärtpaberid vastavad kõigile järgmistele kriteeriumidele:
a)      need on noteeritud tunnustatud börsil;
b)      need on kõrgema nõudeõiguse järguga võlaväärtpaberid;
c)      kõigil muudel emitendist krediidiasutuse või investeerimisühingu
samasse nõudeõiguse järku kuuluvatel reitingu saanud emissioonidel on
tunnustatud reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang, mille EBA on
kooskõlas 2. peatükis sätestatud eeskirjadega, mis käsitlevad krediidiasutuste
ja investeerimisühingute vastu olevate nõuete või lühiajaliste nõuete riskiga
kaalumist, tunnistanud vastavaks krediidikvaliteedi astmele 3 või sellest
kõrgemale krediidikvaliteedi astmele;
d)      laenu andval krediidiasutusel või investeerimisühingul ei ole teavet,
millest nähtuks, et emissioon õigustaks krediidikvaliteedi hinnangut, mis on
madalam punktis c osutatust;
e)      instrumendi turulikviidsus on piisav.
5.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kasutada ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja osakuid või aktsiaid
aktsepteeritud tagatisena, kui mõlemad järgmised tingimused on täidetud:
a)      osakutel või aktsiatel on igapäevane noteeritud hind;
b)      kõnealused ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjad investeerivad
üksnes instrumentidesse, mida võib lõigete 1 ja 2 kohaselt arvesse võtta.
Kui ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
investeerib teise ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aktsiatesse või
osakutesse, kohaldatakse esimese lõigu punktides a ja b sätestatud tingimusi ka
iga sellise alusvaraks oleva ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja suhtes.
Ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja poolt
tuletisinstrumentide kasutamine lubatud investeeringute maandamiseks ei välista
sellise ettevõtja osakute või aktsiate käsitlemist aktsepteeritava tagatisena.
6.
Lõike 5 kohaldamisel, kui ühiseks investeerimiseks
loodud ettevõtja või tema mis tahes alusvaraks olev ühiseks investeerimiseks
loodud ettevõtja investeerib lisaks lõigete 1 ja 4 kohaselt aktsepteeritavatele
instrumentidele ka muudesse instrumentidesse, võivad krediidiasutused ja
investeerimisühingud kasutada kõnealuse ühiseks investeerimiseks loodud
ettevõtja osakuid või aktsiaid tagatisena summas, mis on võrdne kõnealuse
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aktsepteeritavate varade väärtusega,
võttes aluseks eelduse, et see ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja või
mis tahes tema alusvaraks olev ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja on
investeerinud mitteaktsepteeritud varadesse maksimaalses lubatud ulatuses.
Kui mitteaktsepteeritud varadel võib olla
negatiivne väärtus omandiõigusest tulenevate kohustuste või tingimuslike
kohustuste tõttu, teevad krediidiasutused ja investeerimisühingud mõlemat
järgmist:
a)      arvutavad mitteaktsepteeritud varade koguväärtuse;
b)      kui punkti a kohaselt saadud väärtus on negatiivne, lahutavad nad selle
väärtuse aktsepteeritud varade koguväärtusest.
7.
Kui lõike 1 punktidele b–e vastaval tagatisel on
olemas tunnustatud reitinguagentuuride antud kaks krediidikvaliteedi hinnangut,
kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud vähem soodsat hinnangut. Kui väärtpaberil on rohkem kui kaks tunnustatud
reitinguagentuuride antud krediidikvaliteedi hinnangut, kohaldavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud kahte kõige soodsamat hinnangut. Kui kaks kõige soodsamat krediidikvaliteedi
hinnangut on erinevad, kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud
neist kahest hinnangust vähem soodsamat.
8.
ESMA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada tingimused lõike 1 punktis f, artikli
194 lõike 1 punktis a, artikli 219 lõigetes 1 ja 4 ning artikli 293 lõike 2
punktis e osutatud põhiindeksi kindlakstegemiseks.
ESMA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1095/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
9.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada metoodika ühiseks investeerimiseks loodud
ettevõtja nende osakute või aktsiate summa arvutamiseks, mida krediidiasutused
ja investeerimisühingud võivad kasutada lõikes 6 ja artikli 194 lõikes a
osutatud tagatisena.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
10.
ESMA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse järgmine:
a)      põhiindeksid, mis on kindlaks tehtud vastavalt lõikes 8 osutatud
tingimustele;
b)      lõike 4 punktis a, artikli 194 lõike 1 punktis a, artikli 219 lõigetes
1 ja 4, artikli 293 lõike 2 punktis e, artikli 389 lõike 2 punktis k, artikli
404 lõike 3 punktis d, artikli 415 lõike 1 punktis c ning IV lisa 3. osa
punktis 17 osutatud tunnustatud börsid.
ESMA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2014.
Komisjonile antakse volitused võtta esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid vastu määruse (EL) nr
1095/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
Artikkel 194
Tagatise täiendav aktsepteeritavus finantstagatise mõju
arvutamise üldmeetodi puhul
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing, kes kasutab
artiklis 218 sätestatud finantstagatise mõju arvutamise üldmeetodit, võib
lisaks artiklis 193 sätestatud tagatisele kasutada aktsepteeritud tagatisena ka
järgmiseid tagatisi:
a)      aktsiad või vahetusvõlakirjad, mis ei ole kaasatud põhiindeksisse, kuid
millega kaubeldakse tunnustatud börsidel;
b)      ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja osakud või aktsiad, kui on
täidetud mõlemad järgmised tingimused:
i)        osakutel või aktsiatel on igapäevane noteeritud hind;
ii)       ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja investeerib üksnes
instrumentidesse, mida võib artikli 193 lõigete 1 ja 2 kohaselt arvesse võtta,
ning instrumentidesse, millele on osutatud käesoleva lõigu punktis a.
Kui ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
investeerib teise ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja osakutesse või
aktsiatesse, kohaldatakse käesoleva lõike punktis a ja b sätestatud tingimusi
ka iga sellise alusvaraks oleva ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
suhtes.
Ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja poolt
tuletisinstrumentide kasutamine lubatud investeeringute maandamiseks ei välista
sellise ettevõtja aktsiate ja osakute käsitlemist aktsepteeritud tagatisena.
2.
Kui ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja või
tema mis tahes alusvaraks olev ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja investeerib
lisaks artikli 193 lõigete 1 ja 2 kohaselt aktsepteeritud instrumentidele ja
lõike 1 punktis a osutatud instrumentidele ka muudesse instrumentidesse, võivad
krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutada kõnealuse ühiseks
investeerimiseks loodud ettevõtja osakuid või aktsiaid tagatisena summas, mis
on võrdne kõnealuse ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aktsepteeritavate
varade väärtusega, võttes aluseks eelduse, et see ühiseks investeerimiseks
loodud ettevõtja või mis tahes tema alusvaraks olev ühiseks investeerimiseks
loodud ettevõtja on investeerinud mitteaktsepteeritud varadesse maksimaalses
lubatud ulatuses.
Kui mitteaktsepteeritud varadel võib olla
negatiivne väärtus omandiõigusest tulenevate kohustuste või tingimuslike
kohustuste tõttu, teevad krediidiasutused ja investeerimisühingud mõlemat
järgmist:
a)      arvutavad mitteaktsepteeritud varade koguväärtuse;
b)      kui punkti a kohaselt saadud väärtus on negatiivne, lahutavad nad selle
väärtuse aktsepteeritud varade koguväärtusest.
Artikkel 195
Tagatise täiendav aktsepteeritavus sisereitingute meetodi
puhul
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
arvutavad riskiga kaalutud varasid ja oodatavat kahju sisereitingute meetodi
alusel, võivad lisaks artiklites 193 ja 194 sätestatud tagatisele kasutada ka
järgmiseid tagatise liike:
a)      kinnisvaratagatis kooskõlas lõigetega 2–6;
b)      nõuded kooskõlas lõikega 7;
c)      muu füüsiline tagatis kooskõlas lõigetega 8 ja 10;
d)      liising kooskõlas lõikega 9.
2.
Kui artikli 119 lõikes 2 ei ole sätestatud teisiti,
võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutada aktsepteeritud
tagatisena elamukinnisvara, milles omanik või personaalse investeerimisfirma
korral tegelik tulusaaja elab või kavatseb elama asuda või mille ta on üürile
andnud või kavatseb üürile anda, ning ärikinnisvara, sealhulgas büroosid ja
muid äripindasid, kui on täidetud mõlemad järgmised tingimused:
a)      kinnisvara väärtus ei sõltu oluliselt võlgniku krediidikvaliteedist. Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
sellise sõltuvuse olulisuse kindlaksmääramisel jätta arvesse võtmata olukorrad,
kus puhtalt makromajanduslikud tegurid mõjutavad nii kinnisvara väärtust kui ka
laenuvõtja suutlikkust laen tagasi maksta;
b)      laenuvõtja risk ei sõltu oluliselt tagatiseks oleva kinnisvara või
projekti tootlusest, vaid laenuvõtja suutlikkusest maksta laen tagasi teistest
allikatest, ning seega ei sõltu laenu tagasimaksmine oluliselt mis tahes
rahavoost, mis tuleneb tagatiseks seatud kinnisvarast.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kasutada aktsepteeritud elamukinnisvara tagatisena Soome 1991. aasta
elamuühinguseaduse või hilisemate samaväärsete õigusaktide kohaselt tegutsevate
Soome elamuühingute osasid, mille alusvaraks on selline elamukinnisvara, milles
omanik elab või kavatseb elama asuda või mille ta on üürile andnud või kavatseb
üürile anda, kui lõikes 2 sätestatud tingimused on täidetud.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kasutada aktsepteeritud ärikinnisvara tagatisena Soome 1991. aasta
elamuühinguseaduse või hilisemate samaväärsete õigusaktide kohaselt tegutsevate
Soome elamuühingute osasid tingimusel, et lõikes 2 sätestatud tingimused on
täidetud.
5.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
teha erandi lõike 2 punktist b riskipositsioonide puhul, mis on tagatud liikmesriigi
territooriumil asuva elamukinnisvaraga, kui kõnealuse liikmesriigi pädev asutus
on avaldanud tõendid, mis osutavad, et kõnealusel territooriumil on
hästiarenenud ja väljakujunenud elamukinnisvaraturg, mille kahjumäär ei ületa
ühtegi järgmist piirmäära:
a)      kahju, mis on saadud sellistest laenudest, mis on tagatud
elamukinnisvaraga kuni 80 % ulatuses turuväärtusest või kuni 80 % ulatuses
hüpoteekimisväärtusest (välja arvatud juhul, kui artikli 119 lõike 2 kohaselt
on määratud teisiti), ei ületa mis tahes asjaomasel aastal 0,3 %
elamukinnisvaraga tagatud tagasimaksmata laenudest;
b)      kogukahju, mis on saadud elamukinnisvaraga tagatud laenudest, ei ületa
mis tahes asjaomasel aastal 0,5 % elamukinnisvaraga tagatud tagasimaksmata
laenudest.
6.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
teha erandi lõike 2 punktist b liikmesriigi territooriumil asuva ärikinnisvara
puhul, kui kõnealuse liikmesriigi pädev asutus on avaldanud tõendid, mis
osutavad, et kõnealusel territooriumil on hästiarenenud ja väljakujunenud
ärikinnisvaraturg, mille kahjumäär vastab mõlemale järgmisele tingimusele:
(a)
kahju, mis on saadud sellistest laenudest, mis on
tagatud ärikinnisvaraga kuni 50 % ulatuses turuväärtusest või kuni 60 %
ulatuses hüpoteekimisväärtusest, ei ületa mis tahes asjaomasel aastal 0,3 %
ärikinnisvaraga tagatud tagasimaksmata laenudest;
(b)
kogukahju, mis on saadud ärikinnisvaraga tagatud
laenudest, ei ületa mis tahes asjaomasel aastal 0,5 % ärikinnisvaraga tagatud
tagasimaksmata laenudest.
Kui ükskõik kumb esimese lõigu punktides a ja b
sätestatud tingimustest ei ole asjaomasel aastal täidetud, ei kasuta
krediidiasutused ja investeerimisühingud kõnealuses lõigus sätestatud käsitlust
seni, kuni mõlemad tingimused järgneval aastal täidetakse.
7.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kasutada aktsepteeritud tagatisena nõudeid, mis tulenevad äritehingust või
tehingutest, mille esialgne tähtaeg ei ületa ühte aastat. Aktsepteeritud nõuded ei hõlma nõudeid, mis on seotud
väärtpaberistamise, kaudsete osaluste või krediididerivatiividega või seotud
osapoolte võlgnevustega.
8.
Pädevad asutused lubavad krediidiasutusel või
investeerimisühingul kasutada aktsepteeritud tagatisena lisaks lõigetes 2–6
osutatud tagatistele ka muud liiki füüsilisi tagatisi, kui kõik järgmised
tingimused on täidetud:
a)      tagatise kiireks ja majanduslikult tõhusal viisil realiseerimiseks on
olemas likviidsed turud, mis on tõendatud sagedaste tehingutega. Krediidiasutused ja investeerimisühingud
teostavad selle olukorra hindamist korrapäraselt ning siis, kui teave viitab
olulistele muutustele turul;
b)      tagatisel on olemas väljakujunenud ja üldsusele kättesaadavad
turuhinnad. Krediidiasutused ja
investeerimisühingud võivad pidada turuhindasid väljakujunenuks, kui need
pärinevad usaldusväärsetest teabeallikatest, nagu avalikud indeksid, ning
kajastavad tehingute hinda tavatingimustes. Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad käsitleda turuhindasid
avalikult kättesaadavana, kui kõnealused hinnad on avalikustatud, hõlpsasti
juurdepääsetavad ning korrapäraselt kättesaadavad ja ilma mis tahes liigse
haldus- või rahalise koormuseta;
c)      krediidiasutus või investeerimisühing analüüsib turuhindasid, tagatise
realiseerimiseks nõutavat aega ja kulu ning tagatise realiseerimisest saadavat
tulu;
d)      krediidiasutus või investeerimisühing tõendab, et tagatise
realiseerimisest saadav tulu ei ole vähem kui 70 % tagatise väärtusest
rohkem kui 10 % puhul kõikidest asjaomast liiki tagatise
realiseerimistest. Turuhindade
olulise volatiilsuse korral tõendavad krediidiasutused ja investeerimisühingud
pädevatele asutustele neid rahuldaval viisil, et nad teostavad tagatise
väärtuse hindamist piisavalt konservatiivselt.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
dokumenteerivad esimese lõigu punktides a–d ja artiklis 205 sätestatud tingimuste
täitmise.
Pärast lõikes 10 osutatud rakenduslike tehniliste
standardite jõustumist lubavad pädevad asutused krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel kasutada ainult sellist liiki muid füüsilisi tagatisi,
mis on ette nähtud kõnealustes standardites.
9.
Kui artikli 225 lõikest 2 ei tulene teisiti ja kui
on täidetud artiklis 206 sätestatud tingimused, võib tehingutest, millega
krediidiasutus või investeerimisühing liisib vara kolmandale poolele,
tulenevaid riskipositsioone käsitleda samaväärselt laenudega, mis on tagatud
sama liiki varaga kui liisitud vara.
10.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada füüsiliste tagatiste liigid, mille puhul
lõike 8 punktides a ja b osutatud tingimused on täidetud, tuginedes kõnealustes
punktides osutatud kriteeriumidele.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2014.
Komisjonile antakse volitused võtta esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid vastu määruse (EL) nr 1093/2010 artiklis 15
sätestatud korras.
Artikkel 196
Muu otsene krediidiriski kaitse
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
võivad kasutada aktsepteeritud tagatisena järgmist muud otsest krediidiriski
kaitset:
a)           raha, mis on hoiustatud, või raha sarnased instrumendid, mida hoitakse
kolmandast isikust krediidiasutuses või investeerimisühingus väljaspool
valitsemislepingut ning mis on panditud laenu andvale krediidiasutusele või
investeerimisühingule;
b)           laenu andvale krediidiasutusele või investeerimisühingule panditud
elukindlustuslepingud;
c)           kolmandast isikust krediidiasutuste või investeerimisühingute
emiteeritud instrumendid, mille need krediidiasutused või investeerimisühingud
on kohustatud nõudmisel tagasi ostma.
2. alajagu
Kaudne
krediidiriski kaitse
Artikkel 197
Krediidiriski kaitse andjate aktsepteeritavus kõikide
meetodite puhul
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kasutada aktsepteeritud kaudse krediidiriski kaitse andjatena järgmisi
osapooli:
a)      keskvalitsused ja keskpangad;
b)      piirkondlikud või kohalikud omavalitsused;
c)      mitmepoolsed arengupangad;
d)      rahvusvahelised organisatsioonid, kelle vastu olevatele nõuetele
määratakse artikli 112 alusel riskikaal 0 %;
e)      avaliku sektori asutused, kelle vastu olevaid nõudeid käsitletakse
vastavalt artiklile 111;
f)       krediidiasutused ja investeerimisühingud;
g)      muud äriühingud, sealhulgas krediidiasutuse või investeerimisühingu
ema-, tütar- ja sidusettevõtjad, kui mõni järgmistest tingimustest on täidetud:
i)        neil muudel äriühingutel on tunnustatud reitinguagentuuri antud
krediidikvaliteedi hinnang, mille EBA on kooskõlas 2. peatükis sätestatud
eeskirjadega, mis käsitlevad äriühingute vastu olevate nõuete riskiga
kaalumist, tunnistanud vastavaks krediidikvaliteedi astmele 2 või sellest
kõrgemale krediidikvaliteedi astmele;
ii)       kui krediidiasutus või investeerimisühing arvutab riskiga kaalutud
varasid ja oodatavat kahju sisereitingute meetodi kohaselt ja kõnealustel
muudel äriühingutel ei ole tunnustatud reitinguagentuuri antud
krediidikvaliteedi hinnangut, kuid nende makseviivituse tõenäosus on
sisereitingu kohaselt võrdväärne sellise makseviivituse tõenäosusega, mis
vastab reitinguagentuuride antud krediidikvaliteedi hinnangutele, mille EBA on
kooskõlas 2. peatükis sätestatud eeskirjadega, mis käsitlevad äriühingu vastu
olevate nõuete riskiga kaalumist, tunnistanud vastavaks krediidikvaliteedi
astmele 2 või sellest kõrgemale krediidikvaliteedi astmele.
2.
Kui krediidiasutused ja investeerimisühingud
arvutavad riskiga kaalutud varasid ja oodatavat kahju sisereitingute meetodi
kohaselt, peab garantii andjale selleks, et teda saaks aktsepteeritava kaudse
krediidiriski kaitse andjana arvesse võtta, olema krediidiasutuse või
investeerimisühingu poolt omistatud sisereiting vastavalt 3. peatüki 6. jao
sätetele.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kasutada aktsepteeritud kaudse krediidiriski kaitse andjana teisi
finantseerimisasutusi, kellele on tegevusloa andnud ja kelle üle teostavad
järelevalvet samad pädevad asutused, kes vastutavad ka krediidiasutustele ja
investeerimisühingutele tegevusloa andmise eest ja nende järelevalve eest,
tingimusel et selliste finantseerimisasutuste suhtes kohaldatakse
usaldatavusnõudeid, mis on samaväärsed krediidiasutuste ja
investeerimisühingute suhtes kohaldatavate nõuetega.
Pädevad asutused avaldavad ja peavad nimekirja
kõnealuste muude aktsepteeritud kaudse krediidiriski kaitse andjate kohta või
avaldavad suunavad kriteeriumid selliste muude aktsepteeritud kaudse
krediidiriski kaitse andjate kindlakstegemiseks koos kohaldatavate
usaldatavusnõuete kirjeldusega ning jagavad oma nimekirja muude pädevate
asutustega vastavalt direktiivi [lisab OP] artiklile 112.
Artikkel 198
Selliste krediidiriski kaitse andjate aktsepteeritavus
sisereitingute meetodi puhul, kes vastavad artikli 148 lõikes 4 sätestatud
käsitluse tingimustele
Krediidiasutus või investeerimisühing võib
kasutada krediidiasutusi ja investeerimisühinguid, kindlustusandjaid ja
edasikindlustusandjaid ning ekspordikrediidi agentuure aktsepteeritud kaudse
krediidiriski kaitse andjatena, kes kvalifitseeruvad artikli 148 lõikes 4
sätestatud käsitluse kohaldamiseks, kui nad vastavad kõigile järgmistele
tingimustele:
a)           neil on piisavad ekspertteadmised kaudse krediidiriski kaitse andmise
kohta;
b)           nende suhtes kohaldatakse käesolevas määruses sätestatutega
võrdväärseid eeskirju või neil oli krediidiriski kaitse andmise ajal
tunnustatud reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang, mille EBA oli
kooskõlas 2. peatükis sätestatud eeskirjadega, mis käsitlevad äriühingute vastu
olevate nõuete riskiga kaalumist, tunnistanud vastavaks krediidikvaliteedi
astmele 3 või sellest kõrgemale krediidikvaliteedi astmele;
c)           neil oli krediidiriski kaitse andmise ajal või mis tahes ajavahemikul
pärast seda sisereiting, mille makseviivituse tõenäosus on võrdne või madalam
makseviivituse tõenäosusest, mida seostatakse krediidikvaliteedi astmega 2 või
sellest kõrgemakrediidikvaliteedi astmega kooskõlas 2. peatükis sätestatud
eeskirjadega, mis käsitlevad äriühingute vastu olevate nõuete riskiga
kaalumist;
d)           neil on sisereiting, mille makseviivituse tõenäosus on võrdne või
madalam sellest, mida seostatakse krediidikvaliteedi astmega 3 või sellest
kõrgema krediidikvaliteedi astmega kooskõlas 2. peatükis sätestatud
eeskirjadega, mis käsitlevad äriühingute vastu olevate nõuete riskiga
kaalumist.
Käesoleva artikli kohaldamisel ei võeta
ekspordikrediidi agentuuride antava krediidiriski kaitse puhul arvesse
keskvalitsuse edasigarantiid.
3. alajagu
Krediididerivatiivide
liigid
Artikkel 199
Krediididerivatiivide aktsepteeritavus
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kasutada aktsepteeritud krediidiriski kaitsena järgmisi krediididerivatiivi
liike ja instrumente, mis võivad koosneda sellistest krediididerivatiividest
või mis on oma majanduslikust mõjust lähtuvalt nendega sarnased:
a)      krediidiriski vahetustehingud;
b)      kogutulu vahetustehingud;
c)      krediidiriski vahetustehingut sisaldavad võlakirjad rahaliselt kaetud
ulatuses.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing ostab
krediidiriski kaitset kogutulu vahetustehinguga ja kajastab vahetustehingust
saadud netomaksed netotuluna, kuid ei kajasta kaitstava vara väärtuse
vähenemise tasaarvestust kas õiglase väärtuse vähendamise või reservide
suurendamisega, ei kvalifitseeru see krediidiriski kaitse aktsepteeritava
krediidiriski kaitsena.
2.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing teostab
sisemist riskimaandust krediididerivatiivi abil, tuleb selleks, et
krediidiriski kaitse kvalifitseeruks käesoleva peatüki kohaldamisel
aktsepteeritud krediidiriski kaitsena, kanda kauplemisportfelli üle kanduv
krediidirisk üle kolmandale isikule või isikutele.
Kui sisemine riskimaandus on teostatud vastavalt
esimesele lõigule ning 2. alajaos sätestatud nõuded on täidetud, kohaldavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud kaudse krediidiriski kaitse
omandamisel riskiga kaalutud varade ja oodatava kahju arvutamiseks 4.–6. jaos
sätestatud eeskirju.
3. jagu
nõuded
1. alajagu
Otsene krediidiriski kaitse
Artikkel 200
Nõuded bilansiliste tasaarvestuslepingute puhul (välja arvatud tasaarvestuse
raamlepingud, mis hõlmavad repotehinguid, väärtpaberite või kaupade laenuks
andmise või võtmise tehinguid või muid kapitaliturupõhiseid tehinguid)
Bilansilised tasaarvestuslepingud, välja
arvatud tasaarvestuse raamlepingud, mis hõlmavad repotehinguid, väärtpaberite
või kaupade laenuks andmise või võtmise tehinguid või muid kapitaliturupõhiseid
tehinguid, kvalifitseeruvad krediidiriski maandamise aktsepteeritud viisina,
kui täidetud on kõik järgmised tingimused:
a)           need lepingud on õiguslikult siduvad
ja jõustatavad kõikides asjaomastes jurisdiktsioonides, sealhulgas vastaspoole
maksejõuetuse või pankroti korral;
b)           krediidiasutused ja
investeerimisühingud suudavad teha mis tahes ajal kindlaks varad ja kohustused,
mille suhtes kohaldatakse kõnealuseid lepinguid;
c)           krediidiasutused ja
investeerimisühingud jälgivad ja kontrollivad pidevalt krediidiriski kaitse
lõpetamisega seonduvaid riske;
d)           krediidiasutused ja
investeerimisühingud jälgivad ja kontrollivad pidevalt asjaomaseid riskipositsioone
tasaarvestatud kujul.
Artikkel 201
Nõuded tasaarvestuse raamlepingute puhul, mis hõlmavad repotehinguid või
väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise tehinguid või muid
kapitaliturupõhiseid tehinguid
Tasaarvestuse raamlepingud, mis hõlmavad
repotehinguid, väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise tehinguid
või muid kapitaliturupõhiseid tehinguid, kvalifitseeruvad krediidiriski
maandamise aktsepteeritud viisina juhul, kui kõnealuste lepingute alusel antud
tagatis vastab kõigile artikli 202 lõikes 1 osutatud nõuetele ning kui kõik
järgmised tingimused on täidetud:
a)           lepingud on õiguslikult siduvad ja
jõustatavad kõikides asjaomastes jurisdiktsioonides, sealhulgas vastaspoole
pankroti või maksejõuetuse korral;
b)           lepingud annavad makseviivituses
mitteolevale poolele õiguse lõpetada ja arveldada õigeaegselt kõik lepingulised
tehingud vastaspoole makseviivituse, sealhulgas pankroti või maksejõuetuse
korral;
c)           lepingud võimaldavad lepingu
kohaselt arveldatavate tehingute kasumi ja kahjumi tasaarvestada nii, et üks
pool võlgneb teisele ühe netosumma.
Artikkel 202
Nõuded finantstagatise puhul
1.
Finantstagatis ja kuld kvalifitseeruvad kõigi
meetodite puhul aktsepteeritud tagatisena, kui kõik lõigetes 2–4 sätestatud
nõuded on täidetud.
2.
Võlgniku krediidikvaliteedi ja tagatise väärtuse
vahel ei tohi olla olulist positiivset korrelatsiooni.
Võlgniku või samasse konsolideerimisgruppi kuuluva
muu seotud üksuse emiteeritud väärtpaberid ei kvalifitseeru aktsepteeritud
tagatisena. Sellest olenemata kvalifitseeruvad aktsepteeritud tagatisena
artiklis 124 sätestatud tingimustele vastavad võlgniku enda emiteeritud tagatud
võlakirjad, kui need on antud repotehingu tagatiseks ja vastavad esimeses
lõigus sätestatud tingimusele.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud täidavad
kõiki lepingulisi ja õigusnormidest tulenevaid nõudeid seoses
tagatiskokkulepete jõustamisega vastavalt nende tagatisega seotud huvide suhtes
kohaldatavale õigusele ja võtavad kõik vajalikud meetmed kõnealuse jõustamise
tagamiseks.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud peavad
olema läbi viinud piisava õigusliku läbivaatamise, mis kinnitab
tagatiskokkulepete jõustatavust kõikides asjaomastes jurisdiktsioonides. Nad
teostavad sellise läbivaatamise vajaduse korral uuesti, et tagada jätkuv
jõustatavus.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud täidavad
järgmisi tegevusnõudeid:
a)      nad vormistavad tagatiskokkulepped
nõuetekohaselt ning neil on kehtestatud selged ja usaldusväärsed protseduurid
tagatise õigeaegseks realiseerimiseks;
b)      nad kasutavad usaldusväärseid protseduure
ja protsesse, et kontrollida tagatise kasutamisest tulenevaid riske, sealhulgas
katkenud või vähenenud krediidiriski kaitse riski, väärtuse hindamise riski,
krediidiriski kaitse lõpetamisega seotud riske, tagatise kasutamisest
tulenevaid kontsentratsiooniriske ja koostoimet krediidiasutuse või
investeerimisühingu üldise riskiprofiiliga;
c)      neil on kehtestatud dokumenteeritud
põhimõtted ja tavad aktsepteeritud tagatise liikide ja summade kohta;
d)      nad arvutavad tagatise turuväärtuse ja
hindavad seda vastavalt ümber vähemalt kord kuue kuu jooksul ja mis tahes ajal,
mil neil on põhjust arvata, et tagatise turuväärtus on märkimisväärselt
langenud;
e)      kui tagatis on kolmanda isiku valduses,
võtavad krediidiasutused ja investeerimisühingud mõistlikke meetmeid tagamaks,
et kolmas isik hoiab tagatise oma varadest lahus;
f)       nad tagavad piisavate vahendite
eraldamise börsiväliste tuletisinstrumentide ja väärtpaberite kaudu
finantseerimise tehingute vastaspooltega sõlmitud võimendustagatise lepingute
nõuetekohaseks toimimiseks, mida mõõdetakse nende väljasaadetavate lisatagatise
nõuete õigeaegsuse ja täpsusega ning sissetulevatele lisatagatise nõuetele
reageerimise kiirusega;
g)      neil on kehtestatud tagatiste haldamise
põhimõtted, et kontrollida, jälgida ja esitada aruandeid järgmise kohta:
i)        võimendustagatise lepingutest neile
tulenevad riskid;
ii)       riski kontsentreerumine teatavat liiki
tagatisvarade suhtes;
iii)      tagatise uuesti kasutamine, sealhulgas
võimalik likviidsuse puudujääk, mis tuleneb vastaspooltelt saadud tagatise
uuesti kasutamisest;
iv)      vastaspooltele antud tagatistega seotud
õiguste loovutamine.
5.
Lisaks lõigetes 1–4 sätestatud nõuetele peab
krediidiriski kaitse järelejäänud tähtaeg olema vähemalt sama pikk kui
riskipositsiooni järelejäänud tähtaeg, et finantstagatise mõju arvutamise
lihtmeetodi alusel saaks finantstagatist aktsepteerida.
Artikkel 203
Nõuded kinnisvaratagatisele
1.
Kinnisvara kvalifitseerub aktsepteeritud tagatisena
ainult juhul, kui kõik lõigetes 2–5 sätestatud nõuded on täidetud.
2.
Täita tuleb järgmiseid õiguskindlusega seotud
nõudeid:
a)      hüpoteek või koormatis on krediidilepingu sõlmimise ajal kõikides
asjaomastes jurisdiktsioonides jõustatav ning on õigeaegselt ja nõuetekohaselt
registreeritud;
b)      kõik juriidilised nõuded pandi seadmiseks on täidetud;
c)      krediidiriski kaitse leping ja selle aluseks olev juriidiline menetlus
võimaldavad krediidiasutusel või investeerimisühingul realiseerida
krediidiriski kaitse väärtus mõistliku aja jooksul.
3.
Täita tuleb järgmiseid nõudeid seoses kinnisvara
väärtuse jälgimise ja kinnisvara väärtuse hindamisega:
a)      krediidiasutused ja investeerimisühingud jälgivad vara väärtust sageli
ning ärikinnisvara puhul vähemalt kord aastas ja elamukinnisvara puhul kord
kolme aasta jooksul. Krediidiasutused
ja investeerimisühingud teostavad sagedamat jälgimist, kui turutingimused
muutuvad märkimisväärselt;
b)      kinnisvara väärtuse hindamine vaadatakse läbi, kui krediidiasutustele
ja investeerimisühingutele kättesaadav teave osutab sellele, et kinnisvara
väärtus võib olla oluliselt langenud võrreldes üldiste turuhindadega ning
kõnealuse läbivaatamise teostab väärtuse hindaja, kes omab hindamise
teostamiseks vajalikku kvalifikatsiooni, suutlikkust ja kogemust ning kes on
laenuandmise otsustusprotsessist sõltumatu. Laenude puhul, mis ületavad 3 miljonit eurot või 5 % krediidiasutuse
või investeerimisühingu omavahenditest, vaatab selline hindaja kinnisvara
väärtuse hindamise läbi vähemalt iga kolme aasta järel.

Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kinnisvara väärtuse jälgimisel ja ümberhindamist vajava kinnisvara
kindlakstegemisel kasutada statistilisi meetodeid.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
dokumenteerivad selgelt elamu- ja ärikinnisvara liigid, mida nad
aktsepteerivad, ning nende tagatisel laenude andmise põhimõtted.
5.
Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on
kehtestatud protseduurid selle jälgimiseks, et krediidiriski kaitseks võetud
kinnisvara on kahju vastu piisavalt kindlustatud.
Artikkel 204
Tingimused nõuete puhul
1.
Nõuded kvalifitseeruvad aktsepteeritud tagatisena,
kui kõik lõigetes 2 ja 3 sätestatud nõuded on täidetud.
2.
Täita tuleb järgmiseid õiguskindlusega seotud
nõudeid:
a)      õigusmehhanism, millega tagatis antakse laenu andvale krediidiasutusele
või investeerimisühingule, on usaldusväärne ja tõhus ning tagab, et kõnealusel
krediidiasutusel või investeerimisühingul on täielik õigus nõuetest
tulenevatele laekumistele;
b)      krediidiasutused ja investeerimisühingud võtavad kõik meetmed, mis on
vajalikud tagatisega seotud huvide jõustamist käsitlevate kohalike nõuete
täitmiseks. Laenu andvate
krediidiasutuste ja investeerimisühingute tagatisega seonduva nõude näol on
tegemist eelisjärjekorras rahuldatava nõudega, kuigi selline nõue võib siiski
olla allutatud eelisõigusega võlausaldajate nõuetele vastavalt õigusnormide
sätetele;
c)      krediidiasutused ja investeerimisühingud peavad olema läbi viinud
piisava õigusliku läbivaatamise, mis kinnitab tagatiskokkulepete jõustatavust
kõikides asjaomastes jurisdiktsioonides;
d)      krediidiasutused ja investeerimisühingud vormistavad oma
tagatiskokkulepped nõuetekohaselt ning neil on kehtestatud selged ja
usaldusväärsed protseduurid tagatise õigeaegseks ülevõtmiseks;
e)      krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on kehtestatud
protseduurid, millega tagatakse mis tahes õiguslike tingimuste järgimine, mis
on vajalik laenuvõtja makseviivituse väljakuulutamiseks ja tagatise õigeaegseks
ülevõtmiseks;
f)       laenuvõtja rahaliste raskuste või makseviivituse korral on
krediidiasutusel või investeerimisühingul seaduslik õigus müüa või loovutada
nõuded teistele isikutele ilma nõuete võlgnike nõusolekuta.
3.
Täita tuleb järgmiseid riskijuhtimisega seotud
nõudeid:
a)      krediidiasutusel või investeerimisühingul on kehtestatud usaldusväärne
kord nõuetega seotud krediidiriski kindlakstegemiseks. Selline kord peab hõlmama laenuvõtja majandustegevuse ja majandusharu
analüüsi ning laenuvõtja klientide liikide analüüsi. Kui krediidiasutused ja investeerimisühingud tuginevad klientide
krediidiriski kindlakstegemisel oma laenuvõtjatele, vaatab krediidiasutus või
investeerimisühing laenuvõtja krediiditegevuse läbi, et teha kindlaks selle
kindlus ja usaldusväärsus;
b)      riskipositsiooni ja nõuete väärtuse vahe peab kajastama kõiki
asjakohaseid tegureid, sealhulgas sissenõudmisega seotud kulusid, üksiku
laenuvõtja tagatiseks antud nõuete kogumi sisest kontsentreerumist ja
võimalikku kontsentratsiooniriski krediidiasutuse või investeerimisühingu
kõikide riskipositsioonide ulatuses lisaks krediidiasutuse või
investeerimisühingu üldmetoodikaga kontrollitavale. Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on nõuete jaoks asjakohane
pidev jälgimiskord. Nad vaatavad
korrapäraselt läbi ka vastavuse laenulepingu tingimustele, keskkonnast
tulenevatele piirangutele ja muudele juriidilistele tingimustele;
c)      laenuvõtja tagatiseks antud nõuded on diversifitseeritud ning nende ja
laenuvõtja vahel ei ole ülemäärast korrelatsiooni. Olulise positiivse korrelatsiooni korral võtavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud arvesse sellega kaasnevaid riske võimendustagatiste
määramisel tagatise kogumi kui terviku kohta;
d)      krediidiasutused ja investeerimisühingud ei kasuta aktsepteeritud
krediidiriski kaitsena nõudeid, mis on saadud laenuvõtjaga seotud osapooltelt,
sealhulgas tütarettevõtjatelt ja töötajatelt;
e)      krediidiasutusel või investeerimisühingul on kehtestatud
dokumenteeritud protsess nõuete sissenõudmiseks majanduslike raskuste korral. Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on
olemas sissenõudmiseks vajalikud vahendid, isegi kui tavaliselt vastutab
sissenõudmise eest laenuvõtja.
Artikkel 205
Nõuded muu füüsilise tagatise puhul
Füüsiline tagatis, mis ei ole
kinnisvaratagatis, kvalifitseerub sisereitingute mudeli puhul aktsepteeritud
tagatisena, kui kõik järgmised tingimused on täidetud:
a)           tagatiskokkulepe, mille alusel krediidiasutusele või
investeerimisühingule füüsiline tagatis antakse, on õiguslikult siduv ja
jõustatav kõikides asjaomastes jurisdiktsioonides ning võimaldab
krediidiasutusel või investeerimisühingul realiseerida tagatise väärtus
mõistliku aja jooksul;
b)           ainsa erandina artikli 204 lõike 2 punktis b osutatud lubatavatest
eelisjärjekorras rahuldatavatest nõuetest kvalifitseerub aktsepteeritud
tagatisena ainult tagatisele seatud esmane pandiõigus või koormatis ning
krediidiasutusel või investeerimisühingul on tagatise realiseerimisest
saadavale tulule eelisõigus kõigi teiste laenuandjate ees;
c)           krediidiasutused ja investeerimisühingud kontrollivad tagatise väärtust
sageli ja vähemalt kord aastas. Krediidiasutused
ja investeerimisühingud teostavad sagedamat kontrollimist, kui turutingimused
muutuvad märkimisväärselt;
d)           laenuleping sisaldab tagatise üksikasjalikku kirjeldust ning
ümberhindluse viisi ja sageduse üksikasjalikku kirjeldust;
e)           krediidiasutused ja investeerimisühingud dokumenteerivad selgelt
sisestes krediidieeskirjades ja protseduurides, mida on võimalik kontrollida,
nende poolt aktsepteeritud füüsilise tagatise liigid ning põhimõtted ja korra,
mille nad on kehtestanud asjaomaste positsiooni väärtuste puhul nõutava asjakohase
tagatise summa jaoks iga tagatise liigi puhul;
f)            krediidiasutuste ja investeerimisühingute krediidieeskirjad seoses
tehingu struktuuriga käsitlevad asjaomaste positsiooni väärtuste puhul
kohaldatavaid asjakohaseid tagatise nõudeid, tagatise kiire realiseerimise
võimalikkust, hinna või turuväärtuse objektiivse kindlaksmääramise suutlikkust,
väärtust käsitlevate andmete (sealhulgas eksperthinnangu) kättesaadavuse
sagedust ja tagatise väärtuse volatiilsust või volatiilsuse asendajat;
g)           nii esialgsel hindamisel kui ka ümberhindlusel tuleb täielikult arvesse
võtta tagatise väärtuse langemist või selle vananemist. Hindamisel ja ümberhindlusel pööravad krediidiasutused ja
investeerimisühingud erilist tähelepanu aja möödumise mõjule moe- või
ajatundliku tagatise puhul;
h)           krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on õigus tagatist
füüsiliselt kontrollida. Neil on
kehtestatud ka põhimõtted ja protseduurid, mis käsitlevad nende füüsilise
kontrolli õiguse rakendamist;
i)            krediidiriski kaitseks võetud tagatis on piisavalt kindlustatud kahju
vastu ning krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on kehtestatud selle
jälgimiseks protseduurid.
Artikkel 206
Tingimused liisingust tulenevate riskipositsioonide
käsitlemiseks tagatud riskipositsioonidena
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
käsitlevad liisingutehingutest tulenevaid riskipositsioone liisitud vara
liigiga tagatuks, kui kõik järgmised tingimused on täidetud:
a)           selleks et liisitud vara liik kvalifitseeruks aktsepteeritud
tagatisena, peavad olema täidetud vastavalt artiklites 203 või 205 sätestatud
tingimused;
b)           liisinguandja kohaldab usaldusväärset riskijuhtimist liisitud vara
kasutuse, asukoha, vanuse ja kavandatud kasutusaja suhtes, sealhulgas
asjakohast järelevalvet tagatise väärtuse üle;
c)           liisinguandjal on vara juriidiline omandiõigus ja ta saab kasutada oma
õiguseid omanikuna igal ajal;
d)           nõude amortiseerimata osa väärtuse ja tagatise turuväärtuse vahel ei
tohi olla nii suur, et see ületaks liisitavate varade krediidiriski maandava
mõju, kui seda ei ole kindlaks tehtud juba makseviivitusest tingitud kahjumäära
taseme arvutamisel.
Artikkel 207
Tingimused muu otsese krediidiriski kaitse puhul
1.
Artikli 227 lõikes 1 sätestatud käsitluse
kohaldamiseks kolmandast isikust krediidiasutuses või investeerimisühingus
hoiustatud raha või seal hoitavate raha sarnaste instrumentide suhtes, peavad
olema täidetud kõik järgmised tingimused:
a)      laenuvõtja nõue kolmandast isikust krediidiasutuse või
investeerimisühingu vastu on otseselt panditud või loovutatud laenu andvale
krediidiasutusele või investeerimisühingule ning selline pantimine või
loovutamine on juriidiliselt kehtiv ja jõustatav kõikides asjaomastes
jurisdiktsioonides;
b)      kolmandast isikust krediidiasutust või investeerimisühingut
teavitatakse pandist või loovutamisest;
c)      teavitamise tulemusel saab kolmandast isikust krediidiasutus või
investeerimisühing teha makseid ainult laenu andvale krediidiasutusele või
investeerimisühingule või laenu andva krediidiasutuse või investeerimisühingu
eelneval nõusolekul muudele isikutele;
d)      pantimine või loovutamine on tingimusteta ja tagasivõetamatu.
2.
Laenu andvale krediidiasutusele või
investeerimisühingule pandiks antud elukindlustuslepingud kvalifitseeruvad
aktsepteeritud tagatisena juhul, kui kõik järgmised tingimused on täidetud:
a)      elukindlustusleping on otseselt panditud või loovutatud laenu andvale
krediidiasutusele või investeerimisühingule;
b)      elukindlustust andvat äriühingut on teavitatud pantimisest või
loovutamisest ning ta ei või maksta lepingujärgseid summasid ilma laenu andnud
krediidiasutuse või investeerimisühingu eelneva nõusolekuta;
c)      laenu andval krediidiasutusel või investeerimisühingul on õigus
kindlustusleping tühistada ja nõuda tagasiostuväärtus laenuvõtja makseviivituse
korral sisse;
d)      laenu andvat krediidiasutust või investeerimisühingut teavitatakse
sellest, kui kindlustusvõtja jätab tegemata lepingu alusel tasumisele kuuluva
mis tahes makse;
e)      krediidiriski kaitse on antud kuni laenu lõpptähtajani. Kui see ei ole võimalik põhjusel, et kindlustussuhe
lõpeb varem kui laenusuhe, tagab krediidiasutus või investeerimisühing, et
kindlustuslepingust tulenev summa jääb krediidiasutuse või investeerimisühingu
jaoks tagatiseks kuni krediidilepingu kestuse lõpuni;
f)       pant või loovutamine on krediidilepingu sõlmimise ajal juriidiliselt
kehtiv ja jõustatav kõikides asjaomastes jurisdiktsioonides;
g)      tagasiostuväärtuse on määratlenud elukindlustust andev äriühing ning
seda ei tohi vähendada;
h)      tagasiostuväärtuse maksab elukindlustust andev äriühing taotluse korral
õigeaegselt;
i)       tagasiostuväärtust ei saa nõuda ilma krediidiasutuse või
investeerimisühingu eelneva nõusolekuta;
j)       elukindlustust andva äriühingu suhtes kohaldatakse Euroopa Parlamendi
ja nõukogu direktiivi 2009/138/EÜ või järelevalvet kolmanda riigi pädeva
asutuse poolt, kes kohaldab Euroopa Liidus kohaldatava korraga vähemalt
samaväärset järelevalve- ja regulatiivset korda.
2. alajagu
Kaudne
krediidiriski kaitse ja krediidiriski vahetustehingut sisaldavad võlakirjad
Artikkel 208
Garantiide ja krediididerivatiivide suhtes kohaldatavad
ühised nõuded
1.
Kui artikli 209 lõikest 1 ei tulene teisiti,
kvalifitseerub garantiist või krediididerivatiivist tulenev krediidiriski
kaitse aktsepteeritud kaudse krediidiriski kaitsena, kui kõik järgmised tingimused
on täidetud:
a)      krediidiriski kaitse on vahetu;
b)      krediidiriski kaitse ulatus on selgelt määratletud;
c)      krediidiriski kaitse leping ei sisalda ühtegi klauslit, mille täitmine
ei allu laenuandja otsesele kontrollile, ja mis:
i)        võimaldaks krediidiriski kaitse andjal krediidiriski kaitse ühepoolselt
tühistada;
ii)       suurendaks kaitstava riskipositsiooni krediidikvaliteedi halvenemise
tõttu krediidiriski kaitse tegelikku maksumust;
iii)      võimaldaks krediidiriski kaitse andjal keelduda väljamaksete õigeaegsest
tegemisest mis tahes tasumisele kuuluva makse tegematajätmise korral esialgse
võlgniku poolt või liisingulepingu lõppemise korral, et võtta arvesse
garanteeritud jääkväärtust vastavalt artikli 129 lõikele 7 ja artikli 162
lõikele 4;
iv)      võimaldaks krediidiriski kaitse andjal lühendada krediidiriski kaitse
lõpptähtaega;
d)      krediidiriski kaitse leping on krediidilepingu sõlmimise ajal
juriidiliselt kehtiv ja jõustatav kõikides asjaomastes jurisdiktsioonides.
2.
Krediidiasutus või investeerimisühing tõendab pädevale
asutusele, et tal on olemas süsteemid garantiide ja krediididerivatiivide
kasutamisest tuleneva võimaliku riskide kontsentreerumise juhtimiseks. Krediidiasutus või investeerimisühing peab suutma
tõendada pädevatele asutustele neid rahuldaval viisil, kuidas tema
krediididerivatiivide ja garantiide kasutamise strateegia sobib üldise
riskiprofiili juhtimisega.
3.
Krediidiasutus või investeerimisühing täidab kõiki
lepingulisi ja õigusnormidest tulenevaid nõudeid seoses kaudse krediidiriski
kaitse jõustamisega vastavalt tema krediidiriski kaitsega seotud huvide suhtes
kohaldatavale õigusele ja võtab kõik vajalikud meetmed kõnealuse jõustamise
tagamiseks.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud peavad
olema läbi viinud piisava õigusliku läbivaatamise, mis kinnitab kaudse
krediidiriski kaitse jõustatavust kõikides asjaomastes jurisdiktsioonides. Nad teostavad sellise läbivaatamise vajaduse
korral uuesti, et tagada jätkuv jõustatavus.
Artikkel 209
Riigi ja muu avaliku sektori edasigarantiid
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
käsitleda lõikes 2 loetletud riskipositsioone kaitstuna garantiiga, mille on
andnud kõnealuses lõikes loetletud üksused, kui täidetud on kõik järgmised
tingimused:
a)      edasigarantii katab nõude kõik krediidiriski elemendid;
b)      nii esialgne garantii kui ka edasigarantii vastavad garantiidele
artiklis 208 ja artikli 210 lõikes 1 sätestatud nõuetele, välja arvatud
see, et edasigarantii ei pea olema vahetu;
c)      kaitse on usaldusväärne ja ajaloolised tõendid ei viita sellele, et
edasigarantii kate on vähem tõhus kui samaväärne kõnealuse üksuse antud vahetu
garantii.
2.
Lõikes 1 sätestatud käsitlust kohaldatakse
riskipositsioonide suhtes, mis on kaitstud garantiiga, millele on andnud
edasigarantii mõni järgmistest üksustest:
a)      keskvalitsus või keskpank;
b)      piirkondlik või kohalik omavalitsus;
c)      avaliku sektori asutus, kelle vastu olevaid nõudeid käsitletakse
vastavalt artikli 111 lõikele 4 nõuetena keskvalitsuse vastu;
d)      mitmepoolne arengupank või rahvusvaheline organisatsioon, kellele on 2.
peatüki kohaselt määratud riskikaal 0 %;
e)      avaliku sektori asutus, kelle vastu olevaid nõudeid käsitletakse
vastavalt artikli 111 lõigetele 1 ja 2.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
lõikes 1 sätestatud käsitlust ka riskipositsioonide suhtes, millele ei ole küll
antud lõikes 2 loetletud üksuse edasigarantiid, kuid millele antud
riskipositsiooni edasigarantii on omakorda otseselt garanteerinud üks
kõnealustest üksustest ja lõikes 1 loetletud tingimused on täidetud.
Artikkel 210
Garantiide suhtes kohaldatavad täiendavad nõuded
1.
Garantiid kvalifitseeruvad aktsepteeritud kaudse
krediidiriski kaitsena, kui täidetud on kõik artiklis 208 sätestatud tingimused
ja kõik järgmised tingimused:
a)      vastaspoole garantii kasutamist põhjustava makseviivituse või maksete
mittetasumise korral on laenu andval krediidiasutusel või investeerimisühingul
õigus nõuda garantii andjalt õigeaegselt nõude alusel võlgnetavat mis tahes
rahasummat, mille suhtes krediidiriski kaitse on antud, ning garantii andja
teostab makse ilma, et krediidiasutus või investeerimisühing peaks esmalt
hakkama makseid võlgnikult sisse nõudma.
Kaudse krediidiriski kaitse korral, mis katab
eluaseme hüpoteeklaenud, peavad artikli 208 lõike 1 punkti c alapunktis iii ja
esimeses lõigus esitatud nõuded olema täidetud 24 kuu jooksul;
b)      garantii on garantii andja võetava kohustusena selgesõnaliselt
dokumenteeritud;
c)      on täidetud üks järgmistest tingimustest:
i)        garantii katab igat liiki maksed, mille tegemist võlgnikult seoses
nõudega eeldatakse;
ii)       kui teatavat liiki maksed on garantiist välja arvatud, on laenu andev
krediidiasutus või investeerimisühing korrigeerinud garantii väärtust, et
kajastada piiratud katet.
2.
Vastastikuste garantiiskeemide raames antud
garantiide puhul või garantiide puhul, mille on andnud artikli 209 lõikes 1
osutatud üksus või millele selline üksus on andnud edasigarantii, loetakse
lõike 1 punktis a sätestatud nõuded täidetuks, kui on täidetud üks järgmisest
kahest tingimusest:
a)      laenu andval krediidiasutusel või investeerimisühingul on õigus saada
garantii andjalt õigeaegselt esialgne makse, mis vastab mõlemale järgmisele
tingimusele:
i)        see vastab laenu andvale krediidiasutusele või investeerimisühingule
tõenäoliselt tekkiva kahju umbkaudsele suurusele, kaasa arvatud kahju, mis
tuleneb tasumata intressidest ja muudest maksetest, mida laenuvõtja on
kohustatud tegema;
ii)       see on proportsionaalne garantii kattega;
b)      laenu andev krediidiasutus või investeerimisühing suudab tõendada
pädevatele asutustele neid rahuldaval viisil, et garantii pakutav krediidiriski
kaitse, sealhulgas laenuvõtjalt nõutavate intressi- või muud liiki maksete
tegematajätmisest tuleneva kahju eest, õigustab sellist käsitlemist.
Artikkel 211
Kediididerivatiivide suhtes kohaldatavad täiendavad nõuded

1.
Krediididerivatiivid kvalifitseeruvad
aktsepteeritud kaudse krediidiriski kaitsena, kui täidetud on kõik artiklis 208
sätestatud tingimused ja kõik järgmised tingimused:
a)      krediididerivatiivi lepingus sätestatud krediidisündmuste hulka
kuuluvad:
i)        maksmata jätmise hetkel kehtivate krediididerivatiivi alusvaraks oleva
võlainstrumendi tingimuste kohaselt maksmisele kuuluvate summade maksmata
jätmine (arvestatakse ka ajapikendust, mis on üldjoontes võrdne alusvaraks
olevale võlainstrumendile määratud ajapikendusega või sellest lühem);
ii)       võlgniku pankrot, maksejõuetus või suutmatus võlga tasuda või tema
suutmatus või kirjalik tunnistus üldise suutmatuse kohta maksta võlgnevusi
tähtajaks tagasi või sarnased juhtumid;
iii)      krediididerivatiivi alusvaraks oleva võlainstrumendi
restruktureerimine, mis hõlmab põhisumma, intressi või teenustasude kustutamist
või edasilükkamist, mille tulemuseks on krediidikahju sündmus;
b)      kui krediididerivatiivid võimaldavad sularahaarveldust:
i)        krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on kehtestatud kindel
hindamisprotsess kahju usaldusväärseks hindamiseks;
ii)       on selgelt täpsustatud ajavahemik, millal hinnata krediidisündmuse
toimumise järgselt krediididerivatiivi alusvaraks olevat võlainstrumenti;
c)      kui arveldamiseks on nõutav krediidiriski kaitse ostja õigus ja võime
anda krediididerivatiivi alusvaraks olev võlainstrument krediidiriski kaitse
andjale üle, siis krediididerivatiivi alusvaraks oleva võlainstrumendi
tingimustes sätestatakse, et selliseks üleandmiseks vajatava nõusoleku
andmisest ei või põhjendamatult keelduda;
d)      krediidisündmuse toimumise kindlakstegemise eest vastutavad isikud on
selgelt määratletud;
e)      krediidisündmuse kindlaksmääramine ei ole krediidiriski kaitse andja
ainuvastutus;
f)       krediidiriski kaitse ostjal on õigus või võimalus teavitada
krediidiriski kaitse andjat krediidisündmuse toimumisest.
Kui krediidisündmused ei hõlma krediididerivatiivi
alusvaraks oleva võlainstrumendi restruktureerimist, nagu on kirjeldatud punkti
a alapunktis iii, võib krediidiriski kaitset siiski aktsepteerida, kui
kohaldatakse artikli 228 lõikes 2 sätestatud väärtuse vähendamist.
2.
Mittevastavus krediididerivatiivi alusvaraks oleva
võlainstrumendi ja krediididerivatiivi tingimuste aluseks oleva võlainstrumendi
(st võlainstrument, mida kasutatakse sularahaarvelduse väärtuse määramiseks)
vahel või krediididerivatiivi alusvaraks oleva võlainstrumendi ja
krediidisündmuse toimumise kindlakstegemiseks kasutatava võlainstrumendi vahel
on lubatud ainult juhul, kui mõlemad järgmised tingimused on täidetud:
a)      vastavalt vajadusele kas krediididerivatiivi tingimuste aluseks olev
võlainstrument või krediidisündmuse toimumise kindlakstegemiseks kasutatav
võlainstrument (olenevalt asjaoludest) kuulub krediididerivatiivi alusvaraks
oleva võlainstrumendiga samasse või sellest madalamasse nõudeõiguse järku;
b)      vastavalt vajadusele kas krediididerivatiivi alusvaraks olev
võlainstrument ja krediididerivatiivi tingimuste aluseks olev võlainstrument
või krediidisündmuse toimumise kindlakstegemiseks kasutatav võlainstrument on
seotud sama võlgnikuga ja on olemas õiguslikult jõustatavad samaaegse
makseviivituse või samaaegse tagasimakse tingimused.
Artikkel 212
Nõuded kvalifitseerumaks artikli 148 lõikes 4 sätestatud
käsitluse kasutamisele
1.
Artikli 148 lõikes 4 sätestatud käsitluse
kohaldamiseks peab garantiist või krediididerivatiivist tulenev krediidiriski
kaitse vastama järgmistele tingimustele:
a)      krediididerivatiivi alusvaraks olev võlainstrument on üks järgmistest
riskipositsioonidest:
i)        artiklis 142 määratletud nõue äriühingute vastu, välja arvatud
kindlustus- ja edasikindlustusandjate vastu;
ii)       nõue piirkondliku või kohaliku omavalitsuse või avaliku sektori asutuse
vastu, mida ei käsitleta vastavalt artiklile 142 nõudena keskvalitsuse või
keskpanga vastu;
iii)      nõue väikese või keskmise suurusega ettevõtja vastu, mis liigitatakse
jaenõudeks artikli 142 lõike 5 alusel;
b)      aluspositsiooni võlgnikud ei kuulu krediidiriski kaitse andjaga samasse
konsolideerimisgruppi;
c)      riskipositsioon on maandatud ühega järgmistest instrumentidest:
i)        ühe alusvaraga kaudsed krediididerivatiivid või ühe alusvaraga
garantiid;
ii)       esimese järjekoha kahju kogumisse kuuluvad instrumendid;
iii)      n-arvu järjekohaga kahju kogumisse kuuluvad instrumendid;
d)      krediidiriski kaitse vastab artiklites 208, 210 ja 211 sätestatud
nõuetele;
e)      riskikaal, mida kohaldatakse riskipositsiooni suhtes enne artikli 148
lõikes 4 esitatud käsitluse kohaldamist, ei võta juba arvesse krediidiriski
kaitse ühtegi aspekti;
f)       krediidiasutusel või investeerimisühingul on õigus ja õigustatud ootus
saada krediidiriski kaitse andjalt makse ilma, et ta peaks võtma õiguslikke
meetmeid vastaspoole maksma kohustamiseks. Kui võimalik, võtab krediidiasutus või investeerimisühing meetmeid
veendumaks, et krediidiriski kaitse andja on valmis krediidisündmuse toimumise
korral viivitamatult maksma;
g)      ostetud krediidiriski kaitse katab kõik riskipositsiooni maandatud
osaga seotud krediidikahjud, mis tekivad lepingus nimetatud krediidisündmuste
tõttu;
h)      kui krediidiriski kaitse väljamaksete struktuuriga nähakse ette
füüsiline arveldus, on vaja õiguskindlust seoses laenu, võlakirja või
tingimusliku kohustuse loovutatavusega;
i)       kui krediidiasutus või investeerimisühing kavatseb loovutada
võlainstrumendi, mis ei ole aluspositsioon, tagab ta, et loovutatav
võlainstrument on piisavalt likviidne, nii et krediidiasutus või
investeerimisühing oleks võimeline selle vastavalt lepingule loovutamiseks
soetama;
j)       krediidiriski kaitse andja ja krediidiasutus või investeerimisühing on
krediidiriski kaitse tingimused õiguslikult pädevas vormis kirjalikult
kinnitanud;
k)      krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on protsess, et teha
kindlaks krediidiriski kaitse andja ja aluspositsiooni võlgniku
krediidivõimelisuse vaheline liigne korrelatsioon, mis on tingitud sellest, et
nende tulemusnäitajad sõltuvad lisaks süsteemsetele riskiteguritele ka muudest
ühistest teguritest;
l)       lahjendusriski kaitse puhul ei kuulu ostetud nõuete müüja kaitse
andjaga samasse konsolideerimisgruppi.
2.
Lõike 1 punkti c alapunkti ii kohaldamisel
kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud artikli 148 lõikes 4
osutatud käsitlust selle kogumisse kuuluva vara suhtes, mille riskiga kaalutud
varad on väikseimad.
3.
Lõike 1 punkti c alapunkti iii kohaldamisel saab
saadud kaitset selles raamistikus ainult siis arvesse võtta, kui aktsepteeritud
kaitse on antud ka n-1 arvu järjekohaga makseviivituse juhu jaoks
või kui kogumis n-1 arvu järjekohaga varade puhul on juba esinenud
makseviivitus. Sellisel juhul
kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud artikli 148 lõikes 4
sätestatud käsitlust selle kogumisse kuuluva vara suhtes, mille riskiga
kaalutud varad on väikseimad.
4. jagu
Krediidiriski
maandamise mõju arvutamine
1. alajagu
Otsene
krediidiriski kaitse
Artikkel 213
Krediidiriski vahetustehingut sisaldavad võlakirjad
Otsese krediidiriski kaitse mõju arvutamisel
vastavalt käesolevale alajaole võib investeeringuid laenu andva krediidiasutuse
või investeerimisühingu poolt emiteeritud krediidiriski vahetustehingut
sisaldavatesse võlakirjadesse käsitleda rahalise tagatisena, tingimusel et
krediidiriski vahetustehingut sisaldavas võlakirjas sisalduv krediidiriski
vahetustehing kvalifitseerub aktsepteeritud kaudse krediidiriski kaitsena.
Artikkel 214
Bilansiline tasaarvestus
Laenu andvast krediidiasutusest või
investeerimisühingust võetud laene või sellesse paigutatud hoiuseid, mille
suhtes kohaldatakse bilansilist tasaarvestust, käsitletakse kõnealustele laenu
andva krediidiasutuse või investeerimisühingu laenudele ja hoiustele, mille
suhtes kohaldatakse bilansilist tasaarvestust ning mis on nomineeritud samas
valuutas, avalduva otsese krediidiriski kaitse mõju arvutamisel rahalise
tagatisena.
Artikkel 215
Regulatiivsete volatiilsuskoefitsientide meetodi ja
sisehinnangutel põhinevate volatiilsuskoefitsientide meetodi kasutamine
tasaarvestuse raamlepingute puhul
1.
Kui krediidiasutused ja investeerimisühingud
arvutavad riskipositsiooni täielikult korrigeeritud väärtust (E*)
riskipositsioonide kohta, mille suhtes kohaldatakse aktsepteeritud
tasaarvestuse raamlepingut, mis hõlmab repotehinguid või väärtpaberite või
kaupade laenuks andmise või võtmise tehinguid või muid kapitaliturupõhiseid
tehinguid, arvutavad nad kohaldatavad volatiilsuskoefitsiendid, kasutades
selleks kas regulatiivsete volatiilsuskoefitsientide meetodit või
sisehinnangutel põhinevate volatiilsuskoefitsientide meetodit (edaspidi
„sisehinnangutel põhinev meetod”) vastavalt artiklites 218–221 finantstagatise
mõju arvutamise üldmeetodi kohta sätestatule.
Sisehinnangutel põhineva meetodi kasutamise suhtes
kohaldatakse samu tingimusi ja nõudeid kui finantstagatise mõju arvutamise
üldmeetodi puhul.
2.
 E* arvutamisel täidetakse järgmisi tingimusi:
a)      krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad väärpaberite iga rühma
või kauba iga liigi netopositsiooni, lahutades punkti ii väärtusest punkti i
väärtuse:
i)       tasaarvestuse raamlepingu alusel laenuks
antud, müüdud või üle antud sama väärtpaberite rühma või sama liiki kauba
koguväärtus;
ii)      sama lepingu alusel laenuks võetud, ostetud
või saadud sama väärtpaberite rühma või sama liiki kauba koguväärtus;
b)      krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad iga valuuta
netopositsiooni, välja arvatud tasaarvestuse raamlepingu arveldusvaluuta puhul,
lahutades punkti ii väärtusest punkti i väärtuse:
i)       tasaarvestuse raamlepingu alusel laenuks
antud, müüdud või üle antud asjaomases valuutas nomineeritud väärtpaberite
koguväärtus, millele on liidetud kõnealuse lepingu alusel laenuks antud või üle
kantud samas valuutas sularaha summa;
ii)      sama lepingu alusel laenuks võetud, ostetud
või saadud asjaomases valuutas nomineeritud väärtpaberite koguväärtus, millele
on liidetud kõnealuse lepingu alusel saadud või laenuks saadud samas valuutas
sularaha summa;
c)      krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad asjaomase
väärtpaberite rühma või sularahapositsiooni puhul asjakohast
volatiilsuskoefitsienti kõnealusesse rühma kuuluvate väärtpaberite positiivse
või negatiivse netopositsiooni absoluutväärtuse suhtes;
d)      krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad valuutariski (fx)
volatiilsuskoefitsienti iga valuuta positiivse või negatiivse netopositsiooni
suhtes, välja arvatud tasaarvestuse raamlepingu arveldusvaluuta puhul.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad
E* vastavalt järgmisele valemile:
,
kus:
Ei =        iga lepingust
tuleneva eraldiseisva riskipositsiooni i riskipositsiooni väärtus, mida
kohaldataks krediidiriski kaitse puudumisel, juhul kui krediidiasutused ja
investeerimisühingud arvutavad riskiga kaalutud vara vastavalt
standardmeetodile või kui nad arvutavad riskiga kaalutud vara ja oodatavat
kahju vastavalt sisereitingute meetodile;
Ci =       iga
riskipositsiooniga I seoses laenuks võetud, ostetud või saadud sama rühma
väärtpaberite või sama liiki kauba või laenuks võetud või saadud sularaha
väärtus;
 =    asjaomase väärtpaberite rühma j
netopositsioon (positiivne või negatiivne);
 =     lõike 2 punkti b kohaselt arvutatud
netopositsioon (positiivne või negatiivne) asjaomases valuutas k, välja arvatud
lepingu arveldusvaluutas;
 =   asjaomase väärtpaberite rühma j puhul
asjakohane volatiilsuskoefitsient;
 =    välisvaluuta volatiilsuskoefitsient valuuta
k puhul.
4.
Artikli 108 kohaldamisel standardmeetodi alusel või
3. peatüki kohaldamisel sisereitingute meetodi alusel kasutavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud riskiga kaalutud vara ja oodatava
kahju arvutamiseks tasaarvestuse raamlepingu koosseisu kuuluvate repotehingute
või väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise tehingute või muude
kapitaliturupõhiste tehingute puhul lõike 3 kohaselt arvutatud E*-d vastaspoole
vastu oleva sellise nõude riskipositsiooni väärtusena, mis tuleneb tehingutest,
mille suhtes kohaldatakse tasaarvestamise raamlepingut.
5.
Lõigete 2 ja 3 kohaldamisel tähendab „väärtpaberite
rühm” väärtpabereid, mille on emiteerinud sama üksus, millel on sama
emiteerimise kuupäev, sama lõpptähtaeg ja mille suhtes kohaldatakse samu
tingimusi ning samu realiseerimisperioode vastavalt artiklites 219 ja 220
sätestatule.
Artikkel 216
Sisemudelitel põhineva meetodi kasutamine tasaarvestuse
raamlepingute puhul
1.
Pädevate asutuste loal võivad krediidiasutused ja
investeerimisühingud repotehinguid, väärtpaberite või kaupade laenuks andmise
või võtmise tehinguid või muid kapitaliturupõhiseid tehinguid (välja arvatud
tehingud tuletisinstrumentidega) hõlmava aktsepteeritud tasaarvestuse
raamlepingu kohaldamisest tuleneva riskipositsiooni täielikult korrigeeritud
väärtuse (E*) arvutamisel alternatiivina regulatiivsete
volatiilsuskoefitsientide meetodi või sisehinnangutel põhineva meetodi
kasutamisele kasutada sisemudelitel põhinevat meetodit, milles võetakse arvesse
tasaarvestuse raamlepingu kohaldamisalasse kuuluvate väärtpaberipositsioonide
vahelise korrelatsiooni mõjusid ja asjaomaste instrumentide likviidsust.
2.
Pädevate asutuste loal võivad krediidiasutused ja
investeerimisühingud kasutada oma sisemudeleid ka võimenduslaenu tehingute
puhul, kui tehingud on kaetud kahepoolse tasaarvestuse raamlepinguga, mis
vastab 6. peatüki 7. jaos sätestatud nõuetele.
3.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib
otsustada kasutada sisemudelitel põhinevat meetodit olenemata sellest, kas ta
on otsustanud kasutada riskiga kaalutud varade arvutamiseks standardmeetodit
või sisereitingute meetodit. Kui
krediidiasutus või investeerimisühing soovib siiski kasutada sisemudelitel
põhinevat meetodit, peab ta seda kasutama kõikide vastaspoolte ja väärtpaberite
puhul, välja arvatud ebaolulised portfellid, mille puhul võib kasutada
regulatiivsete volatiilsuskoefitsientide meetodit või sisehinnangutel põhinevat
meetodit vastavalt artiklis 215 sätestatule.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes on
saanud loa kasutada sisemist riskijuhtimismudelit vastavalt IV jaotise 5.
peatükile, võivad kasutada sisemudelitel põhinevat meetodit. Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei ole
sellist luba saanud, võib ta siiski taotleda pädevatelt asutustelt luba
kasutada käesoleva artikli kohaldamisel sisemudelitel põhinevat meetodit.
4.
Pädevad asutused lubavad krediidiasutusel või
investeerimisühingul kasutada sisemudelitel põhinevat meetodit ainult juhul,
kui nad on veendunud, et krediidiasutuse või investeerimisühingu süsteem
tasaarvestuse raamlepinguga kaetud tehingutest tulenevate riskide juhtimiseks
on olemuslikult usaldusväärne ja seda rakendatakse terviklikult ning kui
järgitud on kõiki järgmisi kvalitatiivsed standardeid:
a)      sisemine riskimõõtmise mudel, mida kasutatakse tehingute potentsiaalse
hinnavolatiilsuse arvutamiseks, on tugevalt integreeritud krediidiasutuse või
investeerimisühingu igapäevasesse riskijuhtimisprotsessi ja selle väljundid on
aluseks riskipositsioonide kohta krediidiasutuse või investeerimisühingu
kõrgemale juhtkonnale aruannete koostamisele;
b)      krediidiasutusel või investeerimisühingul on riskikontrolli üksus, mis
vastab kõigile järgmistele nõuetele:
i)       see on kauplemisüksustest sõltumatu ning
esitab aruandeid otse kõrgemale juhtkonnale;
ii)      see vastutab krediidiasutuse või
investeerimisühingu riskijuhtimissüsteemi väljatöötamise ja rakendamise eest;
iii)      see koostab ja analüüsib igapäevaseid
aruandeid riskimõõtmise mudeli väljundite kohta ja positsioonide piirmääradega
seotud asjakohaste meetmete võtmise kohta;
c)      riskikontrolli üksuse igapäevased aruanded vaadatakse läbi sellisel
juhtkonna tasandil, kellel on piisav pädevus anda korraldused võetud
positsioonide ja koguriskipositsiooni vähendamiseks;
d)      krediidiasutustel või investeerimisühingul on riskikontrolli üksuses
piisavalt töötajaid, kes oskavad kasutada keerulisi mudeleid;
e)      krediidiasutus või investeerimisühing on kehtestanud protseduurid
riskimõõtmise süsteemi üldist toimimist käsitlevate dokumenteeritud sisemiste
põhimõtete ja kontrollide kogumi täitmise jälgimiseks ja tagamiseks;
f)       on tegelikud andmed, et krediidiasutuse või investeerimisühingu
mudelite täpsus riskide mõõtmisel on piisav ja seda on võimalik tõendada mudeli
väljundite järeltestimisega vähemalt ühe aasta andmete alusel;
g)      krediidiasutus või investeerimisühing teostab tihti ranget
stressitestimise programmi ning selle tulemused vaatab kõrgem juhtkond läbi ja
võtab neid arvesse tegevuspõhimõtete ja limiitide kehtestamisel;
h)      krediidiasutus või investeerimisühing teostab oma korrapärase
siseauditeerimise protsessi osana riskimõõtmise süsteemi sõltumatu
läbivaatamise. Läbivaatamine hõlmab
nii kauplemisüksuste kui ka sõltumatu riskikontrolli üksuse tegevust;
i)       krediidiasutus või investeerimisühing vaatab oma riskijuhtimissüsteemi
läbi vähemalt kord aastas;
j)       sisemudel vastab artikli 286 lõigetes 8 ja 9 ning artiklis 288
sätestatud nõuetele.
5.
Sisemine riskimõõtmise mudel võtab arvesse piisaval
hulgal riskitegureid, et hõlmata kõik olulised hinnariskid.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib
kasutada erinevate riskikategooriate sisest ja nende vahelist empiirilist
korrelatsiooni juhul, kui süsteem korrelatsioonide mõõtmiseks on usaldusväärne
ja seda rakendatakse terviklikult.
6.
Sisemudelitel põhinevat meetodit kasutavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad E* vastavalt
järgmisele valemile:
,
kus:
Ei =        iga lepingust
tuleneva eraldiseisva riskipositsiooni i riskipositsiooni väärtus, mida
kohaldataks krediidiriski kaitse puudumisel, juhul kui krediidiasutused ja
investeerimisühingud arvutavad riskiga kaalutud vara vastavalt
standardmeetodile või kui nad arvutavad riskiga kaalutud vara ja oodatavat
kahju vastavalt sisereitingute meetodile;
Ci
=       iga sellise
riskipositsiooniga i seoses laenuks võetud, ostetud või saadud väärtpaberite
või laenuks võetud või saadud sularaha väärtus.
Riskiga kaalutud varade arvutamisel sisemudelite
abil kasutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud mudeli väljundit
eelmise tööpäeva seisuga.
7.
Lõikes 6 osutatud väärtuse potentsiaalse muutuse
arvutamisel kohaldatakse järgmisi nõudeid:
a)      väärtuse võimalikku muutust arvutatakse vähemalt igapäevaselt;
b)      see põhineb 99 protsentiiliga ühesuunalisel usaldusvahemikul;
c)      aluseks võetakse 5-päevane realiseerimisperiood, välja arvatud muude
tehingute kui väärtpaberite repotehingute või väärtpaberite laenuks andmise või
võtmise tehingute korral, mille puhul kasutatakse 10-päevast
realiseerimisperioodi;
d)      kasutatakse vähemalt üheaastast tegelikku ajaloolist vaatlusperioodi,
välja arvatud juhul, kui hinna volatiilsuse märkimisväärse äkilise suurenemise
tõttu on põhjendatud lühem vaatlusperiood;
e)      arvutamisel kasutatavaid andmeid ajakohastatakse iga kolme kuu järel.
Kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on
repotehing, väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise tehing ja
võimenduslaenu tehing või sarnane tehing või tasaarvestatavate tehingute kogum,
mis vastab artikli 279 lõigetes 2 ja 3 sätestatud kriteeriumidele, viiakse
minimaalne hoidmisaeg vastavusse riski võimendustagatise perioodiga, mida
kohaldataks kõnealuste lõigete kohaselt koostoimes artikli 279 lõikega 4.
8.
Artikli 108 kohaldamisel standardmeetodi alusel või
3. peatüki kohaldamisel sisereitingute meetodi alusel kasutavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud riskiga kaalutud vara ja oodatava
kahju arvutamiseks tasaarvestuse raamlepingu koosseisu kuuluvate repotehingute
või väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise tehingute või muude
kapitaliturupõhiste tehingute puhul lõike 6 kohaselt arvutatud E*-d vastaspoole
vastu oleva sellise nõude riskipositsiooni väärtusena, mis tuleneb tehingutest,
mille suhtes kohaldatakse tasaarvestamise raamlepingut.
9.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse järgmine:
a)      mis on ebaoluline portfell lõike 3 kohaldamisel;
b)      kriteeriumid selle kindlaksmääramiseks, kas sisemudel on usaldusväärne
ja seda rakendatakse terviklikult lõigete 4 ja 5 kohaldamisel.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2014.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 217
Finantstagatise mõju arvutamise lihtmeetod
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kasutada finantstagatise mõju arvutamise lihtmeetodit ainult juhul, kui nad
arvutavad riskiga kaalutud varasid standardmeetodi alusel.
Krediidiasutus või investeerimisühing ei kasuta korraga
finantstagatise mõju arvutamise lihtmeetodit ja finantstagatise mõju arvutamise
üldmeetodit, välja arvatud artikli 143 lõike 1 ja artikli 145
lõike 1 kohaldamisel. Krediidiasutused
ja investeerimisühingud ei kasuta kõnealust erandit valikuliselt omavahendite
nõuete vähendamiseks ega õigusliku arbitraaži eesmärgil.
2.
Finantstagatise mõju arvutamise lihtmeetodi puhul
määravad krediidiasutused ja investeerimisühingud aktsepteeritud
finantstagatisele väärtuse, mis vastab selle artikli 202 lõike 4 punkti d
alusel kindlaksmääratud turuväärtusele.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
aktsepteeritud tagatise turuväärtusega tagatud riskipositsiooni väärtuste
osadele riskikaalu, mille nad oleksid määranud 2. peatüki kohaselt juhul, kui
laenu andval krediidiasutusel või investeerimisühingul oleks olnud tagatisinstrumendi
suhtes otsene riskipositsioon. Sel
eesmärgil on I lisas loetletud bilansivälise kirje riskipositsiooni
väärtus 100 % selle kirje väärtusest, mitte artikli 106 lõikes 1
osutatud riskipositsiooni väärtus.
Tagatud osa riskikaal peab olema vähemalt 20 %,
välja arvatud lõigetes 4–6 sätestatud juhtudel. Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad riskipositsiooni
väärtuse ülejäänud osa suhtes riskikaalu, mille nad määraksid vastaspoole
suhtes olevale tagamata riskipositsioonile vastavalt 2. peatükile.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
artiklis 222 sätestatud kriteeriumidele vastavast repotehingust või
väärtpaberite laenuks andmise või võtmise tehingust tuleneva riskipositsiooni
tagatud osale riskikaalu 0 %. Kui
tehingu vastaspool ei ole peamine turuosaline, rakendavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud riskikaalu 10 %.
5.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
riskipositsiooni väärtuste tagatud osa suhtes riskikaalu 0 %, kui tegemist on
II lisas loetletud selliste tuletisinstrumentidega, mille riskipositsiooni
väärtus on kindlaks määratud 6. peatüki kohaselt ja mida hinnatakse
igapäevaselt turuhinnas ning mis on tagatud sularaha või raha sarnaste
instrumentidega, kui puudub valuutade mittevastavus.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
keskvalitsuste või keskpankade poolt emiteeritud selliste võlaväärtpaberitega
tagatud tehingutest tulenevate riskipositsiooni väärtuste tagatud osale,
millele on vastavalt 2. peatükile määratud riskikaal 0 %, riskikaalu 10 %.
6.
Muude kui lõigetes 4 ja 5 osutatud tehingute puhul
võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldada riskikaalu 0 %,
kui riskipositsioon ja tagatis on nomineeritud samas valuutas ning täidetud on
üks järgmistest tingimustest:
a)      tagatiseks on hoiule antud raha või raha sarnane instrument;
b)      tagatiseks on keskvalitsuste või keskpankade emiteeritud
võlaväärtpaberid, mille suhtes artikli 109 alusel kohaldatakse riskikaalu
0 % ja mille turuväärtust on diskonteeritud 20 % võrra.
7.
Lõigete 5 ja 6 kohaldamisel hõlmavad keskvalitsuste
või keskpankade emiteeritud võlaväärtpaberid järgmist:
a)      võlaväärtpaberid, mille on emiteerinud piirkondlikud või kohalikud
omavalitsused, kelle vastu olevaid nõudeid käsitletakse nõuetena selle
keskvalitsuse vastu, kelle jurisdiktsioonis nad artikli 110 kohaselt asuvad;
b)      võlaväärtpaberid, mille on emiteerinud mitmepoolsed arengupangad,
millele on artikli 112 lõike 2 alusel määratud riskikaal 0 %;
c)      võlaväärtpaberid, mille on emiteerinud rahvusvahelised
organisatsioonid, millele on artikli 113 kohaselt määratud riskikaal
0 %.
Artikkel 218
Finantstagatise mõju arvutamise üldmeetod
1.
Finantstagatise hindamisel finantstagatise mõju
arvutamise üldmeetodi raames kohaldavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud tagatise turuväärtuse suhtes volatiilsusega korrigeerimisi
vastavalt artiklites 219–222 sätestatule, et võtta arvesse hinna volatiilsust.
Kui tagatis ja aluspositsioon on nomineeritud
erinevates valuutades, lisavad krediidiasutused ja investeerimisühingud
artiklite 219–222 kohaselt tagatise suhtes kohaldatavale volatiilsusega
korrigeerimisele valuuta volatiilsust kajastava korrigeerimise.
Pädevate asutuste poolt 6. peatüki alusel
tunnustatud tasaarvestuslepingute koosseisu kuuluvate börsiväliste
tuletisinstrumentide tehingute puhul kohaldavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud valuuta volatiilsust kajastavat volatiilsusega
korrigeerimist, kui esineb tagatise valuuta ja arveldusvaluuta mittevastavus. Juhul kui tasaarvestuslepinguga hõlmatud
tehingutes kasutatakse mitmeid valuutasid, kohaldatavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud ikkagi vaid ühte volatiilsusega korrigeerimist.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad
volatiilsusega korrigeeritud tagatise väärtuse (CVA), mis tuleb neil
arvesse võtta, järgmisel viisil:
,
kus:
C =        tagatise väärtus;
HC =      tagatise puhul sobiv volatiilsuskoefitsient, mis on arvutatud vastavalt
artiklitele 219 ja 222;
Hfx =      valuutade mittevastavuse puhul sobiv volatiilsuskoefitsient, mis on
arvutatud vastavalt artiklitele 219 ja 222.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad
käesolevas lõikes sätestatud valemit volatiilsusega korrigeeritud tagatise
väärtuse arvutamisel kõigi tehingute puhul, välja arvatud aktsepteeritud
tasaarvestuse raamlepingute kohased tehingud, mille suhtes kohaldatakse
artikleid 215 ja 216.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad
volatiilsusega korrigeeritud riskipositsiooni väärtuse (EVA), mis
tuleb neil arvesse võtta, järgmisel viisil:
,
kus:
E =        riskipositsiooni
väärtus, mis määrataks kindlaks vastavalt kas 2. või 3. peatüki kohaselt
olukorras, kus riskipositsioon ei ole tagatud;
HE =       riskipositsiooni
puhul sobiv volatiilsuskoefitsient, mis on arvutatud vastavalt artiklitele 219
ja 222.
Tehingute puhul börsiväliste tuletisinstrumentidega
arvutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud EVA järgmisel
viisil:
.
4.
Lõike 3 kohase E arvutamisel kohaldatakse järgmist:
a)      krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul, kes arvutavad riskiga
kaalutud varasid standardmeetodi alusel, on I lisas loetletud
bilansivälise kirje riskipositsiooni väärtus 100 % selle kirje väärtusest,
mitte artikli 106 lõikes 1 osutatud riskipositsiooni väärtus;
b)      krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes arvutavad riskiga
kaalutud varasid sisereitingute meetodi alusel, arvutavad artikli 162 lõigetes
8–10 loetletud kirjete riskipositsiooni väärtuse, kasutades kõnealustes
lõigetes esitatud ümberhindlustegurite või protsendimäärade asemel
ümberhindlustegurit 100 %.
5.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad
riskipositsiooni täielikult korrigeeritud väärtuse, mille puhul võetakse
arvesse nii volatiilsust kui ka tagatise riski maandavat mõju, järgmiselt:
,
kus:
CVAM =   CVA, mida on
täiendavalt korrigeeritud lõpptähtaegade mis tahes mittevastavuse
arvessevõtmiseks vastavalt 5. jaole;
E* =        täielikult
korrigeeritud riskipositsiooni väärtus.
6.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kasutada volatiilsusega korrigeerimiste arvutamiseks kas artiklis 219 osutatud
regulatiivsete volatiilsuskoefitsentide meetodit või artiklis 220 osutatud
sisehinnangutel põhinevat meetodit.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib
otsustada kasutada regulatiivsete volatiilsuskoefitsientide meetodit või
sisehinnangutel põhinevat meetodit olenemata sellest, kas ta on otsustanud
kasutada riskiga kaalutud varade arvutamiseks standardmeetodit või
sisereitingute meetodit.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
sisehinnangutel põhinevat meetodit, peab ta seda siiski kasutama instrumentide
kõikide liikide puhul, välja arvatud ebaolulised portfellid, mille puhul ta
võib kasutada regulatiivsete volatiilsuskoefitsientide meetodit.
7.
Kui tagatis koosneb mitmest aktsepteeritud kirjest,
arvutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud volatiilsuskoefitsiendi
järgmise valemi alusel:
,
kus:
ai =        aktsepteeritud
kirje i väärtuse osatähtsus tagatise koguväärtusest;
Hi
=       aktsepteeritud
kirje i suhtes kohaldatav volatiilsuskoefitsient.
Artikkel 219
Regulatiivsed volatiilsuskoefitsiendid finantstagatise
mõju arvutamise üldmeetodi puhul
1.
Volatiilsuskoefitsiendid, mida krediidiasutused ja
investeerimisühingud peavad kohaldama regulatiivsete volatiilsuskoefitsientide
meetodi puhul, eeldades igapäevast ümberhindlust, on esitatud käesoleva lõike
tabelites 1–4.
VOLATIILSUSKOEFITSIENDID
 Tabel 1
 Krediidi-kvaliteedi aste, millega võlaväärtpaberi krediidikvaliteedi hinnangut seostatakse || Järelejäänud tähtaeg || Volatiilsuskoefitsiendid artikli 193 lõike 1 punktis b kirjeldatud üksuste poolt emiteeritud võlaväärtpaberite puhul || Volatiilsuskoefitsiendid artikli 193 lõike 1 punktis c ja d kirjeldatud üksuste poolt emiteeritud võlaväärtpaberite puhul || Volatiilsuskoefitsiendid väärtpaberistamise positsioonide puhul, mis vastavad artikli 193 lõike 1 punktis h sätestatud kriteeriumidele
   ||   || 20-päevane realiseerimisperiood (%) || 10-päevane realiseerimisperiood (%) || 5-päevane realiseerimisperiood (%) || 20-päevane realiseerimisperiood (%) || 10-päevane realiseerimisperiood (%) || 5-päevane realiseerimisperiood (%) || 20-päevane realiseerimisperiood (%) || 10-päevane realiseerimisperiood (%) || 5-päevane realiseerimisperiood (%)
 1 || ≤ 1 aasta || 0,707 || 0,5 || 0,354 || 1,414 || 1 || 0,707 || 2,829 || 2 || 1,414
   || > 1 ≤ 5 aastat || 2,828 || 2 || 1,414 || 5,657 || 4 || 2,828 || 11,314 || 8 || 5,657
   || > 5 aastat || 5,657 || 4 || 2,828 || 11,314 || 8 || 5,657 || 22,628 || 16 || 11,313
 2-3 || ≤ 1 aasta || 1,414 || 1 || 0,707 || 2,828 || 2 || 1,414 || 5,657 || 4 || 2,828
   || > 1 ≤ 5 aastat || 4,243 || 3 || 2,121 || 8,485 || 6 || 4,243 || 16,971 || 12 || 8,485
   || > 5 aastat || 8,485 || 6 || 4,243 || 16,971 || 12 || 8,485 || 33,942 || 24 || 16,970
 4 || ≤ 1 aasta || 21,213 || 15 || 10,607 || Ei kohaldata || Ei kohaldata || Ei kohaldata || Ei kohaldata || Ei kohaldata || Ei kohaldata
   || > 1 ≤ 5 aastat || 21,213 || 15 || 10,607 || Ei kohaldata || Ei kohaldata || Ei kohaldata || Ei kohaldata || Ei kohaldata || Ei kohaldata
   || > 5 aastat || 21,213 || 15 || 10,607 || Ei kohaldata || Ei kohaldata || Ei kohaldata || Ei kohaldata || Ei kohaldata || Ei kohaldata
 Tabel 2
 Krediidi-kvaliteedi aste, millega lühiajalise võlaväärtpaberi krediidikvaliteedi hinnangut seostatakse || Volatiilsuskoefitsiendid artikli 193 lõike 1 punktis b kirjeldatud üksuste poolt emiteeritud lühiajaliste krediidikvaliteedi hinnangutega võlaväärtpaberite puhul || Volatiilsuskoefitsiendid artikli 193 lõike 1 punktides c ja d kirjeldatud üksuste poolt emiteeritud lühiajaliste krediidikvaliteedi hinnangutega võlaväärtpaberite puhul
   || 20-päevane realiseerimisperiood (%) || 10-päevane realiseerimisperiood (%) || 5-päevane realiseerimisperiood (%) || 20-päevane realiseerimisperiood (%) || 10-päevane realiseerimisperiood (%) || 5-päevane realiseerimisperiood (%)
 1 || 0,707 || 0,5 || 0,354 || 1,414 || 1 || 0,707
 2-3 || 1,414 || 1 || 0,707 || 2,828 || 2 || 1,414
 Tabel 3
 Muud liiki tagatised või riskipositsioonid
   || 20-päevane realiseerimisperiood (%) || 10-päevane realiseerimisperiood (%) || 5-päevane realiseerimisperiood (%)
 Põhiindeksisse kaasatud aktsiad, põhiindeksisse kaasatud vahetusvõlakirjad || 21,213 || 15 || 10,607
 Muud tunnustatud börsil noteeritud aktsiad või vahetusvõlakirjad || 35,355 || 25 || 17,678
 Sularaha || 0 || 0 || 0
 Kuld || 21,213 || 15 || 10,607
 Tabel 4
 Volatiilsuskoefitsiendid valuutade mittevastavuse puhul
 20-päevane realiseerimisperiood (%) || 10-päevane realiseerimisperiood (%) || 5-päevane realiseerimisperiood (%)
 11,314 || 8 || 5,657
2.
Volatiilsusega korrigeerimise arvutamisel vastavalt
lõikele 1 kohaldatakse järgmisi tingimusi:
a)      tagatud laenuandmistehingute puhul on realiseerimisperiood 20 tööpäeva;
b)      repotehingute (välja arvatud juhul, kui sellised tehingud sisaldavad
kaupade või kaupade omandiõigusega seotud garanteeritud õiguste üleandmist) ja
väärtpaberite laenuks andmise või võtmise tehingute puhul on
realiseerimisperiood 5 tööpäeva;
c)      muude kapitaliturupõhiste tehingute puhul on realiseerimisperiood 10
tööpäeva.
Kui krediidiasutuse või investeerimisühingu tehing
või tasaarvestatavate tehingute kogum vastab artikli 279 lõigetes 2 ja 3
sätestatud kriteeriumidele, viiakse minimaalne hoidmisaeg vastavusse riski
võimendustagatise perioodiga, mida kohaldatakse kõnealuste lõigete alusel.
3.
Lõike 1 tabelites 1–4 ja lõigetes 4–6 on
krediidikvaliteedi aste, millega võlaväärtpaberi krediidikvaliteedi hinnangut
seostatakse, selline krediidikvaliteedi aste, millele vastavaks EBA on
asjaomase krediidikvaliteedi hinnangu 2. peatüki alusel tunnistanud.
Esimeses lõigus osutatud selle krediidikvaliteedi
astme kindlaksmääramise suhtes, millega võlaväärtpaberi krediidikvaliteedi
hinnangut seostatakse, kohaldatakse ka artikli 193 lõiget 7.
4.
Repotehingute või väärtpaberite või kaupade laenuks
andmise või võtmise tehingute raames laenuks antud või müüdud
mitteaktsepteeritud väärtpaberite või kaupade puhul on volatiilsuskoefitsient
sama, mis põhiindeksisse mittekaasatud tunnustatud börsil noteeritud aktsiate
puhul.
5.
Ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
aktsepteeritud aktsiate ja osakute puhul on volatiilsuskoefitsiendiks kaalutud
keskmine volatiilsuskoefitsient, mida lõikes 2 täpsustatud tehingu
realiseerimisperioodi arvestades kohaldataks varade suhtes, millesse fond on
investeerinud.
Kui varad, millesse fond on investeerinud, ei ole
krediidiasutusele või investeerimisühingule teada, on volatiilsuskoefitsiendiks
kõrgeim volatiilsuskoefitsient, mida kohaldataks mis tahes varade suhtes,
millesse fondil on õigus investeerida.
6.
Krediidiasutuste ja investeerimisühingute emiteeritud
reitinguta võlaväärtpaberite puhul, mis vastavad artikli 193 lõikes 4
sätestatud aktsepteeritavuse kriteeriumidele, on volatiilsuskoefitsient sama,
mis krediidiasutuste ja investeerimisühingute või äriühingute emiteeritud
väärtpaberite puhul, mis on saanud välise krediidikvaliteedi hinnangu, mis
vastab krediidikvaliteedi astmetele 2 või 3.
Artikkel 220
Sisehinnangutel põhinevad volatiilsuskoefitsiendid
finantstagatise mõju arvutamise üldmeetodi puhul
1.
Pädevad asutused lubavad krediidiasutustel ja investeerimisühingutel
kasutada tagatiste ja riskipositsioonide suhtes kohaldatavate
volatiilsuskoefitsientide arvutamiseks volatiilsuse sisehinnanguid juhul, kui
krediidiasutused ja investeerimisühingud täidavad lõigetes 2 ja 3 sätestatud
nõudeid. Krediidiasutused ja
investeerimisühingud, kes on saanud loa kasutada volatiilsuse sisehinnanguid,
ei pöördu tagasi muude meetodite kasutamise juurde, välja arvatud juhul, kui
nad tõendavad, et see on põhjendatud, ja kui pädevad asutused annavad selleks
loa.
Kui võlaväärtpaberitel on tunnustatud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang, mis vastab
investeerimisjärgu krediidireitingule või on sellest kõrgem, võivad
krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutada volatiilsuse hinnangu iga
väärtpaberi kategooria kohta.
Võlaväärtpaberite puhul, millel on tunnustatud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang, mis jääb allapoole
investeerimisjärgu krediidireitingut, ja muu aktsepteeritud tagatise puhul
arvutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud volatiilsuskoefitsiendid iga
üksiku instrumendi kohta eraldi.
Sisehinnangutel põhinevat meetodit kasutavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud ei võta tagatise või valuutade
mittevastavuse volatiilsuse hindamisel arvesse mis tahes korrelatsiooni tagamata
riskipositsiooni, tagatise või valuutakursside vahel.
Asjaomaste kategooriate määramisel võtavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud arvesse väärtpaberi emitendi liiki,
väärtpaberite välist krediidikvaliteedi hinnangut, nende järelejäänud tähtaega ja
nende modifitseeritud kestust. Volatiilsuse
hinnangud peavad olema esinduslikud krediidiasutuse või investeerimisühingu
poolt asjaomasesse kategooriasse määratud väärtpaberite suhtes.
2.
Volatiilsuskoefitsientide arvutamisel kohaldatakse
kõiki järgmisi kriteeriume:
a)      krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad arvutamisel 99
protsentiiliga ühesuunalist usaldusvahemikku;
b)      krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad arvutamisel järgmisi
realiseerimisperioode:
i)        tagatud laenuandmistehingute puhul 20
tööpäeva;
ii)      repotehingute (välja arvatud juhul, kui
sellised tehingud sisaldavad kaupade või kaupade omandiõigusega seotud
garanteeritud õiguste üleandmist) ja väärtpaberite laenuks andmise või võtmise
tehingute puhul 5 tööpäeva;
iii)      muude kapitaliturupõhiste tehingute puhul 10
tööpäeva;
c)      krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad kasutada
volatiilsuskoefitsientide väärtuseid, mis on saadud lühemate või pikemate
realiseerimisperioodide alusel ja mida on punktis b sätestatud kõnealust liiki
tehingu realiseerimisperioodi suhtes ülespoole või allapoole korrigeeritud,
kasutades selleks aja ruutjuure valemit:
,
kus:
TM =     asjakohane realiseerimisperiood;
HM =     realiseerimisperioodile TM vastav
volatiilsuskoefitsient;
HN =     realiseerimisperioodile TN vastav
volatiilsuskoefitsient;
d)      krediidiasutused ja investeerimisühingud võtavad arvesse madalama
kvaliteediga varade vähest likviidsust. Kui tagatise likviidsus on kaheldav, kasutavad nad pikemat
realiseerimisperioodi. Nad teevad
kindlaks ka juhud, kus ajaloolistes andmetes võidakse alahinnata võimalikku
volatiilsust. Selliseid juhtumeid
käsitletakse stressistsenaariumi abil;
e)      ajalooline vaatlusperiood, mida krediidiasutused ja
investeerimisühingud kasutavad volatiilsuskoefitsientide arvutamiseks, on
vähemalt üks aasta. Kui
krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad ajaloolise vaatlusperioodi
jaoks kaalutud andmeid või muid meetodeid, peab tegelik vaatlusperiood olema
vähemalt üks aasta. Pädevad asutused
võivad nõuda krediidiasutuselt või investeerimisühingult
volatiilsuskoefitsientide arvutamisel lühema vaatlusperioodi kasutamist, kui
pädevate asutuste hinnangul on see õigustatud hinna volatiilsuse märkimisväärse
äkilise suurenemise tõttu;
f)       krediidiasutused ja investeerimisühingud ajakohastavad oma
andmekogumeid ning arvutavad volatiilsuskoefitsiente vähemalt kord iga kolme
kuu järel. Nad hindavad oma
andmekogumid ümber alati ka siis, kui turuhinnad oluliselt muutuvad.
3.
Volatiilsuskoefitsientide hindamine vastab
kõikidele järgmistele kvalitatiivsetele kriteeriumidele:
a)      krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad volatiilsuse
hinnanguid igapäevases riskijuhtimisprotsessis, sealhulgas seoses sisemiste
riskipositsioonide piirmääradega;
b)      kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab igapäevases
riskijuhtimisprotsessis realiseerimisperioodi, mis on pikem käesolevas jaos
kõnealuse tehingu liigi suhtes sätestatust, korrigeerib krediidiasutus või
investeerimisühing volatiilsuskoefitsiente ülespoole, kasutades lõike 2 punktis
c sätestatud aja ruutjuure valemit;
c)      krediidiasutusel või investeerimisühingul on kehtestatud protseduurid,
millega jälgitakse ja tagatakse selliste dokumenteeritud eeskirjade ja
kontrollide järgimine, mis käsitlevad volatiilsuskoefitsientide hindamise
süsteemi toimimist ning selliste hinnangute riskijuhtimisprotsessi
integreerimist;
d)      krediidiasutuse või investeerimisühingu enda siseauditi protsess hõlmab
krediidiasutuse või investeerimisühingu volatiilsuskoefitsentide hindamise
süsteemi korrapärast sõltumatut läbivaatamist. Volatiilsuskoefitsientide hindamise ja nende krediidiasutuse või
investeerimisühingu riskijuhtimisprotsessi integreerimise üldise süsteemi
läbivaatamine toimub vähemalt kord aastas. Kõnealune läbivaatamine peab sisaldama vähemalt järgmist:
i)        volatiilsuskoefitsientide hinnangute integreerimine igapäevasesse
riskijuhtimisse;
ii)       volatiilsuskoefitsientide hindamisprotsessi mis tahes märkimisväärse
muudatuse valideerimine;
iii)      volatiilsuskoefitsientide hindamise süsteemis kasutatavate andmeallikate
järjepidevuse, õigeaegsuse ja usaldusväärsuse, sealhulgas sõltumatuse kontroll;
iv)      volatiilsuseelduste täpsus ja asjakohasus.
Artikkel 221
Volatiilsuskoefitsientide ülespoole korrigeerimine
finantstagatise mõju arvutamise üldmeetodi puhul
Artiklis 219 sätestatud
volatiilsuskoefitsiendid on need volatiilsuskoefitsiendid, mida krediidiasutus
või investeerimisühing kohaldab igapäevase ümberhindluse puhul. Kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
vastavalt artiklile 220 volatiilsusega korrigeerimise sisehinnanguid, arvutab
ta need samuti kõigepealt igapäevase ümberhindluse alusel.
Kui ümberhindlus toimub harvemini kui kord päevas,
kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud suuremaid
volatiilsuskoefitsiente. Krediidiasutused
ja investeerimisühingud arvutatavad need selliselt, et korrigeerivad päevase
ümberhindluse korral kohaldatavad volatiilsuskoefitsiente ülespoole, kasutades
selleks järgmist aja ruutjuure valemit:
,
kus:
H =        kohaldatav volatiilsuskoefitsient;
HM =      igapäevase ümberhindluse korral kohaldatav volatiilsuskoefitsient;
NR =       tegelik tööpäevade arv, mis jääb ümberhindluste vahele;
TM =     kõnealusele tehinguliigile vastav
realiseerimisperiood.
Artikkel 222
Tingimused, mille korral võib finantstagatise mõju
arvutamise üldmeetodi alusel kohaldada volatiilsuskoefitsienti 0 %
1.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
repotehingute ja väärtpaberite laenuks andmise või võtmise tehingute puhul
artikli 219 kohast regulatiivsete volatiilsuskoefitsientide meetodit või
artikli 220 kohast sisehinnangutel põhinevat meetodit ja lõike 2 punktides a–h
sätestatud tingimused on täidetud, võivad krediidiasutused ja
investeerimisühingud artiklite 219–221 alusel arvutatud
volatiilsuskoefitsientide kohaldamise asemel kohaldada volatiilsuskoefitsienti
0 %. Krediidiasutused ja
investeerimisühingud, kes kasutavad artiklis 216 sätestatud sisemudelitel
põhinevat meetodit, ei kasuta käesolevas artiklis sätestatud käsitlust.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kohaldada volatiilsuskoefitsienti 0 %, kui kõik järgmised tingimused on
täidetud:
a)      nii riskipositsioon kui ka tagatis on sularaha või võlaväärtpaberid,
mille on emiteerinud keskvalitsused või keskpangad artikli 193 lõike 1 punkti b
tähenduses ja mille puhul vastavalt 2. peatükile kohaldatakse riskikaalu
0 %;
b)      riskipositsioon ja tagatis on nomineeritud samas valuutas;
c)      tehingu lõpptähtaeg ei ületa ühte päeva või riskipositsiooni ja
tagatise suhtes kohaldatakse igapäevast turuhinnas hindamist või
võimendustagatise igapäevast ümberarvestamist;
d)      ajavahemik, mis jääb enne vastaspoole võimendustagatise
ümberarvestamise tegemata jätmist toimunud viimase turuhinnas hindamise ja
tagatise realiseerimise vahele, ei ole rohkem kui neli tööpäeva;
e)      tehing arveldatakse sellist liiki tehingute teostamisel oma
usaldusväärsust tõestanud arveldussüsteemi kaudu;
f)       lepingu või tehingu dokumentatsioon on asjaomaste väärtpaberitega
tehtavaid repotehinguid või väärtpaberite laenuks andmise või võtmise tehinguid
käsitlev tavapärane turudokumentatsioon;
g)      tehingut reguleerivas dokumentatsioonis sätestatakse õigus tehing
viivitamatult lõpetada juhul, kui vastaspool ei suuda täita kohustust anda üle
raha või väärtpaberid või võimendustagatis või tekib muul viisil makseviivitus;
h)      pädevad asutused peavad vastaspoolt peamiseks turuosaliseks.
3.
Lõike 2 punktis h osutatud peamiste turuosaliste
hulka kuuluvad järgmised üksused:
a)      artikli 193 lõike 1 punktis b nimetatud üksused, kelle vastu olevatele
nõuetele määratakse vastavalt 2. peatükile riskikaal 0 %;
b)      krediidiasutused ja investeerimisühingud;
c)      muud finantsettevõtjad (sealhulgas kindlustusandjad), kelle vastu
olevatele nõuetele määratakse standardmeetodi alusel riskikaal 20 % või kellel
juhul, kui krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad riskiga kaalutud
varasid ja oodatavat kahju sisereitingute meetodi alusel, ei ole tunnustatud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnangut ja kellel on
sisereitingute kohaselt makseviivituse tõenäosus, mis on samaväärne sellise
makseviivituse tõenäosusega, mis on seostatav reitinguagentuuride antud
krediidikvaliteedi hinnangutega, mille EBA on tunnistanud vastavaks
krediidikvaliteedi astmele 2 või sellest kõrgemale krediidikvaliteedi astmele
kooskõlas 2. peatüki kohaste äriühingute vastu olevate nõuete riskiga
kaalumise eeskirjadega;
d)      õigusaktides reguleeritud ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjad,
kelle suhtes kehtivad omavahendite nõuded või finantsvõimenduse nõuded;
e)      õigusaktides reguleeritud pensionifondid;
f)       tunnustatud kliiringukojad.
Artikkel 223
Riskiga kaalutud varade ja oodatava kahju arvutamine
finantstagatise mõju arvutamise üldmeetodi puhul
1.
Standardmeetodi puhul kasutavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud artikli 108 kohaldamisel riskipositsiooni väärtusena
artikli 218 lõike 5 kohaselt arvutatud E*-d. I lisas loetletud bilansiväliste kirjete puhul arvutavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud riskipositsiooni väärtuse, kohaldades
E* väärtuse suhtes artikli 106 lõikes 1 osutatud protsendimäärasid.
2.
Sisereitingute meetodi puhul kasutavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud 3. peatüki kohaldamisel
makseviivitusest tingitud kahjumäärana tegelikku makseviivitusest tingitud
kahjumäära (LGD*). Krediidiasutused
ja investeerimisühingud arvutavad LGD* järgmise valemi alusel:
,
kus:
LGD =   makseviivitusest tingitud kahjumäär, mida kohaldataks riskipostisooni
suhtes vastavalt 3. peatükile juhul, kui riskipositsioonil puuduks tagatis;
E =        artikli 29 lõikes 2
kirjeldatud riskipositsiooni väärtus;
E* =       vastavalt artikli 29
lõikele 2 arvutatud täielikult korrigeeritud riskipositsiooni väärtus.
Artikkel 224
Muu aktsepteeritud tagatise hindamise põhimõtted
sisereitingute meetodi puhul
1.
Kinnisvaratagatise puhul hindab sõltumatu hindaja
tagatist turuväärtuses või sellest madalamas väärtuses. Krediidiasutus või investeerimisühing nõuab sõltumatult hindajalt, et
ta dokumenteeriks turuväärtuse läbipaistval ja selgel viisil.
Liikmesriikides, kus on seaduste või
rakendusaktidega sätestatud ranged kriteeriumid hüpoteekimisväärtuse
hindamiseks, võib sõltumatu hindaja selle asemel hinnata kinnisvara
hüpoteekimisväärtuses või sellest madalamas väärtuses. Sõltumatu hindaja ei võta hüpoteekimisväärtuse hindamisel arvesse
spekulatiivseid elemente ning dokumenteerib kõnealuse väärtuse läbipaistval ja
selgel viisil.
Tagatise väärtuseks on turuväärtus või
hüpoteekimisväärtus, mida on vähendatud vastavalt vajadusele, et võtta arvesse
artikli 203 lõike 3 alusel nõutava jälgimise tulemusi ja eelisjärjekorras
rahuldatavaid nõudeid kinnisvarale.
2.
Nõuete väärtuseks on saadaolev summa.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud hindavad
muud füüsilist tagatist kui kinnisvara selle turuväärtuses, mida nad arvutavad
prognoositava summana, mille eest saaks anda vara hindamiskuupäeval huvitatud
müüjalt huvitatud ostjale üle turutingimustel tehtava tehingu alusel.
Artikkel 225
Muu aktsepteeritud tagatise riskiga kaalutud varade ja
oodatava kahju arvutamine sisereitingute meetodi puhul
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad
3. peatüki kohaldamisel LGD-na tegelikku makseviivitusest tingitud kahjumäära
(LGD*), mis on arvutatud vastavalt käesolevale lõikele ja lõikele 2.
Kui tagatise väärtuse suhe riskipositsiooni
väärtusesse jääb allapoole tabelis 5 sätestatud nõutavat riskipositsiooni
minimaalset tagatuse taset (C*), võrdub LGD* 3. peatükis sätestatud vastaspoole
vastu olevate tagamata nõuete makseviivitusest tingitud kahjumääraga. Sel eesmärgil arvutavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud artikli 162 lõigetes 8–10 loetletud kirjete
riskipositsiooni väärtuse kasutades kõnealustes lõigetes osutatud
ümberhindlustegurite või protsendimäärade asemel ümberhindlustegurit või
protsendimäära 100 %.
Kui tagatise väärtuse suhe riskipositsiooni
väärtusesse ületab tabelis 5 sätestatud teist kõrgemat piirmäära (C**), võrdub
LGD* tabelis 5 sätestatuga.
Kui tagatuse nõutavat taset C** ei ole saavutatud
riskipositsiooni kui terviku suhtes, käsitlevad krediidiasutused ja
investeerimisühingud riskipositsiooni kahe riskipositsioonina, millest üks
vastab riskipositsiooni osale, mille puhul tagatise nõutav tase C** on
saavutatud, ja teine vastab ülejäänud osale.
2.
Riskipositsioonide tagatud osade puhul kohaldatav
LGD* ja nõutavad tagatuse tasemed on sätestatud käesoleva lõike tabelis 5.
 Tabel 5
 Makseviivitusest tingitud kahju miinimummäär riskipositsioonide tagatud osade puhul
   || LGD* kõrgema nõudeõiguse järguga nõuete või tingimuslike nõuete puhul || LGD* allutatud nõuete või tingimuslike nõuete puhul || Riskipositsiooni puhul nõutav minimaalne tagatuse tase (C*) || Riskipositsiooni puhul nõutav minimaalne tagatuse tase (C**)
 Nõuded || 35 % || 65 % || 0 % || 125 %
 Elamukinnisvara/ ärikinnisvara || 35 % || 65 % || 30 % || 140 %
 Muu tagatis || 40 % || 70 % || 30 % || 140 %
3.
Alternatiivina lõigetes 1 ja 2 sätestatud
käsitlusele, ning kui artikli 119 lõikest 2 ei tulene teisiti, võivad krediidiasutused
ja investeerimisühingud määrata riskikaalu 50 % riskipositsiooni sellele
osale, mis on vastavalt artikli 120 lõike 2 punktis d või artikli 121 lõike 2
punktis d sätestatud piirides täielikult tagatud liikmesriigi territooriumil
asuva elamukinnisvara või ärikinnisvaraga, kui kõik artikli 195 lõikes 6
sätestatud tingimused on täidetud.
Artikkel 226
Riskiga kaalutud varade ja oodatava kahju arvutamine
erinevat liiki tagatistest koosneva kogumi puhul
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing arvutab LGD*
väärtuse, mida ta kasutab makseviivitusest tingitud kahjumäärana 3. peatüki
kohaldamisel, vastavalt lõigetele 2 ja 3 juhul, kui mõlemad järgmised
tingimused on täidetud:
a)      krediidiasutus või investeerimisühing kasutab riskiga kaalutud varade
ja oodatava kahju arvutamiseks sisereitingute meetodit;
b)      riskipositsioon on tagatud nii finantstagatise kui ka muu
aktsepteeritud tagatisega.
2.
Krediidiasutustelt ja investeerimisühingutelt
nõutakse, et nad jagaksid volatiilsusega korrigeeritud riskipositsiooni väärtuse,
mis on saadud kohaldades artikli 218 lõikes 5 sätestatud
volatiilsuskoefitsienti riskipositsiooni väärtuse suhtes, osadeks nii, et
vastavalt vajadusele moodustuks aktsepteeritud finantstagatisega kaetud osa,
nõuetega kaetud osa, ärikinnisvara tagatisega või elamukinnisvara tagatisega
kaetud osa, muu aktsepteeritud tagatisega kaetud osa ning tagamata osa.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad
lõike 2 alusel saadud riskipositsiooni iga osa LGD* eraldi kooskõlas käesoleva
peatüki asjakohaste sätetega.
Artikkel 227
Muu otsene krediidiriski kaitse
1.
Kui artikli 207 lõikes 1 sätestatud tingimused on
täidetud, võib kolmandast isikust krediidiasutuses või investeerimisühingus
olevaid hoiuseid käsitleda kolmandast isikust krediidiasutuse või investeerimisühingu
antud garantiina.
2.
Kui artikli 207 lõikes 2 sätestatud tingimused on
täidetud, kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud laenu andvale
krediidiasutusele või investeerimisühingule pandidud elukindlustuslepingute
praeguse tagasiostuväärtusega tagatud riskipositsioonide osa suhtes järgmist
käsitlust:
a)      kui riskipositsiooni suhtes kohaldatakse standardmeetodit, kaalutakse
see riskiga, kasutades lõikes 3 sätestatud riskikaale;
b)      kui riskipositsiooni suhtes kohaldatakse sisereitingute meetodit, kuid
mitte krediidiasutuse või investeerimisühingu enda sisehinnangut
makseviivitusest tingitud kahjumäära kohta, määratakse sellele makseviivitusest
tingitud kahjumäär 40 %.
Valuutade mittevastavuse puhul vähendavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud praegust tagasiostuväärtust kooskõlas
artikli 228 lõikega 3, kusjuures krediidiriski kaitse väärtus on
elukindlustuslepingu praegune tagasiostuväärtus.
3.
Lõike 2 alapunkti a kohaldamisel määravad
krediidiasutused ja investeerimisühingud järgmised riskikaalud võttes arvesse
elukindlustust andva äriühingu vastu olevatele kõrgema nõudeõiguse järguga
tagamata nõuetele määratud riskikaalud:
a)      riskikaal 20 %, kui elukindlustust andva äriühingu vastu olevatele
kõrgema nõudeõiguse järguga tagamata nõuetele on määratud riskikaal 20 %;
b)      riskikaal 35 %, kui elukindlustust andva äriühingu vastu olevatele
kõrgema nõudeõiguse järguga tagamata nõuetele on määratud riskikaal 50 %;
c)      riskikaal 70 %, kui elukindlustust andva äriühingu vastu olevatele
kõrgema nõudeõiguse järguga tagamata nõuetele on määratud riskikaal 100 %;
d)      riskikaal 150 %, kui elukindlustust andva äriühingu vastu
olevatele kõrgema nõudeõiguse järguga tagamata nõuetele on määratud riskikaal
150 %.
4.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib emitendist
krediidiasutuse või investeerimisühingu antud garantiina käsitleda neid
nõudmise korral tagasiostetavaid instrumente, mis on aktsepteeritud artikli 196
punkti c kohaselt. Aktsepteeritud
krediidiriski kaitse väärtus on järgmine:
a)      kui instrument ostetakse tagasi nimiväärtusega, on see kõnealuse
krediidiriski kaitse väärtus;
b)      kui instrument ostetakse tagasi turuhinnaga, on krediidiriski kaitse
väärtuseks instrumendi väärtus, mida on hinnatud samal viisil kui artikli 193
lõikes 4 sätestatud võlaväärtpaberite väärtust.
2. alajagu
Kaudne
krediidiriski kaitse
Artikkel 228
Hindamine
1.
Selleks et arvutada kaudse krediidiriski kaitse
mõju vastavalt käesolevale alajaole, on kaudse krediidiriski kaitse väärtus (G)
summa, mille kaitse andja kohustub maksma laenuvõtja makseviivituse või makse
tegemata jätmise korral või muude kindlaksmääratud krediidisündmuste toimumise
korral.
2.
Krediididerivatiivide puhul, mis ei sisalda
krediidisündmusena krediidiriski alusvaraks oleva võlainstrumendi
restruktureerimist, mis hõlmab põhisumma, intressi või teenustasude kustutamist
või edasilükkamist, mille tulemuseks on krediidikahju sündmus, kohaldatakse
järgmist:
a)      krediidiasutused ja investeerimisühingud vähendavad lõike 1 alusel
arvutatud krediidiriski kaitse väärtust 40 % võrra, kui summa, mida
krediidiriski kaitse andja on kohustunud maksma, ei ületa riskipositsiooni
väärtust;
b)      krediidiriski kaitse ei ületa 60 % riskipositsiooni väärtusest, kui
summa, mida krediidiriski kaitse andja on kohustunud maksma, ületab
riskipositsiooni väärtust.
3.
Kui kaudne krediidiriski kaitse on nomineeritud
riskipositsioonist erinevas valuutas, vähendavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud krediidiriski kaitse väärtust volatiilsuskoefitsiendi
kohaldamisega järgmiselt:
,
kus:
G* =      krediidiriski kaitse
väärtus, mida on korrigeeritud valuutariski arvessevõtmiseks;
G
=        krediidiriski
kaitse nimiväärtus;
Hfx
=      volatiilsuskoefitsient
krediidiriski kaitse ja alusvaraks oleva võlainstrumendi valuutade mis tahes
mittevastavuse puhul, mis on määratud kindlaks vastavalt lõikele 4.
Kui valuutade mittevastavust ei ole, on Hfx
võrdne nulliga.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võtavad
valuutade mittevastavusest tulenevate volatiilsusega korrigeerimiste aluseks 10
tööpäeva pikkuse realiseerimisperioodi, eeldades igapäevast ümberhindlust, ning
võivad arvutada need kas artiklis 219 sätestatud regulatiivsete
volatiilsuskoefitsientide meetodi või artiklis 220 sätestatud sisehinnangutel
põhineva meetodi alusel. Krediidiasutused ja investeerimisühingud korrigeerivad
volatiilsuskoefitsiente ülespoole vastavalt artiklile 221.
Artikkel 229
Riskiga kaalutud varade ja oodatava kahju arvutamine osalise krediidiriski
kaitse ja riski erinevate nõudeõiguse järguga väärtpaberistamise seeriatele
ülekandmise korral
Kui krediidisasutus või investeerimisühing
kannab osa laenuga seotud riskist üle ühele või enamale väärtpaberistamise
seeriale, kohaldatakse 5. peatükis sätestatud eeskirju. Krediidiasutused ja
investeerimisühingud võivad käsitleda maksete olulisuse piirmäärasid, millest
väiksemas summas makset kahjujuhtumi korral ei tehta, võrdsena allesjäänud
esimese järjekoha kahju positsioonidega ning selliselt, et need põhjustavad
riski erineva nõudeõiguse järguga väärtpaberistamise seeriatele ülekandmise.
Artikkel 230
Riskiga kaalutud varade arvutamine standardmeetodi alusel
1.
Artikli 108 lõike 3 kohaldamisel arvutavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud riskiga kaalutud varad vastavalt
järgmisele valemile:
,
kus:
E =       riskipositsiooni väärtus vastavalt artiklile 106; sel eesmärgil on I lisas loetletud
bilansivälise kirje riskipositsiooni väärtus 100 % selle väärtusest, mitte
artikli 106 lõikes 1 määratletud riskipositsiooni väärtus;
GA =     vastavalt artikli 228 lõikele 3 arvutatud krediidiriski kaitse väärtus
(G*), mida on korrigeeritud lõpptähtaegade mis tahes mittevastavuse
arvessevõtmiseks vastavalt 5. jaos sätestatule;
r =        võlgniku vastu
olevate nõuete riskikaal vastavalt 2. peatükis sätestatule;
g =        krediidiriski
kaitse andja vastu olevate nõuete riskikaal vastavalt 2. peatükis sätestatule.
2.
Juhul kui kaitstud väärtus (GA) on
riskipositsiooni väärtusest (E) väiksem, võivad krediidiasutused ja
investeerimisühingud kohaldada lõikes 1 sätestatud valemit ainult siis, kui
riskipositsiooni kaitstud ja kaitsmata osad kuuluvad samasse nõudeõiguse järku.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
laiendada artikli 109 lõigetes 4 ja 5 sätestatud käsitlust riskipositsioonidele
või riskipositsioonide osadele, millele on andnud garantii keskvalitsus või
keskpank, kui garantii on nomineeritud laenuvõtja päritoluriigi valuutas ja
riskipositsiooni rahastatakse kõnealuses valuutas.
Artikkel 231
Riskiga kaalutud varade ja oodatava kahju arvutamine
sisereitingute meetodi alusel
1.
Riskipositsiooni väärtuse (E) kaetud osa puhul
(krediidiriski kaitse korrigeeritud väärtuse GA alusel) võib
makseviivituse tõenäosus 3. peatüki 3. jao kohaldamisel olla krediidiriski
kaitse andja makseviivituse tõenäosus või laenuvõtja ja garantii andja vaheline
makseviivituse tõenäosus, kui täielik asendamine ei ole tagatud. Allutatud riskipositsioonide ja allutamata kaudse
krediidiriski kaitse puhul võib krediidiasutuste ja investeerimisühingute poolt
rakendatav makseviivitusest tingitud kahjumäär 3. peatüki 3. jao kohaldamisel
olla kõrgema nõudeõiguse järguga nõuetele vastav makseviivitusest tingitud
kahjumäär.
2.
Riskipositsiooni väärtuse (E) katmata osa puhul on
makseviivituse tõenäosus laenuvõtja makseviivituse tõenäosus ja
makseviivitusest tingitud kahjumäär on aluspositsiooni makseviivitusest tingitud
kahjumäär.
3.
GA on G* väärtus, mis on arvutatud
vastavalt artikli 228 lõikele 3 ja mida on korrigeeritud lõpptähtaegade mis
tahes mittevastavuse arvessevõtmiseks vastavalt 5. jaos sätestatule. E on riskipositsiooni väärtus vastavalt 3.
peatüki 4. jaole. Sel eesmärgil
arvutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud artikli 162 lõigetes 8–10
loetletud kirjete riskipositsiooni väärtuse, kasutades kõnealustes lõigetes
osutatud ümberhindlustegurite või protsendimäärade asemel ümberhindlustegurit
või protsendimäära 100 %.
5. jagu
Lõpptähtaegade
mittevastavus
Artikkel 232
Lõpptähtaegade mittevastavus
1.
Riskiga kaalutud varade arvutamisel esineb
lõpptähtaegade mittevastavus siis, kui krediidiriski kaitse järelejäänud
tähtaeg on kaitstava riskipositsiooni omast lühem. Kui krediidiriski kaitse järelejäänud tähtaeg on vähem kui kolm kuud ja
selle lõpptähtaeg on lühem kui aluspositsiooni lõpptähtaeg, siis ei
kvalifitseeru krediidiriski kaitse aktsepteeritud krediidiriski kaitsena.
2.
Lõpptähtaegade mittevastavuse korral ei
kvalifitseeru krediidiriski kaitse aktsepteeritud krediidiriski kaitsena, kui
üks järgmistest tingimustest on täidetud:
a)      krediidiriski kaitse esialgne tähtaeg on vähem kui üks aasta;
b)      riskipositsioon on lühiajalise riskipositsioon, mille puhul pädevad
asutused on määranud lõpptähtaja väärtusele (M) üheaastase alampiiri
kohaldamise asemel ühepäevase alampiiri vastavalt artikli 158 lõikele 3.
Artikkel 233
Krediidiriski kaitse lõpptähtaeg
1.
Alusvara tegelik lõpptähtaeg, mille suhtes
kohaldatakse 5-aastast ülempiiri, on pikim võimalik järelejäänud aeg enne seda,
kui võlgnik peab plaanijärgselt täitma oma kohustused. Kui lõikest 2 ei tulene teisiti, on krediidiriski kaitse lõpptähtaeg
aeg kuni varaseima kuupäevani, millal krediidiriski kaitse võib lõppeda või
millal selle võib lõpetada.
2.
Kui krediidiriski kaitse müüjal on kaalutlusõiguse
alusel võimalus krediidiriski kaitse lõpetada, kasutavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud krediidiriski kaitse lõpptähtajana aega kuni varaseima
kuupäevani, mil seda võimalust võib kasutada. Kui krediidiriski kaitse ostjal on kaalutlusõiguse alusel võimalus
krediidiriski kaitse lõpetada ja krediidiriski kaitse andmise kokkuleppe
tingimused sisaldavad krediidiasutusele või investeerimisühingule positiivset
stiimulit teostada tehing enne lepingujärgset lõpptähtaega, kasutab
krediidiasutus või investeerimisühing krediidiriski kaitse lõpptähtajana aega
kuni varaseima kuupäevani, mil seda võimalust võib kasutada; muul juhul võib krediidiasutus või
investeerimisühing pidada sellist võimalust krediidiriski kaitse lõpptähtaega
mitte mõjutavaks.
3.
Kui krediididerivatiivi lepingut on võimalik
lõpetada enne mis tahes sellise tähtajapikenduse lõppu, mis on vajalik selleks,
et krediidiasutustele ja investeerimisühingutele makse tegemata jätmisest
tuleneks krediididerivatiivi alusvaraks oleva võlainstrumendi puhul
makseviivitus, vähendatakse krediidiriski kaitse lõpptähtaega tähtajapikenduse
võrra.
Artikkel 234
Krediidiriski kaitse hindamine
1.
Kui tehingute puhul, mille suhtes kohaldatakse
finantstagatise mõju arvutamise lihtmeetodi alusel otsest krediidiriski
kaitset, esineb riskipositsiooni ja krediidiriski kaitse lõpptähtaegade
mittevastavus, ei kvalifitseeru tagatis aktsepteeritud otsese krediidiriski
kaitsena.
2.
Tehingute puhul, mille suhtes kohaldatakse
finantstagatise mõju arvutamise üldmeetodi alusel otsest krediidiriski kaitset,
kajastavad krediidiasutused ja investeerimisühingud krediidiriski kaitse ja
riskipositsiooni lõpptähtaegu tagatise korrigeeritud väärtuses järgmise valemi
alusel:
,
kus:
CVA =     volatiilsusega korrigeeritud tagatise väärtus vastavalt artikli 218
lõikes 2 sätestatule või riskipositsiooni suurus, olenevalt sellest, kumb neist
on madalam;
t =         krediidiriski kaitse lõpptähtajani jäänud aastate arv, mis on arvutatud
vastavalt artiklile 233, või T väärtus, olenevalt sellest, kumb neist on
madalam;
T =        riskipositsiooni lõpptähtajani jäänud aastate arv, mis on arvutatud
vastavalt artiklile 233, või viis aastat, olenevalt sellest, kumb neist on
madalam;
t* =        0,25.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad
artikli 218 lõikes 5 sätestatud riskipositsiooni täielikult korrigeeritud
väärtuse (E*) arvutamise valemis CVAM-i, mis on CVA, mida
on täiendavalt korrigeeritud lõpptähtaja mittevastavuse arvessevõtmiseks.
3.
Tehingute puhul, mille suhtes kohaldatakse kaudset
krediidiriski kaitset, kajastavad krediidiasutused ja investeerimisühingud
krediidiriski kaitse ja riskipositsiooni lõpptähtaegu krediidiriski kaitse
korrigeeritud väärtuses järgmise valemi alusel:
,
kus:
G*
=      valuutade
mis tahes mittevastavusega korrigeeritud krediidiriski kaitse väärtus;
GA
=      lõpptähtaegade
mis tahes mittevastavusega korrigeeritud G*;
t
=         krediidiriski kaitse
lõpptähtajani jäänud aastate arv, mis on arvutatud vastavalt artiklile 233, või
T väärtus, olenevalt sellest, kumb neist on madalam;
T
=        riskipositsiooni
lõpptähtajani jäänud aastate arv, mis on arvutatud vastavalt artiklile 233, või
viis aastat, olenevalt sellest, kumb neist on madalam;
t* =       0,25.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad
artiklite 228–231 kohaldamisel GA-d krediidiriski kaitse väärtusena.
6. jagu
Nõuete
kogumi krediidiriski maandamise tehnikad
Artikkel 235
Esimese makseviivituse juhu tagamise krediididerivatiivid
Kui krediidiasutus või investeerimisühing saab
krediidiriski kaitse mitmele riskipositsioonile tingimustel, et nende
riskipositsioonidega seotud esimene makseviivituse juht käivitab maksekohustuse
ja selline krediidisündmus lõpetab lepingu, võib krediidiasutus või
investeerimisühing modifitseerida riskipositsiooni riskiga kaalutud varade ja
vajaduse korral oodatava kahju arvutamist, mis krediidiriski kaitse puudumisel
annaks vastavalt käesolevale peatükile tulemuseks järgmisest kahest väärtusest
madalama, kuid seda ainult juhul, kui riskipositsiooni väärtus on krediidiriski
kaitse väärtusest väiksem või sellega võrdne:
a)           riskiga kaalutud varad standardmeetodi alusel;
b)           riskiga kaalutud varad sisereitingute meetodi alusel pluss 12,5-ga
korrutatud oodatav kahju.
Artikkel 236
N-arvu järjekohaga makseviivituse juhu tagamise
krediididerivatiivid
Kui riskipositsioonidega seotud n-arvu
järjekohaga makseviivitus käivitab krediidiriski kaitse alusel maksekohustuse,
võib krediidiriski kaitset ostev krediidiasutus või investeerimisühing riskiga
kaalutud varade ja vajaduse korral oodatava kahju arvutamisel võtta
krediidiriski kaitset arvesse ainult juhul, kui krediidiriski kaitse on saadud
ka makseviivitustele järjekohaga 1 kuni n-1 või kui n-1 järjekohaga
makseviivitus on juba aset leidnud. Sellistel
juhtudel võib krediidiasutus või investeerimisühing modifitseerida
riskipositsiooni riskiga kaalutud varade ja vajaduse korral oodatava kahju
arvutamist, mis krediidiriski kaitse puudumisel annaks tulemuseks selle artikli
235 punktides a ja b osutatud kahest väärtusest, mille n-arvu järjekoht on
madalaim.
Kõik kogumisse kuuluvad riskipositsioonid
peavad vastama artikli 199 lõikes 2 ja artikli 211 lõike 1 punktis d sätestatud
nõuetele.
5. peatükk
Väärtpaberistamine
1. jagu
Mõisted
Artikkel 237
Mõisted
Käesoleva peatüki kohaldamisel kasutatakse
järgmisi mõisteid:
(1)
„ületulu” – väärtpaberistatud riskipositsioonidega
seoses laekunud finantstasud ja muud teenustasutulud pärast kulude
mahaarvamist;
(2)
„lõpetav ostuoptsioon” – väärtpaberistamise tehingu
algataja lepinguline õigus osta tagasi või kustutada väärtpaberistamise
positsioonid enne kõikide väärtpaberistatud nõuete tagasimaksmist, kui
tagasimaksmata nõuete summa langeb allapoole kindlaksmääratud taset;
(3)
„likviidsuse tagamise tehing” – väärtpaberistamise
positsioon, mis tuleneb lepingulisest kokkuleppest pakkuda rahastamist
kindlustamaks rahavoogude õigeaegne laekumine investoritele;
(4)
„Kirb”
– 8 % riskiga kaalutud varadest, mis arvutatakse 3. peatüki alusel
väärtpaberistatud riskipositsioonidelt selliselt, nagu neid ei oleks väärtpaberistatud,
millele liidetakse neist riskipositsioonidest tuleneva kõnealuse peatüki alusel
arvutatud oodatava kahju summa;
(5)
„välisreitingu meetod” – väärtpaberistamise
positsioonidelt riskiga kaalutud varade arvutamise meetod, mida on käsitletud
artiklis 256;.
(6)
„regulatiivne meetod”” – väärtpaberistamise
positsioonidelt riskiga kaalutud varade arvutamise meetod, mida on käsitletud
artiklis 257;
(7)
„reitinguta positsioon” – väärtpaberistamise
positsioon, millel puudub 4. jaos määratletud tunnustatud reitinguagentuuri
antud aktsepteeritud krediidikvaliteedi hinnang;
(8)
„reitingu saanud positsioon” – väärtpaberistamise
positsioon, millel on 4. jaos määratletud tunnustatud reitinguagentuuri antud
aktsepteeritud krediidikvaliteedi hinnang;
(9)
„varaga tagatud kommertsväärtpaberite programm” –
väärtpaberistamise programm, mille raames emiteeritavateks väärtpaberiteks on
valdavalt kommertsväärtpaberid, mille esialgne tähtaeg ei ole pikem kui üks
aasta;
(10)
„traditsiooniline väärtpaberistamine” −
väärtpaberistamine, mille käigus toimub väärtpaberistatavate nõuete majanduslik
loovutamine. See saavutatakse kas väärtpaberistatud riskipositsioonide
omandiõiguse ülemineku teel väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutuselt või investeerimisühingult või kaudse osaluse meetodil. Emiteeritud
väärtpaberitest ei tulene väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutuse
või investeerimisühingu jaoks maksekohustust;
(11)
„sünteetiline väärtpaberistamine” −
väärtpaberistamine, mille käigus saavutatakse riski ülekandmine
krediididerivatiive või garantiisid kasutades ning väärtpaberistatavad
riskipositsioonid jäävad väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutuse
või investeerimisühingu riskipositsioonideks;
(12)
„uuenev nõue” − nõue, mille puhul
kliendi laenujäägil lubatakse kokkulepitud limiidi piires kõikuda olenevalt
tema otsustest laenu võtta või seda tagasi maksta;
(13)
„ennetähtaegse amortiseerimise klausel” −
uuenevate nõuete väärtpaberistamise puhul kasutatav lepingutingimus, millega
nõutakse, et teatavate kindlaksmääratud sündmuste saabumisel tuleb investorite
nõuded lunastada enne emiteeritud väärtpaberite esialgselt kokkulepitud
lõpptähtaega;
(14)
„esimese järjekoha kahju väärtpaberistamise seeria”
−
asjaomase väärtpaberistamise kõige madalama nõudeõiguse järguga
väärtpaberistamise seeria, mis väärtpaberistatud riskipositsioonidele tekkiva
kahju korral on esimene väärtpaberistamise seeria, mis kahju kannab, pakkudes
seeläbi kaitset teise järjekoha kahju väärtpaberistamise seeriale ja teisest
kõrgema järjekoha kahju väärtpaberistamise seeriate olemasolu korral ka neile.
2. jagu
Riski olulise osa ülekandmise arvessevõtmine
Artikkel 238
Traditsiooniline väärtpaberistamine
1.
Traditsioonilise väärtpaberistamise tehingu
algatanud krediidiasutus või investeerimisühing võib jätta väärtpaberistatud
riskipositsioonid riskiga kaalutud varade ja oodatava kahju arvutusest välja,
kui täidetud on üks järgmistest tingimustest:
a)      oluline osa väärtpaberistatud
riskipositsioonidega seonduvast krediidiriskist loetakse üle kantuks
kolmandatele isikutele;
b)      väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab riskikaalu 1250 % kõikide
väärtpaberistamise positsioonide suhtes, mis tal on selles väärtpaberistamises,
või arvab need väärtpaberistamise positsioonid vastavalt artikli 33 lõike
1 punktile k esimese taseme põhiomavahendite kirjetest maha.
2.
Oluline osa krediidiriskist loetakse üle kantuks
järgmistel juhtudel:
a)      väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutuse või investeerimisühingu omanduses olevate asjaomase
väärtpaberistamise tehingu mezzanine-positsioonide riskiga
kaalutud varad ei ületa 50 % kõikide kõnealuse väärtpaberistamise tehingu mezzanine-positsioonide
riskiga kaalutud varadest;
b)      kui asjaomases väärtpaberistamise
tehingus ei ole mezzanine-positsioone ning väärtpaberistamise tehingu
algataja suudab tõendada, et selliste väärtpaberistamise positsioonide
riskipositsiooni väärtus, mille suhtes oleks kohaldatav omavahenditest
mahaarvamine või riskikaal 1250 %, ületab oluliselt asjaomastelt
väärtpaberistatud riskipositsioonidelt põhjendatud hinnangu kohaselt oodatava
kahju määra, ei hoia väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või
investeerimisühing enda omanduses rohkem kui 20 % selliste
väärtpaberistamise positsioonide riskipositsiooni väärtusest, mille suhtes
oleks kohaldatav omavahenditest mahaarvamine või riskikaal 1250 %.
Kui riskiga kaalutud varade võimalik vähenemine,
mille väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või
investeerimisühing asjaomase väärtpaberistamisega saavutaks, ei ole õigustatud
krediidiriski proportsionaalse ülekandmisega kolmandatele isikutele, võib pädev
asutus igal üksikjuhul eraldi otsustada, et olulist osa krediidiriskist ei
loeta kolmandatele isikutele üle kantuks.
3.
Lõike 2 kohaldamisel tähendavad väärtpaberistamise
tehingu mezzanine-positsioonid väärtpaberistamise positsioone, mille
suhtes kohaldatakse 1250 %-st madalamat riskikaalu ning mille nõudeõiguse
järk on madalam kui asjaomase väärtpaberistamise kõige kõrgema nõudeõiguse
järguga positsiooni nõudeõiguse järk ja samuti madalam kõikide selliste samasse
väärtpaberistamisesse kuuluvate väärtpaberistamise positsioonide nõudeõiguse
järkudest, millele 4. jao kohaselt määratakse üks järgnevast:
a)      väärtpaberistamise positsioonide korral,
mille suhtes kohaldatakse 3. jao 3. alajagu, krediidikvaliteedi aste 1;
b)      väärtpaberistamise positsioonide korral,
mille suhtes kohaldatakse 3. jao 4. alajagu, krediidikvaliteedi aste 1 või 2.
4.
Alternatiivina lõigetele 2 ja 3 annavad pädevad
asutused väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutusele või
investeerimisühingule loa lugeda oluline osa krediidiriskist ülekantuks, kui
väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing
suudab iga konkreetse väärtpaberistamise puhul tõendada, et omavahendite nõuete
vähenemine, mille ta väärtpaberistamisega saavutab, on õigustatud krediidiriski
proportsionaalse ülekandmisega kolmandatele isikutele.
Luba antakse ainult juhul, kui krediidiasutus või
investeerimisühing vastab kõigile järgmistele tingimustele:
a)      krediidiasutus või investeerimisühing on
kehtestanud piisavalt riskitundlikud põhimõtted ja metoodika, mille alusel
hinnata riski ülekandmist;
b)      krediidiasutus või investeerimisühing on
võtnud krediidiriski ülekandmist kolmandatele isikutele iga juhtumi puhul
arvesse ka oma sisemises riskijuhtimises ja sisemises kapitali allokeerimises.
5.
Lisaks lõigetes 1−4 sätestatud
kohaldatavatele nõuetele on täidetud ka kõik järgmised tingimused:
a)      väärtpaberistamise dokumentatsioon
kajastab tehingu majanduslikku sisu;
b)      väärtpaberistatud riskipositsioonid on
seatud väljapoole väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutuse või
investeerimisühingu ja tema võlausaldajate kontrolli, sealhulgas pankroti ja
pankrotivara haldamise korral. Seda peab toetama pädeva õigusnõustaja arvamus;
c)      emiteeritud väärtpaberitest ei tulene
väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutuse või investeerimisühingu
jaoks maksekohustusi;
d)      väärtpaberistamise
tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing ei säilita tegelikku
ega kaudset kontrolli loovutatud nõuete üle. Väärtpaberistamise tehingu
algatajat loetakse olevaks säilitanud loovutatud nõuete üle tegeliku kontrolli,
kui tal on õigus need isikult, kellele ta need eelnevalt loovutas, tagasi osta,
et realiseerida neilt saadav kasu, või kui tal on kohustus võtta ülekantud risk
uuesti enda kanda. Kui väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või
investeerimisühing jätab endale nõuetega seonduvad maksete vahendamise õigused
või kohustused, ei tähenda see iseenesest veel kaudset kontrolli nõuete üle;
e)      väärtpaberistamise dokumentatsioon vastab
kõigile järgmistele tingimustele:
i)        peale ennetähtaegse amortiseerimise
klauslite ei sisalda see muid klausleid, millega väärtpaberistamise tehingu
algatanud krediidiasutuselt või investeerimisühingult nõutakse, et
väärtpaberistatud nõuete krediidikvaliteedi halvenemise korral peab ta
väärtpaberistamise raamesse kuuluvaid positsioone parandama, muu hulgas näiteks
muutes aluseks olevaid krediidiriski positsioone või suurendades investoritele
makstavat intressi;
ii)       see ei sisalda klausleid, mille
kohaselt väärtpaberistamise aluseks olevate nõuete kogumi krediidikvaliteedi
halvenemise korral suurendatakse väärtpaberistamise positsioonide omanikele
makstavat intressi;
iii)      kui see on kohaldatav, siis on selles
selgesõnaliselt täpsustatud, et väärtpaberistamise tehingu algataja või
sponsori poolne väärtpaberistamise positsioonide mis tahes ostmine või tagasiostmine,
mis läheb kaugemale tema lepingulistest kohustustest, võib toimuda üksnes
turutingimustel;
f)       kui ette on nähtud lõpetav ostuoptsioon,
peab see lisaks vastama järgmistele tingimustele:
i)        väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutus või investeerimisühing peab saama oma äranägemisel otsustada,
kas ta soovib seda kasutada;
ii)       seda saab kasutada ainult siis, kui 10
% või vähem väärtpaberistatud nõuete esialgsest väärtusest on veel
amortiseerimata;
iii)      see ei ole struktureeritud viisil, mis
võimaldab vältida kahjumi allokeerimist krediidikvaliteedi parandamise
positsioonidele või muudele investorite hoitavatele positsioonidele, ega muul
sellisel viisil, mis pakub krediidikvaliteedi parandamist.
6.
Pädevad asutused teavitavad EBAt lõikes 2 osutatud
konkreetsetest juhtudest, mille korral riskiga kaalutud varade võimalik
vähenemine ei ole õigustatud krediidiriski proportsionaalse ülekandmisega
kolmandatele isikutele, ning lõike 4 kasutamisest krediidiasutuste ja
investeerimisühingute poolt. EBA jälgib erinevaid tavasid selles valdkonnas
ning annab vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 16 välja suunised.
Artikkel 239
Sünteetiline väärtpaberistamine
1.
Sünteetilise väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutus või investeerimisühing võib arvutada väärtpaberistatud
riskipositsioonidelt riskiga kaalutud varad ja kui see on asjakohane, siis ka
nende oodatava kahju kooskõlas artikliga 244, kui täidetud on üks
järgmistest tingimustest:
a)      oluline osa krediidiriskist loetakse üle
kantuks kolmandatele isikutele kas otsese või kaudse krediidiriski kaitse
kaudu;
b)      väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab riskikaalu 1250 % kõikide
väärtpaberistamise positsioonide suhtes, mis tal on selles väärtpaberistamises,
või arvab need väärtpaberistamise positsioonid vastavalt artikli 33 lõike
1 punktile k esimese taseme põhiomavahendite kirjetest maha.
2.
Oluline osa krediidiriskist loetakse üle kantuks,
kui täidetud on üks järgmistest tingimustest:
a)      väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutuse või investeerimisühingu omanduses olevate asjaomase
väärtpaberistamise tehingu mezzanine-positsioonide riskiga
kaalutud varad ei ületa 50 % kõikide kõnealuse väärtpaberistamise tehingu mezzanine-positsioonide
riskiga kaalutud varadest;
b)      kui asjaomases väärtpaberistamise
tehingus ei ole mezzanine-positsioone ning väärtpaberistamise tehingu
algataja suudab tõendada, et selliste väärtpaberistamise positsioonide
riskipositsiooni väärtus, mille suhtes oleks kohaldatav omavahenditest
mahaarvamine või riskikaal 1250 %, ületab oluliselt asjaomastelt
väärtpaberistatud riskipositsioonidelt põhjendatud hinnangu kohaselt oodatava
kahju määra, ei hoia väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või
investeerimisühing enda omanduses rohkem kui 20 % selliste
väärtpaberistamise positsioonide riskipositsiooni väärtusest, mille suhtes
oleks kohaldatav omavahenditest mahaarvamine või riskikaal 1250 %;
c)      kui riskiga kaalutud varade võimalik
vähenemine, mille väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või
investeerimisühing asjaomase väärtpaberistamisega saavutaks, ei ole õigustatud
krediidiriski proportsionaalse ülekandmisega kolmandatele isikutele, võib pädev
asutus igal üksikjuhul eraldi otsustada, et olulist osa krediidiriskist ei
loeta kolmandatele isikutele üle kantuks.
3.
Lõike 2 kohaldamisel tähendavad väärtpaberistamise
tehingu mezzanine-positsioonid väärtpaberistamise positsioone, mille
suhtes kohaldatakse 1250 %-st madalamat riskikaalu ning mille nõudeõiguse
järk on madalam kui asjaomase väärtpaberistamise kõige kõrgema nõudeõiguse
järguga positsiooni nõudeõiguse järk ja samuti madalam kõikide selliste samasse
väärtpaberistamisesse kuuluvate väärtpaberistamise positsioonide nõudeõiguse
järkudest, millele 4. jao kohaselt määratakse üks järgnevast:
a)      väärtpaberistamise positsioonide korral,
mille suhtes kohaldatakse 3. jao 3. alajagu, krediidikvaliteedi aste 1;
b)      väärtpaberistamise positsioonide korral,
mille suhtes kohaldatakse 3. jao 4. alajagu, krediidikvaliteedi aste 1 või 2.
4.
Alternatiivina lõigetele 2 ja 3 annavad pädevad
asutused väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutusele ja
investeerimisühingule loa lugeda oluline osa krediidiriskist ülekantuks, kui
väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing
suudab iga konkreetse väärtpaberistamise puhul tõendada, et omavahendite nõuete
vähenemine, mille ta väärtpaberistamisega saavutab, on õigustatud krediidiriski
proportsionaalse ülekandmisega kolmandatele isikutele.
Luba antakse ainult juhul, kui krediidiasutus või
investeerimisühing vastab kõigile järgmistele tingimustele:
a)      krediidiasutus või investeerimisühing on
kehtestanud piisavalt riskitundlikud põhimõtted ja metoodika, mille alusel
hinnata riski ülekandmist;
b)      krediidiasutus või investeerimisühing on
võtnud krediidiriski ülekandmist kolmandatele isikutele iga juhtumi puhul
arvesse ka oma sisemises riskijuhtimises ja sisemises kapitali allokeerimises.
5.
Lisaks lõigetes 1−4 sätestatud
kohaldatavatele nõuetele peab riski ülekandmine vastama ka järgmistele
tingimustele:
a)      väärtpaberistamise dokumentatsioon
kajastab tehingu majanduslikku sisu;
b)      krediidiriski ülekandmiseks kasutatav
krediidiriski kaitse on kooskõlas artikli 242 lõikega 2;
c)      krediidiriski ülekandmiseks kasutatavad
instrumendid ei sisaldada tingimusi, millega:
i)        kehtestatakse märkimisväärsed olulisuse
piirmäärad, millest allapoole jäävate krediidisündmuste korral loetakse
krediidiriski kaitse mitte rakendunuks;
ii)       lubatakse krediidiriski kaitse
katkestada, kui aluseks olevate nõuete krediidikvaliteet halveneb;
iii)      nõutakse väärtpaberistamise raamesse
kuuluvate positsioonide parandamist väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt, välja arvatud ennetähtaegse
amortiseerimise klauslite korral;
iv)      suurendatakse krediidiasutuse või
investeerimisühingu krediidiriski kaitse kulu või väärtpaberistamise
positsioonide omanikele makstavat intressi aluseks olevate nõuete kogumi krediidikvaliteedi
halvenemise korral;
d)      pädevalt õigusnõustajalt on saadud
arvamus, mis kinnitab krediidiriski kaitse jõustatavust kõikides asjaomastes
jurisdiktsioonides;
e)      kui see on kohaldatav, siis on
väärtpaberistamise dokumentatsioonis selgesõnaliselt täpsustatud, et
väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori poolne väärtpaberistamise
positsioonide mis tahes ostmine või tagasiostmine, mis läheb kaugemale tema
lepingulistest kohustustest, võib toimuda üksnes turutingimustel;
f)       kui ette on nähtud lõpetav ostuoptsioon,
peab see vastama kõikidele järgmistele tingimustele:
i)        väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutus või investeerimisühing peab saama oma äranägemisel otsustada,
kas ta soovib seda kasutada;
ii)       seda saab kasutada ainult siis, kui 10
% või vähem väärtpaberistatud nõuete esialgsest väärtusest on veel
amortiseerimata;
iii)      see ei ole struktureeritud viisil, mis
võimaldab vältida kahjumi allokeerimist krediidikvaliteedi parandamise
positsioonidele või muudele investorite hoitavatele positsioonidele, ega muul
sellisel viisil, mis pakub krediidikvaliteedi parandamist.
6.
Pädevad asutused teavitavad EBAt lõikes 2 osutatud
konkreetsetest juhtudest, mille korral riskiga kaalutud varade võimalik
vähenemine ei ole õigustatud krediidiriski proportsionaalse ülekandmisega
kolmandatele isikutele, ning lõike 4 kasutamisest krediidiasutuste ja
investeerimisühingute poolt. Euroopa Pangandusjärelevalve jälgib erinevaid
tavasid selles valdkonnas ning annab vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile
16 välja suunised.
3. jagu
Riskiga kaalutud varade arvutamine
1. alajagu
Põhimõtted
Artikkel 240
Riskiga kaalutud varade arvutamine
1.
Kui väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutus või investeerimisühing on olulise osa väärtpaberistatud riskipositsioonidega
seonduvast krediidiriskist 2. jao kohaselt üle kandnud, võib see krediidiasutus
või investeerimisühing:
a)       traditsioonilise
väärtpaberistamise korral jätta riskiga kaalutud varade ja kui see on
asjakohane, siis ka oodatava kahju arvutamisel arvesse võtmata
riskipositsioonid, mille ta on väärtpaberistanud;
b)      sünteetilise
väärtpaberistamise korral arvutada väärtpaberistatud riskipositsioonidelt
riskiga kaalutud varad ja kui see on asjakohane, siis ka nende oodatava kahju
vastavalt artiklitele 244 ja 245.
2.
Kui väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutus või investeerimisühing on otsustanud kohaldada lõiget 1, arvutab
ta käesolevas peatükis ettenähtud riskiga kaalutud varad positsioonide jaoks,
mis tal võivad selles väärtpaberistamises olla.
Kui väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutus või investeerimisühing ei ole olulist osa krediidiriskist üle
kandnud või on otsustanud mitte kohaldada lõiget 1, ei ole tal vaja arvutada
riskiga kaalutud varasid ühegi positsiooni jaoks, mis tal võivad kõnealuses
väärtpaberistamises olla, vaid ta peab asjaomased väärtpaberistatud
riskipositsioonid jätkuvalt kaasama oma riskiga kaalutud varade arvutusse
selliselt, nagu neid ei oleks väärtpaberistatud.
3.
Kui esineb riskipositsioon seoses samasse väärtpaberistamisesse
kuuluvate erinevate väärtpaberistamise seeriatega, loetakse iga
väärtpaberistamise seeriaga seotud riskipositsiooni eraldi väärtpaberistamise
positsiooniks. Väärtpaberistamise positsioonidele krediidiriski kaitse andjaid
loetakse väärtpaberistamise positsioonide omanikeks. Väärtpaberistamise
positsioonide hulka arvatakse ka intressimäära- ja valuutatuletislepingutest
tulenevad väärtpaberistamise positsioonid.
4.
Kui väärtpaberistamise positsiooni ei arvata
artikli 33 lõike 1 punkti k kohaselt esimese taseme põhiomavahendite kirjetest
maha, kaasatakse riskiga kaalutud varad artikli 87 lõike 3 kohaldamisel
krediidiasutuse või investeerimisühingu riskiga kaalutud varade kogusumma
arvutusse.
5.
Väärtpaberistamise positsioonilt arvutatakse
riskiga kaalutud varad selliselt, et positsiooni artikli 241 kohaselt arvutatud
riskipositsiooni väärtuse suhtes kohaldatakse asjakohast koguriskikaalu.
6.
Koguriskikaal leitakse käesolevas peatükis
sätestatud riskikaalu ja artikli 396 kohase mis tahes täiendava riskikaalu
summana.
Artikkel 241
Riskipositsiooni väärtus
1.
Riskipositsiooni väärtus arvutatakse järgmiselt:
a)      juhul kui
krediidiasutus või investeerimisühing arvutab riskiga kaalutud vara 3. alajao
alusel, on bilansilise väärtpaberistamise positsiooni riskipositsiooni
väärtuseks selle bilansiline väärtus pärast spetsiifilisi krediidiriskiga
korrigeerimisi;
b)      juhul kui krediidiasutus või
investeerimisühing arvutab riskiga kaalutud vara 4. alajao alusel, on
bilansilise väärtpaberistamise positsiooni riskipositsiooni väärtuseks selle
bilansiline väärtus enne võimalikke krediidiriskiga korrigeerimisi;
c)      juhul kui krediidiasutus või
investeerimisühing arvutab riskiga kaalutud vara 3. alajao alusel, on
bilansivälise väärtpaberistamise positsiooni riskipositsiooni väärtuseks tema
nimiväärtuse ja temaga seoses tehtud võimalike spetsiifiliste krediidiriskiga
korrigeerimiste vahe ning käesolevas peatükis sätestatud ümberhindlusteguri
korrutis.  Ümberhindlustegur on 100 %, kui ei ole sätestatud teisiti;
d)      juhul kui krediidiasutus või
investeerimisühing arvutab riskiga kaalutud vara 4. alajao alusel, on
bilansivälise väärtpaberistamise positsiooni riskipositsiooni väärtuseks tema
nimiväärtuse ja käesolevas peatükis sätestatud ümberhindlusteguri korrutis.
Ümberhindlustegur on 100 %, kui ei ole sätestatud teisiti;
e)      II lisas loetletud tuletisinstrumendiga
seonduvast vastaspoole krediidiriskist tuleneva riskipositsiooni väärtus
määratakse kindlaks vastavalt 6. peatükile.
2.
Kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on
samas väärtpaberistamises kaks või enam kattuvat positsiooni, siis võtab ta
selles ulatuses, milles need kattuvad, oma riskiga kaalutud varade arvutuses
arvesse ainult selle positsiooni või positsiooni osa, mis annab tulemuseks
suuremad riskiga kaalutud varad. Krediidiasutus või investeerimisühing võib
sellist kattumist arvesse võtta ka kauplemisportfelli positsioonide
spetsiifilise riski omavahendite nõuete ja kauplemisportfelliväliste
väärtpaberistamise positsioonide omavahendite nõuete vaheliste kattumiste
puhul, tingimusel et krediidiasutus või investeerimisühing on suuteline
asjaomaste positsioonide omavahendite nõudeid arvutama ja võrdlema. Käesoleva
lõike kohaldamisel käsitletakse kattumisena seda, kui positsioonid kujutavad
endast kas täielikult või osaliselt avatust samale riskile selliselt, et
kattumise ulatuses on tegemist ühe riskipositsiooniga.
3.
Kui artikli 263 punkt c on kohaldatav varaga
tagatud kommertsväärtpaberite programmi kuuluvate positsioonide suhtes, võib
krediidiasutus või investeerimisühing kõnealuse programmi riskiga kaalutud
varade arvutamiseks kasutada likviidsuse tagamise tehingu jaoks määratud
riskikaalu, tingimusel et kõnealuse programmi raames emiteeritud varaga tagatud
kommertsväärtpaberid on 100 % ulatuses kaetud selle või mõne teise likviidsuse
tagamise tehinguga ja kõik need likviidsuse tagamise tehingud kuuluvad
asjaomaste varaga tagatud kommertsväärtpaberitega samasse nõudeõiguse järku,
nii et need kujutavad endast kattuvaid positsioone.
Krediidiasutus või investeerimisühing teatab pädevatele
asutustele, kuidas ta kõnealust käsitlust kasutab.
Artikkel 242
Krediidiriski maandamise arvessevõtmine väärtpaberistamise positsioonide puhul
3.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib
väärtpaberistamise positsioonile saadud otsest või kaudset krediidiriski
kaitset arvesse võtta kooskõlas 4. peatükiga, kui täidetud on käesolevas
peatükis ja 4. peatükis sätestatud nõuded.
Aktsepteeritud otseseks krediidiriski kaitseks
võib olla üksnes selline finantstagatis, mida aktsepteeritakse riskiga kaalutud
varade arvutamisel vastavalt 2. peatükile 4. peatükis täpsustatud korras, ja
selle arvessevõtmiseks peavad olema täidetud 4. peatükis sätestatud asjaomased
nõuded.
4.
Aktsepteeritud kaudseks krediidiriski kaitseks ja
selle andjateks saab olla üksnes 4. peatüki alusel aktsepteeritav
krediidiriski kaitse ja selle andjad ning selle arvessevõtmiseks peavad olema
täidetud 4. peatükis sätestatud asjaomased nõuded.
5.
Erandina lõikest 2 peab artiklis 197 loetletud
aktsepteeritud kaudse krediidiriski kaitse andjatel olema tunnustatud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang, mis peab olema vastavalt
artikli 131 kohaselt määratule seostatav krediidikvaliteedi astmega 3 või
sellest kõrgema krediidikvaliteedi astmega ja mis peab olema olnud
krediidiriski kaitse esmakordse arvessevõtmise ajal seostatav
krediidikvaliteedi astmega 2 või sellest kõrgema krediidikvaliteedi astmega.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes on saanud loa kasutada
krediidiriski kaitse andja vastu olevate otseste nõuete puhul sisereitingute
meetodit, võivad aktsepteeritavust hinnata esimese lause kohaselt, tuginedes
krediidiriski kaitse andja makseviivituse tõenäosuse ja artiklis 131 osutatud
krediidikvaliteedi astmetega seostatava makseviivituse tõenäosuse
samaväärsusele.
6.
Erandina lõikest 2 on väärtpaberistamise
eriotstarbelised ettevõtted aktsepteeritud krediidiriski kaitse andjad, kui nad
omavad aktsepteeritava finantstagatisena kvalifitseeruvaid varasid, millele ei
ole õigusi ega tingimuslikke õigusi, mis oleksid seatud kaudset krediidiriski
kaitset saava krediidiasutuse või investeerimisühingu tingimuslikest õigustest
ettepoole või nendega samale kohale, ja kui täidetud on kõik finantstagatise
arvessevõtmisele esitatavad 4. peatükis sätestatud nõuded. Neil juhtudel
on GA (krediidiriski kaitse summa, mida on kooskõlas 4. peatükiga korrigeeritud
võimalike valuutade mittevastavuste ja lõpptähtaegade mittevastavuste
arvessevõtmiseks) piiratud kõnealuste varade volatiilsusega korrigeeritud
turuväärtusega ja g (krediidiriski kaitse andja vastu olevate nõuete riskikaal,
mida on täpsustatud standardmeetodi all) määratakse kindlaks kaalutud keskmise
riskikaaluna, mida kohaldataks kõnealuste varade kui finantstagatise suhtes
standardmeetodi kohaselt.
Artikkel 243
Kaudne toetus
1.
Sponsorist või väärtpaberistamise tehingu
algatajast krediidiasutus või investeerimisühing, kes on seoses
väärtpaberistamisega kohaldanud riskiga kaalutud varade arvutamisel artikli 240
lõikeid 1 ja 2 või kes on müünud instrumente oma kauplemisportfellist, mistõttu
ta ei pea enam hoidma omavahendeid nimetatud instrumentidega seotud riskide
katteks, ei tohi investorile tekkiva võimaliku või tegeliku kahju vähendamiseks
toetada väärtpaberistamist määral, mis ületab tema lepingulisi kohustusi.
Tehingut ei käsitata toetust pakkuvana, kui see tehakse turutingimustel ja kui
seda võetakse arvesse riski olulise osa ülekandmise hindamisel. Igast sellisest
tehingust, olenemata sellest, kas see pakub toetust, tuleb teatada pädevatele
asutustele ja see tuleb kaasata krediidiasutuse või investeerimisühingu
krediidiriski kontrollimise ja heakskiitmise protsessi. Selle hindamisel, kas
tehing ei ole struktureeritud selliselt, et see pakub toetust, peab
krediidiasutus või investeerimisühing nõuetekohaselt arvesse võtma vähemalt
kõike järgnevat:
a)      tagasiostu hind;
b)      krediidiasutuse või investeerimisühingu
kapitali- ja likviidsuspositsioon enne ja pärast tagasiostu;
c)      väärtpaberistatud riskipositsioonide
tulemusnäitajad;
d)      väärtpaberistamise positsioonide
tulemusnäitajad.
2.
EBA annab kooskõlas määruse (EL) nr 1093/2010
artikliga 16 välja suunised selle kohta, mida tuleb käsitada turutingimustel
tehinguna ja millal ei ole tehing struktureeritud selliselt, et see pakub
toetust.
3.
Kui väärtpaberistamise tehingu algatajast või
sponsorist krediidiasutus või investeerimisühing ei täida väärtpaberistamisega
seoses lõiget 1, peab tal olema omavahendeid vähemalt kõikide väärtpaberistatud
riskipositsioonide katteks selliselt, nagu neid ei oleks väärtpaberistatud.
2. alajagu
Sünteetilise väärtpaberistamise raames väärtpaberistatud riskipositsioonidelt
riskiga kaalutud varade arvutamine väärtpabreistamise tehingu algatanud
krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt
Artikkel 244
Üldkäsitlus
Kui on täidetud lõikes 239 sätestatud
tingimused, kasutab sünteetilise väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutus või investeerimisühing väärtpaberistatud riskipositsioonidelt
riskiga kaalutud varade arvutamisel käesolevas jaos sätestatud asjakohast
arvutusmetoodikat, ja mitte 2. peatükis sätestatud metoodikat, kui artiklist
245ei tulene teisti. Krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul, kes
arvutavad riskiga kaalutud varasid ja oodatavat kahju 3. peatüki alusel, on
oodatav kahju selliste riskipositsioonide puhul null.
Esimeses lõigus sätestatud nõudeid kohaldatakse
kogu väärtpaberistamisesse kaasatud nõuete kogumi suhtes tervikuna. Kui
artiklist 245 ei tulene teisiti, arvutab väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutus või investeerimisühing riskiga kaalutud varad kooskõlas
käesoleva jaoga kõigilt väärtpaberistamise seeriatelt, sealhulgas sellistelt
väärtpaberistamise seeriatelt, mille puhul ta võtab kooskõlas artikliga 242
arvesse krediidiriski maandamist, misjuhul asjaomase positsiooni suhtes
kohaldatavat riskikaalu võib kooskõlas 4. peatükiga modifitseerida, kui
käesolevas peatükis sätestatud nõuetest ei tulene teisiti.
Artikkel 245
Lõpptähtaegade mittevastavuste käsitlus sünteetilise väärtpaberistamise puhul
Kui riski erineva nõudeõiguse järguga
väärtpaberistamise seeriatele ülekandmise saavutamiseks kasutatava
krediidiriski kaitse lõpptähtaegade ja väärtpaberistatud nõuete lõpptähtaegade
vahel esineb mis tahes mittevastavusi, võetakse neid artikli 244 kohasel
riskiga kaalutud varade arvutamisel arvesse järgmiselt:
a)           väärtpaberistatud nõuete lõpptähtajaks
loetakse väärtpaberistatud nõuetest pikima lõpptähtajaga nõude lõpptähtaeg,
kuid mitte rohkem kui viis aastat.  Krediidiriski kaitse lõpptähtaeg määratakse
kindlaks vastavalt 4. peatükile;
b)           väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutus või investeerimisühing ei võta lõpptähtaegade võimalikke
mittevastavusi arvesse riskiga kaalutud varade arvutamisel sellistelt
väärtpaberistamise seeriatelt, mida käsitatakse käesoleva jao kohaselt 1250 %
riskikaalu saanuna. Kõikide muude väärtpaberistamise seeriate puhul
kohaldatakse 4. peatükis sätestatud lõpptähtaegade mittevastavuse käsitlust
vastavalt järgmisele valemile:
,
kus:
RW*
=  riskiga kaalutud varad artikli 87 lõike 3 punkti a
kohaldamiseks;
RWAss
=         nõuete riskiga kaalutud varad, mida oleks
pidanud kasutama juhul, kui neid nõuded ei oleks väärtpaberistatud, arvutatuna
proportsionaalselt;
RWSP
=  artikli 244 kohaselt arvutatud riskiga kaalutud
varad, mida oleks pidanud kasutama, kui lõpptähtaegade mittevastavust ei oleks
esinenud;
T =       väärtpaberistatud nõuete lõpptähtaeg, väljendatuna aastates;
t =         krediidiriski kaitse lõpptähtaeg, väljendatuna aastates;
t*
=       0,25.
3. alajagu
Riskiga kaalutud varade arvutamine standardmeetodi alusel
Artikkel 246
Riskikaalud
Kui artiklist 247 ei tulene teisiti, arvutab
krediidiasutus või investeerimisühing reitingu saanud väärtpaberistamise või
edasiväärtpaberistamise positsioonilt riskiga kaalutud varad, kohaldades
riskipositsiooni väärtuse suhtes asjaomast riskikaalu.
Asjaomaseks riskikaaluks on tabelis 1 näidatud
riskikaal, millega positsiooni krediidikvaliteedi hinnangut 4. jao kohaselt
seostatakse.
 Tabel 1
 Krediidikvaliteedi aste || 1 || 2 || 3 || 4 (ainult krediidikvaliteedi hinnangute puhul, mis ei ole lühiajalised) || kõik muud krediidikvaliteedi astmed
 Väärtpaberistamise positsioonid || 20 % || 50 % || 100 % || 350 % || 1250 %
 Edasiväärtpaberistamise positsioonid || 40 % || 100 % || 225 % || 650 % || 1250 %
Kui artiklitest 247−250 ei tulene teisiti,
kohaldatakse reitinguta väärtpaberistamise positsioonidelt riskiga kaalutud
varade arvutamisel riskikaalu 1250 %.
Artikkel 247
Väärtpaberistamise tehingu algatajast või sponsorist krediidiasutused ja
investeerimisühingud
Väärtpaberistamise tehingu algatajast või
sponsorist krediidiasutuse või investeerimisühingu puhul võivad tema mis tahes
ühe väärtpaberistamise raamesse kuuluvatelt väärtpaberistamise positsioonidelt
arvutatavad riskiga kaalutud varad olla piiratud summaga, mis vastab
väärtpaberistatud nõuete riskiga kaalutud varadele, mis on arvutatud praeguse
seisuga selliselt, nagu neid nõudeid ei oleks väärtpaberistatud, arvestades et
järgneva suhtes kohaldatakse eeldatavalt 150 % riskikaalu:
a)           kõik praegu makseviivituses olevad riskipositsioonid;
b)           kõik sellised
riskipositsioonid väärtpaberistatud riskipositsioonide seas, mida artikli 123
kohaselt seostatakse eriti suure riskiga.
Artikkel 248
Reitinguta positsioonide käsitlus
1.
Reitinguta väärtpaberistamise positsioonilt riskiga
kaalutud varade arvutamisel võib krediidiasutus või investeerimisühing
kohaldada sellist kaalutud keskmist riskikaalu, mida 2. peatüki kohaselt
kohaldaks väärtpaberistatud nõuete suhtes nende nõuete omanikuks olev
krediidiasutus või investeerimisühing, korrutatuna lõikes 2 osutatud
kontsentratsiooni suhtarvuga. Sel eesmärgil peab krediidiasutus või
investeerimisühing igal ajahetkel teadma, milline on väärtpaberistatud nõuete
kogumi koosseis.
2.
Kontsentratsiooni suhtarv võrdub kõikide
väärtpaberistamise seeriate nimiväärtuste summaga, mis on jagatud selliste
väärtpaberistamise seeriate nimiväärtuste summaga, mis on madalama või sama
nõudeõiguse järguga kui väärtpaberistamise seeria, milles positsiooni omatakse,
kusjuures viimatinimetatud summa hulka arvatakse ka see väärtpaberistamise
seeria ise. Saadav riskikaal ei või olla suurem kui 1250 % ega väiksem kui
ükski riskikaal, mida kohaldatakse reitingu saanud kõrgema nõudeõiguse järguga
väärtpaberistamise seeria suhtes. Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei
suuda kindlaks määrata riskikaalusid, mida kohaldataks väärtpaberistatud nõuete
suhtes 2. peatüki alusel, kohaldab ta positsiooni suhtes riskikaalu
1250 %.
Artikkel 249
Teise või kõrgema järjekoha kahju väärtpaberistamise seeriasse kuuluvate
väärtpaberistamise positsioonide käsitlus varaga tagatud kommertsväärtpaberite
programmis
Välja arvatud juhul, kui artikli 250 kohaselt
on reitinguta likviidsuse tagamise tehingute suhtes võimalik kohaldada
soodsamat käsitlust, võib krediidiasutus või investeerimisühing kohaldada
järgmistele tingimustele vastavate väärtpaberistamise positsioonide suhtes kas
100 % riskikaalu või suurimat riskikaalu, mida mis tahes asjaomase
väärtpaberistatud nõude suhtes kohaldaks 2. peatüki kohaselt
krediidiasutus või investeerimisühing, kellele need nõuded kuuluvad, olenevalt
sellest, kumb nimetatud riskikaaludest on suurem:
a)           väärtpaberistamise positsioon kuulub
sellisesse väärtpaberistamise seeriasse, mis vastab majanduslikult teise või
teisest kõrgema järjekoha kahju positsioonile väärtpaberistamises, ja esimese
järjekoha kahju väärtpaberistamise seeria parandab oluliselt teise järjekoha
kahju väärtpaberistamise seeria krediidikvaliteeti;
b)           väärtpaberistamise positsiooni
krediidikvaliteet on vähemalt võrdväärne investeerimisjärgu krediidikvaliteediga;
c)           väärtpaberistamise positsioon kuulub
krediidiasutusele või investeerimisühingule, kellel ei ole positsiooni esimese
järjekoha kahju väärtpaberistamise seerias.
Artikkel 250
Reitinguta likviidsuse tagamise tehingute käsitlus
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
reitinguta likviidsuse tagamise tehingu riskipositsiooni väärtuse
kindlaksmääramiseks kohaldada nimetatud tehingu nimiväärtuse suhtes
ümberhindlustegurit 50 %, kui täidetud on järgmised tingimused:
a)      likviidsuse tagamise tehingu
dokumentatsioonis tuleb selgelt täpsustada ja piiritleda asjaolud, mille korral
võib likviidsuslimiiti kasutada;
b)      likviidsuse tagamise tehingu raames ei
tohi olla võimalik kasutada likviidsuslimiiti selleks, et osaleda krediidiriski
kahjude katmises, kattes juba enne likviidsuslimiidi kasutamist kantud
kahjusid, ja eelkõige selleks, et pakkuda likviidsust seoses juba enne
likviidsuslimiidi kasutamist makseviivituses olnud riskipositsioonidega, ega
selleks, et soetada varasid nende õiglasest väärtusest kõrgema hinnaga;
c)      likviidsuse tagamise tehingut ei tohi
kasutada väärtpaberistamise pidevaks või regulaarseks rahastamiseks;
d)      likviidsuse tagamise tehingu raames
kasutatud likviidsuslimiidi tagasimaksed ei tohi olla allutatud investorite nõuetele,
välja arvatud nõuetele, mis tulenevad intressimäära- või
valuutatuletislepingutest, teenustasudest või muudest sellistest maksetest,
ning nende suhtes ei tohi kohaldada loobumist ega tähtaja pikendamist;
e)      likviidsuse tagamise tehingu raames ei
tohi olla võimalik kasutada likviidsuslimiiti pärast seda, kui on ammendunud
kõik kohaldatavad krediidikvaliteedi parandamised, mis tooksid likviidsuse
tagamise tehingule kasu;
f)       likviidsuse tagamise tehing peab
sisaldama klauslit, mille kohaselt vähendatakse kasutatavat likviidsuslimiiti
automaatselt makseviivituses olevate riskipositsioonide summa võrra, kus
makseviivitust käsitletakse sellele 3. peatükis antud tähenduses, või kui
väärtpaberistatud riskipositsioonide kogum koosneb reitingu saanud instrumentidest,
siis klauslit, mille kohaselt likviidsuse tagamise tehing lõpetatakse, kui
kogumi keskmine krediidikvaliteet langeb allapoole investeerimisjärgu
krediidikvaliteeti.
Kohaldatav riskikaal on kõrgeim riskikaal, mida
mis tahes asjaomase väärtpaberistatud riskipositsiooni suhtes 2. peatüki alusel
kohaldaks krediidiasutus või investeerimisühing, kellele riskipositsioonid
kuuluvad.
2.
Rahalise ettemaksega tehingute riskipositsiooni
väärtuse kindlaksmääramiseks võib tingimusteta tühistatava likviidsuse tagamise
tehingu nimiväärtuse suhtes kohaldada ümberhindlustegurit 0 %, tingimusel
et lõikes 1 sätestatud tingimused on täidetud ja likviidsuse tagamise tehingu
raames kasutatud likviidsuslimiidi tagasimaksed on kõrgema nõudeõiguse järguga
kui mis tahes muud väärtpaberistatud riskipositsioonidest tulenevate
rahavoogudega seotud nõuded.
Artikkel 251
Täiendavad omavahendite nõuded ennetähtaegse amortiseerimise klauslit
sisaldavate uuenevate nõuete väärtpaberistamiste puhul
1.
Kui uuenevate nõuete väärtpaberistamise puhul on
kohaldatav ennetähtaegse amortiseerimise klausel, arvutab väärtpaberistamise
tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing käesoleva artikli
kohaselt täiendava riskiga kaalutud vara seoses riskiga, et tema krediidiriski
tase võib ennetähtaegse amortiseerimise klausli rakendumise järel tõusta.
2.
Krediidiasutus või investeerimisühing arvutab
riskiga kaalutud vara väärtpaberistamise tehingu algatajale kuuluva osaluse
riskipositsiooni väärtuste ja investoritele kuuluva osaluse riskipositsiooni
väärtuste summalt.
Väärtpaberistamise struktuuride puhul, kus
väärtpaberistatud nõuete hulka kuuluvad nii uuenevad kui ka mitteuuenevad
nõuded, kohaldab väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või
investeerimisühing lõigetes 3−6 sätestatud käsitlust selle osa suhtes väärtpaberistamise aluseks
olevast nõuete kogumist, mis sisaldab uuenevaid nõudeid.
Väärtpaberistamise tehingu algatajale kuuluva
osaluse riskipositsiooni väärtus on väärtpaberistamiseks müüdud kasutatud
limiitide kogumi sellise tingliku osa riskipositsiooni väärtus, mille osakaal
kogu asjaomasesse struktuuri müüdud kogumi summas määrab ära selliste
rahavoogude osakaalu, mis tulenevad põhisumma ja intresside ning muude selliste
seotud summade laekumisest, mis ei ole kasutatavad maksete tegemiseks
asjaomases väärtpaberistamises väärtpaberistamise positsioone omavatele
isikutele. Väärtpaberistamise tehingu algatajale kuuluv osalus ei tohi olla
allutatud investoritele kuuluvale osalusele. Investoritele kuuluva osaluse
riskipositsiooni väärtus on kasutatud limiitide kogumi ülejäänud tingliku osa
riskipositsiooni väärtus.
Väärtpaberistamise tehingu algatajale kuuluva
osaluse riskipositsiooni väärtuselt arvutatakse riskiga kaalutud varad
samamoodi, nagu proportsionaalselt riskipositsioonilt, mis oleks
väärtpaberistatud riskipositsioonide suhtes juhul, kui neid ei oleks
väärtpaberistatud.
3.
Lõikes 1 sätestatud täiendava riskiga kaalutud vara
arvutamisest on vabastatud järgmist liiki väärtpaberistamise tehingute
algatajad:
a)      uuenevate nõuete väärtpaberistamised,
mille puhul investorid jäävad täielikult avatuks riskile, mis tuleneb
laenuvõtjate poolsest täiendavast limiitide kasutamisest, nii et aluseks
olevate tehingute risk ei kandu tagasi väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutusele või investeerimisühingule isegi pärast ennetähtaegse
amortiseerimise sündmuse toimumist;
b)      väärtpaberistamised, mille puhul mis
tahes ennetähtaegse amortiseerimise klausel rakendub vaid sündmuste korral, mis
ei ole seotud väärtpaberistatud varade ega väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutuse või investeerimisühingu tulemusnäitajatega, näiteks oluliste
muudatuste korral maksualastes õigusnormides.
4.
Väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutuse või investeerimisühingu puhul, kelle suhtes kohaldatakse
kohustust arvutada lõike 1 kohaselt täiendav riskiga kaalutud vara, ei tohi
tema positsioonidelt investoritele kuuluvas osaluses arvutatud riskiga kaalutud
vara ja lõike 1 kohaselt arvutatud riskiga kaalutud vara summa olla suurem kui
suurem järgmistest:
a)      tema positsioonidelt investoritele
kuuluvas osaluses arvutatud riskiga kaalutud varad;
b)      riskiga kaalutud varad, mille
riskipositsioonide omanikust krediidiasutus või investeerimisühing oleks
pidanud arvutama väärtpaberistatud riskipositsioonidelt juhul, kui neid ei
oleks väärtpaberistatud investoritele kuuluva osalusega võrdses summas.
Artikli 29 lõike 1 kohaselt nõutavat tulevikus
saadava tulu kapitaliseerimisest tuleneva võimaliku puhastulu mahaarvamist
käsitletakse eraldi eelmises lõigus osutatud maksimumsummast.
5.
Lõike 1 kohaselt arvutatavate riskiga kaalutud
varade kindlaksmääramiseks korrutatakse investoritele kuuluva osaluse
riskipositsiooni väärtus näitajaga, mis saadakse lõigetes 6−9 osutatud
asjakohase ümberhindlusteguri ja sellise kaalutud keskmise riskikaalu
kohaldamise tulemusel, mida oleks pidanud kohaldama väärtpaberistatud
riskipositsioonide suhtes juhul, kui neid ei oleks väärtpaberistatud.
Ennetähtaegse amortiseerimise klauslit käsitatakse
kontrollitud ennetähtaegse amortiseerimise klauslina, kui täidetud on kõik
järgmised tingimused:
a)      väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutus või investeerimisühing on kehtestanud asjakohase
omavahendite/likviidsuse plaani, mille eesmärk on tagada, et tal oleks
ennetähtaegse amortiseerimise korral kättesaadaval piisavalt omavahendeid ja
likviidsust;.
b)      kogu tehingu kehtivusaja vältel toimub
põhisumma- ja intressimaksete, kulude, kahjumite ja sissenõutud summade
proportsionaalne jagamine väärtpaberistamise tehingu algatajale kuuluva osaluse
ja investoritele kuuluva osaluse vahel, lähtudes saadaolevate nõuete saldost,
mis fikseeritakse üks kord kuus või sagedamini;
c)      amortiseerimise perioodi peetakse
piisavalt pikaks selleks, et selle perioodi jooksul makstakse tagasi või
tunnistatakse mitteviivituses olevaks 90 % koguvõlast (väärtpaberistamise
tehingu algatajale kuuluv osalus ja investoritele kuuluv osalus), mis oli
tasumata ennetähtaegse amortiseerimise perioodi alguse seisuga;
d)      tagasimaksete tegemise kiirus ei ole
suurem, kui see oleks punktis c sätestatud perioodi jooksul toimuva lineaarse
amortiseerimise puhul.
6.
Väärtpaberistamiste puhul, mille suhtes
kohaldatakse mittesiduvate ning tingimusteta ja etteteatamiseta tühistatavate
jaenõuete ennetähtaegse amortiseerimise klauslit, mille kohaselt ennetähtaegse
amortiseerimise käivitab ületulu taseme langemine kindlaksmääratud tasemele,
võrdlevad krediidiasutused ja investeerimisühingud kolme kuu keskmist ületulu
taset nende ületulu tasemetega, mille juures on nõutav ületulu lukustamine.
Kui ületulu lukustamine ei ole väärtpaberistamise
raames nõutav, loetakse lukustuspunktiks ületulu tase, mille juures käivitub
ennetähtaegne amortiseerimine, millele on liidetud 4,5 protsendipunkti.
Kohaldatav ümberhindlustegur määratakse kindlaks
tegeliku kolme kuu keskmise ületulu taseme alusel tabeli 2 kohaselt.
 Tabel 2
   || Väärtpaberistamised, mille suhtes kohaldatakse kontrollitud ennetähtaegse amortiseerimise klauslit || Väärtpaberistamised, mille suhtes kohaldatakse mittekontrollitud ennetähtaegse amortiseerimise klauslit
 3 kuu keskmine ületulu || Ümberhindlustegur || Ümberhindlustegur
 Kõrgem tasemest A || 0 % || 0 %
 Tase A || 1 % || 5 %
 Tase B || 2 % || 15 %
 Tase C || 10 % || 50 %
 Tase D || 20 % || 100 %
 Tase E || 40 % || 100 %
Kus:
a)      „tase A” tähistab
ületulu tasemeid, mis on alla 133,33 %, kuid vähemalt 100 % ületulu
lukustustasemest;
b)      „tase B” tähistab ületulu tasemeid, mis
on alla 100 %, kuid vähemalt 75 % ületulu lukustustasemest;
c)      „tase C” tähistab ületulu tasemeid, mis
on alla 75 %, kuid vähemalt 50 % ületulu lukustustasemest;
d)      „tase D” tähistab ületulu tasemeid, mis
on alla 50 %, kuid vähemalt 25 % ületulu lukustustasemest;
e)      „tase E” tähistab ületulu tasemeid, mis
on alla 25 % ületulu lukustustasemest.
7.
Väärtpaberistamiste puhul, mille suhtes
kohaldatakse mittesiduvate ning tingimusteta ja etteteatamiseta tühistatavate
jaenõuete ennetähtaegse amortiseerimise klauslit ning mille puhul ennetähtaegse
amortiseerimise käivitab millegi muuga kui kolme kuu keskmise ületulu tasemega
seonduv kvantitatiivne väärtus, võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud
pädevate asutuste loal kohaldada osutatud ümberhindlusteguri
kindlaksmääramiseks käsitlust, mis on ligilähedane lõikes 6 sätestatud
käsitlusele. Pädev asutus annab loa, kui on täidetud järgmised tingimused:
a)      kõnealune käsitlus
on asjakohasem, sest krediidiasutus või investeerimisühing saab koostada
ennetähtaegset amortiseerimist käivitava väärtuse kohta kvantitatiivse näitaja,
mis on samaväärne ületulu lukustustasemega;
b)      kõnealune käsitlus
annab riski kohta, et krediidiasutuse või investeerimisühingu krediidirisk võib
ennetähtaegset amortiseerimise klausli rakendumise korral suureneda, tulemuseks
näitaja, mis on sama konservatiivne kui lõike 6 kohaselt arvutatud näitaja.
8.
Kõigi muude väärtpaberistamiste suhtes, mille puhul
kohaldatakse uuenevate nõuete kontrollitud ennetähtaegse amortiseerimise
klauslit, rakendatakse ümberhindlustegurit 90 %.
9.
Kõigi muude väärtpaberistamiste suhtes, mille puhul
kohaldatakse uuenevate nõuete mittekontrollitud ennetähtaegse amortiseerimise
klauslit, rakendatakse ümberhindlustegurit 100 %.
Artikkel 252
            Krediidiriski maandamine väärtpaberistamise positsioonide puhul,
mille suhtes kohaldatakse standardmeetodit
Kui väärtpaberistamise positsioonile on saadud
krediidiriski kaitse, võib riskiga kaalutud varade arvutust modifitseerida
kooskõlas 4. peatükiga.
Artikkel 253
Riskiga kaalutud varade vähendamine
Juhul kui väärtpaberistamise positsioonile on
määratud riskikaal 1250 %, võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud
kooskõlas artikli 33 lõike 1 punktiga k alternatiivina positsiooni kaasamisele
oma riskiga kaalutud varade arvutusse arvata positsiooni riskipositsiooni
väärtuse omavahenditest maha. Sel eesmärgil võib riskipositsiooni väärtuse arvutamisel
arvesse võtta aktsepteeritud otsest krediidiriski kaitset viisil, mis on
kooskõlas artikliga 252.
Kui kõnealust alternatiivi kasutab
väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing,
võib ta artiklis 247 täpsustatud summast, mis vastab väärtpaberistatud nõuete
riskiga kaalutud varadele, mis on arvutatud praeguse seisuga selliselt, nagu
neid nõudeid ei oleks väärtpaberistatud, maha arvata 12,5-ga korrutatud artikli
33 lõike 1 punkti k kohaselt mahaarvatud summa.
4. alajagu
Riskiga kaalutud varade arvutamine sisereitingute meetodi alusel
Artikkel 254
Meetodite tähtsusjärjekord
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad
meetodeid järgmise tähtsusjärjekorra alusel:
a)      reitingu saanud positsiooni või sellise
positsiooni puhul, mille korral võib kasutada kaudset reitingut, kasutatakse
riskiga kaalutud varade arvutamiseks artiklis 256 sätestatud välisreitingu
meetodit;
b)      reitinguta
positsiooni puhul võib krediidiasutus või investeerimisühing kasutada artiklis
257 sätestatud regulatiivset meetodit juhul, kui ta saab koostada
makseviivituse tõenäosuse ning vajaduse korral riskipositsiooni väärtuse ja
makseviivitusest tingitud kahjumäära hinnangud, mida ta kasutab regulatiivse
meetodi sisenditena vastavalt kõnealuste parameetrite hindamise nõuetele
sisereitingute meetodi alusel kooskõlas 3. jaoga. Krediidiasutus või
investeerimisühing, kes ei ole väärtpaberistamise tehingu algataja, võib
kasutada regulatiivset meetodit ainult juhul, kui ta on saanud selleks
pädevatelt asutustelt loa, mis antakse, kui krediidiasutus või
investeerimisühing täidab eelmises lauses sätestatud tingimuse;
c)      varaga tagatud
kommertsväärtpaberite programmi reitinguta positsioonide puhul võib
krediidiasutus või investeerimisühing alternatiivina punktile b kasutada lõikes
4 sätestatud sisemisel hinnangul põhinevat meetodit, kui ta on saanud selleks
pädevatelt asutustelt loa;
d)      kõigil muudel
juhtudel rakendatakse reitinguta väärtpaberistamise positsioonidele riskikaalu
1250 %.
2.
Kaudsete reitingute kasutamisel omistab
krediidiasutus või investeerimisühing reitinguta positsioonile kaudse
krediidikvaliteedi hinnangu, mis on samaväärne krediidikvaliteedi hinnanguga,
mis on sellisel reitingu saanud võrdluspositsioonil, mille näol on tegemist
sellise kõige kõrgema nõudeõiguse järguga positsiooniga, mis on kõigis
aspektides allutatud kõnealusele reitinguta väärtpaberistamise positsioonile ja
vastab kõikidele järgmistele tingimustele:
a)      võrdluspositsioonid
peavad olema kõigis aspektides allutatud reitinguta väärtpaberistamise
positsioonile;
b)      võrdlus
positsioonide lõpptähtaeg peab olema kõnealuse reitinguta positsiooni omaga
võrdne või sellest pikem;
c)      mis tahes kaudseid
reitinguid peab pidevalt ajakohastama, et võtta arvesse võimalikke muutusi
võrdluspositsioonide krediidikvaliteedi hinnangus.
3.
Pädevad asutused annavad krediidiasutustele ja
investeerimisühingutele loa lõikes 4 sätestatud sisemisel hinnangul põhineva
meetodi kasutamiseks, kui täidetud on kõik järgmised tingimused:
a)      varaga tagatud
kommertsväärtpaberite programmi raames emiteeritud kommertsväärtpaberite
positsioonid on reitingu saanud positsioonid;
b)      positsiooni sisemise
krediidikvaliteedi hinnangu puhul on arvesse võetud vähemalt ühe tunnustatud
reitinguagentuuri poolt kasutatavat avalikult kättesaadavat hindamismetoodikat,
mis on välja töötatud reitingute andmiseks väärtpaberitele, mis on tagatud
väärtpaberistatud riskipositsioonidega sama liiki riskipositsioonidega;
c)      reitinguagentuuride
hulka, mille metoodikat vastavalt punktis b nõutule arvesse võetakse, kuuluvad
reitinguagentuurid, kes on andnud asjaomase varaga tagatud
kommertsväärtpaberite programmi raames emiteeritud kommertsväärtpaberitele
välisreitingu. Kvantitatiivsed elemendid, näiteks stressitegurid, mida
kasutatakse positsiooni hindamisel eesmärgiga määrata kindlaks selle
krediidikvaliteet, peavad olema vähemalt sama konservatiivsed kui kõnealuse
reitinguagentuuri asjaomases hindamismetoodikas kasutatavad;
d)      sisemisel hinnangul
põhineva metoodika väljatöötamisel võtab krediidiasutus või investeerimisühing
arvesse asjaomaseid avalikult kättesaadavaid reitingute andmise metoodikaid,
mida tunnustatud reitinguagentuuride kasutatavad asjaomase varaga tagatud
kommertsväärtpaberite programmi raames emiteeritud kommertsväärtpaberitele reitingute
andmiseks. Krediidiasutus või investeerimisühing peab sellist arvessevõtmist
dokumenteerima ja seda vastavalt punktile g regulaarselt ajakohastama;
e)      krediidiasutuse või
investeerimisühingu sisemisel hinnangul põhinev metoodika peab sisaldama reitinguklasse.
Kõnealused reitinguklassid ja tunnustatud reitinguagentuuride antud
krediidikvaliteedi hinnangud peavad olema omavahelises vastavuses. Kõnealune
vastavus tuleb selgelt dokumenteerida;
f)       sisemisel hinnangul
põhinevat metoodikat tuleb kasutada krediidiasutuse või investeerimisühingu
sisemistes riskijuhtimisprotsessides, sealhulgas otsuste tegemise, juhtkonna
teavitamise ja sisemistes kapitali allokeerimise protsessides;
g)      sise- või
välisaudiitor, reitinguagentuur või krediidiasutuse või investeerimisühingu
sisese krediidiriski kontrollimise või riskijuhtimise funktsiooni täitja peab
teostama regulaarset kontrolli sisemiste hinnangute andmise protsessi üle ja
selle üle, kui täpsed on sisemised hinnangud, mis on antud varaga tagatud
kommertsväärtpaberite programmist tulenevate krediidiasutuse või
investeerimisühingu riskipositsioonide krediidikvaliteedile. Kui kontrolli
teostab krediidiasutuse või investeerimisühingu siseauditi, krediidiriski
kontrollimise või riskijuhtimise funktsiooni täitja, peavad nende funktsioonide
täitjad olema sõltumatud varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi
äriliinist ja samuti kliendisuhetest;
h)      krediidiasutus või
investeerimisühing peab jälgima oma sisereitingute asjakohasust aja jooksul, et
hinnata sisemisel hinnangul põhineva metoodika toimimist, ja vajaduse korral
korrigeerima kõnealust metoodikat, kui riskipositsioonide tulemusnäitajad
lahknevad pidevalt sisereitingute poolt näidatust;
i)       varaga tagatud
kommertsväärtpaberite programm peab sisaldama väärtpaberite emissiooni tagamise
standardeid, mis on esitatud krediidi- ja investeerimisjuhistena. Vara ostmise
üle otsustamisel peab varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi haldur
arvesse võtma ostetava vara liiki, likviidsuse tagamise tehingute ja krediidikvaliteedi
parandamise pakkumisest tulenevate riskipositsioonide liiki ja rahalist
väärtust, krediidikahjumite jaotust ning ülekantud varade juriidilist ja
majanduslikku eraldatust varasid müüvast üksusest. Teostada tuleb varade müüja
riskiprofiili krediidianalüüs, mis sisaldab varasemate ja tulevaste oodatavate
majandustulemuste, praeguse turuosa, oodatava tulevase konkurentsivõime,
finantsvõimenduse, rahavoogude, intressimaksete kattevara ja võlareitingu
analüüsi. Lisaks tuleb kontrollida müüja väärtpaberite emissiooni tagamise
standardeid, maksete vahendamise võimet ja sissenõudmisprotsesse;
j)       varaga tagatud
kommertsväärtpaberite programmi väärtpaberite emissiooni tagamise standarditega
kehtestatakse varade aktsepteeritavuse miinimumkriteeriumid, mis eelkõige:
i)        välistavad
selliste varade ostmise, mis on pikalt tähtajaks tasumata või makseviivituses;
ii)       piiravad liigset
kontsentreerumist üksikute võlgnike või geograafiliste piirkondade lõikes;
iii)      piiravad
ostetavate varade kehtivusaega;
k)      varaga tagatud
kommertsväärtpaberite programm peab sisaldama sissenõudmispõhimõtteid ja
-protseduure, milles võetakse arvesse maksete vahendaja tegevussuutlikkust ja
krediidikvaliteeti. Varaga tagatud kommertsväärtpaberite programm peab maandama
müüja ja maksete vahendaja tulemusnäitajatega seonduvat riski erinevate
meetoditega, näiteks käivitavate sündmustega, mis põhinevad praegusel
krediidikvaliteedil ja mis välistaksid rahaliste vahendite mitteeristatavuse;
l)       varaga tagatud
kommertsväärtpaberite programmi raames osta plaanitavale varade kogumile antud
kahjude koguhinnangus tuleb arvesse võtta kõiki potentsiaalse riski allikaid,
nagu krediidirisk ja lahjendusrisk. Kui müüja poolt pakutud krediidikvaliteedi
parandamise suurus on määratud ainult krediidiga seotud kahjude alusel ja kui
lahjendusrisk on asjaomase riskipositsioonide kogumi puhul oluline, tuleb
lahjendusriski katteks moodustada eraldi reserv. Lisaks tuleb nõutava
krediidikvaliteedi parandamise suuruse määramiseks vaadata programmi raames
läbi mitme varasema aasta andmed muu hulgas kahjumite, viivisseisundi,
lahjenduste ja nõuete käibekordaja kohta;
m)     varaga tagatud
kommertsväärtpaberite programmis tuleb riskipositsioonide ostmise juures
kasutada struktuurseid tunnuseid, näiteks likvideerimise käiviteid, et maandada
alusportfelli krediidikvaliteedi potentsiaalse halvenemise riski.
4.
Sisemisel hinnangul põhineva meetodi kasutamise
korral määrab krediidiasutus või investeerimisühing reitinguta positsiooni ühte
lõike 3 punktis e sätestatud reitinguklassi. Positsioonile antakse tuletatud
reiting, mis on sama, mis asjaomasele reitinguklassile lõike 3 punkti e alusel
vastavad krediidikvaliteedi hinnangud. Kui kõnealune tuletatud reiting on
väärtpaberistamise alguses investeerimisjärgu krediidireitingu tasemel või sellest
kõrgemal, käsitletakse seda riskiga kaalutud varade arvutamisel samaväärsena
tunnustatud reitinguagentuuri antud aktsepteeritud krediidikvaliteedi
hinnanguga.
5.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes on
saanud loa sisemisel hinnangul põhineva meetodi kasutamiseks, võivad pöörduda
tagasi muude meetodite kasutamise juurde üksnes juhul, kui täidetud on kõik
järgmised tingimused:
a)      krediidiasutus või
investeerimisühing on pädevale asutusele teda rahuldaval viisil tõendanud, et
tal on nende kasutamise juurde tagasipöördumiseks mõjuvad põhjused;
b)      krediidiasutus või
investeerimisühing on saanud pädevalt asutuselt eelneva loa.
Artikkel 255
Maksimaalsed riskiga kaalutud varad
Väärtpaberistamise tehingu algatajast või
sponsorist krediidiasutuste ja investeerimisühingute ja muude KIRB-i
arvutada võivate krediidiasutuste ja investeerimisühingute väärtpaberistamise
positsioonidelt arvutatud riskiga kaalutud varad võivad olla piiratud summaga,
mis annaks artikli 87 lõike 3 kohaselt tulemuseks omavahendite nõude, mis
võrdub summaga, mis saadaks, kui 8 %-le sellistest riskiga kaalutud
varadest, mis saadaks juhul, kui väärtpaberistatud varasid ei oleks
väärtpaberistatud ja kui need oleksid krediidiasutuse või investeerimisühingu
bilansis, liita asjaomaste riskipositsioonide oodatav kahju.
Artikkel 256
Välisreitingu meetod
1.
Välisreitingu meetodi kasutamisel arvutab
krediidiasutus või investeerimisühing reitingu saanud väärtpaberistamise või
edasiväärtpaberistamise positsioonilt riskiga kaalutud varad selliselt, et kohaldab
riskipositsiooni väärtuse suhtes asjaomast riskikaalu ning korrutab saadud
tulemuse 1,06-ga.
Asjaomaseks riskikaaluks on tabelis 4 näidatud
riskikaal, millega positsiooni krediidikvaliteedi hinnangut 4. jao kohaselt
seostatakse.
 Tabel 4
 Krediidikvaliteedi aste || Väärtpaberistamise positsioonid || Edasiväärtpaberistamise positsioonid
 Krediidikvaliteedi hinnangud, mis ei ole lühiajalised || Lühiajalised krediidikvaliteedi hinnangud || A || B || C || D || E
 1 || 1 || 7 % || 12 % || 20 % || 20 % || 30%
 2 ||   || 8 % || 15 % || 25 % || 25 % || 40%
 3 ||   || 10 % || 18 % || 35 % || 35 % || 50%
 4 || 2 || 12 % || 20 % ||   || 40 % || 65%
 5 ||   || 20 % || 35 % ||   || 60 % || 100%
 6 ||   || 35 % || 50 % || 100 % || 150 %
 7 || 3 || 60 % || 75 % || 150 % || 225 %
 8 ||   || 100 % || 200 % || 350 %
 9 ||   || 250 % || 300 % || 500 %
 10 ||   || 425 % || 500 % || 650 %
 11 ||   || 650 % || 750 % || 850 %
 Kõik muud ja reitinguta || 1250%
Tabeli 4 veerus C esitatud riskikaalusid
kohaldatakse juhul, kui väärtpaberistamise positsioon ei ole
edasiväärtpaberistamise positsioon ja kui väärtpaberistatud riskipositsioonide
tegelik arv jääb alla kuue.
Ülejäänud väärtpaberistamise positsioonide suhtes,
mis ei ole edasiväärtpaberistamise positsioonid, kohaldatakse veerus B esitatud
riskikaalusid, välja arvatud juhul, kui positsioon on kõrgeima nõudeõiguse
järguga väärtpaberistamise seerias; viimasel juhul kohaldatakse veerus A
esitatud riskikaalusid.
Edasiväärtpaberistamise positsioonide suhtes
kohaldatakse veerus E esitatud riskikaalusid, välja arvatud juhul, kui
edasiväärtpaberistamise positsioon on kõrgeima nõudeõiguse järguga
edasiväärtpaberistamise seerias ja ükski aluspositsioon ei olnud ise
edasiväärtpaberistamise positsioon; viimasel juhul kohaldatakse veerus D
esitatud riskikaalusid.
Selle kindlakstegemisel, kas tegemist on kõrgeima
nõudeõiguse järguga väärtpaberistamise seeriaga, ei ole vaja võtta arvesse
intressimäära- või valuutatuletislepingutest tulenevaid tasumisele kuuluvaid
summasid, tasumisele kuuluvaid teenustasusid ega muid sarnaseid makseid.
Väärtpaberistatud riskipositsioonide tegeliku arvu
leidmisel käsitatakse sama võlgniku vastu olevaid erinevaid nõudeid ühe
riskipositsioonina. Riskipositsioonide tegelik arv leitakse järgmiselt:
,
kus EAD on kõigi i-nda võlgniku vastu olevate
nõuete riskipositsiooni väärtuste summa. Kui suurima riskipositsiooni C1
osakaal portfellis on teada, võib krediidiasutus või investeerimisühing
arvutada N-i järgmiselt: N = 1/C1.
2.
Väärtpaberistamise positsioonide krediidiriski
maandamist võib arvesse võtta vastavalt artikli 259 lõigetele 1 ja 4,
arvestades artiklis 242 sätestatud tingimusi.
Artikkel 257
Regulatiivne meetod
1.
Regulatiivse meetodi puhul arvutatakse väärtpaberistamise
positsiooni riskikaal järgmiselt, kohaldades sealjuures edasiväärtpaberistamise
positsioonide suhtes 20 % ja kõigi teiste väärtpaberistamise positsioonide
suhtes 7 % alampiiri.
,
kus:
,
kus:
;
;
;
;
;
;
;
;
;
τ
=        1000;
ω
= 20;
Beta
[x; a, b] = beeta kumulatiivne jaotus, kus parameetrid a
ja b on leitud punkti x jaoks;
T =       selle väärtpaberistamise seeria nö. paksus, milles positsiooni
hoitakse, mõõdetuna a) väärtpaberistamise seeria nimiväärtuse ja b)
väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtuste summa suhtena. II lisas
loetletud tuletisinstrumentide puhul kasutatakse nimiväärtuse asemel 6. peatüki
kohaselt arvutatud praeguse asenduskulu ja potentsiaalse tuleviku krediidiriski
positsiooni summat;
KIRBR
= a) KIRB-i ja b) väärtpaberistatud
riskipositsioonide riskipositsiooni väärtuste summa suhe, väljendatuna
kümnendarvuna;
L =       krediidikvaliteedi parandamise tase, arvutatuna kõikide selliste
väärtpaberistamise seeriate nimiväärtuste, mis on madalama nõudeõiguse järguga
kui väärtpaberistamise seeria, milles positsiooni hoitakse, ja
väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtuste summa suhtena. L-i
arvutamisel ei võeta arvesse tuleviku kapitaliseeritud tulu. Krediidikvaliteedi
parandamise taseme arvutamisel võib II lisas loetletud tuletisinstrumentide
vastaspoolte tasumisele kuuluvaid summasid, mis tulenevad kõnealusest
väärtpaberistamise seeriast madalama nõudeõiguse järguga väärtpaberistamise
seeriatest, mõõta nende praeguse asenduskulu alusel ilma potentsiaalseid
tuleviku krediidiriski positsioone arvesse võtmata;
N =       riskipositsioonide tegelik arv, mis on arvutatud vastavalt
artiklile 256. Edasiväärtpaberistamise puhul peab krediidiasutus või
investeerimisühing lähtuma kogumis olevate väärtpaberistamise positsioonide
arvust, mitte aluspositsioonide arvust esialgsetes kogumites, millest aluseks
olevad väärtpaberistamise positsioonid tulenevad;
ELGD =         nõuete
suurustega kaalutud keskmine makseviivitusest tingitud kahjumäär, mis
arvutatakse järgmiselt:
,
kus:
LGDi
= keskmine makseviivitusest tingitud kahjumäär, mida
seostatakse kõikide i-nda võlgniku vastu olevate nõuetega, kus makseviivitusest
tingitud kahjumäär määratakse kindlaks vastavalt 3. peatükile.
Edasiväärtpaberistamise puhul kohaldatakse väärtpaberistatud positsioonide
suhtes makseviivitusest tingitud kahjumäära 100 %. Kui ostetud nõuete
puhul käsitletakse makseviivituse riski ja lahjendusriski väärtpaberistamise
raames ühiselt, arvutatakse LGDi sisend krediidiriski LGD ja
lahjendusriski 75 % LGD kaalutud keskmisena. Riskikaalud on vastavalt
krediidiriski ja lahjendusriski eraldiseisvad omavahendite nõuded.
2.
Kui suurima väärtpaberistatud riskipositsiooni C1
nimiväärtus ei ületa 3 % väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtuste
summast, võib krediidiasutus või investeerimisühing regulatiivse meetodi
kohaldamisel määrata LGD väärtuseks 50 % ja N väärtuseks ühe järgmistest:
 või
,
kus:
Cm
=     m suurima riskipositsiooni nimiväärtuste summa ja
väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtuste summa suhe. Krediidiasutus
või investeerimisühing võib m väärtuse määrata oma äranägemise järgi.
Väärtpaberistamiste puhul, kus praktiliselt kõik
väärtpaberistatud riskipositsioonid on jaenõuded, võivad krediidiasutused ja
investeerimisühingud pädeva asutuse loal kasutada regulatiivses meetodis
lihtsustust, mille kohaselt h=0 ja v=0, tingimusel et riskipositsioonide
tegelik arv ei ole väike ja riskipositsioonid ei ole tugevalt kontsentreerunud.
3.
Pädevad asutused hoiavad EBAt kursis sellega,
kuidas krediidiasutused ja investeerimisühingud eelmises lõikes sätestatud
võimalust kasutavad. EBA jälgib erinevaid tavasid selles valdkonnas ning annab
vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 16 välja suunised.
4.
Väärtpaberistamise positsioonide krediidiriski
maandamist võib arvesse võtta vastavalt artikli 259 lõigetele 2−4, kui artiklis
242 sätestatud tingimustest ei tulene teisiti.
Artikkel 258
Likviidsuse tagamise tehingud
1.
Rahalise ettemaksega tehingutest tuleneva
reitinguta väärtpaberistamise positsiooni riskipositsiooni väärtuse
kindlaksmääramiseks võib artikli 250 lõikes 2 sätestatud tingimustele vastava
likviidsuse tagamise tehingu nimiväärtuse suhtes kohaldada ümberhindlustegurit
0 %.
2.
Kui krediidiasutusel või investeerimisühingul ei
ole otstarbekas arvutada väärtpaberistatud riskipositsioonidelt riskiga
kaalutud varasid selliselt, nagu neid riskipositsioone ei oleks
väärtpaberistatud, võib krediidiasutus või investeerimisühing artikli 250
lõikes 1 sätestatud tingimustele vastavast likviidsuse tagamise tehingust
tulenevalt reitinguta väärtpaberistamise positsioonilt riskiga kaalutud varade
arvutamiseks kasutada erandkorras ja ajutiselt lõikes 3 sätestatud meetodit.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud teavitavad pädevaid asutusi sellest,
kuidas nad esimeses lauses sätestatud võimalust kasutavad, lisades ka oma põhjendused
ja selle, millise ajavahemiku vältel nad kavatsevad seda võimalust kasutada.
3.
Artikli 250 lõikes 1 sätestatud tingimustele
vastavast likviidsuse tagamise tehingust tuleneva väärtpaberistamise
positsiooni suhtes võib kohaldada kõrgeimat riskikaalu, mis kuuluks 2. peatüki
alusel kohaldamisele mis tahes väärtpaberistatud riskipositsioonide suhtes
juhul, kui neid ei oleks väärtpaberistatud. Positsiooni riskipositsiooni
väärtuse kindlaksmääramiseks kohaldatakse ümberhindlustegurit 100 %.
Artikkel 259
            Krediidiriski maandamine väärtpaberistamise positsioonide puhul,
mille suhtes kohaldatakse sisereitingute meetodit
1.
Kui riskiga kaalutud varasid arvutatakse
välisreitingu meetodi alusel, võib krediidiriski kaitse saanud
väärtpaberistamise positsiooni riskipositsiooni väärtust või riskikaalu
modifitseerida vastavalt 4. peatüki sätetele, mida kohaldatakse 2. peatüki
kohasel riskiga kaalutud varade arvutamisel.
2.
Kui riskiga kaalutud varasid arvutatakse
regulatiivse meetodi kohaselt, siis kohaldatakse täieliku krediidiriski kaitse
puhul järgmisi nõudeid:
a)      krediidiasutus või investeerimisühing
määrab kindlaks positsiooni tegeliku riskikaalu. Selleks jagab ta positsiooni
riskiga kaalutud varad positsiooni riskipositsiooni väärtusega ja korrutab
tulemuse 100-ga;
b)      otsese krediidiriski kaitse puhul
arvutatakse väärtpaberistamise positsiooni riskiga kaalutud varad selliselt, et
otsese krediidiriski kaitsega korrigeeritud positsiooni väärtus (E*)
korrutatakse tegeliku riskikaaluga; sealjuures E* on väärtus, mis
arvutatakse vastavalt 4. peatükile selleks, et arvutada riskiga kaalutud
varasid vastavalt 2. peatükile, võttes väärtpaberistamise positsiooni
väärtuseks E;
c)      kaudse krediidiriski kaitse puhul
arvutatakse väärtpaberistamise positsiooni riskiga kaalutud varad selliselt, et
korrutatakse krediidiriski kaitse summa, mida on 4. peatüki kohaselt
korrigeeritud mis tahes valuutade mittevastavuste ja lõpptähtaegade
mittevastavustega, (GA) krediidiriski kaitse andja riskikaaluga ja
liidetakse saadud tulemusele summa, mis saadakse väärtpaberistamise positsiooni
summa ja GA vahe korrutamisel tegeliku riskikaaluga.
3.
Kui riskiga kaalutud varasid arvutatakse
regulatiivse meetodi kohaselt, siis kohaldatakse osalise krediidiriski kaitse
puhul järgmisi nõudeid:
a)      kui krediidiriski maandamine
katab esimese järjekoha kahju või kahjud proportsionaalselt väärtpaberistamise
positsiooniga, võib krediidiasutus või investeerimisühing kohaldada lõiget 2;
b)      muudel juhtudel
käsitleb krediidiasutus või investeerimisühing väärtpaberistamise positsiooni
kahe või enama positsioonina, mille katmata osa loetakse madalama
krediidikvaliteediga positsiooniks. Kõnealuse positsiooni riskiga kaalutud
varade arvutamisel kohaldatakse artiklit 257, selle erisusega, et eeldatakse,
et T on otsese krediidiriski kaitse puhul võrdne e*-ga ja kaudse
krediidiriski kaitse puhul võrdne (T-g)-ga, kus e* tähistab E*
ja aluseks oleva kogumi tingliku koguväärtuse suhet, kus E* on
korrigeeritud väärtpaberistamise positsiooni väärtus, mis on arvutatud
vastavalt 4. peatüki sätetele, mida kohaldatakse 2. peatüki kohasel riskiga
kaalutud varade arvutamisel, võttes väärtpaberistamise positsiooni väärtuseks
E; ja g on krediidiriski kaitse nimiväärtuse, mida on 4. peatüki kohaselt
korrigeeritud valuutade või lõpptähtaegade mis tahes mittevastavustega, ja
väärtpaberistatud riskipositsioonide positsiooni väärtuste summa suhe. Kaudse
krediidiriski kaitse puhul kohaldatakse positsiooni selle osa suhtes, mis jääb
T korrigeeritud väärtusest väljapoole, krediidiriski kaitse andja riskikaalu.
4.
Kui pädevad asutused on andnud krediidiasutusele
või investeerimisühingule loa arvutada kaudse krediidiriski kaitse puhul
riskiga kaalutud varad krediidiriski kaitse andja vastu olevatelt
võrreldavatelt otsestelt nõuetelt 3. peatüki kohaselt, määratakse artikli 230
kohane krediidiriski kaitse andja vastu olevate nõuete riskikaal g kindlaks
vastavalt 3. peatükis sätestatule.
Artikkel 260
Täiendavad omavahendite nõuded ennetähtaegse amortiseerimise klausleid
sisaldavate uuenevate nõuete väärtpaberistamiste puhul
1.
Lisaks väärtpaberistamise positsioonidelt riskiga
kaalutud varade arvutamisele peab väärtpaberistamise tehingu algatanud
krediidiasutus või investeerimisühing juhul, kui ta müüb uuenevaid nõudeid
ennetähtaegse amortiseerimise klauslit sisaldavaks väärtpaberistamiseks,
arvutama riskiga kaalutud varad vastavalt artiklis 251 sätestatud metoodikale.
2.
Erandina artiklist 251 leitakse väärtpaberistamise
tehingu algatajale kuuluva osaluse riskipositsiooni väärtus järgmiste
riskipositsiooni väärtuste summana:
a)      väärtpaberistamiseks müüdud kasutatud
limiitide kogumi sellise tingliku osa riskipositsiooni väärtus, mille osakaal
kogu asjaomasesse struktuuri müüdud kogumi summas määrab ära selliste
rahavoogude osakaalu, mis tulenevad põhisumma ja intresside ning muude selliste
seotud summade laekumisest, mis ei ole kasutatavad maksete tegemiseks
asjaomases väärtpaberistamises väärtpaberistamise positsioone omavatele
isikutele;
b)      selliste krediidiliinide, mille kasutatud
limiidid on müüdud väärtpaberistamiseks, kasutamata limiitide kogumi sellise
osa riskipositsiooni väärtus, mille osakaal kõnealuste kasutamata limiitide
kogusummas on sama, mis punktis a kirjeldatud riskipositsiooni väärtuse osakaal
väärtpaberistamiseks müüdud kasutatud limiitide kogumi riskipositsiooni
väärtuses.
Väärtpaberistamise tehingu algatajale kuuluv
osalus ei tohi olla allutatud investoritele kuuluvale osalusele.
Investoritele kuuluva osaluse riskipositsiooni
väärtus on kasutatud limiitide kogumi selle tingliku osa riskipositsiooni
väärtus, mis ei ole hõlmatud punktiga a, millele on liidetud selliste
krediidiliinide, mille kasutatud limiidid on müüdud väärtpaberistamiseks,
kasutamata limiitide kogumi selle osa riskipositsiooni väärtus, mis ei ole
hõlmatud punktiga b.
3.
Lõike 2 punkti a kohaselt leitud väärtpaberistamise
tehingu algatajale kuuluva osaluse riskipositsiooni väärtuselt arvutatakse
riskiga kaalutud varad samamoodi nagu proportsionaalselt riskipositsioonilt,
mis oleks väärtpaberistatud kasutatud limiitide suhtes olevate riskipositsioonide
suhtes juhul, kui neid ei oleks väärtpaberistatud, ja proportsionaalselt
riskipositsioonilt, mis on selliste krediidiliinide kasutamata limiitide
suhtes, mille kasutatud limiidid on müüdud väärtpaberistamiseks.
Artikkel 261
Riskiga kaalutud varade vähendamine
1.
Kui väärtpaberistamise positsiooni suhtes
kohaldatakse riskikaalu 1250 %, võib sellise positsiooni riskiga kaalutud
varasid vähendada krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt
väärtpaberistatud riskipositsioonide suhtes tehtud mis tahes spetsiifiliste
krediidiriskiga korrigeerimiste 12,5-ga korrutatud summa võrra. Selles
ulatuses, milles kõnealuseid spetsiifilisi krediidiriskiga korrigeerimisi sel
viisil arvesse võetakse, ei võeta neid enam arvesse artiklis 155 sätestatud
arvutustes.
2.
Väärtpaberistamise positsiooni riskiga kaalutud
varasid võib vähendada krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt
positsiooni suhtes tehtud mis tahes spetsiifiliste krediidiriskiga
korrigeerimiste 12,5-ga korrutatud summa võrra.
3.
Vastavalt artikli 33 lõike 1 punktis k selliste
väärtpaberistamise positsioonide kohta sätestatule, mille suhtes kohaldatakse
riskikaalu 1250 %, võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud
alternatiivina positsiooni kaasamisele oma riskiga kaalutud varade arvutusse
arvata positsiooni riskipositsiooni väärtuse omavahenditest maha, kohaldades
sealjuures järgnevat:
a)      positsiooni riskipositsiooni väärtuse
võib tuletada riskiga kaalutud varadest, võttes arvesse lõigete 1 ja 2 kohaselt
tehtud mis tahes vähendusi;
b)      riskipositsiooni väärtuse arvutamisel
võib võtta arvesse aktsepteeritud otsest krediidiriski kaitset viisil, mis on
kooskõlas artiklites 242 ja 259 sätestatud metoodikaga;
c)      kui riskiga kaalutud varade arvutamiseks
kasutatakse regulatiivset meetodit ja L < KIRBR ning samal ajal [L+T]
> KIRBR, võib positsiooni käsitleda kahe positsioonina, kus
kõrgema nõudeõiguse järguga positsioonide puhul on L võrdne KIRBR-iga.
4.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
lõikes 3 sätestatud võimalust, võib ta korrutada kõnealuse lõike kohaselt maha
arvatud summa 12,5-ga ja lahutada saadud tulemuse summast, mis on sätestatud
artiklis 255 kui summa, millega tema väärtpaberistamise positsioonidelt
arvutatud riskiga kaalutud varad võivad olla piiratud.
4. jagu
Välised krediidikvaliteedi hinnangud
Artikkel 262
Reitinguagentuuride tunnustamine
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kasutada väärtpaberistamise positsiooni riskikaalu määramiseks
reitinguagentuuri krediidikvaliteedi hinnanguid ainult juhul, kui
krediidikvaliteedi hinnangu on andnud tunnustatud reitinguagentuur või kui
selle on heaks kiitnud tunnustatud reitinguagentuur vastavalt määrusele (EÜ) nr
1060/2009.
2.
Tunnustatud reitinguagentuurid on kõik
reitinguagentuurid, mis on registreeritud või sertifitseeritud vastavalt
määrusele (EÜ) nr 1060/2009, ja krediidireitinguid andvad keskpangad, kes ei
kuulu määruse (EÜ) nr 1060/2009 reguleerimisalasse.
3.
EBA avaldab tunnustatud reitinguagentuuride
loetelu.
Artikkel 263
Nõuded, millele reitinguagentuuride antud krediidikvaliteedi hinnangud peavad
vastama
3. jao kohasel riskiga kaalutud varade
arvutamisel kasutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud tunnustatud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnangut ainult juhul, kui täidetud
on järgmised tingimused:
a)           krediidikvaliteedi hinnangus
kajastuvate makseliikide vahel ja selliste makseliikide vahel, millele
krediidiasutusel või investeerimisühingul on õigus lepingu alusel, millest
tuleneb kõnealune väärtpaberistamise positsioon, ei tohi olla mittevastavusi;
b)           krediidikvaliteedi hinnangud,
protseduurid, metoodika, eeldused ja hinnangute aluseks olevad põhielemendid
peavad olema reitinguagentuuri poolt avaldatud. Samuti peab reitinguagentuur
olema avaldanud kahjude ja rahavoogude analüüsi ning reitingute tundlikkuse
muutuste suhtes reitingute aluseks olevates eeldustes, sealhulgas varade kogumi
tulemusnäitajates.  Teavet, mis tehakse kättesaadavaks vaid piiratud arvule
ettevõtetele, ei loeta avaldatuks. Krediidikvaliteedi hinnangud peavad olema
kaasatud reitinguagentuuri krediidikvaliteedi hinnangute muutmise maatriksisse;

c)           krediidikvaliteedi hinnang ei või
täielikult ega osaliselt põhineda krediidiasutuse või investeerimisühingu enda
antud tagatiseta toetusel. Sellisel juhul käsitleb krediidiasutus või
investeerimisühing asjaomast positsiooni sellelt 3. jao kohaselt riskiga
kaalutud varade arvutamisel selliselt, nagu see oleks reitinguta.
Reitinguagentuur peab olema võtnud siduva
kohustuse avaldada selgitused selle kohta, kuidas varade kogumi tulemusnäitajad
mõjutavad asjaomast krediidikvaliteedi hinnangut.
Artikkel 264
Krediidikvaliteedi hinnangute kasutamine
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib määrata
ühe või mitu tunnustatud reitinguagentuuri, kelle antud krediidikvaliteedi
hinnanguid kasutatakse riskiga kaalutud varade arvutamisel käesoleva peatüki
alusel (edaspidi „määratud reitinguagentuur”).
2.
Krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
krediidikvaliteedi hinnanguid oma väärtpaberistamise positsioonide puhul
järjepidevalt, mitte valikuliselt, ning kooskõlas järgmiste põhimõtetega:
a)      krediidiasutus või
investeerimisühing ei tohi kasutada ühe reitinguagentuuri antud
krediidikvaliteedi hinnanguid positsioonide puhul, mis tal on sama
väärtpaberistamise ühtedes väärtpaberistamise seeriates, ja teise
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnanguid positsioonide puhul, mis
tal on selle väärtpaberistamise teistes väärtpaberistamise seeriates, millele
esimene neist reitinguagentuuridest võib kas olla või mitte olla andnud
reitingu;
b)      kui positsioonil on määratud reitinguagentuuride
antud kaks krediidikvaliteedi hinnangut, kasutab krediidiasutus või
investeerimisühing vähem soodsat krediidikvaliteedi hinnangut;
c)      kui positsioonil on rohkem kui kaks
määratud reitinguagentuuride antud krediidikvaliteedi hinnangut, kasutatakse
kahte kõige soodsamat krediidikvaliteedi hinnangut. Kui kaks kõige soodsamat
krediidikvaliteedi hinnangut on erinevad, kasutatakse neist kahest vähem
soodsat.
3.
Kui 4. peatüki alusel aktsepteeritud krediidiriski
kaitse antakse otse väärtpaberistamise eriotstarbelisele ettevõttele ja selline
krediidiriski kaitse kajastub määratud reitinguagentuuri poolt positsioonile
antud krediidikvaliteedi hinnangus, võib kasutada sellele krediidikvaliteedi
hinnangule vastavat riskikaalu. Kui krediidiriski kaitse ei ole 4. peatüki
kohaselt aktsepteeritud, siis krediidikvaliteedi hinnangut arvesse ei võeta.
Kui krediidiriski kaitset ei anta väärtpaberistamise eriotstarbelisele
ettevõttele, vaid otse väärtpaberistamise positsioonile, siis
krediidikvaliteedi hinnangut arvesse ei võeta.
Artikkel 265
Krediidikvaliteedi hinnangutele vastavate krediidikvaliteedi astmete määramine
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, et määrata kõigi tunnustatud reitinguagentuuride puhul
kindlaks, millisele käesoleva peatüki kohasele krediidikvaliteedi astmele
tunnustatud reitinguagentuuri antud asjaomane krediidikvaliteedi hinnang
vastab. Kõnealust kindlaksmääramist käsitlevad otsused peavad olema
objektiivsed ja järjepidevad ning nende tegemisel tuleb lähtuda järgmistest
põhimõtetest:
a)           EBA eristab igas krediidikvaliteedi
hinnangus väljendatud suhtelisi riskiastmeid;
b)           EBA võtab arvesse kvantitatiivseid
tegureid, nagu makseviivituse- ja/või kahjumäärad ning iga reitinguagentuuri
krediidikvaliteedi hinnangute varasem täpsus erinevate varaklasside lõikes;
c)           EBA võtab arvesse kvalitatiivseid
tegureid, nagu see, millist liiki tehinguid reitinguagentuur hindab, tema
metoodikat ja tema antud krediidikvaliteedi hinnangute tähendust, eelkõige
seda, kas need põhinevad oodatava kahju määral või nn „esimese euro kahju” (first
euro loss) määral;
d)           EBA püüab tagada, et
väärtpaberistamise positsioonid, mille suhtes kohaldatakse tunnustatud
reitinguagentuuride antud krediidikvaliteedi hinnangute alusel sama riskikaalu,
vastaksid samaväärsetele krediidiriski tasemetele. Vajaduse korral kaalub EBA
selle muutmist, millisele krediidikvaliteedi astmele vastavaks on konkreetne
krediidikvaliteedi hinnang määratud.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2014.
Komisjonile antakse volitused võtta esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid vastu määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
6. peatükk
Vastaspoole krediidirisk
1. jagu
Mõisted
Artikkel 266
Riskipositsiooni väärtuse kindlaksmääramine
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing määrab II
lisas loetletud tuletisinstrumentide riskipositsiooni väärtuse kindlaks
käesoleva peatüki kohaselt.
2.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib määrata
repotehingute, väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise tehingute,
pika arveldustähtajaga tehingute ja võimenduslaenu tehingute riskipositsiooni
väärtuse 4. peatüki kohaldamise asemel kindlaks käesoleva peatüki kohaselt.
Artikkel 267
Mõisted
Käesoleva peatüki ja VI jaotise kohaldamisel
kasutatakse järgmisi mõisteid:
Üldised mõisted
(1)
„vastaspoole krediidirisk” – risk, et tehingu
vastaspool satub makseviivitusse enne tehingu rahavoogude lõplikku arveldamist.
Tehingute
liigid
(2)
„pika arveldustähtajaga tehingud” – tehingud, mille
raames vastaspool kohustub loovutama väärtpaberi, kauba või teatava summa
valuutat raha, muude finantsinstrumentide või kaupade vastu või vastupidi
lepingus täpsustatud sellisel väärtuspäeval või loovutuspäeval, mis on kas
hilisem asjaomase tehingu liigi puhul kohaldatavast turustandardist või viis
tööpäeva pärast kuupäeva, mil krediidiasutus või investeerimisühing tehingu
sõlmis, olenevalt sellest, kumb neist kuupäevadest on varasem;
(3)
„võimenduslaenu tehingud” – tehingud, mille puhul
krediidiasutus või investeerimisühing annab laenu seoses väärtpaberite ostu,
müügi, hoidmise või kauplemisega. Võimenduslaenu tehingud ei hõlma muid laene,
mille tagatiseks on väärtpaberid.
Tasaarvestatavate
tehingute kogum, maandatud positsioonide kogumid ja nendega seotud mõisted
(4)
„tasaarvestatavate tehingute kogum” –
krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt ühe vastaspoolega sõlmitud
tehingute rühm, mille suhtes kohaldatakse õiguslikult jõustatavat ning 7. jao
ja 4. peatüki alusel aktsepteeritud kahepoolset tasaarvestuskorda.
Iga
tehingut, mille suhtes ei kohaldata õiguslikult jõustatavat ja 7. jao alusel
aktsepteeritud kahepoolset tasaarvestuskorda, käsitletakse käesoleva peatüki
kohaldamisel iseseisva tasaarvestatavate tehingute kogumina.
6.
jaos sätestatud sisemudeli meetodi kohaldamisel võib kõiki ühe vastaspoolega
seotud tasaarvestatavate tehingute kogumeid käsitleda üheainsa
tasaarvestatavate tehingute kogumina, kui oodatava riskipositsiooni (EE)
hindamisel asendatakse asjaomaste individuaalsete tasaarvestatavate tehingute
kogumite negatiivsed simuleeritud turuväärtused nulliga;
(5)
„riski positsioon” (risk position) – riski
väärtus, mis määratakse tehingule 5. jaos sätestatud standardmeetodi kohaselt
vastavalt eelnevalt kindlaksmääratud algoritmile;
(6)
„maandatud positsioonide kogum” – samasse
tasaarvestatavate tehingute kogumisse kuuluvatest tehingutest tulenevate riski
positsioonide rühm, mille riskipositsiooni väärtuse kindlaksmääramisel 5. jaos
sätestatud standardmeetodil võetakse arvesse ainult kõnealuste riski
positsioonide saldo;
(7)
„võimendustagatise leping” – leping või lepingu
sätted, mille kohaselt üks vastaspool peab andma teisele vastaspoolele
tagatise, kui teise vastaspoole riskipositsioon esimese vastaspoole suhtes
ületab kindlaksmääratud taseme;
(8)
„võimendustagatise künnis” – suurim tagasimaksmata
nõude summa, millest alates on ühel poolel õigus tagatist nõuda;
(9)
„riski võimendustagatise periood” – ajavahemik
alates viimasest tagatise üleandmisest sellise tasaarvestatavate tehingute
kogumi katteks, kuhu kuuluvad tehingud makseviivituses oleva vastaspoolega,
kuni tehingute arveldamiseni ja tekkinud tururiski uuesti maandamiseni;
(10)
„üle üheaastase lõpptähtajaga
tasaarvestatavate tehingute kogumi tegelik lõpptähtaeg sisemudeli meetodi puhul”
– suhtarv, mis saadakse tasaarvestatavate tehingute
kogumisse kuuluvate tehingute kehtivusaja jooksul kõnealuses kogumis oodatavate
riskipositsioonide riskivaba tulumääraga diskonteeritud summa jagamisel ühe
aasta jooksul kõnealuses kogumis oodatavate riskipositsioonide riskivaba
tulumääraga diskonteeritud summaga.
Krediidipikendusriski
kajastamiseks võib tegelikku lõpptähtaega korrigeerida, asendades oodatava
riskpositsiooni tegeliku oodatava riskipositsiooniga, kui tegemist on vähem kui
üheaastase prognoosiperioodiga;
(11)
„toodetevaheline tasaarvestus” – erinevaid
tootekategooriaid hõlmavate tehingute käsitlemine ühes tasaarvestatavate
tehingute kogumis vastavalt käesolevas peatükis sätestatud toodetevahelise
tasaarvestuse eeskirjadele;
(12)
„praegune turuväärtus” (CMV) – 5. jao kohaldamisel
tähendab praegune turuväärtus tasaarvestatavate tehingute kogumisse kuuluvate
tehingute portfelli netoturuväärtust, mille arvutamisel võetakse arvesse nii
positiivseid kui ka negatiivseid turuväärtusi.
Tõenäosusjaotused
(13)
„turuväärtuste jaotus” – tasaarvestatavate
tehingute kogumisse kuuluvate tehingute netoturuväärtuste prognoositav
tõenäosusjaotus teataval ajahetkel tulevikus (prognoosiperiood), arvestades
asjaomaste tehingute realiseerunud ajaloolist turuväärtust prognoosi tegemise
kuupäeva seisuga;
(14)
„riskipositsioonide jaotus” – selliste
turuväärtuste prognoositav tõenäosusjaotus, mille puhul prognoositavad
negatiivsed netoturuväärtused on asendatud nulliga;
(15)
„riskineutraalne jaotus” – turuväärtuste või
riskipositsioonide jaotus mingil tulevasel ajaperioodil, kasutades turupõhiseid
väärtusi, näiteks eeldatavaid volatiilsusi;
(16)
„tegelik jaotus” – turuväärtuste või
riskipositsioonide jaotus mingil tulevasel ajaperioodil, mis on arvutatud
kasutades varasemaid või realiseerunud väärtusi, näiteks volatiilsusi, mis on
arvutatud mineviku hinna- või kursimuutuste põhjal.
Riskipositsioonide
näitajad ja korrigeerimised
(17)
„praegune riskipositsioon” – väärtus, mis võrdub
kas vastaspoolega sõlmitud tehingu või tasaarvestatavate tehingute kogumisse
kuuluvate vastaspoolega sõlmitud tehingute portfelli turuväärtusega, mis
kaotataks vastaspoole makseviivituse korral, eeldades, et nende tehingute
väärtusest maksejõuetuse või likvideerimise korral midagi ei hüvitata, või
nulliga, olenevalt sellest, kumb neist kahest väärtusest on suurem;
(18)
„riskipositsioonide tipp” – riskipositsioonide
jaotuse kõrge protsentiil teataval kuupäeval tulevikus enne tasaarvestatavate
tehingute kogumisse kuuluva pikima lõpptähtajaga tehingu lõpptähtaja saabumist;
(19)
„oodatav riskipositsioon” (EE) – riskipositsioonide
jaotuse keskväärtus teataval kuupäeval tulevikus enne tasaarvestatavate
tehingute kogumisse kuuluva pikima lõpptähtajaga tehingu lõpptähtaja saabumist;

(20)
„tegelik oodatav riskipositsioon teataval
kuupäeval” („tegelik EE”) – kas oodatav riskipositsioon teataval kuupäeval või
tegelik oodatav riskipositsioon kõnealusele kuupäevale eelneval kuupäeval,
olenevalt sellest, kumb neist on suurem;
(21)
„oodatav positiivne riskipositsioon” (EPE) –
oodatavate riskipositsioonide ajaliselt kaalutud keskmine, kus kaaludeks on
võetud iga oodatava riskipositsiooni osakaal kogu ajaperioodis.
Omavahendite
nõuete arvutamisel arvutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud kõnealuse
keskmise kas esimese aasta kohta või juhul kui kõikide tasaarvestatavate
tehingute kogumisse kuuluvate lepingute lõpptähtajani on jäänud alla ühe aasta,
siis sellesse kuuluva kõige pikema lõpptähtajaga lepingu lõpptähtajani jäänud
aja kohta;
(22)
„tegelik oodatav positiivne riskipositsioon”
(tegelik EPE) – tasaarvestatavate tehingute kogumi tegelike oodatavate
riskipositsioonide kaalutud keskmine esimese aasta kohta, või kui kõikide
tasaarvestatavate tehingute kogumisse kuuluvate lepingute lõpptähtajani on
jäänud alla ühe aasta, siis sellesse kuuluva kõige pikema lõpptähtajaga lepingu
lõpptähtajani jäänud aja kohta, kus kaaludeks on võetud iga oodatava
riskipositsiooni osakaal kogu ajaperioodis.
Vastaspoole
krediidiriskiga seotud riskid
(23)
„krediidipikendusrisk” – summa, mille võrra
oodatavat positiivset riskipositsiooni on alahinnatud juhul, kui tehingud
asjaomase vastaspoolega tulevikus eeldatavasti jätkuvad.
Kõnealustest
tulevastest tehingutest tulenevat täiendavat riski oodatava positiivse
riskipositsiooni arvutamises arvesse ei võeta;
(24)
„vastaspool” – 7. jao kohaldamisel tähendab
vastaspool mis tahes juriidilist või füüsilist isikut, kes sõlmib
tasaarvestuskokkuleppe ja on lepingujärgselt pädev seda sõlmima;
(25)
„lepingujärgne toodetevaheline
tasaarvestuskokkulepe” – krediidiasutuse või investeerimisühingu ja tema
vastaspoole vahel sõlmitud kahepoolne lepingujärgne kokkulepe, millega võetakse
(kokkuleppega kaetud tehingute tasaarvestamiseks) ühtne juriidiline kohustus,
mis katab kõik kokkuleppega kaetud erinevatesse tootekategooriatesse kuuluvad
kahepoolsed raamlepingud ja tehingud.
Käesoleva määratluse kohaldamisel hõlmab
„erinevate tootekategooriate” mõiste järgnevat:
a)      repotehingud ja väärtpaberite või kaupade
laenuks andmise või võtmise tehingud;
b)      võimenduslaenu tehingud;
c)      II lisas loetletud lepingud;
(26)
„makseosa” – makse, mis tuleb kokkuleppe kohaselt
teha lineaarse riskiprofiiliga tehingus börsiväliste tuletisinstrumentidega,
kui kõnealuse tehinguga on ette nähtud finantsinstrumendi vahetamine makse
vastu.
Tehingute puhul, millega on ette nähtud makse
vahetamine makse vastu, koosnevad need kaks makseosa lepingus kokkulepitud
brutomaksetest, sealhulgas tehingu tinglikust väärtusest.
2. jagu
Riskipositsiooni väärtuse arvutamise meetodid
Artikkel 268
Riskipositsiooni väärtuse arvutamise meetodid
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad II
lisas loetletud lepingute riskipositsiooni väärtuse kindlaks vastavalt ühele
3.−6. jaos sätestatud meetoditest kooskõlas käesoleva artikliga.
Krediidiasutus või investeerimisühing, kes ei
vasta artiklis 89 sätestatud meetodi kohaldamiseks vajalikele tingimustele, ei
kasuta esmase riskipositsiooni meetodit.  II lisa punktis 3 loetletud lepingute
riskipositsiooni väärtuse kindlaksmääramiseks ei kasuta krediidiasutused ja
investeerimisühingud esmase riskipositsiooni meetodit.
Krediidiasutuste või investeerimisühingute
konsolideerimisgrupp võib püsivalt kasutada 3.−6. jaos sätestatud
meetodeid neid omavahel kombineerides. Üksik krediidiasutus või
investeerimisühing ei kasuta turuväärtuse meetodit ja esmase riskipositsiooni
meetodit neid omavahel kombineerides, välja arvatud juhul, kui üht neist
meetoditest kasutatakse artikli 276 lõikes 6 sätestatud juhtude jaoks.
2.
Kui pädevad asutused on andnud selleks artikli 277
lõigete 1 ja 2 kohase loa, võib krediidiasutus või investeerimisühing määrata
järgmiste kirjete riskipositsiooni väärtuse kindlaks 6. jaos sätestatud sisemudeli
meetodil:
a)      II lisas loetletud lepingud;
b)      repotehingud;
c)      väärtpaberite või kaupade laenuks andmise
või võtmise tehingud;
d)      võimenduslaenu tehingud;
e)      pika arveldustähtajaga tehingud.
3.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing ostab
krediididerivatiivi kaudu krediidiriski kaitse kauplemisportfellivälisest
positsioonist või vastaspoole riskist tuleneva riskipositsiooni vastu, võib ta
arvutada oma omavahendite nõuded maandatud riskipositsiooni jaoks kooskõlas
ühega järgmistest:
a)      kooskõlas artiklitega 228–231;
b)      kooskõlas artikli 148 lõikega 3 või kui
ta on saanud artikli 138 kohase loa, siis kooskõlas artikliga 179.
Kõnealuste krediididerivatiivide vastaspoole
krediidiriski riskipositsiooni väärtus on null, välja arvatud juhul, kui
krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab artikli 293 lõike 2 punkti h
alapunktis ii sätestatud meetodit.
4.
Olenemata lõikest 3, võib krediidiasutus või
investeerimisühing otsustada võtta vastaspoole krediidiriski omavahendite
nõuete arvutamisel järjepidevalt arvesse kõiki krediididerivatiive, mis ei
kuulu kauplemisportfelli ja mis on ostetud kaitseks kauplemisportfellivälisest
positsioonist või vastaspoole riskist tuleneva krediidiriski vastu, kui
kõnealune krediidiriski kaitse on käesoleva määruse kohaselt aktsepteeritav.
5.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing käsitleb
krediidiasutuse või investeerimisühingu müüdud krediidiriski vahetustehinguid
kõnealuse krediidiasutuse või investeerimisühingu antud krediidiriski kaitsena
ja kui kõnealuste tehingute suhtes kohaldatakse alusvarast tuleneva
krediidiriski omavahendite nõudeid täieliku tingliku väärtuse ulatuses,
loetakse kõnealuste tehingute riskipositsiooni väärtuseks
kauplemisportfellivälise vastaspoole krediidiriski arvutamisel null.
6.
Kõikide 3.−6. jaos sätestatud meetodite puhul võrdub
iga üksiku vastaspoole riskipositsiooni väärtus nimetatud vastaspoolega
tasaarvestatavate tehingute iga kogumi kohta arvutatud riskipositsiooni
väärtuste summaga.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing arvutab börsivälistest
tuletisinstrumentidest tulenevad riskiga kaalutud varad kooskõlas 2. peatükiga,
võrdub II lisas loetletud börsiväliste tuletisinstrumentide asjaomase
tasaarvestatavate tehingute kogumi riskipositsiooni väärtus, mis arvutatakse
käesoleva peatüki kohaselt, kas nulliga või summaga, mis vastab kõigi selle
vastaspoolega tasaarvestatavate tehingute kogumite riskipositsiooni väärtuste
summa ja krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt allahindlusena
kajastatud selle vastaspoole puhul kohaldatavate krediidiväärtuse
korrigeerimiste summa erinevusele, olenevalt sellest, kumb neist on suurem.
7.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
pika arveldustähtajaga tehingutest tulenevate riskipositsioonide
riskipositsiooni väärtused kindlaks ükskõik millisel 3.−6. jaos sätestatud
meetodil, olenemata sellest, millist meetodit on krediidiasutus või
investeerimisühing otsustanud kasutada börsiväliste tuletisinstrumentide,
repotehingute, väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise tehingute
ning võimenduslaenu tehingute käsitlemiseks. Omavahendite nõuete arvutamisel
pika arveldustähtajaga tehingute jaoks võib krediidiasutus või
investeerimisühing, kes kasutab 3. peatükis sätestatud meetodit, määrata 2.
peatükis sätestatud meetodi kohased riskikaalud püsival alusel kohaldamiseks,
sõltumata selliste positsioonide olulisusest.
8.
3. ja 4. jaos sätestatud meetodite puhul võtab
krediidiasutus või investeerimisühing tingliku väärtuse kindlaksmääramiseks
kasutusele järjepideva metoodika ja tagab, et arvesse võetav tinglik väärtus
kujutab endast asjakohast näitajat lepingust tuleneva riski mõõtmiseks. Kui
lepinguga nähakse ette rahavoogude mitmekordistumine, korrigeerib
krediidiasutus või investeerimisühing tinglikku väärtust, et võtta arvesse
mitmekordistumise mõju asjaomase lepingu riskistruktuurile.
3. jagu
Turuväärtuse meetod
Artikkel 269
Turuväärtuse meetod
1.
Kõigi positiivsete väärtustega lepingute praeguse
asenduskulu kindlaksmääramiseks seostavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud need lepingute praeguste turuväärtustega.
2.
Potentsiaalse tuleviku krediidiriski positsiooni
kindlaksmääramiseks korrutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud
vastavalt vajadusele kas tinglikud väärtused või alusvara väärtused tabelis 1
näidatud protsendimääradega, lähtudes sealjuures järgmistest põhimõtetest:
a)      lepinguid, mis ei kuulu ühtegi tabelis 1
esitatud viiest kategooriast, käsitletakse kaupadega (v.a väärismetallid)
seotud lepingutena;
b)      lepingute puhul, milles on sätestatud
põhisumma tagasimaksmine mitmes järgus, korrutatakse protsendimäärad lepinguga
ettenähtud maksete arvuga, mis on veel teostamata;
c)      lepingute puhul, mis on struktureeritud
selliselt, et tagasimaksmata nõuded arveldatakse kindlaksmääratud
maksekuupäevadel, ja mille puhul lepingutingimusi korrigeeritakse selliselt, et
kõnealustel kindlaksmääratud kuupäevadel on lepingu turuväärtus null, võrdub
järelejäänud tähtaeg järgmise korrigeerimise kuupäevani jäänud ajaga. Nimetatud
tingimustele vastavate intressimääralepingute puhul, mille järelejäänud tähtaeg
on üle ühe aasta, ei ole protsendimäär madalam kui 0,5 %.
 Tabel 1
 Järelejäänud tähtaeg || Intressimääralepingud || Valuutakursside ja kullaga seotud lepingud || Aktsiatega seotud lepingud || Väärismetallidega (v.a kuld) seotud lepingud || Kaupadega (v.a väärismetallid) seotud lepingud
 Kuni üks aasta || 0 % || 1 % || 6 % || 7 % || 10 %
 Rohkem kui üks aasta ja kuni viis aastat || 0.5 % || 5 % || 8 % || 7 % || 12 %
 Üle viie aasta || 1.5 % || 7.5 % || 10 % || 8 % || 15 %
3.
Kaupadega (v.a kuld) seotud lepingute puhul,
millele on osutatud II lisa punktis 3, võib krediidiasutus või
investeerimisühing alternatiivina tabelis 1 esitatud protsendimäärade
kasutamisele kohaldada tabelis 2 esitatud protsendimäärasid, tingimusel et
krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab nende lepingute puhul artiklis
350 sätestatud laiendatud lõpptähtajal põhinevat meetodit.
 Tabel 2
 Järelejäänud tähtaeg || Väärismetallid (v.a kuld) || Mitteväärismetallid || Põllumajanduskaubad || Muu, sh energiatooted
 Kuni üks aasta || 2 % || 2,5 % || 3 % || 4 %
 Rohkem kui üks aasta ja kuni viis aastat || 5 % || 4 % || 5 % || 6 %
 Üle viie aasta || 7,5 % || 8 % || 9 % || 10 %
4.
Riskipositsiooni väärtus on praeguse asenduskulu ja
potentsiaalse tuleviku krediidiriski positsiooni summa.
4. jagu
Esmase riskipositsiooni meetod
Artikkel 270
Esmase riskipositsiooni meetod
1.
Riskipositsiooni väärtus on iga instrumendi tinglik
väärtus, mis on korrutatud tabelis 3 esitatud protsendimääradega:
 Tabel 3
 Esialgne tähtaeg || Intressimääralepingud || Valuutakursside ja kullaga seotud lepingud
 Kuni üks aasta || 0,5 % || 2 %
 Rohkem kui üks aasta, kuid mitte üle kahe aasta || 1 % || 5 %
 Täiendav juurdearvestus iga lisanduva aasta kohta || 1 % || 3 %
2.
Intressimääralepingute riskipositsiooni väärtuse
arvutamiseks võib krediidiasutus või investeerimisühing otsustada kasutada kas
esialgset tähtaega või järelejäänud tähtaega.
5. jagu
Standardmeetod
Artikkel 271
Standardmeetod
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kasutada standardmeetodit ainult börsiväliste tuletisinstrumentide ja pika
arveldustähtajaga tehingute riskipositsiooni väärtuse arvutamiseks.
2.
Standardmeetodi kohaldamisel arvutavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud riskipositsiooni väärtuse, millest on
tagatised maha arvatud, eraldi iga tasaarvestatavate tehingute kogumi jaoks:
,
kus:
CMV = vastaspoolega seotud tasaarvestatavate
tehingute kogumisse kuuluvate tehingute portfelli praegune turuväärtus enne
tagatiste mahaarvamist, kus
,
kus:
CMVi = tehingu i praegune turuväärtus;
CMC = tasaarvestatavate tehingute kogumi jaoks
määratud tagatiste praegune turuväärtus, kus:
,
kus:
CMCl =
tagatise l praegune turuväärtus;
i =      tehingut tähistav indeks;
l =      tagatist tähistav indeks;
j =     maandatud positsioonide kogumi kategooriat tähistav indeks.
Sel eesmärgil vastavad kasutatavad maandatud
positsioonide kogumid riskiteguritele, mille puhul saab tasaarvestada
vastasmärgiga riski positsioone, et saada tulemuseks riski positsiooni
netoväärtus, millele riskipositsiooni näitaja leidmisel seejärel tuginetakse.
RPTij =
tehingust i tulenev riski positsioon maandatud positsioonide kogumi j puhul;
RPClj = tagatisest
l tulenev riski positsioon maandatud positsioonide kogumi j puhul;
CCRMj =
tabelis 5 esitatud vastaspoole krediidiriski kordaja maandatud positsioonide
kogumi j puhul;
β =     1,4.
3.
Lõikes 2 sätestatud arvutuse tegemisel tuleb
lähtuda järgnevast:
a)      vastaspoolelt saadud aktsepteeritav
tagatis võetakse arvesse plussmärgiga ja vastaspoolele antud tagatis võetakse
arvesse miinusmärgiga;
b)      standardmeetodi kohaldamisel kasutatakse
üksnes tagatisi, mis on artikli 193 lõike 2 ja artikli 232 kohaselt aktsepteeritav;
c)      krediidiasutus või investeerimisühing
võib jätta arvesse võtmata intressiriski, mis tuleneb vähem kui üheaastase
järelejäänud tähtajaga makseosadest;
d)      krediidiasutus või investeerimisühing
võib käsitleda samas valuutas nomineeritud kahest makseosast koosnevaid
tehinguid ühe koondtehinguna. Makseosade suhtes kohaldatavat käsitlust
kohaldatakse sel juhul koondtehingu suhtes.
Artikkel 272
Lineaarse riskiprofiiliga tehingud
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kajastavad
lineaarse riskiprofiiliga tehinguid riski positsioonides kooskõlas järgmiste
sätetega:
a)      lineaarse riskiprofiiliga
tehinguid, mille alusvaraks on aktsiad (sh aktsiaindeksid), kuld, muud
väärismetallid või muud kaubad, kajastatakse alusvara alusel vastava aktsia
(või aktsiaindeksi) või kauba riski positsioonis ja makseosa alusel
intressimäära riski positsioonis;
b)      lineaarse riskiprofiiliga tehinguid,
mille alusvaraks on võlainstrument, kajastatakse alusvara alusel vastava
võlainstrumendi intressimäära riski positsioonis ning makseosa alusel vastavas
teises intressimäära riski positsioonis;
c)      lineaarse riskiprofiiliga tehinguid,
milles nähakse ette makse vahetamine makse vastu, sealhulgas valuutaforvardid,
kajastatakse iga makseosa alusel vastavas intressimäära riski positsioonis.
Kui punktis a, b või c nimetatud tehingu puhul on
makseosa või alusvaraks olev võlainstrument nomineeritud välisvaluutas,
kajastatakse see makseosa või alusvara ka asjaomase valuuta riski positsioonis.
2.
Lõike 1 kohaldamisel on lineaarse riskiprofiiliga
tehingust, välja arvatud võlainstrumentidega seotud tehingust, tuleneva riski
positsiooni suurus alusvaraks oleva finantsinstrumendi või kauba tegelik
tinglik väärtus (turuhinna ja koguse korrutis), mis on ümber arvestatud
krediidiasutuse või investeerimisühingu omavääringusse, korrutades selle
asjaomase valuutakursiga.
3.
Võlainstrumendist või makseosast tuleneva riski
positsiooni suurus on tasumata brutomaksete (sh tinglik väärtus) tegelik
tinglik väärtus, mis on ümber arvestatud krediidiasutuse või investeerimisühingu
päritoluliikmesriigi omavääringusse ning korrutatud vastavalt kas
võlainstrumendi või makseosa modifitseeritud kestusega.
4.
Krediidiriski vahetustehingust tuleneva riski
positsiooni suurus on alusvaraks oleva võlainstrumendi tinglik väärtus, mis on
korrutatud krediidiriski vahetustehingu järelejäänud tähtajaga.
Artikkel 273
Mittelineaarse riskiprofiiliga tehingud
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
mittelineaarse riskiprofiiliga tehingutest tulenevate riski positsioonide
suurused kindlaks kooskõlas järgmiste lõigetega.
2.
Sellistest mittelineaarse riskiprofiiliga
börsivälistest tuletisinstrumentidest, sealhulgas optsioonidest ja
vahetusoptsioonidest, mille alusvaraks ei ole võlainstrument, tuleneva riski
positsiooni suurus on võrdne tehingu alusvaraks oleva finantsinstrumendi
tegeliku tingliku väärtuse delta ekvivalendiga, mis arvutatakse kooskõlas
artikli 274 lõikega 1.
3.
Sellistest mittelineaarse riskiprofiiliga
börsivälistest tuletisinstrumentidest, sealhulgas optsioonidest ja vahetusoptsioonidest,
mille alusvaraks on võlainstrument või makseosa, tuleneva riski positsiooni
suurus on võrdne finantsinstrumendi või makseosa tegeliku tingliku väärtuse
delta ekvivalendi ja vastavalt kas võlainstrumendi või makseosa modifitseeritud
kestusega korrutisega.
4.
Riski positsiooni kindlaksmääramisel käsitlevad
krediidiasutused ja investeerimisühingud tagatist järgmiselt:
a)      vastaspoolelt saadud tagatist
käsitletakse kui tuletislepingust tulenevat nõuet vastaspoolele (ehk kui pikka
positsiooni), mis kuulub tasumisele kõnealuse kindlaksmääramise päeval;
b)      vastaspoolele antud tagatist käsitletakse
kui kohustust vastaspoole ees (ehk kui lühikest positsiooni), mis kuulub
tasumisele kõnealuse kindlaksmääramise päeval.
Artikkel 274
Riski positsioonide arvutamine
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing määrab riski
positsiooni suuruse ja märgi kindlaks järgmiselt:
a)      kõikide muude instrumentide kui
võlainstrumentide puhul:
i)        lineaarse riskiprofiiliga tehingu puhul tegelik tinglik väärtus;
ii)       mittelineaarse riskiprofiiliga tehingu
puhul tegeliku tingliku väärtuse delta ekvivalent, ,
kus:
Pref = alusvaraks oleva instrumendi
hind alusvaluutas;
V = finantsinstrumendi väärtus (optsiooni korral
on väärtuseks optsiooni hind);
p = alusvaraks oleva instrumendi hind, mis on
väljendatud samas valuutas kui V;
b)      võlainstrumentide ja
kõigi tehingute makseosade puhul:
i)        lineaarse
riskiprofiiliga tehingu puhul tegelik tinglik väärtus, mis on korrutatud
modifitseeritud kestusega;
ii)       mittelineaarse riskiprofiiliga tehingu puhul tegeliku tingliku väärtuse
delta ekvivalent, mis on korrutatud modifitseeritud kestusega, ,
kus:
V = finantsinstrumendi väärtus (optsiooni korral
on selleks optsiooni hind);
r = intressimäär.
Kui V ei ole nomineeritud alusvaluutas, tuleb
tuletisinstrument ümber arvutada alusvaluutasse, korrutades selle asjaomase
valuutakursiga.
2.
Lõikes 1 esitatud valemite kohaldamisel jaotavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud riski positsioonid maandatud
positsioonide kogumitesse.  Iga maandatud positsioonide kogumi kohta
arvutatakse riski positsioonide kogusumma absoluutväärtus. Selle arvutuse
tulemusel saadakse riski positsiooni netoväärtus; lõike 1 kohaldamise eesmärgil
arvutatakse riski positsiooni netoväärtus järgmiselt:
.
Artikkel 275
Intressimäära riski positsioonid
1.
Intressimäära riski positsioonide arvutamisel
kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud järgmisi sätteid.
2.
Järgnevast tulenevate intressimäära riski
positsioonide puhul:
a)      vastaspoolelt tagatiseks saadud hoiused;
b)      makseosad;
c)      alusvaraks olevad võlainstrumendid,
mille suhtes kohaldatakse vastavalt artikli 325
tabelile 1 igal üksikjuhul eraldi omavahendite nõuet kuni 1,60 %, määravad
krediidiasutused ja investeerimisühingud need positsioonid valuutade lõikes
ühte kuuest tabelis 4 esitatud maandatud positsioonide kogumist.
 Tabel 4
   || Valitsuse viiteintressimäärad || Muud intressimäärad kui valitsuse viiteintressimäärad
 Lõpptähtaeg   || < 1 aasta >1 ≤ 5 aastat > 5 aasta || < 1 aasta >1 ≤ 5 aastat > 5 aasta
3.
Intressimäära riski positsioonide puhul, mis
tulenevad alusvaraks olevatest võlainstrumentidest või makseosadest, mille
puhul intressimäär kajastab turu üldist intressimäära, on järelejäänud tähtaeg
intressimäära järgmise korrigeerimiseni jäänud ajavahemiku pikkus. Kõigil
muudel juhtudel on järelejäänud tähtaeg alusvaraks oleva võlainstrumendi
kehtivusaja lõpuni jäänud aeg või makseosa korral tehingu kehtivusaja lõpuni
jäänud aeg.
Artikkel 276
Maandatud positsioonide kogumid
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
maandatud positsioonide kogumid kindlaks kooskõlas lõigetega 2−5.
2.
Krediidiriski vahetustehingu alusvaraks oleva
võlainstrumendi iga emitendi kohta moodustatakse üks maandatud positsioonide
kogum.
n-arvu järjekohaga makseviivituse juhu tagamise
krediidiriski vahetustehingute kogumit tuleb käsitada järgmiselt:
a)      riski positsiooni suurus sellises
alusvaraks olevas võlainstrumendis, mis kuulub n-arvu järjekohaga
makseviivituse juhu tagamise krediidiriski vahetustehingu alusvaraks olevasse
kogumisse, on alusvaraks oleva võlainstrumendi tegelik tinglik väärtus, mis on
korrutatud kõnealuse n-arvu järjekohaga makseviivituse juhu tagamise
tuletisinstrumendi modifitseeritud kestusega seoses muutusega alusvaraks oleva
võlainstrumendi krediidiriski marginaalis;
b)      iga alusvaraks oleva võlainstrumendi
jaoks, mis kuulub asjaomase n-arvu järjekohaga makseviivituse juhu tagamise
krediidiriski vahetustehingu alusvaraks olevasse kogumisse, moodustatakse üks
maandatud positsioonide kogum. Riski positsioone, mis tulenevad erinevatest
n-arvu järjekohaga makseviivituse juhu tagamise krediididerivatiividest, ei
tohi kaasata samasse maandatud positsioonide kogumisse;
c)      vastaspoole krediidiriski kordaja, mida
kohaldatakse iga maandatud positsioonide kogumi suhtes, mis on moodustatud
n-arvu järjekohaga makseviivituse juhu tagamise tuletisinstrumendi alusvaraks
oleva ühe võlainstrumendi jaoks, on järgmine:
i) 0,3 % alusvaraks olevate võlainstrumentide
puhul, millel on tunnustatud reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi
hinnang, mis on samaväärne krediidikvaliteedi astmega 1−3;
ii) 0,6 % muude võlainstrumentide puhul.
3.
Järgnevast tulenevate intressimäära riski
positsioonide puhul:
a)      vastaspoolele
tagatiseks antud hoiused, kui sellel vastaspoolel puuduvad madala spetsiifilise
riskiga tasumata võlakohustused;
b)      alusvaraks olevad
võlainstrumendid,
mille suhtes kohaldatakse vastavalt artikli 325
tabelile 1 omavahendite nõuet üle 1,60 %, moodustatakse iga emitendi jaoks üks
maandatud positsioonide kogum.
Kui makseosa jäljendab sellist võlainstrumenti,
siis moodustatakse üks maandatud positsioonide kogum ka alusvaraks oleva
võlainstrumendi iga emitendi jaoks.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib määrata
riski positsioonid, mis tulenevad konkreetse emitendi emiteeritud
võlainstrumentidest või sama emitendi emiteeritud alusvaraks olevatest
võlainstrumentidest, mida makseosad jäljendavad, või krediidiriski
vahetustehingu alusvaraks olevatest võlainstrumentidest, samasse maandatud
positsioonide kogumisse.
4.
Alusvaraks olevad finantsinstrumendid, mis ei ole
võlainstrumendid, määratakse samadesse maandatud positsioonide kogumitesse
ainult juhul, kui tegemist on identsete või sarnaste instrumentidega. Kõigil
muudel juhtudel määratakse need erinevatesse maandatud positsioonide
kogumitesse.
Käesoleva lõike kohaldamisel määravad krediidiasutused
ja investeerimisühingud selle, kas alusvaraks olevad instrumendid on sarnased,
kindlaks järgmiste põhimõtete kohaselt:
a)      aktsiate puhul on alusvaraks olev
instrument sarnane, kui selle on emiteerinud sama emitent. Aktsiaindeksit
käsitletakse kui eraldi emitenti;
b)      väärismetallide puhul on alusvaraks olev
instrument sarnane, kui tegemist on sama metalliga. Väärismetallide indeksit
käsitletakse kui eraldi väärismetalli;
c)      elektrienergia puhul on alusvaraks olev
instrument sarnane, kui tarnimisega seotud õigused ja kohustused osutavad
samale tipptunni või tipptunnivälise ülekande ajavahemikule 24 tunni sees;
d)      kaupade puhul on alusvaraks olev
instrument sarnane, kui tegemist on sama kaubaga. Kauba indeksit käsitletakse
kui eraldi kaupa.
5.
Erinevate maandatud positsioonide kogumi
kategooriate puhul kohaldatavad vastaspoole krediidiriski kordajad (CCRM) on
esitatud järgmises tabelis:
 Tabel 5
   || Maandatud positsioonide kogumite kategooriad || Vastaspoole krediidiriski kordaja (CCRM)
 1. || Intressimäärad || 0,2 %
 2. || Intressimäärad riski positsioonide puhul, mis tulenevad krediidiriiski vahetustehingu alusvaraks olevast võlainstrumendist ja mille suhtes IV jaotise 2. peatüki tabeli 1 kohaselt kohaldatakse omavahendite nõuet kuni 1,60 %. || 0,3 %
 3. || Intressimäärad riski positsioonide puhul, mis tulenevad võlainstrumendist või alusvaraks olevast võlainstrumendist, mille suhtes IV jaotise 2. peatüki tabeli 1 kohaselt kohaldatakse omavahendite nõuet üle 1,60 %. || 0,6 %
 4. || Valuutakursid || 2,5 %
 5. || Elektrienergia || 4 %
 6. || Kuld || 5 %
 7. || Aktsiad || 7 %
 8. || Väärismetallid (v.a kuld) || 8,5 %
 9. || Muud kaubad (v.a väärismetallid ja elektrienergia) || 10 %
 10. || Börsiväliste tuletisinstrumentide alusvaraks olevad instrumendid, mis ei ole loetletud üheski eelnevas kategoorias || 10 %
Börsiväliste tuletisinstrumentide alusvaraks
olevad instrumendid, millele on osutatud tabeli 5 punktis 10, määratakse
iseseisvatesse maandatud positsioonide kogumitesse, mis moodustatakse eraldi
iga alusvaraks olevate instrumentide kategooria jaoks.
6.
Mittelineaarse riskiprofiiliga tehingute puhul või
makseosade ja tehingute puhul, mille alusvaraks on võlainstrumendid, mille
jaoks krediidiasutus või investeerimisühing ei suuda määrata kindlaks vastavalt
kas deltat või modifitseeritud kestust instrumendi mudeli abil, mille pädev
asutus on tururiski omavahendite nõuete kindlaksmääramiseks heaks kiitnud,
tuleb pädeval asutusel kas määrata riski positsioonide suurused ja kohaldatavad
CCRMj-d kindlaks konservatiivselt või nõuda, et krediidiasutus või
investeerimisühing kasutaks 3. jaos sätestatud meetodit. Tasaarvestust ei
aktsepteerita (see tähendab, et riskipositsiooni väärtus määratakse kindlaks
selliselt, nagu sisaldaks tasaarvestatavate tehingute kogum ainult ühte
tehingut).
7.
Krediidiasutus või investeerimisühing peab kohaldama
siseprotseduure, mis võimaldavad tal veenduda enne tehingu kaasamist maandatud
positsioonide kogumisse selles, et tehing on kaetud õiguslikult jõustatava
tasaarvestuskokkuleppega, mis vastab 7. jaos sätestatud nõuetele.
8.
Krediidiasutus või investeerimisühing, kes kasutab
oma vastaspoole krediidiriski maandamiseks tagatist, peab kohaldama
siseprotseduure, mis võimaldavad tal veenduda enne oma arvutustes tagatise mõju
arvesse võtmist selles, et tagatis vastab 4. peatükis sätestatud õiguskindluse
põhimõtetele.
6. jagu
Sisemudeli meetod
Artikkel 277
Sisemudeli meetod
1.
Kui pädevad asutused on veendunud, et
krediidiasutus või investeerimisühing on lõikes 2 sätestatud nõude täitnud,
lubavad nad sellel krediidiasutusel või investeerimisühingul kasutada
sisemudeli meetodit riskipositsiooni väärtuse arvutamiseks ükskõik millise
puhul järgmistest tehingutest:
a)      artikli 268 lõike 2
punktis a osutatud tehingud;
b)      artikli 268 lõike 2 punktides b, c ja d
osutatud tehingud;
c)      artikli 268 lõike 2 punktides a−d osutatud tehingud.
Kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on
lubatud kasutada sisemudeli meetodit riskipositsiooni väärtuse arvutamiseks
eelmise lõigu punktides a−c osutatud mis tahes tehingu puhul, võib ta kasutada sisemudeli
meetodit ka artikli 268 lõike 2 punktis e osutatud tehingute puhul.
Olenemata artikli 268 lõike 1 kolmandast lõigust,
võib krediidiasutus või investeerimisühing otsustada mitte kohaldada kõnealust
meetodit oma suuruselt ja riskilt väheoluliste riskipositsioonide suhtes. Sel
juhul kohaldab krediidiasutus või investeerimisühing selliste
riskipositsioonide suhtes üht 3.−5. jaos sätestatud meetoditest.
2.
Pädevad asutused lubavad krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel kasutada sisemudeli meetodit lõikes 1 osutatud arvutuste
tegemiseks ainult juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing on
tõendanud, et ta täidab käesolevas jaos sätestatud nõudeid, ja pädevad asutused
on kontrollinud, et krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt kasutatavad
vastaspoole krediidiriski juhtimise süsteemid on usaldusväärsed ja
nõuetekohaselt rakendatud.
3.
Pädevad asutused võivad lubada krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel rakendada piiratud ajavahemiku jooksul sisemudeli
meetodit erinevat liiki tehingute suhtes järkjärgulise üleminekuga. Kõnealuse
järkjärgulise üleminekuga rakendamise ajavahemiku jooksul võivad krediidiasutused
ja investeerimisühingud kasutada 3. või 5. jaos sätestatud meetodeid nende
tehinguliikide puhul, mille jaoks nad ei kasuta sisemudeli meetodit.
4.
Krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab 3.
või 5. jaos sätestatud meetodeid kõikide selliste börsiväliste tuletisinstrumentidega
tehtud tehingute ja pika arveldustähtajaga tehingute suhtes, mille jaoks ta ei
ole saanud lõike 1 kohast luba sisemudeli meetodi kasutamiseks.
Kõnealuste meetodite kasutamisel võib neid
konsolideerimisgrupi siseselt püsivalt omavahel kombineerida. Ühe
krediidiasutuse või investeerimisühingu siseselt võib kõnealuste meetodite
kasutamisel neid omavahel kombineerida üksnes juhul, kui üht neist meetoditest
kasutatakse artikli 276 lõikes 6 osutatud juhtude puhul.
5.
Krediidiasutus või investeerimisühing, kellel on
lõike 1 kohaselt lubatud kasutada sisemudeli meetodit, ei pöördu tagasi 3. või
5. jaos sätestatud meetodite kasutamise juurde, välja arvatud juhul, kui pädev
asutus on andnud talle selleks loa. Pädevad asutused annavad sellise loa, kui
krediidiasutus või investeerimisühing tõendab, et see on põhjendatud.
6.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei täida
enam käesolevas jaos sätestatud nõudeid, teatab ta sellest pädevale asutusele
ja teeb ühte järgmistest:

(a)      esitab pädevale asutusele kava nõuetele vastavuse õigeaegseks
saavutamiseks;

(b)     tõendab pädevale asutusele teda rahuldaval viisil, et nõuete
mittetäitmise mõju on ebaoluline.
Artikkel 278
Riskipositsiooni väärtus
1.
Kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on
artikli 277 lõike 1 kohaselt lubatud kasutada sisemudeli meetodit
riskipositsiooni väärtuse arvutamiseks kas mõnede või kõigi kõnealuses lõikes
osutatud tehingute puhul, mõõdab ta kõnealuste tehingute riskipositsiooni
väärtust tasaarvestatavate tehingute kogumi tasandil.
Mudelis, mida krediidiasutus või
investeerimisühing sel eesmärgil kasutab, tuleb:
a)      täpsustada
tasaarvestatavate tehingute kogumi prognoositav turuväärtuse muutuste jaotus,
mis põhineb asjaomaste turutegurite, nagu intressimäärade ja valuutakursside
koondmuutustel;
b)      arvutada
turutegurite koondmuutuste põhjal tasaarvestatavate tehingute kogumi
riskipositsiooni väärtus igal asjaomasel kuupäeval tulevikus.
2.
Selleks et mudelis oleks arvesse võetud
võimendustagatise kasutamise mõju, peab tagatise väärtuse mudel vastama
sisemudeli meetodis kasutatavale mudelile esitatavatele kvantitatiivsetele,
kvalitatiivsetele ja andmetega seotud nõuetele kooskõlas käesoleva jaoga ning
krediidiasutus või investeerimisühing võib oma tasaarvestatavate tehingute
kogumi prognoositavas turuväärtuse muutuste jaotustes arvesse võtta ainult
artikli 193 lõikes 2 ja artiklis 232 sätestatud määratlusele vastavat
aktsepteeritavat finantstagatist.
3.
Selliste vastaspoole krediidiriski positsioonide
puhul, mille suhtes krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab sisemudeli
meetodit, võrdub vastaspoole krediidiriski omavahendite nõue ühega järgmistest,
olenevalt sellest, kumb neist on suurem:
a)      kõnealuste riskipositsioonide
omavahendite nõue, mis on arvutatud tegeliku oodatava positiivse riskipositsiooni
alusel, kasutades praegusi turuandmeid;
b)      kõnealuste
riskipositsioonide omavahendite nõue, mis on arvutatud tegeliku oodatava
positiivse riskipositsiooni alusel, kasutades üht ja järjepidevat stressi
kalibreerimist kõigi selliste vastaspoole krediidiriski positsioonide puhul,
mille suhtes nad kohaldavad sisemudeli meetodit.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad
riskipositsiooni väärtuse (välja arvatud artikli 285 lõigete 4 ja 5
reguleerimisalasse jäävate vastaspoolte puhul, kelle puhul on tuvastatud
esinevat spetsiifiline korrelatsioonirisk) alfa (α) ja tegeliku oodatava
positiivse riskipositsiooni (tegeliku EPE) korrutisena järgmiselt:
 Riskipositsiooni väärtus

,
kus:
α =     1,4, välja
arvatud juhul, kui pädevad asutused nõuavad kõrgemat α väärtust või
lubavad krediidiasutustel ja investeerimisühingutel kasutada sisehinnanguid
kooskõlas lõikega 9.
Tegelik EPE arvutatakse selliselt, et
prognoositakse oodatav riskipositsioon (EEt) kui keskmine
riskipositsioon tulevasel kuupäeval t, kusjuures keskmine leitakse asjaomaste
tururiskitegurite võimalike tulevikuväärtuste alusel.
Mudeliga prognoositakse oodatav riskipositsioon
(EE) tulevaste kuupäevade aegreal t1, t2, t3
jne.
5.
Tegelik oodatav riskipositsioon teataval kuupäeval
(tegelik EE) arvutatakse rekursiivselt järgmiselt:
,
kus:
praegune kuupäev on tähistatud t0-ga;
tegelik EEt0 võrdub praeguse
riskipositsiooniga.
6.
Tegelik EPE on keskmine tegelik EE tulevase
riskipositsiooni esimese aasta jooksul. Kui kõigi tasaarvestatavate tehingute
kogumisse kuuluvate lepingute lõpptähtajani on jäänud vähem kui üks aasta, on
EPE keskmine EE kuni kõigi tasaarvestatavate tehingute kogumisse kuuluvate
lepingute lõpptähtaja saabumiseni. Tegelik EPE arvutatakse tegeliku EE kaalutud
keskmisena:
,
kus kaalud  võimaldavad arvesse
võtta juhtusid, kus tulevane riskipositsioon arvutatakse kuupäevade alusel,
mille vahele jääv ajavahemik ei ole võrdne.
7.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad
oodatava riskipositsiooni (EE) või riskipositsioonide tipu näitajad
riskipositsioonide jaotuse alusel, milles võetakse arvesse võimalust, et
riskipositsioonide jaotus ei allu normaaljaotusele.
8.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib kasutada
mudeliga arvutatud jaotuse näitajat, mis on konservatiivsem kui lõike 4
kohaselt iga vastaspoole jaoks arvutatud tegeliku oodatava positiivse
riskipositsiooni (tegeliku EPE) ja α korrutis.
9.
Olenemata lõikest 4, võivad pädevad asutused lubada
krediidiasutustel ja investeerimisühingutel kasutada alfa sisehinnanguid, kui:
a)      alfa on kõikide vastaspoolte jaoks
vastaspoole krediidiriski positsiooni täieliku simulatsiooni alusel arvutatud
sisemise kapitali (lugeja) ja oodatava positiivse riskipositsiooni (EPE) alusel
arvutatud sisemise kapitali (nimetaja) suhe;
b)      nimetajas kasutatakse oodatavat
positiivset riskipositsiooni selliselt, nagu oleks tegu kindlaksmääratud
võlgnetava summaga.
Käesoleva lõike alusel antud hinnangute
kasutamisel ei tohi alfa olla väiksem kui 1,2.
10.
Lõike 9 kohase alfa hinnangu kasutamisel tagab
krediidiasutus või investeerimisühing, et lugeja ja nimetaja arvutatakse
viisil, mis on kooskõlas modelleerimise metoodikaga, parameetrite tehniliste
näitajatega ja portfelli koosseisuga. Alfa hindamiseks kasutatav meetod peab
põhinema krediidiasutuse või investeerimisühingu sisemise kapitali meetodil
ning olema hästi dokumenteeritud ja sõltumatu isiku poolt valideeritud. Lisaks
peab krediidiasutus või investeerimisühing vaatama oma alfa hinnangud läbi
vähemalt kord kvartalis või kui portfelli koosseis aja jooksul muutub, siis
sagedamini. Krediidiasutus või investeerimisühing peab hindama ka mudeliriski.
11.
Krediidiasutus või investeerimisühing tõendab
pädevatele asutustele neid rahuldaval viisil, et tema alfa sisehinnangutes
kajastuvas lugejas on arvesse võetud kõikide vastaspoolte tehingute või
tehinguportfellide turuväärtuste jaotuse sõltuvuse olulised allikad. Alfa
sisehinnangutes tuleb arvestada portfellide kontsentreeritust.
12.
Lõike 9 kohaselt antud sisehinnangute üle
järelevalve teostamisel võtavad pädevad asutused arvesse alfa hinnangute
märkimisväärset variatsiooni, mis tuleneb lugeja leidmiseks kasutatavates
mudelites võimalikust ebatäpsete näitajate määramisest, seda eriti juhul, kui
funktsioon on kumer.
13.
Vajaduse korral tuleb turu- ja krediidiriski ühises
simulatsioonis kasutatavad tururiski tegurite volatiilsused ja korrelatsioonid
seada sõltuvusse krediidiriski tegurist, et võtta arvesse volatiilsuse või
korrelatsiooni võimalikku suurenemist majanduslanguse tingimustes.
Artikkel 279
 Riskipositsiooni väärtus tasaarvestatavate tehingute kogumite puhul, mille
suhtes kohaldatakse võimendustagatise lepingut
1.
Juhul kui tasaarvestatavate tehingute kogumil on
võimendustagatise leping ja kogumi suhtes kohaldatakse igapäevaselt turuhinnas
hindamist, võib krediidiasutus või investeerimisühing kasutada ühte järgmistest
oodatava positiivse riskipositsiooni näitajatest:
a)      tegelik oodatav positiivne
riskipositsioon ilma hoitavat või võimendustagatise vormis antud tagatist
arvestamata, millele on liidetud vastaspoolele antud mis tahes tagatis,
sõltumatult igapäevase hindamise ja võimendustagatise arvestamise protsessist
või praegusest riskipositsioonist;
b)      lisand, mis kajastab riskipositsiooni
võimalikku suurenemist riski võimendustagatise perioodi jooksul, millele on
liidetud üks järgnevatest, olenevalt sellest, kumb neist on suurem:
i)        praegune riskipositsioon, sealhulgas
kõik praeguse hetke seisuga hoitavad või antud tagatised, välja arvatud nõutud
või vaidlusalused tagatised;
ii)       suurim neto riskipositsioon, sealhulgas
võimendustagatise lepingu kohane tagatis, mis ei käivitaks tagatise nõuet.
Kõnealuses summas tuleb arvesse võtta kõiki võimendustagatise lepingu kohaselt
kohaldatavaid künniseid, minimaalseid ülekandesummasid, sõltumatuid summasid ja
alustamise tagatisi;
c)      kui mudelis võetakse oodatava
riskipositsiooni hindamisel arvesse võimendustagatise kasutamise mõju, võib
krediidiasutus või investeerimisühing pädeva asutuse loal kasutada mudeliga
leitud oodatava riskipositsiooni näitajat otse artikli 13 lõikes 5 esitatud
valemis. Pädevad asutused annavad kõnealuse loa üksnes juhul, kui nad
kontrollivad, et mudelis võetakse oodatava riskipositsiooni hindamisel
võimendustagatise kasutamise mõju nõuetekohaselt arvesse.
Punkti b kohaldamisel arvutavad krediidiasutused
ja investeerimisühingud lisandi tehingute turuhinnas hinnatud väärtuse oodatava
positiivse muutusena riski võimendustagatise perioodi jooksul. Tagatise
väärtuse muutuste kajastamiseks kasutatakse kas 4. peatüki 3. jao kohaseid
regulatiivseid volatiilsuskoefitsiente või finantstagatise mõju arvutamise
üldmeetodi kohaseid volatiilsusega korrigeerimiste sisehinnanguid, võttes
sealjuures eelduseks, et riski võimendustagatise perioodi jooksul
tagatismakseid ei tehta. Riski võimendustagatise perioodi minimaalne kestus on
sätestatud lõigetes 2−4.
2.
Tehingute puhul, mille suhtes kohaldatakse
igapäevast võimendustagatise ümberarvestamist ja turuhinnas hindamist, ei tohi
võimendustagatise lepinguga riskipositsiooni väärtuse modelleerimiseks
kasutatav riski võimendustagatise periood olla lühem kui:
a)      5 tööpäeva tasaarvestatavate tehingute
kogumite puhul, mis koosnevad ainuüksi repotehingutest, väärtpaberite või
kaupade laenuks andmise või võtmise tehingutest ning võimenduslaenu
tehingutest;
b)      10 tööpäeva kõigi muude tasaarvestatavate
tehingute kogumite puhul.
Punktide a ja b suhtes kohaldatakse järgmisi
erandeid:
i)        kõigi selliste tasaarvestatavate
tehingute kogumite puhul, mille raames tehtud tehingute arv ületab mis tahes
hetkel kvartali kestel 5000 tehingut, ei tohi järgmises kvartalis kohaldatav
riski võimendustagatise periood olla lühem kui 20 tööpäeva. Seda erandit ei
kohaldata krediidiasutuste ja investeerimisühingute kauplemisriski
positsioonide puhul;
ii)       tasaarvestatavate tehingute kogumite
puhul, mille raamesse kuulub üks või mitu mittelikviidse tagatisega tehingut
või raskesti asendatav börsiväline tuletusinstrument, ei tohi riski
võimendustagatise periood olla lühem kui 20 tööpäeva.
Krediidiasutus või investeerimisühing määrab
selle, kas tagatis on mittelikviidne või kas börsivälised tuletusinstrumendid
on raskesti asendatavad, kindlaks halvenenud turutingimuste kontekstis, mida
iseloomustab see, et puuduvad pidevalt aktiivsed turud, kus vastaspool saaks
hiljemalt kahe päeva jooksul mitmeid hinnanoteeringuid, mis ei liigutaks turgu
ega kujutaks endast hinda, mille näol oleks tegemist turuhinnaga võrreldes
diskontot (tagatise puhul) või preemiat (börsivälise tuletisinstrumendi puhul)
pakkuva hinnaga.
Krediidiasutus või investeerimisühing võtab
arvesse seda, kas tehingud või tema poolt tagatisena hoitavad väärtpaberid on
kontsentreerunud ühele vastaspoolele ja kas juhul, kui see vastaspool
ootamatult turult lahkuks, oleks krediidiasutusel või investeerimisühingul
võimalik need tehingud või väärtpaberid asendada.
3.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing on kahe
vahetult eelneva kvartali jooksul olnud kaasatud rohkem kui kahte sama
tasaarvestatavate tehingute kogumiga või sama vastaspoolega seonduvasse
lisatagatise nõude üle peetavasse vaidlusse, mis on kestnud kauem kui lõike 2
kohaselt kohaldatav riski võimendustagatise periood, kasutab see krediidiasutus
või investeerimisühing kõnealuse tasaarvestatavate tehingute kogumi puhul kahe
järgneva kvartali jooksul sellist riski võimendustagatise perioodi, mis on
lõikes 2 sätestatud perioodist vähemalt kaks korda pikem.
4.
Võimendustagatise ümberarvestamise korral, mis
toimub perioodiliselt N päevase intervalliga, on riski võimendustagatise
periood vähemalt võrdne lõikes 2 sätestatud perioodiga (F), millele on liidetud
N päeva ja millest on lahutatud üks päev. Seega:
Riski võimendustagatise periood = F + N - 1
5.
Kui sisemudelis võetakse arvesse võimendustagatise
kasutamise mõju tasaarvestatavate tehingute kogumi turuväärtuse muutustele,
modelleerib krediidiasutus või investeerimisühing oma börsiväliste
tuletisinstrumentide ja väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute
riskipositsiooni väärtuse arvutustes riskipositsiooni väärtuse koos tagatisega,
välja arvatud sularahaga, mis on samas valuutas kui riskipositsioon.
6.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei suuda
riskipositsiooni väärtust koos tagatisega modelleerida, siis ei võta ta oma börsiväliste
tuletisinstrumentide ja väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute
riskipositsiooni väärtuse arvutustes tagatise, välja arvatud sularaha, mis on
samas valuutas kui riskipositsioon, mõju arvesse, välja arvatud juhul, kui ta
kasutab 4. peatüki kohaselt kas volatiilsusega korrigeerimisi, mis vastavad
finantstagatise mõju arvutamise üldmeetodi nõuetele, koos volatiilsusega
korrigeerimiste sisehinnangutega või standardseid regulatiivseid
volatiilsuskoefitsiente.
7.
Krediidiasutus või investeerimisühing, kes kasutab
sisemudeli meetodit, ei võta oma mudelites arvesse mõju, mida avaldab
riskipositsiooni väärtuse vähenemine, mis tuleneb tagatislepingu mis tahes
tingimustest, millega nõutakse vastaspoole krediidikvaliteedi halvenemise
korral tagatise saamist.
Artikkel 280
Vastaspoole krediidiriski juhtimine − põhimõtted, protsessid ja süsteemid
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing kehtestab ja
rakendab vastaspoole krediidiriski juhtimise raamistiku, mis koosneb
järgnevast:
a)      põhimõtted, protsessid ja süsteemid, mis
tagavad vastaspoole krediidiriski tuvastamise, mõõtmise, juhtimise,
heakskiitmise ja vastavasisulise sisemise aruandluse;
b)      protseduurid, mis tagavad kõnealuste
põhimõtete, protsesside ja süsteemide järgimise.
Kõnealused põhimõtted, protsessid ja süsteemid
peavad olema olemuslikult usaldusväärsed, terviklikult rakendatavad ja
dokumenteeritud. Dokumentatsioon sisaldab selgitusi vastaspoole krediidiriski
mõõtmise empiiriliste tehnikate kohta.
2.
Lõike 1 kohaselt nõutavas vastaspoole krediidiriski
juhtimise raamistikus võetakse arvesse vastaspoole krediidiriskiga seonduvat
tururiski, likviidsusriski, õiguslikku riski ja operatsiooniriski. Eeskätt peab
raamistik tagama, et krediidiasutus või investeerimisühing järgib järgmisi
põhimõtteid:
a)      ta ei tee vastaspoolega äritehinguid ilma
eelnevalt tema krediidivõimelisust hindamata;
b)      ta võtab nõuetekohaselt arvesse
arveldusega seotud ja arveldusele eelnevat krediidiriski;
c)      ta juhib kõnealuseid riske võimalikult
kõikehaaravalt nii vastaspoole tasandil, koondades vastaspoole krediidiriski
positsioonid ja muud krediidiriski positsioonid, kui ka äriühingu tasandil.
3.
Krediidiasutus või investeerimisühing, kes kasutab
sisemudeli meetodit, tagab, et tema vastaspoole krediidiriski juhtimise
raamistikus võetakse pädevat asutust rahuldaval viisil arvesse kõige järgnevaga
seonduvat likviidsusriski:
a)      võimalikud sissetulevad lisatagatise
nõuded variatsioonitagatise või muud liiki võimendustagatiste, nagu alustamise
tagatis või sõltumatu tagatis, vahetamiste kontekstis negatiivsete turušokkide
korral;
b)      võimalikud sissetulevad nõuded
vastaspoolte antud ülemäärase tagatise tagastamiseks;
c)      nõuded, mis tulenevad krediidiasutusele
või investeerimisühingule endale antud välise krediidikvaliteedi hinnangu
võimalikust langetamisest.
Krediidiasutus või investeerimisühing tagab, et
tagatise uuesti kasutamise laad ja periood on kooskõlas tema
likviidsusvajadustega ega ohusta tema suutlikkust tagatis õigeaegselt anda või
tagastada.
4.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu juhtorgan
ja kõrgem juhtkond peavad olema vastaspoole krediidiriski juhtimisse aktiivselt
kaasatud ja tagama selleks piisavate vahendite eraldamise. Kehtestatud peab
olema ametlik protsess, mis tagab, et kõrgem juhtkond on teadlik kasutatava
mudeliga seotud piirangutest ja selle aluseks olevatest eeldustest ning
sellest, milline mõju kõnealustel piirangutel ja eeldustel võib olla mudeli
väljundite usaldusväärsusele. Kõrgem juhtkond peab olema teadlik ka
turukeskkonna ebakindlusest ja operatiivsetest küsimustest ning sellest, kuidas
neid on mudelis kajastatud.
5.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu vastaspoole
krediidiriski positsioonide kohta artikli 281 lõike 2 punkti b kohaselt
koostatud igapäevased aruanded tuleb vaadata läbi sellisel juhtkonna tasandil,
kellel on piisavalt kõrge positsioon ja volitused anda korraldusi nii üksikute
krediidijuhtide või kauplejate võetud positsioonide vähendamiseks kui ka
krediidiasutuse või investeerimisühingu vastaspoole krediidiriski
kogupositsiooni vähendamiseks.
6.
Lõike 1 kohaselt loodud krediidiasutuse või
investeerimisühingu vastaspoole krediidiriski juhtimise raamistikku
rakendatakse koos sisemiste krediidi- ja kauplemislimiitidega. Krediidi- ja
kauplemislimiidid peavad olema seotud krediidiasutuse või investeerimisühingu riskimõõtmise
mudeliga viisil, mis on järjepidev ning mida krediidijuhid, kauplejad ja kõrgem
juhtkond hästi mõistavad. Krediidiasutusel või investeerimisühingul peab olema
kehtestatud ametlik protsess riski limiitide rikkumistest asjakohasele
juhtkonna tasandile teatamiseks.
7.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu vastaspoole
krediidiriski mõõtmine peab hõlmama krediidiliinide igapäevase ja päevasisese
kasutamise mõõtmist. Krediidiasutus või investeerimisühing peab mõõtma praegust
riskipositsiooni koos tagatisega ja ilma tagatiseta. Krediidiasutus või
investeerimisühing peab arvutama ja jälgima nii portfelli kui ka vastaspoole
tasandil riskipositsioonide tippu või võimalikku tulevast riskipositsiooni
krediidiasutuse või investeerimisühingu valitud usaldusvahemiku juures.
Krediidiasutus või investeerimisühing peab võtma arvesse suuri või
kontsentreeritud positsioone, sealhulgas omavahel seotud vastaspoolte rühmade
lõikes ning majandussektorite ja turgude lõikes.
8.
Krediidiasutus või investeerimisühing kehtestab ja
rakendab regulaarset ja ranget stressitestimise programmi. Kõrgem juhtkond
vaatab nimetatud stressitestimise tulemused perioodiliselt, kuid vähemalt kord
kvartalis läbi ning need peavad kajastuma juhtorgani või kõrgema juhtkonna
kehtestatud vastaspoole krediidiriski põhimõtetes ja limiitides. Kui
stressitestid toovad ilmsiks erilise nõrkuse teatavate asjaolude kogumi suhtes,
võtab krediidiasutus või investeerimisühing kohe meetmeid selliste riskide
juhtimiseks.
Artikkel 281
Organisatsioonistruktuurid vastaspoole krediidiriski juhtimiseks
1.
Sisemudeli meetodit kasutav krediidiasutus või
investeerimisühing seab sisse ja säilitab:
a)      lõikele 2 vastava riskikontrolli üksuse;
b)      lõikele 3 vastava tagatiste haldamise
üksuse.
2.
Riskikontrolli üksus vastutab vastaspoole
krediidiriski juhtimise süsteemi väljatöötamise ja rakendamise, sealhulgas
mudeli algse ja jätkuva valideerimise eest, ning täidab järgmisi funktsioone ja
vastab järgmistele nõuetele:
a)      ta vastutab
krediidiasutuse või investeerimisühingu vastaspoole riski juhtimise süsteemi
väljatöötamise ja rakendamise eest;
b)      ta koostab
igapäevaseid aruandeid krediidiasutuse või investeerimisühingu riskimõõtmise
mudeli väljundite kohta ja analüüsib neid. Kõnealune analüüs hõlmab vastaspoole
krediidiriski riskipositsiooni väärtuste näitajate ja kauplemislimiitide
vahelise suhte hindamist;
c)      ta kontrollib sisendandmete terviklikkust
ning koostab ja analüüsib aruandeid krediidiasutuse või investeerimisühingu
riskimõõtmise mudeli väljundite kohta, hinnates muu hulgas riskipositsiooni
näitajate ning krediidi- ja kauplemislimiitide vahelist suhet;
d)      ta on sõltumatu üksustest, kes vastutavad
riskipositsioonide algatamise, uuendamise või nendega kauplemise eest, ja vaba
igasugusest lubamatust mõjust;
e)      tal on piisavalt töötajaid;
f)       ta annab aru otse krediidiasutuse või
investeerimisühingu kõrgemale juhtkonnale;
g)      tema töö on tihedalt integreeritud
krediidiasutuse või investeerimisühingu igapäevasesse krediidiriski juhtimise
protsessi;
h)      tema väljundid moodustavad krediidiasutuse
või investeerimisühingu krediidiriski ja üldise riskiprofiili planeerimise,
jälgimise ja kontrolli protsessi lahutamatu osa.
3.
Tagatiste haldamise üksus täidab järgmisi
ülesandeid ja funktsioone:
a)      lisatagatise nõuete arvutamine ja
esitamine, lisatagatise nõuete üle peetavate vaidluste haldamine ning
sõltumatute summade, alustamise tagatiste ja variatsioonitagatiste tasemete
kohta täpse igapäevase aruandluse koostamine;
b)      lisatagatise nõuete esitamiseks
kasutatavate andmete terviklikkuse kontrollimine ning selle tagamine, et need
andmed oleksid järjepidevad ja et neid võrreldaks regulaarselt kõigi
asjakohaste krediidiasutuse või investeerimisühingu sisemiste andmeallikatega;
c)      tagatise uuesti kasutamise ulatuse
jälgimine ja mis tahes selliste muudatuste jälgimine, mis on toimunud
krediidiasutuse või investeerimisühingu õigustes tema antud tagatisele või tema
õigustes, mis seonduvad tema antud tagatisega;
d)      asjakohasele juhtkonna tasandile aru
andmine selle kohta, millist liiki tagatisvarasid kasutatakse uuesti ja
millised on sellise uuesti kasutamise tingimused, sealhulgas instrumendid,
krediidikvaliteet ja lõpptähtaeg;
e)      krediidiasutuse või investeerimisühingu
aktsepteeritud üksikutele tagatisvara liikidele kontsentreerumise jälgimine;
f)       kõrgemale juhtkonnale regulaarselt, kuid
vähemalt kord kvartalis, tagatiste haldamist käsitleva teabe kohta aruannete
esitamine, mis hõlmab teavet saadud ja antud tagatiste liigi ning lisatagatise
nõuete üle peetavate vaidluste suuruse, aegumise ja põhjuste kohta. Kõnealune
sisemine aruandlus peab kajastama ka nimetatud näitajate trende.
4.
Kõrgem juhtkond eraldab lõike 1 punkti b kohaselt
nõutavale tagatiste haldamise üksusele piisavalt vahendeid tagamaks, et tema
süsteemide abil saavutatakse piisav tegevustulemuslikkuse tase, mis on mõõdetav
krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt lisatagatise nõuete esitamise
õigeaegsuse ja täpsusega ning krediidiasutuse või investeerimisühingu
vastaspoolte poolt talle esitatud lisatagatise nõuetele reageerimise õigeaegsusega.
Kõrgem juhtkond tagab, et kõnealusel üksusel on piisavalt töötajaid, et
menetleda nõudeid ja vaidlusi õigeaegselt ka isegi tõsise turukriisi
tingimustes ja et krediidiasutusel või investeerimisühingul oleks võimalik
piirata oma suurte vaidluste arvu, mis on tingitud tehingumahtudest.
Artikkel 282
Vastaspoole krediidiriski juhtimise süsteemi läbivaatamine
Krediidiasutus või investeerimisühing viib
siseauditi protsessi raames regulaarselt läbi oma vastaspoole krediidiriski
juhtimise süsteemi sõltumatu läbivaatamise. Kõnealune läbivaatamine hõlmab
artikli 281 kohaselt nõutud kontrolli üksuse ja tagatiste haldamise üksuse
tegevuse läbivaatamist ning selles tuleb eelkõige käsitleda vähemalt järgnevat:
(a)
artikli 280 kohaselt nõutud vastaspoole
krediidiriski juhtimise süsteemi ja protsessi käsitleva dokumentatsiooni
piisavus;
(b)
artikli 281 lõike 1 punkti a kohaselt nõutud
vastaspoole krediidiriski kontrolli üksuse korraldus;
(c)
artikli 281 lõike 1 punkti b kohaselt nõutud
tagatiste haldamise üksuse korraldus;
(d)
vastaspoole krediidiriski näitajate integreerimine
igapäevasesse riskijuhtimisse;
(e)
front-office'i ja back-office'i
töötajate poolt kasutatav riskihinnastamismudelite ja hindamissüsteemide
heakskiitmise protsess;
(f)
vastaspoole krediidiriski mõõtmise protsessis mis
tahes oluliste muudatuste valideerimine;
(g)
riskimõõtmise mudeliga hõlmatud vastaspoole
krediidiriski ulatus;
(h)
juhtimisteabesüsteemi terviklikkus;
(i)
vastaspoole krediidiriski andmete täpsus ja
täielikkus;
(j)
tagatis- ja tasaarvestuskokkulepetes sisalduvate
juriidiliste tingimuste täpne kajastamine riskipositsiooni väärtuse mõõtmisel;
(k)
mudelites kasutatavate andmeallikate
järjepidevuses, õigeaegsuses ja usaldusväärsuses, sealhulgas nende sõltumatuses
veendumine;
(l)
volatiilsuse ja korrelatsiooni eelduste täpsus ja
asjakohasus;
(m)
hindamise ja riski ülekandmise arvutuste täpsus;
(n)
mudeli täpsuse kontroll artikli 287 lõike 1
punktide b−e kohase sagedase järeltestimise abil;
(o)
asjaomaste regulatiivsete nõuete täitmine
vastaspoole krediidiriski kontrolli üksuse ja tagatiste haldamise üksuse poolt.
Artikkel 283
Kasutustest
7.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud tagavad,
et tegeliku oodatava positiivse riskipositsiooni arvutamiseks kasutatava
mudeliga leitud riskipositsioonide jaotus on tihedalt integreeritud
krediidiasutuse või investeerimisühingu igapäevasesse vastaspoole krediidiriski
juhtimise protsessi ja et mudeli väljundeid võetakse arvesse laenuandmise
otsustusprotsessis, vastaspoole krediidiriski juhtimises ja sisemises kapitali
allokeerimises.
8.
Krediidiasutus või investeerimisühing tõendab
pädevatele asutustele neid rahuldaval viisil, et enne pädevatelt asutustelt
sisemudeli meetodi kasutamiseks artikli 277 kohase loa saamist on ta vähemalt
ühe aasta jooksul kasutanud oodatava positiivse riskipositsiooni arvutamise
aluseks oleva riskipositsioonide jaotuse leidmiseks mudelit, mis vastab
üldjoontes käesolevas jaos esitatud nõuetele.
9.
Vastaspoole krediidiriski positsioonide jaotuse
leidmiseks kasutatav mudel peab olema osaks artikliga 280 nõutavast vastaspoole
krediidiriski juhtimise raamistikust. Kõnealune raamistik hõlmab
krediidiliinide kasutuse mõõtmist, vastaspoole krediidiriski positsioonide ja
muude krediidiriski positsioonide koondamist ja sisemist kapitali
allokeerimist.
10.
Lisaks oodatavale positiivsele riskipositsioonile
peab krediidiasutus või investeerimisühing mõõtma ja juhtima praegusi
riskipositsioone. Kui see on asjakohane, peab krediidiasutus või
investeerimisühing mõõtma praegust riskipositsiooni nii tagatisi arvesse võttes
kui ka tagatisi arvestamata. Kasutustesti nõue on täidetud, kui krediidiasutus
või investeerimisühing kasutab ka muid oodatava positiivse riskipositsiooni
arvutamiseks kasutatava mudeliga leitud riskipositsioonide jaotusele tuginevaid
vastaspoole krediidiriski näitajaid, näiteks riskipositsioonide tippu.
11.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu süsteemid
peavad olema võimelised hindama oodatavaid riskipositsioone vajadusel
igapäevaselt, välja arvatud juhul, kui ta tõendab pädevatele asutustele neid
rahuldaval viisil, et tema vastaspoole krediidiriski positsioone silmas pidades
on põhjendatud arvutada oodatavaid riskipositsioone väiksema sagedusega.
Krediidiasutus või investeerimisühing peab kasutama oodatavate
riskipositsioonide hindamiseks prognoosiperioode, mis vastavad asjakohaselt
tulevaste rahavoogude ajalisele jaotusele ja lepingute lõpptähtaegadele, ning
võtma hindamisel arvesse riskipositsioonide olulisust ja struktuuri.
12.
Riskipositsioone tuleb mõõta, jälgida ja
kontrollida kõikide tasaarvestatavate tehingute kogumisse kuuluvate lepingute
kehtivusaja jooksul, mitte ainult üheaastase perioodi jooksul. Krediidiasutusel
või investeerimisühingul peavad olema kehtestatud protseduurid, mis tagavad
pärast üheaastast perioodi tekkivatest riskipositsioonidest tulenevate
vastaspoole riskide tuvastamise ja kontrollimise. Riskipositsiooni prognoositud
suurenemist tuleb kasutada sisendina krediidiasutuse või investeerimisühingu
sisemise kapitali mudelis.
Artikkel 284
Stressitestimine
1.
Krediidiasutusel või investeerimisühingul peab
olema põhjalik stressitestimise programm, mida kasutatakse vastaspoole
krediidiriski jaoks, sealhulgas vastaspoole krediidiriski omavahendite nõuete
hindamiseks ja mis vastab lõigetes 2−10 sätestatud nõuetele.
2.
Kõnealune programm hõlmab selliste võimalike
sündmuste ja majandustingimuste tulevaste muutuste kindlakstegemist, mis
võiksid avaldada krediidiasutuse või investeerimisühingu krediidiriski
positsioonidele ebasoodsat mõju, ja krediidiasutuse või investeerimisühingu
selliste muutustega toimetuleku suutlikkuse hindamist.
3.
Programmi raames kasutatavaid stressi näitajaid
võrreldakse riski ülempiiridega ning krediidiasutus või investeerimisühing
võtab neid arvesse osana direktiivi [lisab OP] artiklis 79 sätestatud
protsessist.
4.
Programmis võetakse põhjalikult arvesse tehinguid
ja riskipositsioonide kogusummasid kõigi vastaspoole krediidiriski liikide
lõikes seoses konkreetsete vastaspooltega ajalises raamistikus, mis on piisav,
et teostada regulaarset stressitestimist.
5.
Programmi raames peab olema ette nähtud vähemalt
kord kuus tehtav peamistest tururiski teguritest, nagu intressimäärad,
valuutad, aktsiad, krediidiriski marginaalid ja kaubahinnad, tulenevate
riskipositsioonide stressitestimine, mis hõlmab krediidiasutuse või
investeerimisühingu kõiki vastaspooli, et tuvastada turuhindade ebasoodsas
suunas liikumisest tuleneva spetsiifilise riski ülemäärased kontsentreerumised
ja vajaduse korral võimaldada krediidiasutusel või investeerimisühingul neid
vähendada. Riskipositsioonide stressitestimise, sealhulgas üheteguriliste,
mitmeteguriliste ja muude kui turuhindade ebasoodsas suunas liikumisest
tulenevate oluliste riskide stressitestimise, ning riskipositsioonide ja
krediidivõimelisuse koos stressitestimise raames testitakse vastaspoolte
rühmade ja konkreetsete vastaspoolte vastaspoole krediidiriski taset ning
krediidiasutuse või investeerimisühingu kui terviku vastaspoole krediidiriski
kogutaset.
6.
Programmi raames kohaldatakse vähemalt kvartaalseid
mitmetegurilise stressitestimise stsenaariume ja hinnatakse olulisi muid kui
turuhindade ebasoodsas suunas liikumisest tulenevaid riske, sealhulgas
tulukõverast tulenevat riskipositsiooni ja alusriske. Mitmetegurilistes
stressitestides käsitletakse vähemalt järgmisi stsenaariume, kus leiab aset
järgnev:
a)      toimunud on tugeva mõjuga ebasoodsad
majandus- või turusündmused;
b)      turu üldine likviidsus on
märkimisväärselt vähenenud;
c)      suur finantsvahendaja likvideerib oma
positsioone.
7.
Aluseks olevates riskitegurites aset leidvate
šokkide raskusaste peab olema kooskõlas stressitesti tegemise eesmärgiga. Maksevõime
hindamisel stressitingimustes peavad aluseks olevates riskitegurites aset
leidvad šokid olema piisavalt rasked, et võtta arvesse ajaloolisi äärmuslikke
turukeskkondi ja äärmuslikke, kuid siiski realiseeruda võivaid halvenenud
turutingimusi. Stressitestidega hinnatakse kõnealuste šokkide mõju
omavahenditele, omavahendite nõuetele ja kasumile. Igapäevase portfellide
jälgimise, riskimaanduse ja kontsentreerumiste haldamise eesmärgil tuleb
stressitestimise programmis arvesse võtta ka stsenaariume, mille raskusaste on
väiksem, kuid esinemise tõenäosus suurem.
8.
Kui see on asjakohane, nähakse programmis ette
vastupidised stressitestid, et tuvastada äärmuslikud, kuid siiski realiseeruda
võivad stsenaariumid, millega võivad kaasneda märkimisväärselt ebasoodsad
tagajärjed. Vastupidistes stressitestides võetakse arvesse portfellis esineva
olulise mittelineaarsuse mõju.
9.
Programmi raames tehtavate stressitestide tulemuste
kohta koostatakse regulaarselt, kuid vähemalt kord kvartalis kõrgemale
juhtkonnale aruanded. Tulemuste kohta koostatavad aruanded ja tulemuste analüüs
peab hõlmama suurimaid vastaspooltega seonduvaid mõjusid portfelli raames,
olulisi kontsentreerumisi portfelli segmentides (samas majandusharus või
piirkonnas) ning asjaomaseid konkreetsete portfellide ja vastaspooltega
seonduvaid trende.
10.
Kõrgem juhtkond võtab juhtrolli stressitestimise
integreerimisel krediidiasutuse või investeerimisühingu riskijuhtimise
raamistikku ja riskikäitumise kultuuri ning tagab, et tulemused oleksid
otstarbekad ja et neid kasutataks vastaspoole krediidiriski juhtimiseks.
Märkimisväärsete riskipositsioonide stressitestimise tulemusi hinnatakse
suuniste alusel, milles on täpsustatud, milline on krediidiasutuse või
investeerimisühingu riskivalmidus, ning ülemääraste või kontsentreerunud
riskide tuvastamise korral esitatakse need arutamiseks ja meetmete võtmiseks
kõrgemale juhtkonnale.
Artikkel 285
Korrelatsioonirisk
1.
Käesolevas artiklis kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)      „üldine korrelatsioonirisk” − risk, mis tekib
juhul, kui vastaspoolte makseviivituse tõenäosus on positiivses korrelatsioonis
üldiste tururiski teguritega;
b)      „spetsiifiline korrelatsioonirisk” − risk, mis tekib
juhul, kui vastaspoole ja börsivälise tuletisinstrumendi või väärtpaberite
kaudu finantseerimise tehingu alusvara emitendi vahel on õiguslik seos.
2.
Krediidiasutus või investeerimisühing peab
vajalikul määral arvestama riskipositsioone, millest tuleneb märkimisväärne
spetsiifiline või üldine korrelatsioonirisk.
3.
Üldise korrelatsiooniriski väljaselgitamiseks
töötab krediidiasutus või investeerimisühing välja stressitestimise ja
stsenaariumianalüüsid, et testida riskitegureid, mis on vastaspoole
krediidivõimelisusega vastandsuunalises seoses. Sellises testimises võetakse
arvesse võimalust, et riskitegurite vaheliste seoste muutumise korral võivad
aset leida tõsised šokid. Krediidiasutus või investeerimisühing jälgib üldist
korrelatsiooniriski toodete, piirkondade, majandusharude või muude tema
majandustegevuse seisukohast oluliste kategooriate lõikes.
4.
Krediidiasutusel või investeerimisühingul peavad
olema välja töötatud protseduurid iga juriidilise isikuga seonduva
spetsiifilise korrelatsiooniriski väljaselgitamiseks, jälgimiseks ja
kontrollimiseks alates tehingu algusest kuni selle lõpptähtajani. Tehinguid
vastaspooltega, kelle puhul on tuvastatud spetsiifiline korrelatsioonirisk,
käsitletakse kooskõlas lõikega 5.
5.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad
vastaspoole krediidiriski omavahendite nõuded seoses vastaspooltega, kelle
puhul on tuvastatud spetsiifiline korrelatsioonirisk, kooskõlas järgmiste
põhimõtetega:
a)      instrumente, mille puhul esineb
spetsiifiline korrelatsioonirisk, ei kaasata muude selle vastaspoolega sõlmitud
tehingutega samasse tasaarvestatavate tehingute kogumisse, vaid igaüht neist
käsitatakse eraldiseisva tasaarvestatavate tehingute kogumina;
b)      igas sellises eraldiseisvas
tasaarvestatavate tehingute kogumis võrdub ühe alusvaraga krediidiriski
vahetustehingu riskipositsiooni väärtus alusvaraks oleva instrumendi
järelejäänud õiglasele väärtusele tekkiva täieliku oodatava kahjuga, tuginedes
eeldusele, et alusvara emitent on likvideerimisel;
c)      krediidiasutuse või investeerimisühingu
puhul, kes kasutab 3. peatükis sätestatud meetodit, on selliste
vahetustehingute makseviivitusest tingitud kahjumäär 100 %;
d)      krediidiasutuse või investeerimisühingu
puhul, kes kasutab 2. peatükis sätestatud meetodit, on kohaldatavaks
riskikaaluks riskikaal, mida kasutatakse tagamata tehingute puhul;
e)      kõigi muude tehingute puhul, millel on
mis tahes sellises eraldiseisvas tasaarvestatavate tehingute kogumis üks
alusvara, võrdub riskipositsiooni väärtus tehingu väärtusega, võttes aluseks
eelduse, et alusvaraks olev võlainstrument satub ootamatult makseviivitusse;
f)       selles ulatuses, milles kasutatakse olemasolevaid
tururiski arvutusi, mis on tehtud IV jaotise 5. peatüki 4. jaos sätestatud
täiendava makseviivituse ja reitingute muutumise riski omavahendite nõuete
arvutamiseks ja mis juba sisaldavad makseviivitusest tingitud kahjumäära
eeldust, on valemis kasutatavaks makseviivitusest tingitud kahjumäära
väärtuseks 100 %.
6.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud esitavad
kõrgemale juhtkonnale ja juhtorgani asjaomasele komisjonile regulaarsed
aruanded nii spetsiifiliste kui ka üldiste korrelatsiooniriskide ning
kõnealuste riskide juhtimiseks võetud meetmete kohta.
Artikkel 286
Modelleerimise protsessi terviklikkus
11.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud tagavad
artiklis 278 sätestatud modelleerimise protsessi terviklikkuse, võttes selleks
vähemalt järgmised meetmed:
a)      mudel peab kajastama tehingu
tingimusi ja spetsifikatsioone õigeaegselt, täielikult ja konservatiivselt;
b)      nimetatud tingimused peavad sisaldama
vähemalt lepingu tinglikku väärtust, lõpptähtaega, alusvara, võimendustagatise
arvestamise korda ja tasaarvestuskorda;
c)      nimetatud tingimusi ja spetsifikatsioone
tuleb hoida andmebaasis, mida tuleb auditeerida ametlikult ja regulaarselt;
d)      tasaarvestuskorra arvessevõtmise
protsess, mille raames nõutakse, et juriidiline personal peab kontrollima
kõnealuse korra raames toimuva tasaarvestuse õiguslikku jõustatavust;
e)      punktis d nõutava kontrolli tulemused
peab punktis c osutatud andmebaasi sisestama sõltumatu üksus;
f)       tehingu tingimusi ja spetsifikatsioone
käsitlevate andmete oodatava positiivse riskipositsiooni mudelisse kandmise
suhtes tuleb rakendada siseauditit;
g)      kasutusel peavad olema mudeli ja
andmeallikasüsteemide vahelised ametlikud võrdlemisprotsessid, et jätkuvalt
kontrollida, et oodatav positiivne riskipositsioon kajastaks tehingu tingimusi ja
spetsifikatsioone õigesti või vähemalt konservatiivselt.
12.
Praeguste riskipositsioonide kindlakstegemiseks
kasutatakse praegusi turuandmeid. Krediidiasutus või investeerimisühing võib
kalibreerida oma oodatava positiivse riskipositsiooni mudelit, kasutades kas
ajaloolisi turuandmeid või turupõhiseid andmeid, et määrata kindlaks aluseks
olevate stohhastiliste protsesside parameetrid, nagu triiv, volatiilsus ja
korrelatsioon. Ajalooliste andmete kasutamise korral peab krediidiasutus või
investeerimisühing kasutama vähemalt kolme aasta andmeid. Andmeid tuleb
ajakohastada vähemalt kord kvartalis või sagedamini, kui see on vajalik
turutingimuste arvessevõtmiseks.
Tegeliku oodatava positiivse riskipositsiooni
arvutamiseks stressi kalibreerimist kasutades kasutab krediidiasutus või
investeerimisühing tegeliku oodatava positiivse riskipositsiooni
kalibreerimiseks kas kolme aasta andmeid, mis sisaldavad tema vastaspoolte
krediidiriski marginaalide stressiperioodi, või sellistest stressiperioodidest
pärinevaid turupõhiseid andmeid.
Krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab
nimetatud eesmärgil lõigetes 3, 4 ja 5 sätestatud nõudeid.
13.
Krediidiasutus või investeerimisühing tõendab
pädevale asutusele teda rahuldaval viisil vähemalt kord kvartalis, et käesoleva
lõike kohase arvutuse jaoks kasutatav stressiperiood langeb kokku krediidiriski
vahetustehingute suurenenud riskimarginaalide või suurenenud muude (näiteks
laenude või ettevõtete võlakirjade) krediidiriski marginaalide perioodiga tema
selliste vastaspoolte esindusliku valimi puhul, kellel on kaubeldav
krediidiriski marginaal. Olukordades, kus krediidiasutusel või
investeerimisühingul ei ole vastaspoole krediidiriski marginaalide kohta
piisavaid andmeid, liigitab ta asjaomase vastaspoole spetsiifiliste krediidiriski
marginaali andmete hulka lähtuvalt piirkonnast, sisereitingust ja
majandustegevuse valdkonnast.
14.
Kõigi vastaspoolte puhul kasutatavas oodatava
positiivse riskipositsiooni mudelis kasutatavad ajaloolised või eeldatavad
andmed peavad sisaldama krediidi stressiperioodi andmeid ning neid andmeid
tuleb kõnealuses mudelis kasutada viisil, mis on kooskõlas mudeli praegustele
andmetele kalibreerimiseks kasutatava meetodiga.
15.
Selleks et hinnata, kui tõhus on stressi
kalibreerimine tegeliku oodatava positiivse riskipositsiooni jaoks, loob
krediidiasutus või investeerimisühing mitu võrdlusportfelli, mis on tundlikud
peamiste riskitegurite suhtes, millele krediidiasutus või investeerimisühing on
avatud. Kõnealuste võrdlusportfellide suhtes oleva riskipositsiooni arvutamiseks
kasutatakse a) stressi metoodikat, mis põhineb praegustel turuväärtustel ja
halvenenud turutingimustele kalibreeritud mudeli parameetritel, ja b)
stressiperioodi jooksul tekkivat riskipositsiooni, kuid kohaldades sealjuures
käesolevas jaos sätestatud meetodit (stressiperioodi lõpu turuväärtus,
volatiilsused ja kolmeaastase stressiperioodi korrelatsioonid).
Pädevad asutused nõuavad krediidiasutuselt või
investeerimisühingult, et ta korrigeeriks oma stressi kalibreerimist, kui
kõnealuste võrdlusportfellide riskipositsioonid erinevad üksteisest oluliselt.
16.
Krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab
mudeli suhtes valideerimisprotsessi, mis peab olema tema põhimõtetes ja
protseduurides selgelt väljendatud. Kõnealuses valideerimisprotsessis:
a)      täpsustatakse, millist tüüpi testimist on
vaja läbi viia, et tagada mudeli usaldusväärsus ja selgitada välja tingimused,
mille puhul mudeli aluseks olevad eeldused on ebasobivad ja võivad seega
põhjustada oodatava positiivse riskipositsiooni liiga väiksena näitamise;
b)       sisaldub selle läbivaatamine, kas mudel
on piisavalt põhjalik.
17.
Krediidiasutus või investeerimisühing peab jälgima
asjakohaseid riske ja tal peavad olema kasutusel protseduurid oma tegeliku
oodatava positiivse riskipositsiooni hinnangu korrigeerimiseks, kui kõnealused
riskid muutuvad oluliseks. Käesoleva lõike kohaldamisel peab krediidiasutus või
investeerimisühing:
a)      selgitama välja oma riskipositsioonid,
mis tulenevad artikli 285 lõike 1 punktis b täpsustatud viisil tekkinud
spetsiifilisest korrelatsiooniriskist, ja riskipositsioonid, mis tulenevad
artikli 285 lõike 1 punktis a täpsustatud viisil tekkinud üldisest
korrelatsiooniriskist, ning juhtima neid riskipositsioone;
b)      riskipositsioonide puhul, millel on ühe
aasta järel tõusev riskiprofiil, võrdlema regulaarselt ühe aasta kohta
arvutatud asjaomase riskipositsiooni näitaja hinnangut riskipositsiooni kogu
olemasoluperioodi kohta arvutatud sama riskipositsiooni näitajaga;
c)      riskipositsioonide puhul, mille
järelejäänud tähtaeg on lühem kui üks aasta, võrdlema regulaarselt asenduskulu
(praegust riskipositsiooni) ja realiseerunud riskipositsiooni profiili ning
säilitama andmeid, mis võimaldavad sellise võrdluse tegemist.
18.
Krediidiasutus või investeerimisühing peab
kohaldama siseprotseduure, mis võimaldavad tal kontrollida enne tehingu
kaasamist tasaarvestatavate tehingute kogumisse seda, et tehing on kaetud
õiguslikult jõustatava tasaarvestuskokkuleppega, mis vastab 7. jaos sätestatud
nõuetele.
19.
Krediidiasutus või investeerimisühing, kes kasutab
oma vastaspoole krediidiriski maandamiseks tagatist, peab kohaldama
siseprotseduure, mis võimaldavad tal veenduda enne oma arvutustes tagatise mõju
arvesse võtmist selles, et tagatis vastab 4. peatükis sätestatud õiguskindluse
põhimõtetele.
20.
EBA jälgib erinevaid tavasid selles valdkonnas ning
annab vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 16 välja suunised käesoleva
artikli kohaldamiseks.
Artikkel 287
Riskijuhtimissüsteemile esitatavad nõuded
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing peab täitma
järgmisi nõudeid:
a)      ta täidab III osa IV jaotise 5. peatükis
sätestatud kvalitatiivseid nõudeid;
b)      ta rakendab regulaarset järeltestimise
programmi, mille raames võrreldakse mudeli abil leitud riskinäitajaid
realiseerunud riskinäitajatega ning staatilistel positsioonidel põhinevaid
hüpoteetilisi muutusi realiseerunud näitajatega;
c)      ta teostab oma vastaspoole krediidiriski
positsiooni mudeli ja selle abil leitud riskinäitajate suhtes algse
valideerimise ja jätkuva regulaarse läbivaatamise. Valideerimine ja
läbivaatamine peab olema mudeli arendustegevusest sõltumatu;
d)      juhtorgan ja kõrgem juhtkond osalevad
riskikontrolli protsessis ning tagavad krediidiriski ja vastaspoole
krediidiriski kontrolli jaoks piisavate vahendite eraldamise. Sellega seoses
tuleb artikli 281 lõike 1 punkti a kohaselt loodud sõltumatu riskikontrolli
üksuse koostatavad igapäevased aruanded vaadata läbi sellisel juhtkonna
tasandil, kellel on piisavalt kõrge positsioon ja volitused anda korraldusi nii
üksikute kauplejate võetud positsioonide vähendamiseks kui ka krediidiasutuse
või investeerimisühingu koguriskipositsiooni vähendamiseks;
e)      sisemine riskimõõtmiseks kasutatav
riskipositsioonide mudel on integreeritud krediidiasutuse või
investeerimisühingu igapäevasesse riskijuhtimise protsessi;
f)       riskimõõtmise süsteemi rakendatakse koos
sisemiste krediidi- ja kauplemislimiitidega. Sellega seoses peavad
riskipositsioonide limiidid olema seotud krediidiasutuse või
investeerimisühingu riskimõõtmise mudeliga viisil, mis on järjepidev ja mida
kauplejad, krediidijuhtimise funktsiooni täitjad ja kõrgem juhtkond hästi
mõistavad;
g)      krediidiasutus või investeerimisühing
tagab, et tema riskijuhtumissüsteem on põhjalikult dokumenteeritud. Eelkõige
peavad tal olema riskimõõtmissüsteemi toimimist käsitlevad dokumenteeritud
sisemised põhimõtted, kontrollid ja protseduurid ning töökorraldus, mis tagab
kõnealuste põhimõtete järgimise;
h)      riskimõõtmissüsteem vaadatakse
krediidiasutuse või investeerimisühingu enda siseauditi protsessi raames
regulaarselt ja sõltumatult läbi.  Kõnealune läbivaatamine hõlmab nii
kauplemisüksuste kui ka sõltumatu riskikontrolli üksuse tegevuse läbivaatamist.
Üldine riskijuhtimise protsess tuleb läbi vaadata korrapäraste ajavahemike
järel (vähemalt kord aastas) ja kõnealuse läbivaatamise käigus tuleb
spetsiaalselt käsitleda vähemalt kõiki artiklis 282 osutatud elemente;
i)       vastaspoole krediidiriski mudelite
jätkuv valideerimine, sealhulgas järeltestimine, vaadatakse regulaarselt läbi
sellisel juhtkonna tasandil, kellel on piisavad volitused otsustada meetmete
üle, mida tuleb võtta mudelite nõrkade külgede parandamiseks.
2.
Pädevad asutused võtavad arvesse seda, millises
ulatuses võtab krediidiasutus või investeerimisühing lõikes 1 sätestatud
nõudeid arvesse artikli 278 lõikes 4 sätestatud alfa taseme määramisel.
Minimaalse korrutusteguri kohaldamine on aktsepteeritud üksnes selliste
krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul, kes täidavad nimetatud nõudeid
täielikult.
3.
Krediidiasutus või investeerimisühing dokumenteerib
oma vastaspoole krediidiriski positsiooni mudeli algse ja jätkuva valideerimise
protsessi ning mudelite abil riskinäitajate arvutamise sellise üksikasjalikkuse
tasemega, mis võimaldaks kolmandatel isikutel asjaomase analüüsi ja
riskinäitajad taasluua. Kõnealuses dokumentatsioonis täpsustatakse, millise
sagedusega tehakse järeltestimisanalüüsi ja mis tahes muud jätkuvat
valideerimist, kuidas teostatakse valideerimist seoses andmevoogude ja
portfellidega ning millised on kasutatavad analüüsid.
4.
Krediidiasutus või investeerimisühing määratleb
kriteeriumid, mille alusel hinnata tema vastaspoole krediidiriski positsiooni
mudeleid ja mudeleid, mille abil leitakse sisendid riskipositsiooni
arvutamiseks, ning tal on kirjalikud põhimõtted, milles on kirjeldatud mudelite
mitteaktsepteeritava toimimise tuvastamise ja parandamise protsessi.
5.
Krediidiasutus või investeerimisühing määratleb
selle, kuidas toimub vastaspoole krediidiriski positsiooni mudeli ja selle
riskinäitajate valideerimise eesmärgil tüüpiliste vastaspoole portfellide
moodustamine.
6.
Prognoositavate jaotuste leidmiseks kasutatavate
vastaspoole krediidiriski positsiooni mudelite ja nende riskinäitajate
valideerimisel tuleb arvesse võtta rohkem kui ühte prognoositava jaotuse
statistikat.
Artikkel 288
Oodatava positiivse riskipositsiooni mudelite valideerimisnõuded
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud tagavad
osana oma vastaspoole krediidiriski mudeli ja selle riskinäitajate algsest ja
jätkuvast valideerimisest järgmiste nõuete täitmise:
a)      krediidiasutus või investeerimisühing
teostab järeltestimist, kasutades ajaloolisi andmeid tururiski tegurite
muutuste kohta enne pädevatelt asutustelt artikli 277 lõike 1 kohase loa
saamist. Järeltestimises võetakse arvesse mitmeid erinevaid vähemalt
üheaastaseid erineva alguskuupäevaga prognoosiperioode, mis hõlmavad väga
erinevaid turutingimusi;
b)      krediidiasutus või investeerimisühing,
kes kasutab artikli 278 lõike 12 punktis b sätestatud meetodit, valideerib oma
mudeli regulaarselt, et testida, kas realiseerunud praegused riskipositsioonid
on kooskõlas kõigi ühe aasta sisse jäävate võimendustagatise perioodide kohta
tehtud prognoosidega. Kui mõnede tasaarvestatavate tehingute kogumisse
kuuluvate tehingute lõpptähtaeg on lühem kui üks aasta ja kõnealuse kogumi
tundlikkus riskitegurite suhtes on ilma nende tehinguteta suurem, võetakse
valideerimisel seda arvesse;
c)      ta teostab oma vastaspoole krediidiriski
positsiooni mudeli ja selle asjakohaste riskinäitajate toimimise ning
tururiskitegurite prognooside järeltestimist. Tagatisega tehingute puhul hõlmavad
arvesse võetavad prognoosiperioodid prognoosiperioode, mis kajastavad tagatud
või võimendusega kauplemise puhul kohaldatavaid tüüpilisi riski
võimendustagatise perioode;
d)      kui mudeli valideerimine näitab, et
tegelik oodatav positiivne riskipositsioon on alahinnatud, võtab krediidiasutus
või investeerimisühing vajalikud meetmed mudeli ebatäpsuse korrigeerimiseks;
e)      ta testib osana mudeli algsest ja
jätkuvast valideerimise protsessist hinnastamise mudeleid, mida kasutatakse
vastaspoole krediidiriski positsiooni arvutamiseks kindla stsenaariumi alusel,
mis käsitleb tururiski teguritele tulevikus tekkivaid šokke. Optsioonide
hinnastamise mudelites tuleb arvesse võtta optsiooni väärtuse mittelineaarsust
tururiski tegurite suhtes;
f)       vastaspoole krediidiriski positsiooni
mudelis võetakse arvesse tehingupõhist teavet, mis on vajalik, et võtta
riskipositsioonid tasaarvestatavate tehingute kogumi tasandil kokku.
Krediidiasutus või investeerimisühing veendub selles, et tehingud määratakse
mudelisiseselt asjakohasesse tasaarvestatavate tehingute kogumisse;
g)      vastaspoole krediidiriski positsiooni
mudel sisaldab tehingupõhist teavet, mis võimaldab võtta arvesse
võimendustagatise kasutamise mõju. Selles võetakse arvesse nii
võimendustagatise praegust summat kui ka võimendustagatisi, mida antakse
tulevikus vastaspoolte vahel üle. Sellises mudelis tuleb arvesse võtta
võimendustagatise lepingute (ühe- või kahepoolsete) olemust, lisatagatise
nõuete sagedust, riski võimendustagatise perioodi, võimendustagatiseta riskipositsiooni
madalaimat künnist, mida krediidiasutus või investeerimisühing on valmis
aktsepteerima, ja minimaalset ülekandesummat. Sellise mudeliga kas hinnatakse
antud tagatise turuhinnaks ümber arvutatud väärtuse muutust või kohaldatakse 4.
peatükis sätestatud eeskirju;
h)      mudeli valideerimise protsess hõlmab
tüüpilise vastaspoole staatilist varasemate perioodide andmetele tuginevat
järeltestimist. Krediidiasutus või investeerimisühing teostab sellist
järeltestimist mitme tüüpilise kas tegeliku või hüpoteetilise vastaspoole
portfelli alusel korrapäraste ajavahemike järel. Kõnealused tüüpilised
portfellid tuleb valida selle alusel, kui tundlikud nad on selliste oluliste
riskitegurite ja riskitegurite kombinatsioonide suhtes, millele krediidiasutus
või investeerimisühing on avatud;
i)       krediidiasutus või investeerimisühing
teostab järeltestimist, mille eesmärk on testida vastaspoole krediidiriski
positsiooni mudelis kasutatavaid peamisi eeldusi ja asjaomaseid riskinäitajaid,
sealhulgas sama riskiteguri erinevate tähtaegade vahelist modelleeritud suhet
ja erinevate riskitegurite vahelisi modelleeritud suhteid;
j)       vastaspoole krediidiriski positsiooni
mudeli ja selle riskinäitajate toimimise suhtes kohaldatakse asjakohaseid
järeltestimise tavasid. Järeltestimise programmi abil peab olema võimalik
tuvastada tegeliku oodatava positiivse riskipositsiooni mudeli riskinäitajate
halb toimimine;
k)      krediidiasutus või investeerimisühing
valideerib oma vastaspoole krediidiriski positsiooni mudelid ja kõik
riskinäitajad perioodide puhul, mis on proportsionaalsed selliste tehingute
lõpptähtaegadega, mille suhtes kohaldatakse sisemudeli meetodi suhtes
kohaldatavat erandit kooskõlas artikliga 277;
l)       krediidiasutus või investeerimisühing
testib osana mudeli jätkuvast valideerimise protsessist regulaarselt
hinnastamismudeleid, mida kasutatakse vastaspoole riskipositsioonide
arvutamiseks, võrreldes neid asjakohaste sõltumatute võrdlusnäitajatega;
m)     krediidiasutuse või investeerimisühingu
vastaspoole krediidiriski positsiooni mudeli ja asjakohaste riskinäitajate
jätkuv valideerimine sisaldab hinnangut hiljutise toimimise adekvaatsuse kohta;
n)      krediidiasutus või investeerimisühing
hindab osana algsest ja jätkuvast valideerimise protsessist vastaspoole
krediidiriski positsiooni mudeli parameetrite ajakohastamise sagedust;
o)      vastaspoole krediidiriski positsiooni
mudelite algse ja jätkuva valideerimise raames hinnatakse, kas vastaspoole
tasandi ja tasaarvestatavate tehingute kogumi riskipositsiooni arvutused on
asjakohased.
2.
Alfa ja tegeliku oodatava positiivse
riskipositsiooni korrutise asemel võib pädevate asutuste eelneval nõusolekul
kasutada näitajat, mis on konservatiivsem kui iga vastaspoole jaoks
regulatiivse riskipositsiooni väärtuse arvutamiseks kasutatav näitaja.  Suhtelise
konservatiivsuse taset hinnatakse pädevatelt asutustelt algse heakskiidu
saamisel ja oodatava positiivse riskipositsiooni mudelite korrapärase
järelevalve käigus. Krediidiasutus või investeerimisühing valideerib kõnealuse
konservatiivsuse regulaarselt. Mudeli toimimise jätkuv hindamine hõlmab kõiki
vastaspooli, kelle puhul mudelit kasutatakse.
3.
Kui järeltestimine näitab, et mudel ei ole
piisavalt täpne, tühistavad pädevad asutused mudeli kasutamiseks antud
heakskiidu või kehtestavad asjakohased meetmed selle tagamiseks, et mudelit
viivitamatult parandataks.
7. jagu
Lepinguline tasaarvestus
Artikkel 289
Lepingulise tasaarvestuse aktsepteerimine riski vähendavana
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kooskõlas artikliga 292 käsitleda riski vähendavana ainult järgmist liiki
lepingujärgseid tasaarvestuskokkuleppeid, tingimusel et pädevad asutused on
tasaarvestuskokkulepet artikli 290 kohaselt tunnustanud ning krediidiasutus või
investeerimisühing täidab artiklis 291 sätestatud nõudeid:
a)      krediidiasutuse või investeerimisühingu
ja tema vastaspoole vahelised kahepoolsed uuenduslepingud, mille alusel
vastastikused nõuded ja kohustused ühendatakse automaatselt nii, et iga
uuendamise tagajärjel fikseeritakse ühtne netosumma ja jõustub uus poolte jaoks
siduv leping, mis asendab kõik varasemad lepingud ja kõik neist tulenevad
poolte vahelised kohustused;
b)      muud kahepoolsed kokkulepped
krediidiasutuse või investeerimisühingu ja tema vastaspoole vahel;
c)      lepingujärgsed toodetevahelised
tasaarvestuskokkulepped krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul, kes
kasutavad 6. jaos sätestatud meetodit kõnealuse meetodi rakendusalasse
kuuluvate tehingute puhul.
Konsolideerimisgruppi kuuluvate erinevate
juriidiliste isikute vaheliste tehingute tasaarvestamist omavahendite nõuete
arvutamisel ei aktsepteerita.
Artikkel 290
Lepingujärgsete tasaarvestuskokkulepete aktsepteerimine
21.
Pädevad asutused aktsepteerivad lepingujärgset
tasaarvestuskokkulepet ainult juhul, kui täidetud on lõikes 2 ja kui see on
asjakohane, siis lõikes 3 sätestatud tingimused.
22.
Kõik lepingujärgsed tasaarvestuskokkulepped, mida
krediidiasutus või investeerimisühing käesoleva osa kohaselt riskipositsiooni
väärtuse kindlaksmääramisel kasutab, peavad vastama järgmistele tingimustele:
a)      krediidiasutus või investeerimisühing on
sõlminud vastaspoolega lepingujärgse tasaarvestuskokkuleppe, millest tuleneb
ühtne juriidiline kohustus, mis katab kõik tasaarvestuskokkuleppega hõlmatud
tehingud selliselt, et vastaspoole makseviivituse korral oleks krediidiasutusel
või investeerimisühingul õigus saada või kohustus maksta üksnes
tasaarvestuskokkuleppega hõlmatud individuaalsete tehingute positiivsete ja
negatiivsete turuväärtuste netosumma;
b)      krediidiasutus või investeerimisühing on
teinud pädevatele asutustele kättesaadavaks kirjalikud põhjendatud õiguslikud
hinnangud selle kohta, et tasaarvestuskokkuleppe õigusliku vaidlustamise korral
ei ületa krediidiasutuse või investeerimisühingu nõuded ja kohustused punktis a
osutatud nõudeid ja kohustusi.  Õiguslikus hinnangus osutatakse kohaldatavale
õigusele:
i)        jurisdiktsioon, kus vastaspool on
asutatud;
ii)       kui tegemist on ettevõtja filiaaliga,
mis asub muus riigis kui riik, kus ettevõtja on asutatud, siis filiaali
asukohariigi jurisdiktsioon;
iii)      jurisdiktsioon, mille õigus reguleerib
tasaarvestuskokkuleppega hõlmatud individuaalseid tehinguid;
iv)      jurisdiktsioon, mille õigus reguleerib
mis tahes lepingut või kokkulepet, mis on vajalik lepingujärgse tasaarvestuse
teostamiseks;
c)      igast vastaspoolest tulenev krediidirisk
summeeritakse, saades tulemuseks ühtse õigusliku riskipositsiooni, mis hõlmab
kõiki iga vastaspoolega sõlmitud tehinguid. Saadud koondpositsioone kasutatakse
krediidilimiitide määramisel ja sisemise kapitali arvutamisel;
d)      leping ei sisalda tingimusi, mille
kohaselt vastaspoole makseviivituse korral on makseviivituses mitteoleval
poolel lubatud tasuda makseviivituses olevale poolele maksed osaliselt või neid
üldse mitte tasuda, isegi juhul, kui makseviivituses olev pool on
netovõlausaldaja.
Pädevad asutused veenduvad selles, et lepinguline
tasaarvestus on igas punktis b osutatud jurisdiktsioonis kehtiva õiguse
kohaselt õiguslikult kehtiv ja jõustatav. Kui mis tahes pädev asutus ei ole
selles veendunud, ei aktsepteerita lepingujärgset tasaarvestuskokkulepet riski
vähendavana kummagi vastaspoole puhul. Pädevad asutused teavitavad üksteist
sellest.
23.
Punktis b osutatud õiguslike hinnangute koostamisel
võib lähtuda lepingulise tasaarvestuse liikidest.  Lepingujärgsed
toodetevahelised tasaarvestuskokkulepped peavad vastama järgmistele
lisatingimustele:
a)      artikli 290 lõike 2 punktis a osutatud
netosumma all mõistetakse iga hõlmatava kahepoolse raamlepingu positiivse või
negatiivse väärtuse netosummat lepingu lõpetamisel ning üksiktehingu positiivse
või negatiivse turuväärtuse netosummat (toodetevaheline netosumma);
b)      artikli 290 lõike 2 punktis b osutatud
õiguslikes hinnangutes käsitletakse kogu lepingujärgse toodetevahelise
tasaarvestuskokkuleppe kehtivust ja jõustatavust vastavalt kõnealuse kokkuleppe
tingimustele ning tasaarvestuskorra mõju iga hõlmatud üksiku kahepoolse
tasaarvestuse raamlepingu olulistele sätetele.
Artikkel 291
Krediidiasutuste ja investeerimisühingute kohustused
1.
Krediidiasutusel või investeerimisühingul peavad
olema protseduurid, mis tagavad tema lepingulise tasaarvestuse õigusliku
kehtivuse ja jõustatavuse läbivaatamise, pidades silmas muutusi artikli 290
lõike 2 punktis b osutatud asjaomaste jurisdiktsioonide õigusaktides.
2.
Krediidiasutus või investeerimisühing säilitab kogu
nõutava dokumentatsiooni oma lepingulise tasaarvestuse kohta.
3.
Krediidiasutus või investeerimisühing võtab
tasaarvestuse mõju arvesse iga vastaspoole krediidiriski koondpositsiooni
mõõtmisel ning lähtub kõnealuse mõõtmise mõjust asjaomase vastaspoole
krediidiriski juhtimisel.
4.
Artiklis 289 osutatud toodetevaheliste
tasaarvestuskokkulepete puhul peavad krediidiasutusel või investeerimisühingul
olema artikli 290 lõike 2 punkti c kohased protseduurid selle kontrollimiseks,
et iga tasaarvestatavate tehingute kogumisse kuuluv tehing oleks hõlmatud
artikli 290 lõike 2 punktis b osutatud õigusliku hinnanguga.
Võttes arvesse lepingujärgset toodetevahelist
tasaarvestuskokkulepet, peab krediidiasutus või investeerimisühing jätkuvalt
vastama kohaldatavatele kahepoolse tasaarvestamise aktsepteeritavusele
esitatavatele nõuetele ja 4. peatükis sätestatud krediidiriski maandamise
arvessevõtmise nõuetele iga hõlmatud üksiku kahepoolse raamlepingu ja tehingu
puhul.
Artikkel 292
Mõju, mis tuleneb tasaarvestuse aktsepteerimisest riski vähendavana
1.
Lepingujärgsete tasaarvestuskokkulepete suhtes
kohaldatakse järgmist käsitlust:
a)      5. ja 6. jao kohaldamisel
aktsepteeritakse tasaarvestust vastavalt kõnealustes jagudes sätestatule;
b)      uuenduslepingute puhul võib asjaomaste
brutosummade asemel kaaluda kõnealustes lepingutes fikseeritud ühtseid
netosummasid.
3. jao kohaldamisel võivad krediidiasutused ja
investeerimisühingud võtta uuenduslepingut arvesse järgneva kindlaksmääramisel:
i)        artikli 269 lõikes 1 osutatud praegune
asenduskulu;
ii)       artikli 269 lõikes 2 osutatud põhisumma
tinglikud väärtused või alusvara väärtused.
4. jao kohaldamisel
võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud artikli 270 lõikes 1 osutatud
tingliku väärtuse kindlaksmääramisel võtta uuenduslepingut arvesse põhisumma
tingliku väärtuse arvutamisel. Sel juhul kohaldavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud tabelis 3 esitatud protsendimäärasid;
c)      muude tasaarvestuskokkulepete puhul
kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud 3. jagu järgmiselt:
i)        artikli 269 lõikes 2 osutatud praeguse
asenduskulu leidmiseks tasaarvestuskokkuleppega hõlmatud lepingute puhul
võetakse arvesse kokkuleppest tulenevat tegelikku hüpoteetilist
netoasenduskulu; kui tasaarvestusest tuleneb netoasenduskulu arvutava
krediidiasutuse või investeerimisühingu jaoks netokohustus, loetakse praeguseks
asenduskuluks null;
ii)       artikli 269 lõikes 1 osutatud
potentsiaalse tuleviku krediidiriski positsiooni väärtust vähendatakse kõigi
tasaarvestuskokkuleppega hõlmatud lepingute puhul järgmise valemi kohaselt:
,
kus:
PCEred
=     kõigi asjaomase vastaspoolega sõlmitud juriidiliselt
kehtiva kahepoolse tasaarvestuskokkuleppega hõlmatud lepingute potentsiaalse
tuleviku krediidiriski positsiooni vähendatud väärtus;
PCEgross
=  kõigi asjaomase vastaspoolega sõlmitud juriidiliselt
kehtiva kahepoolse tasaarvestuskokkuleppega hõlmatud lepingute potentsiaalse
tuleviku krediidiriski positsiooni väärtuste summa, mille arvutamiseks
korrutatakse kõnealuste lepingute põhisummade tinglikud väärtused tabelis 1
esitatud protsendimääradega;
NGR
=       neto-bruto suhtarv, mis leitakse kõigi asjaomase
vastaspoolega sõlmitud juriidiliselt kehtiva kahepoolse
tasaarvestuskokkuleppega hõlmatud lepingute netoasenduskulu (lugeja) ja kõigi
kõnealuse vastaspoolega sõlmitud juriidiliselt kehtiva kahepoolse
tasaarvestuskokkuleppega hõlmatud lepingute brutoasenduskulu (nimetaja)
jagatisena.
2.
Potentsiaalse tuleviku krediidiriski positsiooni
arvutamisel eespool esitatud valemi põhjal võivad krediidiasutused ja
investeerimisühingud käsitleda tasaarvestuskokkuleppega hõlmatud täiesti
sarnaseid lepinguid ühe lepinguna, mille tinglik põhisumma võrdub
netolaekumistega.
Artikli 270 lõike 1 kohaldamisel võivad
krediidiasutused ja investeerimisühingud käsitleda tasaarvestuskokkuleppega hõlmatud
täiesti sarnaseid lepinguid ühe lepinguna, mille tinglik põhisumma võrdub
netolaekumistega, kusjuures tinglikud põhisummad korrutatakse tabelis 3
esitatud protsendimääradega.
Käesoleva lõike kohaldamisel käsitletakse täiesti
sarnaste lepingutena valuutaforvardid või muid sarnaseid lepinguid, mille
tinglik põhisumma võrdub rahavooga, kui rahavoog peab lepingujärgselt laekuma
samal väärtuspäeval ja täielikult samas valuutas.
3.
Kõigi muude tasaarvestuskokkuleppega hõlmatud
lepingute puhul võib kohaldatavaid protsendimäärasid vähendada vastavalt
tabelis 6 osutatule:
             Tabel 6
 Esialgne tähtaeg || Intressimääralepingud || Välisvaluuta lepingud
 Kuni üks aasta || 0,35 % || 1,50 %
 Rohkem kui üks aasta, kuid mitte üle kahe aasta || 0,75 % || 3,75 %
 Täiendav juurdearvestus iga lisanduva aasta kohta || 0,75 % || 2,25 %
4.
Intressimääralepingute puhul võivad
krediidiasutused ja investeerimisühingud pädevate asutuste nõusolekul valida
kas esialgse või järelejäänud tähtaja.
8. jagu
Kauplemisportfelli kuuluvad kirjed
Artikkel 293
Kauplemisportfelli kuuluvad kirjed
1.
Käesoleva artikli kohaldamise eesmärgil sisaldab II
lisa viidet krediidiriski ülekandmiseks kasutatavatele tuletisinstrumentidele,
millele on osutatud direktiivi 2004/39/EÜ I lisa C jao punktis 8.
2.
Kauplemisportfelli kuuluvate kirjete riskiga
kaalutud varade arvutamisel vastaspoole riski puhul täidavad krediidiasutused
ja investeerimisühingud järgmisi põhimõtteid:
a)      kogutulu vahetustehingu
krediididerivatiivide ja krediidiriski vahetustehingu krediididerivatiivide
puhul leitakse 3. jaos sätestatud meetodi kohane potentsiaalne tuleviku
krediidiriski positsioon selliselt, et korrutatakse instrumendi nimiväärtus
järgmiste protsendimääradega:
i)        5 %, kui krediididerivatiivi tingimuste
aluseks olev võlainstrument on selline, et kui sellest tuleneks krediidiasutuse
või investeerimisühingu jaoks otsene riskipositsioon, siis käsitletaks seda III
lisa IV jaotise 2. peatüki kohaselt kvalifitseeruva kirjena;
ii)       10 %, kui krediididerivatiivi
tingimuste aluseks olev võlainstrument on selline, et kui sellest tuleneks
krediidiasutuse või investeerimisühingu jaoks otsene riskipositsioon, siis ei
käsitletaks seda III osa IV jaotise 2. peatüki kohaselt kvalifitseeruva
kirjena.
Juhul kui krediidiasutuse või investeerimisühingu
jaoks tuleneb krediidiriski vahetustehingust riskipositsioon, mis kujutab
endast pikka positsiooni alusvaras, võib potentsiaalse tuleviku krediidiriski
positsiooni protsendimääraks võtta 0 %, välja arvatud juhul, kui krediidiriski
vahetustehingu tingimused näevad ette tehingu arveldamise sellise üksuse
maksejõuetuse korral, kelle jaoks tuleneb asjaomasest vahetustehingust
riskipositsioon, mis kujutab endast lühikest positsiooni alusvaras, seda isegi
juhul, kui alusvara ise ei ole makseviivituses.
Juhul kui krediididerivatiiv pakub krediidiriski
kaitset krediididerivatiivi alusvaraks oleva mitme võlainstrumendi hulgast
sellele, mille puhul leiab aset „n-arvu järjekohaga makseviivitus”, lähtub
krediidiasutus või investeerimisühing selle kindlaksmääramisel, millist eespool
ettenähtud protsendimääradest kohaldatakse, krediididerivatiivi alusvaraks
oleva n-arvu järjekohaga kõige madalama krediidikvaliteediga võlainstrumendist,
mida juhul, kui see kuuluks krediidiasutusele või investeerimisühingule,
käsitletaks III osa IV jaotise 2. peatüki kohaselt kvalifitseeruva kirjena;
b)      krediidiasutused ja investeerimisühingud
ei kasuta finantstagatise mõju arvessevõtmiseks artiklis 217 sätestatud
finantstagatise mõju arvutamise lihtmeetodit;
c)      kauplemisportfellis hoitavate
repotehingute ning väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise
tehingute puhul võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud aktsepteeritud
tagatisena arvesse võtta kõiki finantsinstrumente ja kaupu, mille
kauplemisportfelli kuulumine on aktsepteeritav;
d)      riskipositsioonide korral, mis tulenevad
kauplemisportfellis hoitavatest börsivälistest tuletisinstrumentidest, võivad
krediidiasutused ja investeerimisühingud aktsepteeritava tagatisena arvesse
võtta kaupu, mille aktsepteeritud tagatisena kauplemisportfelli kuulumine on
aktsepteeritav;
e)      volatiilsusega korrigeerimiste
arvutamiseks juhul, kui asjaomase tehingu raames antakse laenuks, müüakse või
esitatakse või võetakse laenuks, ostetakse või saadakse kas koos tagatisega või
muul viisil selliseid finantsinstrumente või kaupasid, mis ei ole 4. peatüki
kohaselt aktsepteeritavad, ja kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
4. peatüki 3. jao kohast regulatiivsete volatiilsuskoefitsientide meetodit,
siis käsitlevad krediidiasutused ja investeerimisühingud kõnealuseid
instrumente ja kaupu samamoodi nagu tunnustatud börsil noteeritud
põhiindeksisse mittekaasatud aktsiaid;
f)       kui krediidiasutus või
investeerimisühing kasutab selliste finantsinstrumentide või kaupade puhul, mis
ei ole 4. peatüki kohaselt aktsepteeritavad, 4. peatüki 3. jao kohast
sisehinnangutel põhinevate volatiilsuskoefitsientide meetodit, siis arvutab ta
iga üksiku kirje jaoks volatiilsusega korrigeerimised. Kui krediidiasutus või
investeerimisühing kasutab 4. peatükis määratletud sisemudelitel põhinevat
meetodit, võib ta seda meetodit kohaldada ka kauplemisportfelli puhul;
g)      seoses selliste tasaarvestuse
raamlepingute arvessevõtmisega, mis käsitlevad repotehinguid, väärtpaberite või
kaupade laenuks andmise või võtmise tehinguid või muid kapitaliturupõhiseid
tehinguid, võtavad krediidiasutused ja investeerimisühingud kauplemisportfelli
kuuluvate ja sellesse mittekuuluvate positsioonide vahelist tasaarvestust
arvesse ainult juhul, kui tasaarvestatavad tehingud vastavad järgmistele
tingimustele:
i)        kõiki tehinguid hinnatakse igapäevaselt
turuhinnas;
ii)       mis tahes instrumente, mis on tehingute
raames laenuks võetud, ostetud või saadud, võib võtta 4. peatüki kohaselt
aktsepteeritud finantstagatisena arvesse, ilma sealjuures käesoleva lõike
punkte c−f kohaldamata;
h)      kui kauplemisportfelli kuuluv
krediididerivatiiv moodustab osa sisemisest riskimaandusest ja krediidiriski
kaitse on käesoleva määruse kohaselt kooskõlas artikliga 199 aktsepteeritav,
kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud üht järgmistest
meetoditest:
i)        käsitlevad seda selliselt, nagu
kõnealuses krediididerivatiivis olevast positsioonist ei tuleneks vastaspoole
riski;
ii)       võtavad vastaspoole krediidiriski
omavahendite nõuete arvutamisel järjepidevalt arvesse kõiki kauplemisportfelli
kuuluvaid krediididerivatiive, mis moodustavad osa sisemisest riskimaandusest
või on ostetud vastaspoole krediidiriski positsiooni kaitseks, kui
krediidiriski kaitset võetakse 4. peatüki kohaselt aktsepteeritavana arvesse.
9. jagu
Omavahendite
nõuded keskse vastaspoole vastu olevate nõuete puhul
Artikkel 294
Mõisted
Käesolevas jaos kasutatakse järgmisi mõisteid:

(1)
„pankrotivarast välistatud” – seoses varadega
tähendab see seda, et on olemas tulemuslik kord, millega tagatakse, et keskse
vastaspoole või kliiriva liikme maksejõuetuse korral ei ole varad kättesaadavad
selle keskse vastaspoole või kliiriva liikme võlausaldajatele;
(2)
„keskse vastaspoolega seotud tehing” – kliendi ja
kliiriva liikme vaheline artikli 295 lõikes 1 loetletud leping või tehing, mis
on otseselt seotud kõnealuse kliiriva liikme ja keskse vastaspoole vahelise
artikli 295 lõikes 1 loetletud lepingu või tehinguga;
(3)
„kliiriv liige” – ettevõtja, kes osaleb keskses
vastaspooles ning kes vastutab kõnealusest osalemisest tulenevate finantskohustuste
täitmise eest;
(4)
„klient” – ettevõtja, kellel on kliiriva liikmega
lepinguline suhe, mis võimaldab sellel ettevõtjal kliirida oma tehinguid
kõnealuse keskse vastaspoolega;
(5)
„eelrahastatud osamaks” – osamaks, mille
krediidiasutus või investeerimisühing maksab keskse vastaspoole tagatisfondi.
Artikkel 295
Reguleerimisala
1.
Käesolevat jagu kohaldatakse järgmiste keskse
vastaspoolega sõlmitud lepingute ja tehingute suhtes seni, kuni need kehtivad:
a)      krediididerivatiivid ja II lisas loetletud lepingud;
b)      repotehingud;
c)      väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise tehingud;
d)      pika arveldustähtajaga tehingud;
e)      võimenduslaenu tehingud.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
artiklites 297 ja 298 sätestatud käsitlust lõikes 1 loetletud kehtivate
lepingute ja tehingute suhtes, mis on sõlmitud keskse vastaspoolega, kui
täidetud on kõik järgmised tingimused:
a)      kõnealusele kesksele vastaspoolele on kas tema päritoluliikmesriigis
antud tegevusluba osutada kliiringuteenuseid vastavalt siseriiklikule õigusele
või kui tegemist on kolmanda riigi keskse vastaspoolega või keskse
vastaspoolega, kes osutab teenused muus liikmesriigis kui oma
päritoluliikmesriigis, on talle antud luba osutada kliiringteenuseid selles
liikmesriigis vastavalt selle liikmesriigi siseriiklikule õigusele;
b)      punktis a osutatud keskse vastaspoole pädev asutus on avaldanud
dokumendi, milles kinnitatakse, et kõnealune keskne vastaspool täidab kõiki
kesksetele vastaspooltele esitatud soovitusi, mille on avaldanud makse- ja arveldussüsteemide
komitee ning Rahvusvahelise Väärtpaberijärelevalve Organisatsiooni tehniline
komisjon;
c)      keskne vastaspool ei ole neid lepinguid või tehinguid tagasi lükanud.
3.
Juhul kui lõikes 2 sätestatud kriteeriumidest üks
või enam ei ole täidetud, kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud
artiklis 300 sätestatud käsitlust.
Artikkel 296
Kliirivate liikmete ja klientide tehingute käsitlemine
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud jälgivad
kõiki keskse vastaspoole vastu olevaid nõudeid ning esitavad nende nõuete kohta
korrapäraselt teavet kõrgemale juhtkonnale ja juhtorgani asjakohasele
komisjonile või komisjonidele.
2.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing tegutseb
kliiriva liikmena, kas oma tarbeks või kliendi ja keskse vastaspoole vahelise
finantsvahendajana, arvutab ta keskse vastaspoole vastu olevate nõuete
omavahendite nõuded vastavalt artiklitele 297–300.
3.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing tegutseb
kliiriva liikmena ning tegutseb kliiriva liikme õigustes kliendi ja keskse
vastaspoole vahelise finantsvahendajana, arvutab ta omavahendite nõuded oma
keskse vastaspoolega seotud tehingute puhul kliendiga vastavalt käesoleva
peatüki ülejäänud jagudele.
4.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing on
kliiriva liikme klient, arvutab ta omavahendite nõuded oma keskse vastaspoolega
seotud tehingute puhul kliiriva liikmega vastavalt käesoleva peatüki ülejäänud
jagudele.
5.
Alternatiivina lõikes 4 sätestatud meetodile, võib
krediidiasutus või investeerimisühing juhul, kui ta on klient, arvutada omavahendite
nõuded oma keskse vastaspoolega seotud tehingute puhul seoses kliiriva liikmega
vastavalt artiklitele 297–300, kui täidetud on mõlemad järgmised tingimused:
a)      kõnealuse krediidiasutuse või investeerimisühingu positsioonid ja
varad, mis on seotud kõnealuste tehingutega, on eristatud ja eraldatud nii
kliiriva liikme kui ka keskse vastaspoole tasandil nii kliiriva liikme kui ka
kõnealuse kliiriva liikme muude klientide positsioonidest ja varadest ning
tulenevalt sellest eraldamisest on need positsioonid ja varad kliiriva liikme
või ühe või rohkema tema muude klientide makseviivituse või maksejõuetuse
korral pankrotivarast välistatud;
b)      kõnealuse krediidiasutuse või investeerimisühingu või keskse
vastaspoole suhtes kohaldatavate või talle siduvate asjakohaste õigusnormide,
eeskirjade ja lepingupõhiste kokkulepetega on tagatud, et kliiriva liikme
makseviivituse või maksejõuetuse korral kantakse krediidiasutuse või
investeerimisühingu nende lepingute ja tehingutega seotud positsioonid ja
vastav tagatis üle teisele kliirivale liikmele riski asjakohase
võimendustagatise perioodi jooksul.
6.
Kui kliiriva liikmena tegutsev krediidiasutus või
investeerimisühing sõlmib lepingupõhise kokkuleppe teise kliiriva liikme
kliendiga, et tagada sellele kliendile lõike 5 punktis b osutatud varade ja
positsioonide ülekantavus, võib see krediidiasutus või investeerimisühing
määrata sellest lepingupõhisest kokkuleppest tulenevale tingimuslikule
kohustusele riskipositsiooni väärtuse null.
Artikkel 297
Omavahendite nõuded kauplemisriski positsioonide puhul
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab
kõigi oma kesksete vastaspooltega seotud kauplemisriski positsioonide
riskipositsiooni väärtuste suhtes riskikaalu 2 %.
2.
Olenemata lõikest 1, kui kesksele vastaspoolele või
kliirivale liikmele tagatiseks antud varad on keskse vastaspoole, kliiriva
liikme või kliiriva liikme ühe või enama muu kliendi maksejõuetuse korral
pankrotivarast välistatud, võib krediidiasutus või investeerimisühing nende
varade puhul määrata vastaspoole krediidiriski positsioonidele riskipositsiooni
väärtuse null.
3.
Krediidiasutus või investeerimisühing arvutab
keskse vastaspoolega seotud kauplemisriski positsioonide riskipositsiooni
väärtused vastavalt käesoleva peatüki ülejäänud jagudele.
4.
Krediidiasutus või investeerimisühing arvutab
artikli 108 lõike 8 ja artikli 151 kohaldamisel kesksete vastaspooltega seotud
kauplemisriski positsioonide jaoks riskiga kaalutud varad kui kesksete
vastaspooltega seotud kauplemisriski positsioonide riskipositsiooni väärtuste summana,
mis on arvutatud vastavalt lõigetele 2 ja 3 ning korrutatud lõike 1 kohaselt
määratud riskikaaluga.
5.
Olenemata lõigetest 1 ja 2, kui krediidiasutus või
investeerimisühing annab varad kesksele vastaspoolele tagatiseks, kohaldab ta
nende varade suhtes riskikaalu, mida muul juhul kohaldatakse 2.–4. peatüki
kohaselt lõike 3 alusel arvutatud riskipostisooni väärtuste suhtes.
Artikkel 298
Omavahendite nõuded tagatisfondi osamaksude puhul
1.
Kliirivate liikmetena tegutsevatel
krediidiasutustel ja investeerimisühingutel peavad olema omavahendid selliste
riskipositsioonide katteks, mis tulenevad nende poolt keskse vastaspoole
tagatisfondi tehtavatest osamaksudest. Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad nende
riskipositsioonide omavahendite nõude vastavalt käesolevas artiklis sätestatud
metoodikale.
Kui kesksel vastaspoolel ei ole ainult
arveldusriskidega toodetega tehtavate tehingute jaoks vastavalt V jaotises
sätestatule ning artikli 295 lõikes 1 loetletud tehingute jaoks eraldi
tagatisfonde, vaid ta kasutab selle asemel sama tagatisfondi, et katta ühiselt
kõigi nende tehingute ja lepingutega seotud kahju, kohaldavad krediidiasutused
ja investeerimisühingud käesolevas artiklis sätestatud metoodikat kõigi oma
sellese tagatisfondi tehtud osamaksude suhtes.
2.
Krediidiasutus või investeerimisühing arvutab
omavahendite nõude (Ki) eelrahastatud osamaksust (DFi)
tuleneva riskipositsiooni katmiseks järgmiselt:
,
kus:
β=         keskse vastaspoole poolt krediidiasutusele või investeerimisühingule
teatatud kontsentratsioonitegur;
N=        keskse vastaspoole
poolt krediidiasutusele või investeerimisühingule teatatud kliirivate liikmete
arv;
DFCM=  keskse vastaspoole kõikide
kliirivate liikmete eelrahastatud osamaksude summa (), mille keskne
vastaspool on teatanud krediidiasutusele või investeerimisühingule;
KCM=    keskse vastaspoole
kõikide kliirivate liikmete omavahendite nõuete summa, mis on arvutatud
vastavalt lõikes 3 sätestatud kohaldatavale valemile ().
Kui kesksel vastaspoolel on kehtestatud siduv
lepingupõhine kokkuleppe oma kliirivate liikmetega, mis lubab tal kasutada oma
kliirivatelt liikmetelt saadud kogu alustamise tagatist või osa sellest
eelrahastatud osamaksudena, käsitleb kliiriv liige seda alustamise tagatist
käesoleva lõike kohases arvutuses eelrahastatud osamaksudena.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad KCM
järgmise valemi alusel:
a)      kui KCCP ≤ DFCCP, kasutavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud järgmist valemit:
;
b)      kui DFCCP < KCCP ≤DF*,
kasutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud järgmist valemit:
;
c)      kui DF* < KCCP,
kasutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud järgmist valemit:
,
kus:
DFCCP =           keskse vastaspoole eelrahastatud
finantsvahendid, mille keskne vastaspool on teatanud krediidiasutusele või
investeerimisühingule;
KCCP=   keskse vastaspoole hüpoteetiline kapital, mille
keskne vastaspool on teatanud krediidiasutusele või investeerimisühingule;
DF =    eelrahastatud osamaksud kokku, mille keskne
vastaspool on teatanud krediidiasutusele või investeerimisühingule;
DF*=    ;
=            ;
=   keskmine eelrahastatud osamaks, , mille
keskne vastaspool on teatanud krediidiasutusele või investeerimisühingule;
c1=       kapitalitegur, mis võrdub järgmisega: ;
c2=       kapitalitegur, mis on võrdne 100 %-ga;
μ=        1,2.
4.
Kliirivate liikmetena tegutsevad krediidiasutused
ja investeerimisühingud arvutavad omavahendite nõude () riskipositsiooni
puhul, mis tuleneb nende lepinguliselt siduvatest osamaksudest (),
järgmiselt:
a)      kui DF*≥KCCP, kasutavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud järgmist valemit:
,
kus:
c1=       kapitalitegur, mis võrdub järgmisega: ;
=            kõigi lepinguliselt siduvate
osamaksude summa (), mille on
krediidiasutusele või investeerimisühingule teatanud keskne vastaspool;
b)      kui DF* < KCCP,
kasutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud järgmist valemit:
.
5.
Artikli 108 lõike 8 ja artikli 151 kohaldamisel
arvutatakse riskiga kaalutud varad krediidiasutuse või investeerimisühingu
eelrahastatud osamaksudest tulenevatelt riskipositsioonidelt nagu omavahendite
nõue (Ki), mis on määratud kindlaks vastavalt lõigetele 2–4
ja korrutatud 12,5-ga.
6.
„Lepinguliselt siduv osamaks” tähendab osamaksu
keskse vastaspoole tagatisfondi, mida krediidiasutus või investeerimisühing on
lepingu kohaselt kohustatud maksma kindlaksmääratud sündmuse toimumise korral,
kuid mis ei ole eelrahastatud osamaks.
7.
Kui kesksel vastaspoolel ei ole tagatisfondi ning
ta ei ole kehtestanud siduvat lepingupõhist kokkulepet oma kliirivate
liikmetega, mis võimaldaks tal kasutada oma kliirivatelt liikmetelt saadud kogu
alustamise tagatist või osa sellest eelrahastatud osamaksudena, kohaldatakse
järgmist:
a)      krediidiasutused ja investeerimisühingud asendavad lõikes 2 esitatud
omavahendite nõude (Ki) arvutamise valemi järgmise valemiga:
,
kus:
IMi=     kliiriva liikme i poolt kesksele
vastaspoolele antud alustamise tagatis;
IM=     keskse vastaspoole poolt krediidiasutusele või investeerimisühingule
teatatud alustamise tagatise summa;
b)      kui DFCCP on võrdne nulliga, kasutavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud lõike 3 kohase arvutuse puhul c1 väärtusena
1,6 %.
8.
Kui KCCP on võrdne nulliga, kasutavad krediidiasutused
ja investeerimisühingud lõigete 3 ja 4 kohase arvutuse puhul c1
väärtusena 1,6 %.
Artikkel 299
Keskse vastaspoole hüpoteetilise kapitali arvutamine
1.
Artikli 295 lõikes 1 loetletud lepingute ja
tehingute puhul arvutab keskne vastaspool hüpoteetilise kapitali, mida ta
kliirivad liikmed vajavad käesoleva jao kohaldamisel, järgmiselt:
,
kus:
EBRMi=                             riskipositsiooni väärtus enne riskimaandust, mis on võrdne keskse
vastaspoole sellise nõude riskipositsiooni väärtusega, mis tal on kliiriva
liikme i vastu ja mis tuleneb artikli 295 lõikes 1 loetletud lepingutest ja
tehingutest, arvutatuna ilma selle kliiriva liikme poolt antud tagatist arvesse
võtmata;
VMi=                                 kliiriva liikmega i seotud variatsioonitagatis;
IMi=                                  kliiriva liikme i poolt kesksele vastaspoolele antud alustamise
tagatis;
DFi=                                 kliiriva liikme i eelrahastatud osamaks;
RW =                                 riskikaal 20 %;
omavahendite suhtarv =  8 %.
2.
Lõike 1 kohase arvutuse suhtes kohaldatakse
järgmist:
a)      keskne vastaspool arvutab oma kliirivate liikmete vastu olevate nõuete
väärtuse vastavalt artiklis 269 sätestatud turuväärtuse meetodile. Nende väärtuste arvutamisel lahutab keskne
vastaspool oma nõuetest oma kliirivate liikmete antud tagatise, mida on
asjakohaselt vähendatud regulatiivsete volatiilsuskoefitsientidega vastavalt
artiklis 219 sätestatud finantstagatise mõju arvutamise üldmeetodile;
b)      kui kliirival liikmel on õigus saada keskselt vastaspoolelt
variatsioonitagatis, kuid ei ole seda veel saanud, sisestab keskne vastaspool
vastava VMi summa võrrandisse plussmärgiga. Samas, kui kesksel vastaspoolel on õigus saada kliirivalt liikmelt
variatsioonitagatis, kuid ei ole seda veel saanud, sisestab keskne vastaspool
vastava VMi summa võrrandisse miinusmärgiga;
c)      kui kesksel vastaspoolel on nõue ühe või enama teise keskse vastaspoole
vastu, käsitleb ta mis tahes sellist nõuet, nagu see oleks nõue kliirivate
liikmete vastu, ning võtab nendelt kesksetelt vastaspooltelt saadud mis tahes
võimendustagatise või eelrahastatud osamaksud KCCP arvutamisel
arvesse;
d)      kui keskse vastaspoole rahalisi vahendid kasutatakse paralleelselt ja
proportsionaalselt tema kliirivate liikmete eelrahastatud osamaksudega, liidab
keskne vastaspool nende vahendite vastava summa DFCM-le juurde;
e)      kui kesksel vastaspoolel on kehtestatud oma kliirivate liikmetega siduv
lepingupõhine kokkulepe, mis lubab tal kasutada oma kliirivatelt liikmetelt
saadud kogu alustamise tagatist või osa sellest eelrahastatud osamaksudena,
käsitleb keskne vastaspool seda alustamise tagatist ettemaksud osamaksudena
lõike 1 kohases arvutuses ja lõike 4 punktis b osutatud teatamisel;
f)       keskne vastaspool asendab artikli 292 lõike 1 punkti c alapunktis ii
esitatud valemi järgmise valemiga:
;
g)      kui keskne vastaspool ei saa arvutada neto-bruto suhtarvu (NGR)
väärtust vastavalt artikli 292 lõike 1 punkti c alapunktis ii määratletule,
teeb ta järgmist:
i)        teavitab oma kliirivatest liikmetest neid, kes on krediidiasutused või
investeerimisühingud, et ta ei suuda arvutada neto-bruto suhtarvu;
ii)       kolm kuud võib ta punktis f sätestatud PCEred
arvutamiseks kasutada NGR väärtusena 0,3;
h)      kui punkti g alapunktis ii sätestatud perioodi lõpus ei suudaks keskne
vastaspool ikka veel arvutada NGR-i väärtust, teeb ta järgmist:
i)        lõpetab KCCP arvutamise;
ii)       teavitab oma kliirivatest liikmetest neid, kes on krediidiasutused või
investeerimisühingud, et ta on lõpetanud KCCP arvutamise;
i)       selleks et arvutada artiklis 269 sätestatud turuväärtuse meetodi alusel
optsioonide ja vahetusoptsioonide potentsiaalne tuleviku riskipositsioon,
korrutab keskne vastaspool lepingu tingliku väärtuse optsiooni delta
absoluutväärtusega ( ), mis on
määratletud artikli 274 lõike 1 punktis a;
j)       kui keskse vastaspoole eeskirjadega on ette nähtud, et ta kasutab osa
oma rahalistest vahenditest, selleks et katta enda ühe või enama kliiriva
liikme makseviivitusest tingitud kahju pärast seda, kui ta on kasutanud ära oma
tagatisfondi, kuid enne seda, kui ta nõuab sisse oma kliirivate liikmete
lepinguliselt siduvad osamaksud, liidab keskne vastaspool kõnealuste
täiendavate rahaliste vahendite summa ( )
eelrahastatud osamaksude kogusummale (DF):
.
3.
Keskne vastaspool teeb lõikes 1 nõutud arvutuse
vähemalt kord kvartalis või sagedamini, kui seda nõuavad nende kliirivate
liikmete pädevad asutused, kes on krediidiasutused ja investeerimisühingud.
4.
Keskne vastaspool teatab nendele kliirivatele
liikmetele, kes on krediidiasutused ja investeerimisühingud, ning nende
pädevatele asutustele järgmise teabe:
a)      hüpoteetiline kapital (KCCP);
b)      kas eelrahastatud osamaksude summa (DFCM) või kui
kesksel vastaspoolel ei ole tagatisfondi ning ta ei ole kehtestanud siduvat
lepingupõhist kokkulepet oma kliirivate liikmetega, mis lubab tal kasutada oma
kliirivatelt liikmetelt saadud kogu alustamise tagatist või osa sellest
eelrahastatud osamaksudena, siis oma kliirivatelt liikmetelt saadud alustamise
tagatiste summa ( );
c)      nende eelrahastatud rahaliste vahendite summa, mille kasutamist temalt
nõutakse tulenevalt õigusnormidest või kliirivate liikmetega sõlmitud
lepingupõhisest kokkuleppest selleks, et katta oma kahju ühe või enama kliiriva
liikme makseviivituse järel enne ülejäänud kliirivate liikmete poolt
tagatisfondi tehtud osamaksude kasutamist (DFCCP);
d)      keskmine eelrahastatud osamaks ();
e)      kliirivate liikmete koguarv (N);
f)       kontsentratsioonitegur (β) vastavalt lõikes 5 määratletule;
g)      kõigi lepinguliselt siduvate osamaksude summa ().
Keskne vastaspool teavitab oma neid kliirivaid
liikmeid, kes on krediidiasutused ja investeerimisühingud, vähemalt kord
kvartalis või sagedamini, kui seda nõuavad kõnealuste kliirivate liikmete
pädevad asutused.
5.
Keskne vastaspool arvutab kontsentratsiooniteguri
(β) vastavalt järgmisele valemile:
,
kus:
PCEred,i=       keskse vastaspoole poolt kliiriva liikmega i sõlmitud kõigi lepingute
ja tehingute potentsiaalse tuleviku krediidiriski positsiooni vähendatud
näitaja.
6.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud teavitavad
oma pädevaid asutusi lõike 2 punktide g ja h alapunktis ii ning lõikes 4
osutatud teavituste kättesaamisest.
7.
EBA töötab välja rakenduslikud tehnilised
standardid, millega täpsustatakse järgmine:
a)      lõikes 1 sätestatud arvutuste sagedus ja kuupäevad;
b)      lõikes 4 sätestatud teatamise sagedus, kuupäevad ja ühtne vorm;
c)      olukorrad, kus kliiriva liikmena tegutseva krediidiasutuse või
investeerimisühingu pädev asutus võib nõuda sagedamat arvutamist ja aruandlust
kui see, mis on sätestatud vastavalt punktidele a ja b.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2014.
Komisjonile antakse volitused võtta esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid vastu määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
Artikkel 300
Omavahendite nõuded tingimusi mittetäitvate kesksete
vastaspoolte vastu olevate nõuete ja tingimustele mittevastavatest tehingutest
tulenevate riskipositsioonide puhul
1.
Kui artikli 295 lõikes 3 sätestatud tingimus on
täidetud, teevad krediidiasutused ja investeerimisühingud järgmist:
a)       kohaldavad keskse vastaspoolega sõlmitud lepingute ja tehingute
kauplemisriski positsiooni riskipositsiooni väärtuste ja riskiga kaalutud
varade arvutamiseks 2. peatükis sätestatud krediidiriski standardmeetodit;
b)       kohaldavad omavahendite nõude arvutamiseks riskipositsioonide puhul,
mis tulenevad nende eelrahastatud ja nende lepinguliselt siduvatest
osamaksudest, järgmist valemit:
.
Kui täidetud ei ole ainult artikli 295 lõike 2
punkti c kohane tingimus, kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud
punkti a seoses keskse vastaspoole poolt tagasi lükatud lepingust või tehingust
tulenevate kauplemisriski positsioonidega ning artiklis 298 sätestatud
käsitlust riskipositsioonide suhtes, mis tulenevad nii nende eelrahastatud kui
ka nende lepinguliselt siduvatest osamaksudest.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad
omavahendite nõuded keskse vastaspoole vastu olevate nõuete puhul vastavalt
lõikele 3 järgmistel juhtudel:
a)      nad on saanud keskselt vastaspoolelt artikli 299 lõike 2 punkti h
alapunktis ii nõutud teavituse, mille kohaselt keskne vastaspool on lõpetanud KCCP
arvutamise;
b)      krediidiasutused ja investeerimisühingud saavad pärast avalikku
teadaannet või selle keskse vastaspoole pädeva asutuse või keskse vastaspoole
enda teavitust teada, et kõnealune keskne vastaspool ei vasta enam artikli 295
lõike 2 punktis a sätestatud tingimusele;
c)      artikli 295 lõike 2 punktis b sätestatud tingimus ei ole enam täidetud.
3.
Kolme kuu jooksul pärast lõike 2 punktides a–c
sätestatud asjaolude ilmnemist, või kui krediidiasutuse või investeerimisühingu
pädev asutus seda nõuab, siis varem, lõpetab krediidiasutus või
investeerimisühing artiklite 297 ja 298 kohaldamise kauplemisriski
positsioonide ja tagatisfondi osamaksude omavahendite nõuete arvutamise suhtes,
ning selle asemel teeb järgmist:
a)      arvutab selle keskse vastaspoolega seotud kauplemisriski positsioonide
omavahendite nõude vastavalt lõike 1 punktile a;
b)      arvutab kõnealusele kesksele vastaspoolele tehtud nii eelrahastatud kui
ka lepinguliselt siduvatest osamaksudest tulenevate riskipositsioonide
omavahendite nõude vastavalt lõike 1 punktile b.
III jaotis
Omavahendite nõuded operatsiooniriski puhul
1. peatükk
Eri meetodite kasutamist reguleerivad üldpõhimõtted
Artikkel 301
Loa andmine ja teavitamine
1.
Standardmeetodi kasutamiseks peavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud lisaks direktiivi [lisab OP]
artiklites 73 ja 83 sätestatud üldistele riskijuhtimise standarditele vastama
ka artiklis 309 sätestatud kriteeriumidele. Krediidiasutused ja
investeerimisühingud teavitavad pädevaid asutusi enne standardmeetodi
kasutamist.
Pädevad asutused lubavad krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel kasutada „jaepanganduse” ja „äripanganduse” äriliinides
alternatiivset asjaomast indikaatorit, kui artikli 308 lõikes 2 ja artiklis 309
sätestatud tingimused on täidetud.
2.
Pädevad asutused lubavad krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel kasutada täiustatud mõõtmismudelil põhinevaid meetodeid,
mille aluseks on nende enda operatsiooniriski mõõtmise süsteemid, kui kõik
vastavalt artiklites 310 ja 311 sätestatud kvalitatiivsed ja kvantitatiivsed
standardid on täidetud ning kui krediidiasutused ja investeerimisühingud
vastavad direktiivi [lisab OP] artiklites 73 ja 83 ning kõnealuse direktiivi II
jaotise 3. peatüki VII jaos sätestatud üldistele riskijuhtimise standarditele.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud taotlevad
oma pädevatelt asutustelt luba ka siis, kui nad tahavad teha kõnealustes
täiustatud mõõtmismudelil põhinevates meetodites olulisi laiendusi ja
muudatusi. Pädevad asutused annavad loa ainult juhul, kui krediidiasutused ja
investeerimisühingud täidaksid esimeses lõigus osutatud standardeid ka pärast
neid olulisi laiendusi ja muudatusi.
3.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse järgmised asjaolud:
(a)
hindamismetoodika, mille alusel pädevad asutused
lubavad krediidiasutustel ja investeerimisühingutel kasutada täiustatud
mõõtmismudelil põhinevaid meetodeid;
(b)
tingimused, mille abil hinnatakse täiustatud
mõõtmismudelil põhinevate meetodite laiendamise ja muudatuste olulisust.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 302
Tagasipöördumine lihtsamate meetodite kasutamise juurde
1.
Standardmeetodit kasutavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud võivad pöörduda tagasi baasmeetodi kasutamise juurde
ainult siis, kui lõikes 3 sätestatud tingimused on täidetud.
2.
Täiustatud mõõtmismudelil põhinevaid meetodeid
kasutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad pöörduda tagasi
standardmeetodi või baasmeetodi kasutamise juurde ainult siis, kui lõikes 3
sätestatud tingimused on täidetud.
3.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib
operatsiooniriski puhul pöörduda tagasi lihtsama meetodi kasutamise juurde
ainult juhul, kui mõlemad järgmised tingimused on täidetud:
a)       krediidiasutus
või investeerimisühing on pädevale asutusele teda rahuldaval viisil tõendanud,
et lihtsama meetodi kasutamist ei taotleta selleks, et vähendada
krediidiasutuse või investeerimisühingu operatsiooniriskiga seotud omavahendite
nõudeid, vaid et seda on vaja krediidiasutuse või investeerimisühingu laadi ja
keerukust silmas pidades ning et sellel ei oleks olulist negatiivset mõju
krediidiasutuse või investeerimisühingu maksevõimelisusele või tema
suutlikkusele operatsiooniriski tulemuslikult juhtida;
b)       krediidiasutus
või investeerimisühing on saanud pädevalt asutuselt eelneva loa.
Artikkel 303
Eri meetodite kombineeritud kasutamine
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad eri
meetodeid kombineerida tingimusel, et nad saavad pädevatelt asutustelt selleks
loa. Pädevad asutused annavad sellise loa, kui täidetud on vastavalt vajadusele
lõigetes 2–4 sätestatud nõuded.
2.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib kasutada
täiustatud mõõtmismudelil põhinevat meetodit kombineeritult kas baasmeetodiga
või standardmeetodiga, kui mõlemad järgmised tingimused on täidetud:
(a)
krediidiasutuse või investeerimisühingu kasutatav
meetodite kombinatsioon hõlmab kõiki tema operatsiooniriske ning pädevad
asutused on veendunud, et krediidiasutuse või investeerimisühingu kasutatav
metoodika katab eri tegevusi, geograafilisi asukohti, õiguslikke struktuure või
muid siseselt kindlaksmääratud olulisi asjakohaseid jaotuseid;
(b)
artiklis 309 sätestatud tingimused ning artiklites
310 ja 311 sätestatud standardid on täidetud vastavalt standardmeetodiga ja
täiustatud mõõtmismudelil põhineva meetodiga hõlmatud tegevuste osa puhul.
3.
Krediidiasutuste või investeerimisühingute puhul,
kes tahavad kasutada täiustatud mõõtmismudelil põhinevat meetodit
kombineeritult kas baasmeetodiga või standardmeetodiga, võivad pädevad asutused
igal üksikjuhul eraldi kehtestada loa andmiseks järgmised täiendavad tingimused:
(a)
täiustatud mõõtmismudelil põhineva meetodi
rakendamise kuupäeval on märkimisväärne osa krediidiasutuse või
investeerimisühingu operatsiooniriskidest hõlmatud selle meetodiga;
(b)
krediidiasutus või investeerimisühing kohustub
kohaldama täiustatud mõõtmismudelil põhinevat meetodit operatsioonide olulise
osa puhul vastavalt ajakavale, mis esitati pädevatele asutustele ja mille
pädevad asutused heaks kiitsid.
4.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib taotleda
pädevalt asutuselt luba kasutada baasmeetodit ja standardmeetodit
kombineeritult ainult erandolukorras, näiteks hiljutise uue äritegevuse
omandamise korral, mis võib eeldada üleminekuperioodi standardmeetodi
kohaldamiseks.
Pädev asutus annab sellise loa ainult siis, kui
krediidiasutus või investeerimisühing võtab kohustuse kohaldada
standardmeetodit vastavalt ajakavale, mis esitati pädevale asutusele ja mille
viimane heaks kiitis.
5.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse järgmised asjaolud:
(a)
tingimused, mida pädevad asutused kasutavad lõike 2
punktis a osutatud metoodika hindamisel;
(b)
b)         tingimused, mida pädevad asutused
kasutavad, et otsustada, kas kehtestada lõikes 3 osutatud täiendavaid
tingimusi.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2016.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
2. peatükk
Baasmeetod
Artikkel 304
Omavahendite nõue
Baasmeetodi korral on operatsiooniriski kattev
omavahendite nõue 15 % artiklis 305 määratletud asjakohase näitaja kolme
aasta keskmisest.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
arvutavad kolme aasta keskmise asjakohase näitaja viimase kolme kaheteistkümnekuulise
perioodi majandusaasta lõpu andmete põhjal. Kui auditeeritud andmed ei ole
kättesaadavad, võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutada
majandustegevuse prognoose.
Kui mis tahes vaatluse puhul on asjakohane
näitaja negatiivne või võrdub nulliga, ei võta krediidiasutused ja
investeerimisühingud seda arvu arvesse kolme aasta keskmise arvutamisel. Krediidiasutused
ja investeerimisühingud arvutavad kolme aasta keskmise positiivsete arvandmete
summa jagamisel positiivsete arvandmete arvuga.
Artikkel 305
Asjakohane näitaja
1.
Krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul,
kes kohaldavad direktiiviga 86/635/EMÜ kehtestatud raamatupidamisstandardeid
vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 27 kohastele krediidiasutuste ja
investeerimisühingute kasumi- ja kahjumiaruande raamatupidamiskategooriatele,
on asjakohane näitaja käesoleva lõike tabelis 1 loetletud elementide summa.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud liidavad iga elemendi koos oma vastava
pluss- või miinusmärgiga.
 Tabel 1
 1 Saadaolevad intressid ja samalaadsed tulud
 2 Maksmisele kuuluvad intressid ja samalaadsed kulud
 3 Tulud aktsiatelt ja muudelt muutuva või fikseeritud tulumääraga väärtpaberitelt
 4 Saadaolevad komisjoni- ja teenustasud
 5 Maksmisele kuuluvad komisjoni- ja teenustasud
 6 Puhaskasum või puhaskahjum finantstehingutest
 7 Muud tegevustulud
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
kohandavad neid elemente, et võtta arvesse järgmisi tingimusi:
(a)
krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad
asjakohase näitaja enne eraldiste või tegevuskulude mahaarvamist.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvavad tegevuskuludesse selliste
allhanketeenuste eest makstud tasud, mida on osutanud kolmandad isikud, kes ei
ole krediidiasutuse või investeerimisühingu ema- või tütarettevõtja või
krediidiasutuse või investeerimisühingu emaettevõtjana tegutseva emaettevõtja
tütarettevõtja. Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad kasutada
kulutusi kolmandate isikute osutatud allhanketeenustele, et vähendada
asjakohast näitajat, kui kulutused on kandnud ettevõtja, kelle suhtes
kohaldatakse käesoleva määruse eeskirju või sellega samaväärseid eeskirju;
(b)
krediidiasutused ja investeerimisühingud ei või
asjakohase näitaja arvutamisel kasutada järgmisi elemente:
i)        realiseerunud kasum/kahjum
kauplemisportfelli mittekuuluvate varade müügist;
ii)       erakorraline tulu;
iii)      kindlustusest saadav tulu;
(c)
kui kaubeldavate varade ümberhindlus on osa
kasumiaruandest, võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud ümberhindlust
arvesse võtta. Kui krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
direktiivi 86/635/EMÜ artikli 36 lõiget 2, võtavad nad arvesse
kasumiaruandes kirjendatud ümberhindlust.
2.
Kui krediidiasutused ja investeerimisühingud
kohaldavad direktiiviga 86/635/EMÜ kehtestatud raamatupidamisstandarditest
erinevaid standardeid, arvutavad nad asjakohase näitaja selliste andmete
alusel, mis kajastavad kõige paremini käesolevas artiklis esitatud määratlust.
3.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et määrata kindlaks metoodika lõikes 2 osutatud asjakohase
näitaja arvutamiseks.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2016.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
3. peatükk
Standardmeetod
Artikkel 306
Omavahendite nõue
1.
Standardmeetodi puhul jagavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud oma tegevuse äriliinidesse vastavalt lõikes 4 esitatud
tabelile 2 ning kooskõlas artiklis 307 sätestatud põhimõtetega.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad
operatsiooniriski katva omavahendite nõude lõikes 4 esitatud tabelis 2 osutatud
kõikide äriliinide aastaste omavahendite nõuete summa kolme aasta keskmisena.
Aastane omavahendite nõue iga äriliini puhul on võrdne kõnealuses tabelis
osutatud vastava beetakordaja ja asjaomasele äriliinile vastava asjakohase
näitaja osa korrutisega.
3.
Mis tahes aastal võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud
piiranguteta tasaarvestada mis tahes äriliini negatiivse omavahendite nõude,
mis tuleneb asjakohase näitaja negatiivsest osast, teiste äriliinide
positiivsete omavahendite nõuetega. Kui kõikide äriliinide omavahendite nõuete
kogusumma on asjaomasel aastal negatiivne, kasutavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud siiski sisendina lugejasse selle aasta kohta nulli.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad
lõikes 2 osutatud summa kolme aasta keskmise, võttes aluseks viimase kolme
kaheteistkümnekuulise perioodi majandusaasta lõpu andmed. Kui auditeeritud
andmed ei ole kättesaadavad, võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud
kasutada majandustegevuse prognoose.
 Tabel 2
 Äriliin || Tegevuste loetelu || Protsent (beetakordaja)
 Finantsnõustamine || Finantsinstrumentide emissiooni tagamine või pakkumise korraldamine siduva kohustuse alusel Väärtpaberite emissiooni tagamisega seotud teenused Investeerimisalane nõustamine Ettevõtjate nõustamine kapitali struktuuri, majandusharu strateegia ja muudes sellealastes küsimustes ning ettevõtjate ühinemise ja omandamisega seotud nõustamine ja teenused Investeeringute tausta- ja finantsanalüüs ning muud liiki üldised soovitused finantsinstrumentidega seotud tehingute kohta || 18 %
 Kauplemine ja müük || Kauplemine oma arvel Rahamaakleri tegevus Ühe või mitme finantsinstrumendiga seotud tehingukorralduste vastuvõtmine ja edastamine Korralduste täitmine klientide nimel Finantsinstrumentide pakkumise korraldamine ilma siduva kohustuseta Mitmepoolse kauplemissüsteemi haldamine || 18 %
 Jaekliendimaaklerlus (toimingud üksikute füüsiliste isikutega või väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjatega, mis vastavad artiklis 79 jaenõuete riskipositsiooni klassile sätestatud kriteeriumidele) || Ühe või mitme finantsinstrumendiga seotud tehingukorralduste vastuvõtmine ja edastamine Korralduste täitmine klientide nimel Finantsinstrumentide pakkumise korraldamine ilma siduva kohustuseta || 12 %
 Äripangandus || Hoiuste ja muude tagasimakstavate vahendite vastuvõtmine Laenuandmine Kapitalirent Garantiid ja siduvad kohustused || 15 %
 Jaepangandus (toimingud üksikute füüsiliste isikutega või väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjatega, mis vastavad artiklis 79 jaenõuete riskipositsiooni klassile sätestatud kriteeriumidele) || Hoiuste ja muude tagasimakstavate vahendite vastuvõtmine Laenuandmine Kapitalirent Garantiid ja siduvad kohustused || 12 %
 Maksed ja arveldused || Rahaülekanded Maksevahendite väljaandmine ja haldamine || 18 %
 Hoidmisteenused || Kliendi kontol olevate finantsinstrumentide hoidmine ja haldamine, sealhulgas deponeerimine ja sellega seotud teenused nagu raha/tagatiste haldamine || 15 %
 Varahaldus || Portfellide haldamine Eurofondide valitsemine Muud varahalduse vormid || 12 %
Artikkel 307
Äriliinide kaardistamise põhimõtted
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud töötavad
välja ja dokumenteerivad konkreetsed tegevuspõhimõtted ja kriteeriumid
olemasolevate äriliinide ja tegevuste asjakohaste näitajate kaardistamiseks
artiklis 306 sätestatud standardraamistikus. Vajaduse korral vaatavad nad need tegevuspõhimõtted
ja kriteeriumid läbi ning kohandavad need uutele või muutuvatele
majandustegevustele ja riskidele.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
äriliinide kaardistamisel järgmiseid põhimõtteid:
(a)
krediidiasutused ja investeerimisühingud jagavad
kõik tegevused äriliinidesse nii, et need omavahel ei kattuks ja et kokkuvõttes
oleksid kõik tegevused kaetud;
(b)
krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
iga tegevuse, mida ei saa hõlpsalt äriliinide raamistikku määrata, kuid mis on
raamistikku kuuluva tegevuse abitegevus, sellesse äriliini, mida ta toetab. Kui
abitegevusega toetatakse rohkemat kui ühte äriliini, tuleb krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel kasutada objektiivset kaardistamiskriteeriumi;
(c)
kui tegevust ei saa määrata konkreetsesse äriliini,
tuleb krediidiasutustel ja investeerimisühingutel kasutada kõige kõrgema
protsendimääraga äriliini. Sama äriliini kohaldatakse samaväärselt ka selle
tegevusega seonduva abitegevuse suhtes;
(d)
krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kasutada sisemisi hinnastusmeetodeid, et jaotada asjakohane näitaja äriliinide
vahel. Ühes äriliinis tekkinud kulud, mis on omistatavad teisele äriliinile,
võib kõnealusele teisele äriliinile üle kanda;
(e)
kui tegevusi kaardistatakse äriliinidesse operatsiooniriski
katva omavahendite nõude arvutamiseks, peab see olema kooskõlas kategooriatega,
mida krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad krediidi- ja tururiski
puhul;
(f)
kaardistamise põhimõtete eest vastutab kõrgem
juhtkond krediidiasutuse või investeerimisühingu juhtorgani järelevalve all;
(g)
krediidiasutused ja investeerimisühingud peavad
kohaldama äriliinide kaardistamisprotsessi suhtes sõltumatut läbivaatamist.
3.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, et määrata kindlaks käesolevas artiklis sätestatud
äriliinide kaardistamise põhimõtete kohaldamise tingimused.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2017.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
Artikkel 308
Alternatiivne standardmeetod
1.
Alternatiivse standardmeetodi puhul kohaldavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud äriliinide „jaepangandus” ja „äripangandus”
suhtes järgmist:
(a)
asjakohane näitaja on tasendatud tulunäitaja, mis
on võrdne laenude ja ettemaksete nimiväärtusega, mis on korrutatud 0,035-ga;
(b)
laenud ja ettemaksed koosnevad kõikidest
väljamakstud summadest vastavates krediidiportfellides. Äriliini „äripangandus”
puhul võtavad krediidiasutused ja investeerimisühingud laenude ja ettemaksete
nimiväärtuses arvesse ka kauplemisportfelli mittekuuluvaid väärtpabereid.
2.
Selleks et krediidiasutusel või
investeerimisühingul oleks lubatud kasutada alternatiivset standardmeetodit,
peab ta vastama kõigile järgmistele tingimustele:
(a)
tema jae- või äripangandusalased tegevused annavad
tema tulust vähemalt 90 %;
(b)
oluline osa tema jae- ja äripangandusalastest
tegevustest hõlmab laenusid, mille puhul on makseviivituse tõenäosus suur;
(c)
alternatiivse standardmeetodiga nähakse ette
asjakohane alus operatsiooniriski katva omavahendite nõude arvutamiseks.
3.
EBA töötab välja regulatiivsed tehnilised
standardid, et veelgi täpsustada lõikes 2 osutatud alternatiivse
standardmeetodi kasutamise tingimusi.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2016.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 309
Standardmeetodi kriteeriumid
Artikli 301 lõike 1 esimeses lõigus osutatud
kriteeriumid on järgmised:
(a)
krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
operatsiooniriski korralikult dokumenteeritud hindamise ja juhtimise süsteemi,
mille vastutusalad on selgelt määratud. Nad peavad tegema kindlaks oma
operatsiooniriski positsioonid ja jälgima asjakohaseid operatsiooniriski
andmeid, sealhulgas oluliste kahjude andmeid. See süsteem tuleb korrapäraselt ja
sõltumatult läbi vaadata;
(b)
krediidiasutuse või investeerimisühingu
operatsiooniriski hindamissüsteem on põhjalikult integreeritud krediidiasutuse
või investeerimisühingu riskijuhtimisprotsessidesse. Selle tulemused
moodustavad lahutamatu osa krediidiasutuse või investeerimisühingu
operatsiooniriski profiili jälgimise ja kontrollimise protsessist;
(c)
krediidiasutused ja investeerimisühingud rakendavad
kõrgemale juhtkonnale aruannete esitamise süsteemi, mis tagab operatsiooniriski
käsitlevate aruannete esitamise krediidiasutuse või investeerimisühingu
asjakohastele funktsioonidele. Krediidiasutused ja investeerimisühingud
kohaldavad menetlusi asjakohaste meetmete võtmiseks vastavalt juhtkonnale
esitavates aruannetes sisalduvale teabele.
4. peatükk
Täiustatud mõõtmismudelil põhinevad meetodid
1. jagu
Kvalifikatsioonikriteeriumid
Artikkel 310
Kvalitatiivsed standardid
Artikli 301 lõikes 2 osutatud kvalitatiivsed
standardid on järgmised:
(a)
krediidiasutuse või investeerimisühingu sisene
operatsiooniriskide mõõtmissüsteem on põhjalikult integreeritud igapäevase
riskijuhtimise protsessidesse;
(b)
krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on
operatsiooniriski jaoks sõltumatu riskijuhtimise funktsioon;
(c)
krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
korrapärast aruandlust operatsiooniriski positsioonide ja saadud kahju kohta
ning neil on kehtestatud menetlused asjakohaste parandusmeetmete võtmiseks;
(d)
krediidiasutuse või investeerimisühingu
riskijuhtimissüsteem on põhjalikult dokumenteeritud. Krediidiasutusel või
investeerimisühingul on tavad vastavuse tagamiseks ja eeskirjad eiramise
käsitlemiseks;
(e)
krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab oma
operatsiooniriski juhtimise protsesside ja mõõtmissüsteemide suhtes sise- või
välisaudiitorite läbiviidavaid korrapäraseid läbivaatamisi;
(f)
krediidiasutuse või investeerimisühingu sisemised
valideerimisprotsessid toimivad usaldusväärselt ja tulemuslikult;
(g)
krediidiasutuse või investeerimisühingu
riskimõõtmissüsteemiga seotud andmevood ja protsessid on läbipaistvad ja
kättesaadavad.
Artikkel 311
Kvantitatiivsed standardid
1.
Artikli 301 lõikes 2 osutatud kvantitatiivsed
standardid hõlmavad standardeid, mis on seotud protsessi, siseandmete,
välisandmete, stsenaariumianalüüsi, ärikeskkonna ja sisekontrolli teguritega,
millele on osutatud vastavalt lõigetes 2–6.
2.
Protsessiga seotud standardid on järgmised:
(a)
krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad
oma omavahendite nõude nii, et see hõlmaks oodatavat ja ettenägematu kahju
määra, kui oodatava kahju määr ei ole sisemistes äritavades piisavalt arvesse
võetud. Operatsiooniriski mõõtmine hõlmab potentsiaalselt tõsiseid
tõenäosusjaotuse ääreala sündmuseid, saavutades usaldusväärsuse taseme, mis
vastab usaldusvahemikule 99,9 % üheaastase perioodi jooksul;
(b)
krediidiasutuste ja investeerimisühingute
operatsiooniriski mõõtmissüsteem sisaldab siseandmete, välisandmete,
stsenaariumianalüüsi ja selliste tegurite kasutamist, mis kajastavad
ärikeskkonda ja sisekontrollisüsteeme, nagu on sätestatud lõigetes 3–6.
Krediidiasutusel või investeerimisühingul on põhjalikult dokumenteeritud meetod
nimetatud nelja elemendi kasutamise kaalumiseks üldises operatsiooniriski
mõõtmissüsteemis;
(c)
krediidiasutuse või investeerimisühingu
riskimõõtmissüsteem hõlmab peamisi riskitegureid, mis mõjutavad kahjude
tõenäosusjaotuse ääreala kuju;
(d)
krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
võtta arvesse operatsiooniriskist tuleneva kahju korrelatsioone üksikute
operatsiooniriski hinnangute vahel ainult juhul, kui nende korrelatsiooni
mõõtmissüsteemid on usaldusväärsed, neid rakendatakse terviklikult ja neis on
võetud arvesse kõigi selliste korrelatsioonihinnangutega seotud ebakindlust,
eelkõige stressiperioodidel. Krediidiasutused ja investeerimisühingud
valideerivad enda tehtud korrelatsiooniprognoosid, kasutades selleks asjakohaseid
kvantitatiivseid ja kvalitatiivseid tehnikaid;
(e)
krediidiasutuse või investeerimisühingu
riskimõõtmissüsteem on sisemiselt järjepidev ja selles välditakse käesoleva
määruse muudes valdkondades aktsepteeritavate kvalitatiivsete hinnangute või
riski maandamise tehnikate korduvat arvessevõtmist.
3.
Siseandmetega seotud standardid on järgmised:
(a)
krediidiasutuste ja investeerimisühingute sisemine
operatsiooniriski mõõtmine põhineb vähemalt viieaastasel varasemal
vaatlusperioodil. Kui krediidiasutus või investeerimisühing hakkab esmakordselt
kasutama täiustatud mõõtmismudelil põhinevat meetodit, võib ta kasutada
kolmeaastast varasemat vaatlusperioodi;
(2)
b)         krediidiasutused ja investeerimisühingud
peavad suutma kaardistada oma varasemad sisesed kahjuandmed artiklis 306
määratletud äriliinide ja artiklis 313 määratletud juhtumiliikide lõikes ning
esitama sellised andmed pädevatele asutustele nende taotluse korral. Erandlikel
asjaoludel võib krediidiasutus või investeerimisühing kogu krediidiasutust või
investeerimisühingut mõjutava kahjujuhtumi määrata täiendavasse äriliini
„ettevõtteülene”. Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on
dokumenteeritud ja objektiivsed kriteeriumid kahjude jaotamiseks konkreetsete
äriliinide ja juhtumiliikide vahel. Krediidiasutused ja investeerimisühingud
registreerivad operatsiooniriski andmebaasides need operatsiooniriskist
tulenevad kahjud, mis on seotud krediidiriskiga ning mis on varem kantud
sisemistesse krediidiriski andmebaasidesse, ning määravad need eraldi kindlaks.
Selliste kahjude puhul ei kohaldata operatsiooniriski katvat omavahendite nõuet
seni, kuni krediidiasutused ja investeerimisühingud käsitlevad neid jätkuvalt
krediidiriskina omavahendite nõuete arvutamisel. Operatsiooniriskist tuleneva
kahju, mis on seotud tururiskidega, arvavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud operatsiooniriski katva omavahendite nõude hulka;
(3)
c)          krediidiasutuse või investeerimisühingu
sisemised kahjuandmed on täielikud ja hõlmavad kõiki olulisi tegevusi ja
riskipositsioone kõikidest asjakohastest allsüsteemidest ja geograafilistest
asukohtadest. Krediidiasutused ja investeerimisühingud suudavad põhjendada, et
mis tahes välja jäetud tegevused või riskipositsioonid ei mõjuta oluliselt
üldisi riskihinnanguid ei eraldi võttes ega koos. Krediidiasutused ja
investeerimisühingud määratlevad asjakohased kahju miinimummäärad sisemiste
kahjuandmete kogumiseks;
(4)
d)         lisaks kahju kogusumma andmetele koguvad
krediidiasutused ja investeerimisühingud teavet kahjujuhtumi kuupäeva ja kahju
kogusumma sissenõudmise kohta ning kirjeldavat teavet kahjujuhtumi ajendite või
põhjuste kohta;
(5)
e)          krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel on konkreetsed kriteeriumid tsentraliseeritud
funktsioonis toimunud kahjujuhtumist või rohkem kui ühte äriliini hõlmavast
tegevusest ning aja jooksul nendega seonduvatest kahjujuhtumitest tulenevate
kahjuandmete liigitamiseks;
(6)
f)          krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel on dokumenteeritud protseduurid varasemate kahjuandmete
jätkuva ajakohasuse hindamiseks, sealhulgas selliste olukordade puhul, kus
võidakse kasutada eksperdihinnangutel põhinevaid muudatusi, taseme muutmist või
muid korrigeerimisi, samuti selleks, et hinnata millises ulatuses võib neid
kasutada ja seda, kellel on volitus teha sellealaseid otsuseid.
4.
Välisandmetega seotud kvalifikatsioonistandardid on
järgmised:
(a)
krediidiasutuse või investeerimisühingu
operatsiooniriski mõõtmissüsteemis kasutatakse asjakohaseid välisandmeid, eriti
kui on põhjust arvata, et krediidiasutus või investeerimisühing on avatud
harvaesinevale, kuid potentsiaalselt suurele kahjule. Krediidiasutusel või
investeerimisühingul on süsteemne protsess, et määrata kindlaks olukorrad, kus
tuleb kasutada välisandmeid, ja metoodikad, mida kasutatakse selliste andmete
mõõtmissüsteemi lisamiseks;
(b)
krediidiasutused ja investeerimisühingud vaatavad
välisandmetega seotud tingimused ja tavad korrapäraselt läbi, dokumenteerivad
need ning kohandavad nende suhtes korrapärast sõltumatut läbivaatamist.
5.
Krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
eksperdi stsenaariumianalüüsi koos välisandmetega, et hinnata avatust tõsise
loomuga juhtumitest tulenevale riskidele. Aja jooksul krediidiasutus või
investeerimisühing valideerib ja hindab sellised hinnangud ümber, võrreldes
neid tegelike kahjudega, et tagada nende põhjendatus.
6.
Ärikeskkonna ja sisekontrolli teguritega seotud
kvalifikatsioonistandardid on järgmised:
(a)
krediidiasutuse või investeerimisühingu
üleorganisatsiooniline riskihindamise metoodika hõlmab peamisi ärikeskkonna ja
sisekontrolliga seonduvaid tegureid, mis võivad mõjutada krediidiasutuse või
investeerimisühingu operatsiooniriski profiili;
(b)
krediidiasutused ja investeerimisühingud
põhjendavad kogemustele toetudes iga valitud teguri olulisust riskitegurina,
võttes arvesse mõjutatud ärivaldkondade eksperdihinnangut;
(c)
krediidiasutused ja investeerimisühingud on
võimelised põhjendama pädevatele asutustele riskihinnangute tundlikkust
tegurite muutumise suhtes ja erinevate tegurite suhtelist kaalu. Lisaks
riskikontrolli täiustamisest tulenevate muudatuste arvessevõtmisele sisaldab
krediidiasutuse või investeerimisühingu riskimõõtmise raamistik ka tegevuste
keerukamaks muutumisest või tegevusmahu kasvust tulenevat võimalikku riski
suurenemist;
(d)
krediidiasutus või investeerimisühing dokumenteerib
oma riskimõõtmise raamistiku ning kohaldab selle suhtes sõltumatut
läbivaatamist nii organisatsioonisiseselt kui ka pädevate asutuste poolt. Aja
jooksul krediidiasutused ja investeerimisühingud valideerivad ja hindavad
protsessi ja tulemused ümber, võrreldes neid tegelike sisemiste kahjudega ja
asjakohaste välisandmetega.
7.         EBA
töötab välja regulatiivsed tehnilised standardid, millega täpsustatakse
järgmine:
(a)
tingimused selle hindamiseks, kas süsteem on
usaldusväärne ja seda rakendatakse terviklikult lõike 2 punkti d kohaldamisel;
(b)
erandlikud asjaolud, mille korral krediidiasutus
või investeerimisühing võib määrata kahjujuhtumid lõike 3 punktis b osutatud
täiendavasse äriliini.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2016.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 312
Kindlustuse ja muude riski ülekandmise mehhanismide mõju
1.
Pädevad asutused lubavad krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel kajastada kindlustuse mõju vastavalt lõigetes 2–5
sätestatud tingimustele ja muid riski ülekandmise mehhanisme, kui
krediidiasutus või investeerimisühing suudab tõendada, et sellel on
märkimisväärne riskide maandamise mõju.
2.
Kindlustusandjal peab olema õigus anda kindlustust
või edasikindlustust ning tal peab olema tunnustatud reitinguagentuuri antud
minimaalse nõuete maksevõime reiting, mille EBA on kooskõlas 2. peatükis
sätestatud eeskirjadega, mis käsitlevad krediidiasutuste ja
investeerimisühingute vastu olevate nõuete riskiga kaalumist, tunnustanud
vastavaks krediidikvaliteedi astmele 3 või sellest kõrgemale krediidikvaliteedi
astmele.
3.
Kindlustus ning krediidiasutuste ja
investeerimisühingute kindlustusraamistik peab vastama järgmistele
tingimustele:
(a)
kindlustuslepingu esialgne kehtivusperiood on
vähemalt üks aasta. Lepingute puhul, mille järelejäänud kehtivusaeg on alla
aasta, teeb krediidiasutus või investeerimisühing asjakohaseid väärtuskärpeid,
mis kajastavad lepingu vähenevat järelejäänud kehtivusaega; lepingute puhul,
mille järelejäänud kehtivusaeg on 90 päeva või vähem, tehakse väärtuskärbe kuni
100 %;
(b)
kindlustuslepinguga on ette nähtud, et lepingu
tühistamise minimaalne etteteatamistähtaeg on 90 päeva;
(c)
kindlustusleping ei sisaldada väljaarvamisi või
piiranguid, mis on tingitud järelevalveorgani sekkumisest või mis
krediidiasutuse või investeerimisühingu maksejõuetuse korral takistab
krediidiasutuse või investeerimisühingu pankrotihalduril või likvideerijal
krediidiasutuse või investeerimisühingu kantud kahju või kulude sissenõudmist,
välja arvatud sündmuste korral, mis toimuvad pärast pankrotivara haldamise
menetluse või likvideerimismenetluse algatamist krediidiasutuse või
investeerimisühingu suhtes. Kindlustuslepingust võib siiski välja jätta kõik
trahvid, karistused või rahaliselt hüvitatavad kahjud, mis tulenevad pädevate
asutuste võetud meetmetest;
(d)
riskimaandamise arvutustes kajastatakse
kindlustuskatet viisil, mis on läbipaistev ja järjepidev seoses
operatsiooniriski katva omavahendite nõude üldisel määratlemisel kasutatud
kahju tegeliku tõenäosuse ja mõjuga;
(e)
kindlustust pakub kolmandast isikust üksus.
Kindlustamisel seotud osapoolte kaudu tuleb riskipositsioon üle kanda
sõltumatule kolmandast isikust üksusele, kes vastab lõikes 2 sätestatud
aktsepteeritavuse kriteeriumidele;
(f)
kindlustuse arvessevõtmise raamistik on hästi
põhjendatud ja dokumenteeritud.
4.
Kindlustuse arvessevõtmise metoodika hõlmab
diskonteerimise või väärtuskärbete teel kõiki järgmisi elemente:
(a)
kui kindlustuslepingu järelejäänud kehtivusaeg on
vähem kui üks aasta:
i)        kindlustuslepingu järelejäänud
kehtivusaeg;
ii)       kindlustuslepingu tühistamise
tingimused;
(b)
maksete ebakindlus ja kindlustuslepingute katete
mittevastavus.
5.
Kindlustuse ja muude riski ülekandmise mehhanismide
arvessevõtmisest tulenev omavahendite nõude vähenemine ei ületa 20 %
operatsiooniriski katvast omavahendite nõudest enne riski maandamise tehnikate
arvessevõtmist.
Artikkel 313
Kahjujuhtumi liikide klassifikatsioon
Artikli 311 lõike 3 punktis b osutatud
kahjujuhtumite liigid on järgmised:
 Tabel 3
 Juhtumiliigi kategooria || Määratlus
 Sisepettus || Kahju, mis tuleneb tegudest, mille eesmärgiks on pettus, vara seadusevastane omandamine või õigusaktidest ja äriühingu tegevuspõhimõtetest möödahiilimine, välja arvatud mitmekesisuse/diskrimineerimise juhtumid, milles osaleb vähemalt üks sisemine osapool
 Välispettus || Kahju, mis tuleneb kolmanda isiku toimepandud tegudest, mille eesmärgiks on pettus, vara seadusevastane omandamine või õigusaktidest möödahiilimine
 Tööhõivetavad ja tööohutus || Kahju, mis tuleneb tööhõive-, tervisekaitse- või ohutusalaste õigusaktide või kokkulepetega vastuolus olevatest tegudest, isikukahjunõuete väljamaksmisest või mitmekesisuse/diskrimineerimise juhtumitest
 Kliendid, tooted ja äritavad || Kahju, mis tuleneb ametialaste kohustuste (sealhulgas usaldatavus- ja sobivusnõuded) tahtmatust või hooletusest tingitud täitmatajätmisest konkreetsete klientide ees või toote laadist või ülesehitusest
 Varaline kahju || Kahju, mis tuleneb materiaalse vara hävimisest või kahjustamisest loodusõnnetuse või muude sündmuste tõttu
 Majandustegevuse häire ja süsteemirikked || Kahju, mis tuleneb majandustegevuse häirest või süsteemiriketest
 Tehingu täitmine, tarned ja protsessijuhtimine || Kahju, mis tuleneb tehingu ebaõnnestunud töötlusest või protsessijuhtimisest, suhetest tehingu vastaspoolte ja tarnijatega
IV jaotis
Omavahendite nõuded tururiski puhul
1. peatükk
Üldsätted
Artikkel 314
Konsolideeritud nõuete erikäsitlus
1.
Kui lõikest 2 ei tulene teisiti, ning ainult
netopositsioonide ja omavahendite nõuete arvutamiseks konsolideeritud alusel
kooskõlas käesoleva jaotisega võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud
kasutada positsioone ühes krediidiasutuses, investeerimisühingus või ettevõtjas,
et tasaarvestada positsioone teises krediidiasutuses, investeerimisühingus või
ettevõtjas.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kohaldada lõiget 1 ainult pädevate asutuste loal, mis antakse juhul, kui kõik
järgmised tingimused on täidetud:
(a)
omavahendite grupisisene jaotumine on rahuldav;
(b)
krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse
seadusandlik, juriidiline ja lepinguline raamistik tagab neile grupisisese
vastastikuse finantstoetuse.
3.
Kui ettevõtjad asuvad kolmandates riikides, peavad
olema täidetud lisaks lõikes 2 sätestatule ka kõik järgmised tingimused:
(a)
need ettevõtjad on saanud tegevusloa kolmandas
riigis ning vastavad kas krediidiasutuse määratlusele või on kolmanda riigi
tunnustatud investeerimisühingud;
(b)
need ettevõtjad täidavad individuaalselt
omavahendite nõudeid, mis on samaväärsed käesolevas määruses sätestatutega;
(c)
kõnealustes kolmandates riikides puuduvad
eeskirjad, mis võiksid märgatavalt mõjutada vahendite grupisisest ülekandmist.
2. peatükk
Omavahendite nõuded positsiooniriski katmiseks
1. jagu
Üldsätted ja konkreetsed instrumendid
Artikkel 315
Omavahendite nõuded positsiooniriski katmiseks
Krediidiasutuse või investeerimisühingu
omavahendite nõue positsiooniriski katmiseks on omavahendite nõuete summa võla-
ja omakapitaliinstrumentides olevate tema positsioonide üldise ja spetsiifilise
riski katmiseks. Väärtpaberistamise positsioone kauplemisportfellis
käsitletakse võlainstrumentidena.
Artikkel 316
Tasaarvestus
1.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu pika
(lühikese) positsiooni ülejäägi absoluutväärtust, võrreldes sama aktsia,
võlainstrumendi ja vahetatava väärtpaberi emissioonide ja identsete
finantsfutuuride, optsioonide, ostutähtede ja kaetud ostutähtede lühikese
(pika) positsiooniga, loetakse tema netopositsiooniks igas kõnealuses
instrumendis. Netopositsiooni arvutamisel käsitletakse tuletisinstrumentide
positsioone vastavalt artiklites 317–319 sätestatule. Krediidiasutuste ja
investeerimisühingute osalust tema enda võlainstrumentides ei võeta
artikli 325 kohasel spetsiifilise riski omavahendite nõuete arvutamisel
arvesse.
2.
Tasaarvestamine ei ole lubatud vahetatava
väärtpaberi ja selle aluseks olevas instrumendis oleva tasakaalustava
positsiooni vahel, välja arvatud juhul, kui pädevad asutused võtavad seisukoha,
mille kohaselt arvestatakse konkreetse vahetatava väärtpaberi vahetamise
tõenäosust või kehtestatakse omavahendite nõue väärtpaberite vahetamisega
kaasneva võimaliku kahju katmiseks. Sellistest seisukohtadest või omavahendite
nõuetest teavitatakse EBAt. EBA jälgib erinevaid tavasid selles valdkonnas ning
vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 16 esitab suunised.
3.
Olenemata nende märgist tuleb kõik netopositsioonid
enne kokkuarvutamist iga päev konverteerida valitseva hetkekursiga
krediidiasutuse või investeerimisühingu aruandlusvaluutasse.
Artikkel 317
Intressimäärafutuurid ja -forvardid
1.
Intressimäärafutuuride, intressiforvardite ja
võlainstrumentide tuleviku ostu- ja müügikohustusi käsitletakse pikkade ja
lühikeste positsioonide kombinatsioonina. Intressimäärafutuuri pikk positsioon
on seega futuurlepingu loovutuspäeval saabuva lõpptähtajaga laenu ja sellise
hoitava vara kombinatsioon, mille lõpptähtaeg on sama nagu kõnealuse
futuurlepingu aluseks oleval instrumendil või tinglikul positsioonil. Niisamuti
käsitletakse müüdud tähtpäevaintressiga lepingut pika positsioonina, kui
lõpptähtaeg on sama mis arvelduspäev, millele lisandub lepingu kestus, ja
lühikese positsioonina, kui lõpptähtaeg on sama mis arvelduspäev. Nii laen kui
varaomand määratakse artikli 325 tabelis 1 sätestatud esimesesse kategooriasse,
selleks et arvutada välja omavahendite nõue intressimäärafutuuride ja
tähtpäevaintressiga lepingute spetsiifilise riski katmiseks. Võlainstrumendi
tuleviku ostukohustus on seega loovutuspäeval saabuva tähtajaga laenu ja
võlainstrumendi enese pika positsiooni (hetke positsiooni) kombinatsioon.
Spetsiifilise riski seisukohast määratakse laen artikli 325 tabelis 1
sätestatud esimesesse kategooriasse ning võlainstrument sama tabeli
asjakohasesse veergu.
2.
Käesoleva artikli kohaldamisel tähendab „pikk
positsioon” positsiooni, millega krediidiasutus või investeerimisühing on
fikseerinud intressimäära, mida ta saab teataval ajal tulevikus, ja „lühike
positsioon” positsiooni, millega ta on fikseerinud intressimäära, mida ta maksab
teataval ajal tulevikus.
Artikkel 318
Optsioonid ja ostutähed
1.
Intressimäärade, võlainstrumentide, aktsiate,
aktsiaindeksite, finantsfutuuride, vahetuslepingute ja välisvaluutade optsioone
ja ostutähti käsitletakse kui positsioone, mille väärtus võrdub optsiooni
aluseks oleva instrumendi summaga, mida käesoleva peatüki kohaldamisel
korrutatakse selle deltaga. Viimatinimetatud positsioone võib tasaarvestada
nende aluseks olevate identsete väärtpaberite või tuletisinstrumentide
tasakaalustavate positsioonidega. Vajaduse korral kasutatakse asjaomase börsi
deltat, mille on arvutanud pädevad asutused, või kui see ei ole kättesaadav või
kui tegu on börsiväliste optsioonidega, kasutatakse pädevate asutuste loal
deltat, mille krediidiasutus või investeerimisühing on asjakohast mudelit
kasutades ise arvutanud. Luba antakse, kui optsiooni või ostutähe väärtuse
muutuse määra saab mudeliga asjakohaselt hinnata aluseks oleva instrumendi
turuhinna väikeste muutuste suhtes.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kajastavad
lisaks deltariskile piisavalt ka muid riske, mis on seotud optsioonidega
omavahendite nõuetes.
3.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, milles määratleb eri meetodid lõikes 2 osutatud muude
riskide (lisaks deltariskile) kajastamiseks omavahendite nõuetes viisil, mis on
proportsionaalne krediidiasutuste ja investeerimisühingute selle tegevuse
ulatuse ja keerukusega, mis on seotud optsioonide ja ostutähtedega.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 319
Vahetuslepingud
Vahetuslepinguid käsitletakse intressiriski
puhul samamoodi kui bilansilisi instrumente. Seega peetakse intressimäära
vahetuslepingut, mille kohaselt krediidiasutus või investeerimisühing saab
ujuva intressi ja maksab fikseeritud intressi, võrdväärseks pika positsiooniga ujuva
intressimääraga instrumendis, mille tähtaeg on aeg kuni järgmise
intressimäärade fikseerimiseni, ja lühikese positsiooniga fikseeritud
intressimääraga instrumendis, mille tähtaeg on sama kui vahetuslepingu enese
tähtaeg.
Artikkel 320
Tuletisinstrumentide intressirisk
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
hindavad artiklites 317–319 esitatud tuletisinstrumente turuhinnas ja juhivad
nende intressiriski diskonteeritud rahavoogude alusel, võivad pädevate asutuste
loal kasutada tundlikkusmudeleid, et arvutada kõnealustes
artiklites osutatud positsioone, ning kasutada neid mis tahes võlakirja
puhul, mis lunastatakse amortisatsioonigraafiku alusel järelejäänud tähtaja
jooksul, mitte aga ühe lõpliku põhisumma maksmise teel. Luba antakse, kui nende
mudelitega arvutatud positsioonide tundlikkus intressimäära muutuste suhtes on
sama, mis nende aluseks olevatel rahavoogudel. Tundlikkust hinnatakse
näidismäärade iseseisva liikumise alusel intressikõveral ja igasse artikli 328
tabelis 2 sätestatud lõpptähtajavööndi peab sattuma vähemalt üks
tundlikkuspunkt. Positsioone võetakse arvesse võlainstrumentide üldriski katva
omavahendite nõude arvutamisel.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes ei
kasuta lõikes 1 nimetatud mudeleid, võivad lugeda täielikult tasakaalustatuks
artiklitega 317–319 hõlmatud tuletisinstrumentide kõik positsioonid, mis
vastavad vähemalt järgmistele tingimustele:
(a)
positsioonide väärtus on sama ja need on
nomineeritud samas valuutas;
(b)
(ujuva intressimäära positsioonide) viitemäär või
(fikseeritud intressimäära positsioonide) kupongintressimäär on tihedalt
vastavuses;
(c)
järgmine intressi fikseerimispäev või fikseeritud
kupongintressimääraga positsioonide järelejäänud tähtaeg jääb järgmistesse
vahemikesse:
i)        vähem kui üks kuu: samal päeval;
ii)       üks kuu kuni üks aasta: seitsme päeva
jooksul;
iii)      rohkem kui üks aasta: 30 päeva jooksul.
Artikkel 321
Krediididerivatiivid
1.
Selle poole üldriski ja spetsiifilise riski
omavahendite nõude arvutamisel, kes võtab krediidiriski enda kanda (edaspidi
„kaitse müüja”), kasutatakse krediididerivatiivi lepingu tinglikku väärtust,
kui ei ole sätestatud teisiti. Olenemata esimesest lausest võib krediidiasutus
või investeerimisühing otsustada asendada krediididerivatiivi tingliku väärtuse
tingliku väärtusega, millele on lisatud krediididerivatiivi netoturuväärtuse
muutused alates kauplemise alustamisest, kusjuures netolangus kaitse müüja
seisukohast kannab miinusmärki. Muude kui kogutulu vahetustehingu
krediididerivatiivide puhul kohaldatakse spetsiifilise riski arvutamiseks
kohustuse lõpptähtaja asemel krediididerivatiivi lepingu lõpptähtaega.
Positsioonid määratakse kindlaks järgmisel viisil:
(a)
kogutulu vahetustehingust tuleneb pikk positsioon
aluseks oleva võlainstrumendi üldriskis ja lühike positsioon selliste riigivõlakirjade
üldriskis, mille lunastustähtaeg võrdub järgmise intressimäärade fikseerimiseni
kestva ajavahemikuga ja millele II jaotise 2. peatüki kohaselt määratud
riskikaal on 0 %. Sellest tuleneb ka pikk positsioon aluseks oleva
võlainstrumendi spetsiifilises riskis;
(b)
krediidiriski vahetustehingust ei tulene üldriski
positsiooni. Spetsiifilise riski puhul peab krediidiasutus või
investeerimisühing registreerima aluseks oleva võlainstrumendi kohustuses
sünteetilise pika positsiooni, välja arvatud juhul, kui tuletisinstrumendil on
välisreiting ja see vastab kvalifitseeruva võlainstrumendi tingimustele,
kusjuures viimasel juhul registreeritakse pikk positsioon tuletisinstrumendis.
Kui tootest tulenevad preemia- või intressimaksete kohustused, siis neid rahavoogusid
tuleb kajastada tinglike positsioonidena riigivõlakirjades;
(c)
ühe emitendi võlainstrumendi krediidiriski
vahetustehingut sisaldavast võlakirjast tuleneb intressimääratootena pikk
positsioon võlakirja enda üldriskis. Spetsiifilise riski jaoks luuakse aluseks
oleva üksuse kohustuses sünteetiline pikk positsioon. Täiendav pikk positsioon
luuakse võlakirja emitendis. Kui krediidiriski ülekandetehingut sisaldaval
võlakirjal on välisreiting ja see vastab kvalifitseeruva võlainstrumendi
tingimustele, tuleb kajastada ainult üks pikk positsioon võlakirja
spetsiifilises riskis;
(d)
lisaks pikale positsioonile võlakirja emitendi
spetsiifilises riskis tuleneb proportsionaalset kaitset pakkuvast mitme
emitendi võlainstrumentide krediidiriski vahetustehingut sisaldavast võlakirjast
positsioon igas aluseks olevas üksuses, kusjuures lepingu tinglik koguväärtus
jaotatakse positsioonide vahel vastavalt sellele, millist proportsionaalset osa
tinglikust koguväärtusest iga riskipositsioon aluseks oleva üksuse jaoks
esindab. Kui valida saab rohkem kui ühe aluseks oleva üksuse kohustuse, siis
määratakse spetsiifiline risk kõige suurema riskikaaluga kohustuse põhjal.
Kui mitme emitendi võlainstrumentide krediidiriski
vahetustehingut sisaldaval võlakirjal on välisreiting ja see vastab kvalifitseeruva
võlainstrumendi tingimustele, tuleb kajastada ainult üks pikk positsioon
võlakirja spetsiifilises riskis;
(e)
esimese makseviivituse juhu tagamise
krediididerivatiivist tuleneb positsioon tinglikus väärtuses kõigi aluseks
olevate üksuste kohustustes. Kui maksimaalse suurusega makse krediidisündmuse
korral on käesoleva punkti esimeses lauses nimetatud meetodil saadud
omavahendite nõudest madalam, võib makse maksimaalse summa lugeda spetsiifilise
riski omavahendite nõudeks.
Teise makseviivituse juhu tagamise
krediididerivatiivist tuleneb positsioon tinglikus väärtuses kõigi aluseks
olevate üksuste kohustustes, välja arvatud üks (see, millel on madalaim
spetsiifilise riski omavahendite nõue). Kui maksimaalse suurusega makse
krediidisündmuse korral on käesoleva punkti esimeses lauses nimetatud
meetodil saadud omavahendite nõudest madalam, võib selle summa lugeda
spetsiifilise riski omavahendite nõudeks.
Kui n-arvu järjekohaga makseviivituse juhu
tagamise krediididerivatiivil on välisreiting, arvutab kaitse müüja
spetsiifilise riski omavahendite nõude krediididerivatiivi reitingut kasutades
ja kohaldab vastavaid väärtpaberistamise riskikaalusid.
2.
Selle poole jaoks, kes krediidiriski üle kannab
(edaspidi „kaitse ostja”), määratakse positsioonid kaitse müüja suhtes
peegelpildi põhimõtte alusel, välja arvatud krediidiriski vahetustehingut
sisaldava võlakirja puhul (millega ei kaasne lühikest positsiooni emitendis).
Kaitse ostja omavahendite nõude arvutamisel kasutatakse krediididerivatiivi
lepingu tinglikku väärtust. Olenemata esimesest lausest võib
krediidiasutus või investeerimisühing otsustada asendada krediididerivatiivi
tingliku väärtuse tingliku väärtusega, millest on maha arvatud
krediididerivatiivi turuväärtuse mis tahes netomuutused alates kauplemise
alustamisest, kusjuures netolangus kaitse müüja seisukohast kannab miinusmärki.
Kui mingil hetkel on ostuoptsioon kombinatsioonis kasvava väärtusega
võlainstrumendiga, siis sellist hetke käsitletakse kaitse lõpptähtajana.
Artikkel 322
Repolepingu alusel müüdud või laenuks antud väärtpaberid
Repolepingu puhul väärtpaberite või
väärtpaberite omandiõigusega seotud tagatud õiguste võõrandaja ning
väärtpaberite laenuks andmise puhul väärtpaberite väljalaenaja võtavad need
väärtpaberid arvesse omavahendite nõuete arvutamisel vastavalt käesolevale
peatükile, tingimusel et niisugused väärtpaberid on kauplemisportfelli
positsioonid.
2. jagu
Võlainstrumendid
Artikkel 323
Netopositsioonid võlainstrumentides
Netopositsioonid klassifitseeritakse vastavalt
valuutale, milles need on nomineeritud ning üldriski ja spetsiifilise riski
katmiseks nõutavad omavahendid arvutatakse iga valuuta puhul eraldi.
1. alajagu
Spetsiifiline risk
Artikkel 324
Netopositsiooni omavahendite nõude ülempiir
Krediidiasutus või investeerimisühing võib
võlainstrumendis netopositsiooni spetsiifilise riski omavahendite nõuet piirata
tasemel, milleks on maksimaalne võimalik makseviivituse riskiga seonduv kahju.
Lühikese positsiooni puhul võib kõnealuse ülempiiri arvutada väärtuse
muutusena, mis tuleneb instrumendist või kui asjakohane, alusvara
makseviivituse riski viivitamatust kadumisest.
Artikkel 325
Omavahendite nõue muude kui väärtpaberistamise võlainstrumentide puhul
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing jaotab
artikli 316 kohaselt arvutatud kauplemisportfelli netopositsioonid
instrumentides, milleks ei ole väärtpaberistamise positsioonid, tabeli 1
vastavatesse kategooriatesse nende emitendi või võlgniku, välise või sisese
krediidireitingu ja järelejäänud tähtaja järgi ning seejärel korrutab need
kõnealuses tabelis näidatud kaaludega. Krediidiasutus või investeerimisühing
liidab käesoleva artikli kohaldamisel saadud kaalutud positsioonid (olenemata
sellest, kas tegemist on pika või lühikese positsiooniga), et välja arvutada
spetsiifilise riski katmiseks vajalik omavahendite nõue.
 Tabel 1
 Kategooriad || Spetsiifilise riski omavahendite nõue
 Võlaväärtpaberid, mille riskikaal oleks krediidiriski standardmeetodi alusel 0 %. || 0 %
 Võlaväärtpaberid, mille riskikaal krediidiriski standardmeetodi alusel oleks 20 % või 50 % ning muud lõikes 6 määratletud kvalifitseeruvad kirjed. || 0,25 % (lõpptähtajani jäänud aeg on kuni kuus kuud) 1,00 % (lõpptähtajani jäänud aeg on rohkem kui kuus kuud, kuid mitte rohkem kui 24 kuud) 1,60 % (lõpptähtajani jäänud aeg on rohkem kui 24 kuud)
 Võlaväärtpaberid, mille riskikaal oleks krediidiriski standardmeetodi alusel 100 %. || 8,00 %
 Võlaväärtpaberid, mille riskikaal oleks krediidiriski standardmeetodi alusel 150%. || 12,00 %
2.
Et krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul,
kes kohaldavad sisereitingute meetodit selle riskipositsiooni klassi suhtes,
milles osaleb võlainstrumendi emitent, saaks määrata riskikaalu krediidiriski
standardmeetodi alusel vastavalt lõikes 1 osutatule, peab riskipositsiooni
emitendil olema sisereiting, milles makseviivituse tõenäosus on võrdne sellega
või madalam sellest, mida loetakse asjakohaseks krediidikvaliteedi astmeks
standardmeetodi kohaselt.
3.
Krediidiasutused või investeerimisühingud võivad
arvutada spetsiifilise riski nõuded mis tahes võlakirjade puhul, mis
kvalifitseeruvad vastavalt artikli 124 lõikes 3 käsitletule riskikaalule
10 %, poolena tabeli 1 teise kategooria puhul kohaldatavast spetsiifilise
riski omavahendite nõudest.
4.
Muud kvalifitseeruvad kirjed on järgmised:
(a)
pikad ja lühikesed positsioonid varades, mille
suhtes on võimalik kohaldada krediidikvaliteedi astet, mis vastab krediidiriski
standardmeetodi kohases kaardistamisprotsessis vähemalt investeerimisjärgu
krediidireitingule;
(b)
pikad ja lühikesed positsioonid varades, millel
emitendi maksevõimelisuse tõttu on makseviivituse tõenäosus sisereitingute
meetodi kohaselt mitte kõrgem kui punktis a osutatud varadel;
(c)
pikad ja lühikesed positsioonid varades, mille
kohta selleks määratud reitinguagentuuri krediidireiting ei ole kättesaadav ja
mis vastavad kõikidele järgmistele tingimustele:
i)        asjaomane krediidiasutus või
investeerimisühing peab neid piisavalt likviidseteks;
ii)       nende investeerimiskvaliteet on
krediidiasutuse või investeerimisühingu oma hinnangu kohaselt vähemalt võrdne
punktis a osutatud varade omaga;
iii)      need on noteeritud vähemalt ühel
liikmesriigi reguleeritud turul või kolmanda riigi väärtpaberibörsil, mida
tunnustavad asjaomase liikmesriigi pädevad asutused;
(d)
pikad ja lühikesed positsioonid varades, mille
krediidiasutused ja investeerimisühingud on emiteerinud käesolevas määruses
sätestatud omavahendite nõuete kohaselt ning mida asjaomane krediidiasutus või
investeerimisühing peab piisavalt likviidseteks ja mille investeerimiskvaliteet
on krediidiasutuse või investeerimisühingu oma hinnangu kohaselt vähemalt
võrdne punktis a osutatud varade omaga;
(e)
selliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute
emiteeritud väärtpaberid, kelle krediidikvaliteeti loetakse vähemalt võrdseks
sellega, mida seostatakse krediidiriski standardmeetodi kohaselt
krediidikvaliteedi astmega 2 krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastu
olevatele nõuete puhul ja mille suhtes kohaldatakse käesolevale määrusele ja
direktiivile [lisab OP] vastavat järelevalve- ja reguleerimiskorda.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
rakendavad punkti c või d, on kehtestatud dokumenteeritud metoodika, et
hinnata, kas varad vastavad kõnealuste punktide tingimustele, ning teavitavad
sellest metoodikast pädevaid asutusi.
Artikkel 326
Omavahendite nõue väärtpaberistamise instrumentide puhul
1.
Kauplemisportfelli instrumentide puhul, mis on
väärtpaberistamise positsioonid, kaalub krediidiasutus või investeerimisühing
oma artikli 316 lõike 1 kohaselt arvutatud netopositsioone järgmisega:
(a)
väärtpaberistamise positsioonide puhul, mille
suhtes sama krediidiasutuse või investeerimisühingu kauplemisportfelliväliselt
kohaldataks krediidiriski standardmeetodit: 8% riskikaalust 5. peatükis
sätestatud standardmeetodi kohaselt;
(b)
väärtpaberistamise positsioonide puhul, mille
suhtes sama krediidiasutuse või investeerimisühingu kauplemisportfelliväliselt
kohaldataks sisereitingute meetodit: 8% riskikaalust 5. peatükis sätestatud
sisereitingute meetodi kohaselt.
2.
Artiklis 257 sätestatud regulatiivset meetodit võib
kasutada juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing saab koostada
makseviivituse tõenäosuse ning vajaduse korral riskipositsiooni väärtuse ja
makseviivitusest tingitud kahjumäära hinnangud, mida ta kasutab regulatiivse
meetodi sisenditena vastavalt nende parameetrite hindamise nõuetele
sisereitingute meetodi alusel kooskõlas 2. peatüki 3. jaoga.
Krediidiasutus või investeerimisühing, kes ei ole
väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing, kes
võiks kohaldada seda kauplemisportfelli mittekuuluva sama väärtpaberistamise
positsiooni puhul, võib kasutada seda meetodit ainult pädevate asutuste loal,
mis antakse, kui krediidiasutus või investeerimisühing vastab eelmises lauses
osutatud tingimustele.
Makseviivituse tõenäosuse ja makseviivitusest
tingitud kahjumäära hinnangud võib regulatiivse meetodi sisenditena
alternatiivselt kindlaks määrata ka hinnangute põhjal, mis on tuletatud sellise
krediidiasutuse või investeerimisühingu täiendavate riskide omavahendite nõude
(IRC) meetodi alusel, millele on antud luba kasutada võlainstrumentide
spetsiifilise riski puhul sisemudelit. Viimast alternatiivi võib
kasutada üksnes pädevate asutuste loal, mis antakse, kui kõnealused hinnangud
vastavad 2. peatüki 3. jaos sätestatud sisereitingute meetodi
kvantitatiivsetele nõuetele.
Vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 16
annab EBA välja suunised makseviivituse tõenäosuse ja makseviivitusest tingitud
kahjumäära hinnangute kasutamise kohta sisenditena, kui need hinnangud
põhinevad täiendavate riskide omavahendite nõude meetodil.
3.
Väärtpaberistamise positsioonide suhtes, mille
puhul rakendatakse vastavalt artiklile 396 täiendavat riskikaalu, tuleb
kohaldada kogu riskikaalust 8 %.
4.
Krediidiasutus või investeerimisühing liidab
käesoleva artikli kohaldamisel saadud kaalutud positsioonid (olenemata sellest,
kas need on pikad või lühikesed positsioonid), et välja arvutada spetsiifilise
riski katmiseks vajalik omavahendite nõue.
5.
Erandina lõikest 4 arvutab krediidiasutus või
investeerimisühing 31. detsembril 2013 lõppeval üleminekuperioodil eraldi kokku
oma kaalutud pikad netopositsioonid ja kaalutud lühikesed netopositsioonid.
Nendest summadest suurem on spetsiifilise riski omavahendite nõue.
Krediidiasutus või investeerimisühing esitab siiski kord kvartalis
päritoluliikmesriigi pädevale asutusele nii kaalutud pikkade kui ka lühikeste
netopositsioonide summad alusvara liikide kaupa.
Artikkel 327
Omavahendite nõue korrelatsioonil põhineva kauplemisportfelli puhul
1.
Korrelatsioonil põhinev kauplemisportfell koosneb
väärtpaberistamise positsioonidest ja n-arvu järjekohaga makseviivituse juhu
tagamise krediididerivatiividest, mis vastavad kõigile järgmistele
kriteeriumidele:
(a)
positsioonide puhul ei ole tegemist
edasiväärtpaberistamise positsioonidega, väärtpaberistamise seeria optsioonidega
ega ühegi muu väärtpaberistamise positsioonide tuletisinstrumentidega, mis ei
anna proportsionaalset osa väärtpaberistamise seeria tuludest;
(b)
kõik aluseks olevad instrumendid on kas:
i)        ühe alusvaraga instrumendid, sealhulgas
ühe alusvaraga krediididerivatiivid, mille jaoks on olemas likviidne
kahesuunaline turg; või
ii)       nendele aluseks olevatele
instrumentidele tuginevad üldkaubeldavad indeksid.
Kahesuunaline turg loetakse olemasolevaks juhul,
kui eksisteerivad sõltumatud ausad ostu- ja müügipakkumised, nii et hinna, mis
on mõistlikul määral seotud viimase müügihinnaga või kehtiva usaldusväärse
konkureeriva pakkumisega, ja pakkumiste noteeringud saab määrata ühe päeva
jooksul ning arveldada suhteliselt lühikese ajaga ja kauplemistavade kohaselt.
2.
Korrelatsioonil põhineva kauplemisportfelli osaks
ei ole positsioonid, mille aluseks on mis tahes järgmistest:
(a)
alusvara, mida saab krediidiriski standardmeetodi
alusel krediidiasutuse või investeerimisühingu kauplemisportfelli mittekuuluva
puhul määrata riskipositsiooni klassi „jaenõuded või tingimuslikud jaenõuded”
või riskipositsiooni klassi „kinnisvarale seatud hüpoteegiga tagatud nõuded või
tingimuslikud nõuded”;
(b)
nõue eriotstarbelise ettevõtte vastu.
3.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib
korrelatsioonil põhinevas kauplemisportfellis võtta arvesse positsioonid, mis
ei ole ei väärtpaberistamise positsioonid ega n-arvu järjekohaga makseviivituse
juhu tagamise krediididerivatiivid, kuid mis maandavad selle portfelli teiste
positsioonide riski, tingimusel, et asjaomase instrumendi või tema alusvara
jaoks on olemas likviidne kahesuunaline turg, nagu on kirjeldatud lõike 1
viimases lõigus.
4.
Krediidiasutus või investeerimisühing määrab
korrelatsioonil põhineva kauplemisportfelli spetsiifilise riski omavahendite
nõudeks järgmistest väärtustest suurema:
(a)
spetsiifilise riski omavahendite nõuete kogusumma,
mida kohaldataks ainult korrelatsioonil põhineva kauplemisportfelli pikkade
netopositsioonide suhtes;
(b)
spetsiifilise riski omavahendite nõuete kogusumma,
mida kohaldataks ainult korrelatsioonil põhineva kauplemisportfelli lühikeste
netopositsioonide suhtes.
2. alajagu
Üldrisk
Artikkel 328
Lõpptähtajal põhinev üldriski arvutamine
1.
Üldriski katva omavahendite nõude arvutamiseks
kaalutakse kõik positsioonid vastavalt lõpptähtajale, nagu on kirjeldatud
lõikes 2, et arvutada nende katmiseks nõutav omavahendite summa. Seda nõuet
vähendatakse, kui kaalutud positsioonile vastandub samas lõpptähtajavööndis
kaalutud vastandpositsioon. Nõuet vähendatakse ka siis, kui kaalutud vastandpositsioonid
langevad eri lõpptähtajavöönditesse, kusjuures vähenduse suurus sõltub nii
sellest, kas need kaks positsiooni kuuluvad ühte tsooni või mitte, kui ka
sellest, millistesse konkreetsetesse tsoonidesse need kuuluvad.
2.
Krediidiasutus või investeerimisühing jaotab oma
netopositsioonid vastavatesse lõpptähtajavöönditesse lõike 4 tabeli 2 veerus 2
või 3. Fikseeritud intressimääraga instrumentide puhul võetakse aluseks
järelejäänud tähtaeg ning enne lõpptähtaega muutuva intressimääraga
instrumentide puhul ajavahemik kuni järgmise intressimäära fikseerimiseni.
Samuti tehakse vahet 3 % või seda ületavat intressi kandva kupongiga ja
alla 3 % intressi kandva kupongiga võlainstrumentide vahel, jagades need
tabeli 2 veergu 2 või 3. Seejärel korrutatakse igaüks neist tabeli 2 veerus 4
esitatud kõnealuse lõpptähtajavööndi kaaluga.
3.
Pärast seda määrab krediidiasutus või
investeerimisühing iga lõpptähtajavööndi kaalutud pikkade positsioonide summa
ja kaalutud lühikeste positsioonide summa. Vastava lõpptähtajavööndi kaalutud
pikad positsioonid, mis tasakaalustatakse kaalutud lühikeste positsioonidega,
moodustavad vastava vööndi tasakaalustatud kaalutud positsiooni, järelejäänud
pikad või lühikesed positsioonid moodustavad aga sama vööndi tasakaalustamata
kaalutud positsiooni. Seejärel arvutatakse kõigi vööndite tasakaalustatud
kaalutud positsioonide kogusumma.
4.
Selleks et selgitada välja iga tsooni
tasakaalustamata kaalutud pikk positsioon, arvutab krediidiasutus või
investeerimisühing kokku igasse tabelis 2 esitatud tsooni kuuluvate vööndite
tasakaalustamata kaalutud pikad positsioonid. Analoogiliselt liidab
krediidiasutus või investeerimisühing kokku igasse tabelis 2 esitatud tsooni
kuuluvate vööndite tasakaalustamata kaalutud lühikesed positsioonid, et
arvutada selle tsooni tasakaalustamata kaalutud lühike positsioon. See osa
vastava tsooni tasakaalustamata kaalutud pikast positsioonist, mida
tasakaalustatakse sama tsooni tasakaalustamata kaalutud lühikese positsiooniga,
moodustab vaadeldava tsooni tasakaalustatud kaalutud positsiooni. See osa
tsooni tasakaalustamata kaalutud pikast positsioonist või tasakaalustamata
kaalutud lühikesest positsioonist, mida ei saa sel viisil tasakaalustada,
moodustab selle tsooni tasakaalustamata kaalutud positsiooni.
 Tabel 2
 Tsoon || Lõpptähtaja vöönd ||   ||
 Kupong 3 % või enam || Kupong kuni 3 %
 Esimene || 0 ≤ 1 kuu || 0 ≤ 1 kuu || 0,00 || —
 > 1 ≤ 3 kuud || > 1 ≤ 3 kuud || 0,20 || 1,00
 > 3 ≤ 6 kuud || > 3 ≤ 6 kuud || 0,40 || 1,00
 > 6 ≤ 12 kuud || > 6 ≤ 12 kuud || 0,70 || 1,00
 Teine || > 1 ≤ 2 aastat || > 1,0 ≤ 1,9 aastat || 1,25 || 0,90
 > 2 ≤ 3 aastat || > 1,9 ≤ 2,8 aastat || 1,75 || 0,80
 > 3 ≤ 4 aastat || > 2,8 ≤ 3,6 aastat || 2,25 || 0,75
 Kolmas || > 4 ≤ 5 aastat || > 3,6 ≤ 4,3 aastat || 2,75 || 0,75
 > 5 ≤ 7 aastat || > 4,3 ≤ 5,7 aastat || 3,25 || 0,70
 > 7 ≤ 10 aastat || > 5,7 ≤ 7,3 aastat || 3,75 || 0,65
 > 10 ≤ 15 aastat || > 7,3 ≤ 9,3 aastat || 4,50 || 0,60
 > 15 ≤ 20 aastat || > 9,3 ≤ 10,6 aastat || 5,25 || 0,60
 > 20 aastat || > 10,6 ≤ 12,0 aastat || 6,00 || 0,60
   || > 12,0 ≤ 20,0 aastat || 8,00 || 0,60
   || > 20 aastat || 12,50 || 0,60
5.
Esimese tsooni sellise tasakaalustamata kaalutud
pika või lühikese positsiooni väärtus, mis on tasakaalustatud teise tsooni
tasakaalustamata kaalutud lühikese või pika positsiooniga, on esimese ja teise
tsooni vaheline tasakaalustatud kaalutud positsioon. Seejärel tehakse sama
arvutus ülejäänud osaga teise tsooni tasakaalustamata kaalutud positsioonist ja
kolmanda tsooni tasakaalustamata kaalutud positsiooniga, et arvutada välja
teise ja kolmanda tsooni vaheline tasakaalustatud kaalutud positsioon.
6.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib lõikes 5
esitatud arvestused sooritada ümberpööratud järjekorras, arvutades teise ja
kolmanda tsooni vahelise tasakaalustatud kaalutud positsiooni enne esimese ja
teise tsooni vahelise positsiooni arvutamist.
7.
Selleks et välja arvutada esimese ja kolmanda
tsooni tasakaalustatud kaalutud positsioon, tasakaalustatakse esimese tsooni
tasakaalustamata kaalutud positsiooni ülejäänud osa kolmanda tsooni
tasakaalustamata kaalutud positsiooni selle osaga, mis jäi üle pärast kolmanda
tsooni tasakaalustamist teise tsooniga.
8.
Positsioonid, mis jäid alles pärast kolme lõigetes
5, 6 ja 7 esitatud eraldi tasakaalustamise arvutust, liidetakse kokku.
9.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu
omavahendite nõue arvutatakse järgneva summana:
(a)
10 % kõikide lõpptähtajavööndite
tasakaalustatud kaalutud positsioonide summast;
(b)
40 % tasakaalustatud kaalutud positsioonist
esimeses tsoonis;
(c)
30 % tasakaalustatud kaalutud positsioonist
teises tsoonis;
(d)
30 % tasakaalustatud kaalutud positsioonist
kolmandas tsoonis;
(e)
40 % tasakaalustatud kaalutud positsioonist
esimese ja teise tsooni vahel ning teise ja kolmanda tsooni vahel;
(f)
150 % tasakaalustatud kaalutud positsioonist
esimese ja kolmanda tsooni vahel;
(g)
100 % järelejäänud tasakaalustamata kaalutud
positsioonidest.
Artikkel 329
Kestusel põhinev üldriski arvutamine
1.
Krediidiasutused või investeerimisühingud võivad
võlainstrumentide üldriski omavahendite nõude arvutamiseks kasutada artiklis
328 sätestatud meetodi asemel meetodit, mis kajastab kestust, tingimusel et
krediidiasutus või investeerimisühing kasutab seda järjepidevalt.
2.
Lõikes 1 osutatud kestuspõhise meetodi kasutamisel
võtab krediidiasutus või investeerimisühing iga fikseeritud intressiga
võlainstrumendi turuväärtuse ja arvestab selle alusel välja tema tootluse
lõpptähtajani, mis on selle instrumendi eeldatav diskontomäär. Ujuva
intressimääraga instrumentide puhul võtab krediidiasutus või investeerimisühing
iga instrumendi turuväärtuse ja arvutab selle alusel välja tema tootluse,
võttes eelduseks, et põhisumma tuleb tasuda siis, kui intressimäära järgmine
kord muuta saab.
3.
Seejärel arvutab krediidiasutus või
investeerimisühing järgmise valemi abil iga võlainstrumendi modifitseeritud
kestuse:
,
kus:
D =    kestus, mis on arvutatud järgmise valemi alusel:
,
kus:
R = tootlus lõpptähtajani;
Ct = rahavoog ajahetkel t;
M = lõpptähtaeg kokku.
Korrigeerimine tehakse sellise võlainstrumendi
modifitseeritud kestuse arvutamise suhtes, mille puhul on ettemakserisk. EBA
annab kooskõlas määruse (EL) nr 1093/2010 artikliga 16 välja suunised, kuidas
selliseid korrigeerimisi teha.
4.
Seejärel määrab krediidiasutus või investeerimisühing
iga võlainstrumendi tabeli 3 vastavasse tsooni. Seda tehakse iga instrumendi
modifitseeritud kestuse põhjal.
 Tabel 3
 Tsoon || Modifitseeritud kestus (aastates) || Eeldatav intress (muutus protsentides)
 Esimene || > 0 ≤ 1,0 || 1,0
 Teine || > 1,0 ≤ 3,6 || 0,85
 Kolmas || > 3,6 || 0,7
5.
Pärast seda arvutab krediidiasutus või
investeerimisühing iga instrumendi kestusega kaalutud positsiooni, korrutades
instrumendi turuhinna modifitseeritud kestusega ja selle konkreetse
modifitseeritud kestusega instrumendi eeldatava intressimäära muutusega (vt
tabeli 3 veerg 3).
6.
Krediidiasutus või investeerimisühing arvutab igas
tsoonis kestusega kaalutud pikad positsioonid ja kestusega kaalutud lühikesed
positsioonid. Igas tsoonis vastava tsooni lühikese positsiooniga
tasakaalustatud pika positsiooni summa on selle tsooni tasakaalustatud
kestusega kaalutud positsioon.
Seejärel arvutab krediidiasutus või
investeerimisühing iga tsooni jaoks välja kestusega kaalutud tasakaalustamata
positsioonid. Seejärel järgitakse artikli 328 lõigetes 5–8 sätestatud
tasakaalustamata kaalutud positsioonide arvutamise korda.
7.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu
omavahendite nõue arvutatakse seejärel järgneva summana:
(a)
2 % tasakaalustatud kestusega kaalutud
positsioonidest igas tsoonis;
(b)
40 % tasakaalustatud kestusega kaalutud
positsioonist esimese ja teise tsooni vahel ning teise ja kolmanda tsooni
vahel;
(c)
150 % tasakaalustatud kestusega kaalutud
positsioonist esimese ja kolmanda tsooni vahel;
(d)
100 % järelejäänud tasakaalustamata kestusega
kaalutud positsioonidest.
3. jagu
Omakapital
Artikkel 330
Netopositsioonid omakapitaliinstrumentides
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing liidab kõik
oma pikad ja lühikesed netopositsioonid artikli 316 kohaselt eraldi kokku.
Nende kahe arvu absoluutväärtuste summa on krediidiasutuse või
investeerimisühingu üldine kogupositsioon.
2.
Krediidiasutus või investeerimisühing arvutab
eraldi iga turu jaoks pikkade netopositsioonide ja lühikeste netopositsioonide
summa vahelise erinevuse. Nende erinevuste absoluutväärtuste summa on krediidiasutuse
või investeerimisühingu üldine netopositsioon.
3.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, millega määratletakse lõikes 2 osutatud turu mõiste.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu eelmises lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 331
Omakapitaliinstrumentide spetsiifiline risk
Krediidiasutus või investeerimisühing korrutab
oma üldise kogupositsiooni 8 %-ga, et arvutada välja omavahendite nõue
spetsiifilise riski puhul.
Artikkel 332
Omakapitaliinstrumentide üldrisk
Krediidiasutus või investeerimisühing korrutab
oma üldise netopositsiooni 8%-ga, et arvutada välja omavahendite nõue üldriski
puhul.
Artikkel 333
Aktsiaindeksid
1.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, milles loetletakse aktsiaindeksid, mille puhul on võimalik
kasutada ühte või enamat lõigetes 3 ja 4 esitatud käsitlust.
EBA esitab kõnealused tehniliste standardite
eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2014.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
2.
Enne lõikes 1 osutatud tehniliste standardite
jõustumist võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud jätkata lõigetes 3
ja 4 sätestatud käsitluse kohaldamist, kui pädevad asutused on kohaldanud seda
käsitluste enne 1. jaanuari 2013.
3.
Aktsiaindeksifutuurid, deltaga kaalutud optsioonide
ekvivalendid aktsiaindeksifutuurides ja aktsiaindeksid (edaspidi ühiselt
„aktsiaindeksifutuurid”) võib jagada positsioonideks nende koosseisu kuuluvate
aktsiate kaupa. Neid positsioone võib käsitleda aluspositsioonidena kõnealustes
aktsiates ja neid võib tasaarvestada nende aluseks olevate aktsiate endi
vastandpositsioonidega. Krediidiasutused ja investeerimisühingud teavitavad
pädevaid asutusi, kuidas nad seda käsitlust kasutavad.
4.
Kui aktsiaindeksifutuuri ei jaotata tema
aluspositsioonideks, käsitletakse seda kui üksikaktsiat. Sellise üksikaktsia
spetsiifilist riski ei ole vaja siiski arvesse võtta, kui kõnealune
aktsiaindeksifutuur on börsil kaubeldav ning kajastab asjakohaselt
diversifitseeritud indeksit.
4. jagu
Väärtpaberite emissiooni tagamine
Artikkel 334
Netopositsioonide vähendamine
1.
Võlainstrumentide ja omakapitaliinstrumentide
emissiooni tagamisel võib krediidiasutus või investeerimisühing kasutada
omavahendite nõuete arvutamiseks järgmist käsitlust. Krediidiasutus või
investeerimisühing arvutab esiteks netopositsioonid, lahutades väärtpaberite
emissiooni tagamisega seotud positsioonid, mida kolmandad isikud on formaalsete
kokkulepete põhjal märkinud või mille tagamises nad on osalenud. Krediidiasutus
või investeerimisühing vähendab seejärel netopositsioone tabelis 4 esitatud
vähendustegurite alusel ning arvutab oma omavahendite nõuded, kasutades
väärtpaberite emissiooni tagamisega seotud vähendatud positsioone.
 Tabel 4
 tööpäev 0: || 100 %
 tööpäev 1: || 90 %
 tööpäevad 2–3: || 75 %
 tööpäev 4: || 50 %
 tööpäev 5: || 25 %
 pärast 5. tööpäeva: || 0 %.
„Tööpäev null” tähendab tööpäeva, mil
krediidiasutus või investeerimisühing kohustub tingimusteta vastu võtma
kindlaksmääratud hulga kokkulepitud hinnaga väärtpabereid.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud teatavad
pädevatele asutustele, kuidas nad lõikes 1 osutatut kasutavad.
5. jagu
Spetsiifilise riski omavahendite nõuded krediididerivatiivide abil maandatud
positsioonide puhul
Artikkel 335
Erikäsitlus krediididerivatiivide abil teostatava riskimaanduse puhul
1.
Nõuete vähendamist võimaldatakse
krediididerivatiivide abil teostatava riskimaanduse puhul vastavalt lõigetes
2–6 sätestatud põhimõtetele.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud käsitlevad
positsiooni krediididerivatiivides ühe poolena ning teise poolena maandatud
positsiooni, millel on sama nimiväärtus või vastavalt vajadusele tinglik
väärtus.
3.
Spetsiifilise riski omavahendite nõuet ei arvutata,
kui nende kahe poole väärtused liiguvad alati vastassuunas ja üldjoontes samas
ulatuses. See on nii järgmistes olukordades:
(a)
kaks poolt koosnevad täielikult identsetest
instrumentidest;
(b)
pikk sularahapositsioon on maandatud kogutulu
vahetustehinguga (või vastupidi) ning aluseks olev võlainstrument ja aluseks
olevad riskipositsioonid (s.t sularahapositsioonid) on täpses vastavuses.
Vahetuslepingu enda lõpptähtaeg võib erineda maandatava riskipositsiooni
lõpptähtajast.
Sellistes olukordades ei tule spetsiifilise riski
omavahendite nõuet kohaldada positsiooni kummagi poole suhtes.
4.
80 % tasaarvestamist kasutatakse, kui nende kahe
poole väärtused liiguvad alati vastassuunas ja kui aluseks olev võlainstrument,
selle lõpptähtaeg, krediididerivatiivi lõpptähtaeg ja aluseks oleva
riskipositsiooni valuuta on täpses vastavuses. Lisaks sellele ei tohi
krediididerivatiivi lepingu põhitunnused põhjustada krediididerivatiivi
hinnaliikumise olulist kõrvalekaldumist sularahapositsiooni hinnaliikumistest.
Kui risk kandub tehinguga üle, kohaldatakse 80 % spetsiifilise riski
tasaarvestamist tehingu kõrgema omavahendite nõudega poole suhtes, samal ajal
kui teise poole spetsiifilise riski nõudeks on null.
5.
Osaliselt vähendatakse omavahendite nõuet lõigetes
3 ja 4 esitatud olukordade puudumisel järgmistel juhtudel:
(a)
positsioon kuulub lõike 3 punkti b kohaldamisalasse,
kuid aluseks oleva võlainstrumendi ja aluseks oleva riskipositsiooni vahel
esineb varade mittevastavus. Siiski vastavad positsioonid järgmistele nõuetele:
i)        krediididerivatiivi tingimuste aluseks
olev võlainstrument kuulub krediididerivatiivi alusvaraks oleva
võlainstrumendiga samasse või madalamasse järku;
ii)       krediididerivatiivi alusvaraks olev
võlainstrument ja krediididerivatiivi tingimuste aluseks olev võlainstrument on
seotud sama võlgnikuga ja neil on õiguslikult täitmisele pööratavad samaaegse
makseviivituse või samaaegse tagasimakse tingimused;
(b)
positsioon kuulub lõike 3 punkti a või lõike 4
kohaldamisalasse, kuid krediidiriski kaitse ja aluseks oleva vara valuuta või
lõpptähtaja puhul on mittevastavus. Selline valuutade mittevastavus võetakse
arvesse valuutariski omavahendite nõudes;
(c)
positsioon kuulub lõike 4 kohaldamisalasse, kuid
sularahapositsiooni ja krediididerivatiivi vahel esineb varade mittevastavus.
Siiski kuulub alusvara krediididerivatiivi dokumentatsioonis esitatud
(üleantavate) võlainstrumentide hulka.
Et mitte lisada spetsiifilise riski omavahendite
nõudeid tehingu mõlemale poolele, vaid kohaldada osalist vähendamist,
kohaldatakse kahest omavahendite nõudest ainult kõrgemat.
6.
Kõikide olukordade korral, mis ei kuulu lõigete 3–5
kohaldamisalasse, arvutatakse spetsiifilise riski omavahendite nõue
positsioonide mõlema poole jaoks eraldi.
Artikkel 336
Erikäsitlus esimese makseviivituse juhu tagamise krediididerivatiivide ja
n-arvu järjekohaga makseviivituse juhu tagamise krediididerivatiivide abil
teostatavate riskimaanduste puhul
Esimese makseviivituse juhu tagamise
krediididerivatiivide ja n-arvu järjekohaga makseviivituse juhu tagamise
krediididerivatiivide puhul kohaldatakse artikli 335 kohase omavahendite nõude
vähendamise puhul järgmist käsitlust:
(a)
kui krediidiasutus või investeerimisühing omandab
krediidiriski kaitse mitmele krediididerivatiivi aluseks olevale üksusele
tingimusel, et nõuetega seotud esimene makseviivitus käivitab maksekohustuse ja
selline krediidisündmus lõpetab lepingu, võib krediidiasutus või
investeerimisühing aluseks olevate üksuste hulgast välja jätta sellise aluseks
oleva üksuse spetsiifilise riski, mille suhtes kohaldatakse vastavalt artikli
325 tabelile 1 madalaimat spetsiifilise riski omavahendite nõude määra;
(b)
kui riskipositsioonidega seotud n-arvu järjekohaga
makseviivitus käivitab krediidiriski kaitse alusel maksekohustuse, võib
krediidiriski kaitse ostja tasaarvestada spetsiifilise riski ainult juhul, kui
kaitse on omandatud ka makseviivitustele järjekohaga 1 kuni n-1 või kui n-1
järjekohaga makseviivitus on juba aset leidnud. Sel juhul järgitakse esimese
makseviivituse juhu tagamise krediididerivatiivide jaoks eespool sätestatud
metoodikat, mida on n-arvu järjekohaga makseviivituse juhu toodete puhul asjakohaselt
muudetud.
6. jagu
Omavahendite nõuded ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate puhul
Artikkel 337
Omavahendite nõuded ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate puhul
1.
Ilma et see piiraks käesoleva jao muude sätete
kohaldamist, kohaldatakse positsioonide suhtes ühiseks investeerimiseks loodud
ettevõtjates positsiooniriski omavahendite nõuet 32 %, kusjuures
positsioonirisk koosneb spetsiifilisest ja üldriskist. Ilma et see piiraks
artikli 342 või artikli 356 lõike punkti d kohaldamist koostoimes
artikliga 342, kohaldatakse neis sätetes sätestatud kulla modifitseeritud
käsitlemise kasutamisel positsioonide suhtes ühiseks investeerimiseks loodud
ettevõtjates positsiooniriski (koosneb spetsiifilisest ja üldriskist) ja
valuutariski omavahendite nõuet 40 %.
2.
Kui artiklis 339 ei ole sätestatud teisiti, ei ole
tasaarvestamine ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja alusvaraks olevate
investeeringute ja krediidiasutuse või investeerimisühingu hoitavate muude
positsioonide vahel lubatud.
Artikkel 338
Üldkriteeriumid ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate puhul
Ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate
puhul on õigus kasutada artiklis 339 sätestatud meetodeid, kui kõik järgmised
tingimused on täidetud:
(a)
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja prospekt
või samaväärne dokument sisaldab kõike järgmist:
i)        varade
kategooriad, millesse ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjal on lubatud
investeerida;
ii)       investeerimispiirangute
kohaldamise korral suhtelised piirmäärad ja nende arvutamise metoodika;
iii)      kui
lubatud on finantsvõimendus, siis finantsvõimenduse maksimaalne tase;
iv)      kui
börsiväliste tuletisinstrumentide tehingute sõlmimine või repotehingute
sõlmimine või väärtpaberite laenuks andmise või võtmise tehingute sõlmimine on
lubatud, siis põhimõtted neist tehingutest tuleneva vastaspoole riski
piiramiseks;
(b)
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
majandustegevuse kohta esitatakse poolaasta- ja aastaaruanded, mis võimaldavad
hinnata varasid ja kohustusi ning tulusid ja tegevust aruandeperioodi jooksul;
(c)
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aktsiad
või osakud on osaku omaniku nõudmisel igapäevaselt ettevõtja varadest sularaha
vastu tagasi antavad;
(d)
investeeringud ühiseks investeerimiseks loodud
ettevõtjasse on eraldatud ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja valitseja
varadest;
(e)
investeeriv krediidiasutus või investeerimisühing
teostab ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja kohta piisava riski
hindamise;
(f)
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjat
valitsevad isikud, kelle üle teostatakse järelevalvet vastavalt eurofonde
käsitlevale direktiivile või samaväärsetele õigusaktidele.
Artikkel 339
Erimeetodid ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate puhul
1.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing on
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja alusvaraks olevatest
investeeringutest igapäevaselt teadlik, võib krediidiasutus või
investeerimisühing need alusvaraks olevad investeeringud arvesse võtta, et
arvutada selle meetodi alusel omavahendite nõue positsiooniriski puhul, mis
koosneb spetsiifilisest ja üldriskist, kusjuures positsioone ühiseks
investeerimiseks loodud ettevõtjates käsitletakse positsioonidena ühiseks
investeerimiseks loodud ettevõtja alusvaraks olevates investeeringutes.
Tasaarvestamine ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja investeeringute
aluspositsioonide ja krediidiasutuse või investeerimisühingu muude
positsioonide vahel on lubatud, kui krediidiasutusel või investeerimisühingul
on piisav hulk aktsiaid või osakuid võimaldamaks nende vahetamist ettevõtja
investeerimispositsioonide vastu ja vastupidi.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
arvutada spetsiifilisest riskist ja üldriskist koosneva positsiooniriski
omavahendite nõuded positsioonide puhul ühiseks investeerimiseks loodud
ettevõtjates eeldades, et asjaomased positsioonid esindavad neid positsioone,
mis on vajalikud punktis a osutatud välise indeksi või aktsiate või
võlainstrumentide kindlaksmääratud kogumi koosseisu ja tootluse kajastamiseks,
ning selle suhtes kohaldatakse järgmisi tingimusi:
(a)
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja volituste
eesmärk on järgida välise indeksi või aktsiate või võlaväärtpaberite
kindlaksmääratud kogumi koosseisu ja tootlust;
(b)
on võimalik tõendada, et minimaalne korrelatsioon
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja osakute või aktsiate ja tema poolt
järgitava indeksi või aktsiate või võlaväärtpaberite kogumi päevaste
hinnaliikumiste vahel on vähemalt 6-kuulise perioodi jooksul 0,9. Selles
kontekstis tähendab „korrelatsioon” ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
osakute või aktsiate päevase tulu ja tema poolt järgitava indeksi või aktsiate
või võlaväärtpaberite kogumi vahelist korrelatsioonikordajat.
3.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei ole
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja alusvaraks olevatest
investeeringutest igapäevaselt teadlik, võib ta arvutada spetsiifilisest ja
üldriskist koosneva positsiooniriski omavahendite nõuded järgmiste tingimuste
alusel:
(a)
eeldatakse, et ühiseks investeerimiseks loodud
ettevõtja investeerib esmalt volitustele vastavas maksimaalses ulatuses sellist
liiki varaklassidesse, millega kaasneb eraldi spetsiifilise riski ja üldriski
kõrgeim omavahendite nõue, ning seejärel jätkab investeerimist kahanevas
järjekorras kuni koguinvesteeringute ülemmäära saavutamiseni. Positsiooni
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjas käsitletakse otsese osalusena võetud
positsioonis;
(b)
eraldi spetsiifilise riski ja üldriski omavahendite
nõuete arvutamisel võtavad krediidiasutused ja investeerimisühingud arvesse
maksimaalse kaudse riskipositsiooni, mis võiks nende suhtes ühiseks
investeerimiseks loodud ettevõtja finantsvõimendusega positsioonide kaudu
avaneda, suurendades positsiooni ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjas
proportsionaalselt kuni volitustest tuleneva alusvaraks olevatele
investeeringutele avaneva maksimaalse riskipositsioonini;
(c)
kui vastavalt käesolevale lõikele määratud
spetsiifilise ja eririski omavahendite nõue koos ületab artikli 337 lõikes 1
sätestatut, on see tase omavahendite nõude piirmääraks.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad tugineda
järgmistele kolmandatele isikutele, et arvutada käesolevas peatükis sätestatud
meetodite kohaselt positsiooniriski omavahendite nõudeid positsioonide puhul
lõigete 1–4 kohaldamisalasse kuuluvates ühiseks investeerimiseks loodud
ettevõtjates ja esitada selle kohta aruandeid:
(a)
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
depositoorium, tingimusel et ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
investeerib üksnes väärtpaberitesse ning hoiustab kõik väärtpaberid kõnealuses
depositooriumis;
(b)
muude ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate
puhul ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja fondivalitseja, tingimusel et
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja fondivalitseja vastab artikli 127
lõike 3 punktis a sätestatud kriteeriumidele.
Arvutuse korrektsuse kinnitab välisaudiitor.
3. peatükk
Omavahendite nõuded valuutariski puhul
Artikkel 340
Valuutariski piirmäär ja kaalumine
Juhul kui krediidiasutuse või
investeerimisühingu kogu välisvaluuta netoriskipositsiooni ja kulla
netopositsiooni summa, mis on arvutatud artiklis 341 sätestatud korras,
sealhulgas mis tahes välisvaluuta ja kullapositsioonide puhul, mille jaoks
omavahendite nõuded on arvutatud sisemudeli abil, ületab 2 % tema kogu
omavahenditest, arvutab krediidiasutus või investeerimisühing omavahendite
nõude valuutariski katmiseks. Valuutariski omavahendite nõue on tema kogu
välisvaluuta netopositsiooni ja kulla netopositsiooni summa aruandlusvaluutas,
mis omakorda on korrutatud 8 %-ga.
Artikkel 341
Kogu välisvaluuta netoriskipositsiooni arvutamine
1.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu avatud
netopositsioon igas valuutas (sealhulgas aruandlusvaluutas) ja kullas
arvutatakse järgmiste elementide summana (positiivne või negatiive):
(a)
netohetkepositsioon (s.t kõik asjaomases valuutas
fikseeritud varad, millest on maha arvatud kõik kohustused, sealhulgas
kogunenud intress, või kulla puhul netohetkepositsioon kullas);
(b)
neto forvardpositsioon, mis on kõik välisvaluuta ja
kulla forvardtehingutega saadavad summad, millest on maha arvatud kõik nende
tehingutega makstavad summad, sealhulgas valuuta- ja kullafutuurid ning
hetkepositsioonis mittesisalduv valuutavahetuslepingute põhisumma;
(c)
tagasivõtmatud garantiid ja muud sarnased
instrumendid, mida kindlasti kasutatakse ja mis on tõenäoliselt mitte
sissenõutavad;
(d)
välisvaluuta- ja kullaoptsioonide kogusumma delta
(või deltal põhinev) netoekvivalent;
(e)
muude optsioonide turuväärtus.
Punkti d kohaldamisel kasutatav delta on vajadusel
asjaomase börsi delta, või kui see ei ole kättesaadav või kui tegu on
börsiväliste optsioonidega, kasutatakse pädevate asutuste loal deltat, mille
krediidiasutus või investeerimisühing on asjakohast mudelit kasutades ise
arvutanud. Luba antakse, kui optsiooni või ostutähe väärtuse muutuse määr on
mudeliga sobivalt hinnatav alusvara turuhinna väikeste muutuste suhtes.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib arvesse
võtta tulevase tekkimata, kuid täielikult maandatud netotulu/netokulu, kui ta
teeb seda järjepidevalt.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib
liitvaluutade netopositsioonid jaotada komponentvaluutadeks vastavalt
kehtivatele kvootidele.
2.
Välisvaluuta avatud netopositsioonide arvutamisel
võib pädevate asutuste loal välja jätta positsioonid, mille krediidiasutus või
investeerimisühing on tahtlikult võtnud, et maandada valuutakursi kahjulikku mõju
oma suhtarvudele vastavalt artikli 87 lõikele 1. Sellised positsioonid on
mittekaubeldavad või struktuursed ning nende väljaarvamise tingimuste mis tahes
muutmiseks on vaja pädevate asutuste eraldi luba. Eespool nimetatud tingimuste
alusel võib sama käsitlust kohaldada ka krediidiasutuse või investeerimisühingu
nende positsioonide suhtes, mis on seotud omavahendite arvutamisel juba
mahaarvatud kirjetega.
3.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib kasutada
iga valuuta ja kulla avatud netopositsiooni arvutamiseks nüüdispuhasväärtust
tingimusel, et krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab seda meetodit
järjepidevalt.
4.
Kõikide muude valuutade kui aruandlusvaluuta ning
kulla lühikesed ja pikad netopositsioonid arvestatakse hetkekursiga ümber
aruandlusvaluutasse. Seejärel liidetakse need eraldi, saades tulemuseks
vastavalt lühikeste ja pikkade netopositsioonide summad. Suurim neist kahest
kogusummast on krediidiasutuse või investeerimisühingu üldine välisvaluuta
netopositsioon.
5.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kajastavad
omavahendite nõuetes peale deltariski piisavalt ka muid optsioonidega seotud
riske.
6.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, milles määratleb eri meetodid muude riskide (lisaks
deltariskile) kajastamiseks omavahendite nõuetes viisil, mis on
proportsionaalne krediidiasutuste ja investeerimisühingute selle tegevuse
ulatuse ja keerukusega, mis on seotud optsioonidega.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu eelmises lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 342
Ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate valuutarisk
1.
Artikli 341 kohaldamisel võetakse ühiseks
investeerimiseks loodud ettevõtjate puhul arvesse ühiseks investeerimiseks
loodud ettevõtja tegelikke välisvaluutapositsioone.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
tugineda järgmiste kolmandate isikute aruandlusele välisvaluutapositsioonide
kohta ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjas:
(a)
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
depositoorium, tingimusel et ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
investeerib üksnes väärtpaberitesse ning hoiustab kõik väärtpaberid kõnealuses
depositooriumis;
(b)
muude ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate
puhul ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja fondivalitseja, tingimusel et
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja fondivalitseja vastab lõike 3 punktis
a sätestatud kriteeriumidele.
Arvutuse korrektsuse kinnitab välisaudiitor.
3.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei ole
teadlik välisvaluuta positsioonidest ühiseks investeerimiseks loodud
ettevõtjas, eeldatakse et ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja on investeerinud
välisvaluutasse ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja volituste kohaselt
maksimaalses lubatud ulatuses, ning krediidiasutused ja investeerimisühingud
võtavad kauplemisportfelli positsioonidega seotud valuutariski omavahendite
nõude arvutamisel arvesse maksimaalset kaudset riskipositsiooni, mis võib nende
suhtes ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja kaudu finantsvõimendusega
positsioonide võtmisel avaneda. Selleks suurendatakse positsiooni ühiseks
investeerimiseks loodud ettevõtjas proportsionaalselt kuni
investeerimisvolitustest tuleneva alusvaraks olevate investeeringute
maksimaalse riskipositsioonini. Ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
võetud eeldatavat positsiooni välisvaluutas käsitletakse kullas tehtavate
investeeringute käsitlemise kohaselt eraldi valuutana, kusjuures juhul, kui
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja investeeringu suund on teada, võib
pika positsiooni kogusumma lisada välisvaluuta avatud pika positsiooni
kogusummale ja lühikese positsiooni kogusumma välisvaluuta avatud lühikese
positsiooni kogusummale. Enne arvutamist ei ole tasaarvestamine selliste
positsioonide vahel lubatud.
Artikkel 343
Tugeva korrelatsiooniga valuutad
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kasutada madalamaid omavahendite nõudeid positsioonide puhul tugeva
korrelatsiooniga valuutades. Kahte valuutat loetakse olevat tugeva
korrelatsiooniga ainult siis, kui päevaste valuutakursside viimase kolme või
viie aasta andmete alusel arvutatava sellise kahju tõenäosus, mida võib saada nendes
valuutades olevatelt võrdsetelt või vastasmärgiga positsioonidelt järgneva
kümne tööpäeva jooksul ja mis on kõnealuse tasakaalustatud positsiooni
väärtusest 4 % või vähem (arvestatuna aruandlusvaluutas), on kolmeaastase
vaatlusperioodi puhul vähemalt 99 % ning viieaastase vaatlusperioodi puhul
vähemalt 95 %. Omavahendite nõudeks kahe tugeva korrelatsiooniga valuuta
tasakaalustatud positsiooni puhul on 4 %, korrutatuna tasakaalustatud
positsiooni väärtusega.
2.
Käesoleva peatüki kohaste nõuete arvutamisel ei pea
krediidiasutused või investeerimisühingud arvesse võtma positsioone valuutades,
mille suhtes kohaldatakse õiguslikult siduvat valitsustevahelist lepingut,
millega piiratakse kõnealuse valuuta muutusi sama lepinguga hõlmatud muude
valuutade suhtes. Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad oma
tasakaalustatud positsioonid sellistes valuutades ja kohaldavad nende suhtes
omavahendite nõuet, mis ei ole väiksem kui pool kõnealuses valitsustevahelises
lepingus sätestatud maksimaalselt lubatud muutusest vastavate valuutade suhtes.
3.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, milles on loetletud valuutad, mis vastavad lõikes 1
sätestatud nõuetele.
EBA esitab kõnealused tehniliste standardite
eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2014.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu
kolmandas lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
4.
Omavahendite nõuet majandus- ja rahaliidu teises
etapis osalevate liikmesriikide valuutade tasakaalustatud positsioonide puhul
võib arvutada kui 1,6 % selliste tasakaalustatud positsioonide väärtusest.
5.
Ainult tasakaalustamata positsioonid käesolevas
artiklis osutatud valuutades tuleb arvesse võtta üldises avatud netopositsiooni
arvutamisel vastavalt artikli 341 lõikele 4.
4. peatükk
Omavahendite nõuded kaubariski puhul
Artikkel 344
Meetodi valik kaubariski puhul
Kui artiklitest 345–347 ei tulene teisiti,
kasutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud kaubariski omavahenditenõude
arvutamisel ühte artiklites 348, 349 või 350 sätestatud meetoditest.
Artikkel 345
Kaupadega kauplemine abitegevusena
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kellel on
abitegevuseks põllumajandusliku tooraine ärivaldkond, võivad oma füüsiliste
toorainevarude omavahendite nõude järgnevaks aastaks kindlaks määrata iga aasta
lõpus, kui kõik järgmised tingimused on täidetud:
(a)
aasta mis tahes ajal on tal kõnealuse riski
katmiseks omavahendid, mis ei ole väiksemad kui selle riski puhul keskmine
omavahendite nõue, mis on algavaks aastaks konservatiivsel alusel
hinnanguliselt arvutatud;
(b)
ta hindab konservatiivselt punkti a kohaselt
arvutatud näitaja eeldatavat volatiilsust;
(c)
tema selle riski keskmine omavahendite nõue ei ole
rohkem kui 5 % tema omavahenditest või 1 miljon eurot ning võttes arvesse
punkti b kohaselt hinnatud volatiilsust, ei ületa eeldatav maksimaalne
omavahendite nõue 6,5 % omavahenditest;
(d)
krediidiasutus või investeerimisühing jälgib
pidevalt, kas punktide a ja b kohaselt antud hinnangud kajastavad ikka veel
tegelikku olukorda.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud teatavad
pädevatele asutustele, kuidas nad lõikes 1 sätestatud võimalust kasutavad.
Artikkel 346
Kaubapositsioonid
1.
Iga kaubapositsioon või kauba tuletisinstrumentide
positsioon väljendatakse normühikus. Iga kauba hetkehinda väljendatakse
aruandlusvaluutas.
2.
Kullapositsioone või kulla tuletisinstrumentide
positsioone käsitatakse valuutariskile avatuna ja käsitletakse kaubariski
arvutamiseks vastavalt 3. või 5. peatüki kohaselt.
3.
Käesoleva peatüki kohaldamisel võib välja jätta
positsioonid, mis on seotud üksnes varude rahastamisega.
4.
Artikli 349 lõike 1 kohaldamisel on krediidiasutuse
või investeerimisühingu iga kauba netopositsioon samas kaubas ning identsetes
kaubafutuurides, -optsioonides ja -ostutähtedes olevate pikkade ja lühikeste
positsioonide vahe, või vastupidi. Tuletisinstrumente käsitletakse vastavalt
artiklis 347 sätestatule aluseks oleva kauba positsioonidena.
5.
Kaubapositsiooni arvutamisel käsitletakse järgmisi
positsioone sama kauba positsioonidena:
a)       ühe
kauba eri alaliikide positsioonid, kui need alaliigid on tarnetes üksteise
vastu vahetatavad;
b)       sarnaste
kaupade positsioonid, kui need on lähedased asenduskaubad ja kui nende
hinnamuutuste selge korrelatsioon vähemalt ühe aasta jooksul on vähemalt 0,9.
Artikkel 347
Spetsiifilised instrumendid
1.
Kaubafutuure ja tulevikukohustusi osta või müüa
üksikuid kaupu võetakse mõõtmissüsteemis arvesse standardsetes mõõtühikutes
väljendatud tinglikus väärtustes ja neile määratakse kehtivusaja põhjal
lõpptähtaeg.
2.
Kaubavahetuslepinguid, kus tehingu üks pool on
fikseeritud hinnaga ja teine praeguse turuhinnaga, käsitletakse lepingu
tingliku väärtusega võrdsete positsioonide jadana, kusjuures vajaduse korral
vastab üks positsioon igale vahetuslepingu maksele ja kuulub artikli 348
lõikes 1 sätestatud lõpptähtajavöönditesse. Positsioonid on pikad, kui
krediidiasutus või investeerimisühing maksab fikseeritud hinna ja saab ujuva
hinna, ning lühikesed, kui krediidiasutus või investeerimisühing saab
fikseeritud hinna ja maksab vastavalt ujuvale hinnale. Kaubavahetuslepingud,
kus tehingu poolteks on erinevad kaubad, esitatakse lõpptähtajal põhineva
meetodi asjakohases aruandetabelis.
3.
Käesoleva peatüki kohaldamisel käsitletakse kauba
või kauba tuletisinstrumentide optsioone ja ostutähti positsioonidena, mille
väärtus võrdub optsiooni alusvara väärtusega, mis on korrutatud optsiooni
deltaga. Deltaga korrigeeritud positsioonid võib tasaarvestada alusvaraga
identsete kaupade või kauba tuletisinstrumentide tasakaalustavate positsioonidega.
Kasutatav delta on vajadusel pädevate asutuste loal asjaomase börsi delta, või
kui see ei ole kättesaadav või tegu on börsiväliste optsioonidega, kasutatakse
deltat, mille krediidiasutus või investeerimisühing on asjakohast mudelit
kasutades ise arvutanud. Luba antakse, kui optsiooni või ostutähe väärtuse
muutuse määr on mudeliga sobivalt hinnatav alusvara turuhinna väikeste muutuste
suhtes.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
kajastavad omavahendite nõuetes lisaks deltariskile piisavalt ka muid
optsioonidega seotud riske.
4.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, milles määratleb eri meetodid muude riskide (lisaks
deltariskile) kajastamiseks omavahendite nõuetes viisil, mis on
proportsionaalne krediidiasutuste ja investeerimisühingute selle tegevuse
ulatuse ja keerukusega, mis on seotud optsioonidega.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
5.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing on üks
kahest järgmisest, võtab ta kaubariski omavahendite nõude arvutamisel arvesse
asjaomaseid kaupu:
a)       repolepingu
alusel kaupade või kaupade omandiõigusega seotud tagatud õiguste võõrandaja;
b)       kaupade
laenuksandmise lepingu alusel kaupade laenuks andja.
Artikkel 348
Lõpptähtajal põhinev meetod
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing kasutab iga
kauba puhul eraldi lõpptähtaegade jaotust kooskõlas tabeliga 1. Kõik
positsioonid asjaomases kaubas tuleb määrata asjakohasesse lõpptähtaja
vööndisse. Füüsilised varud määratakse esimesse lõpptähtaja vööndisse, mis on
vahemikus null kuni üks kuu (kaasa arvatud).
 Tabel 1
 Lõpptähtaja vöönd (1) || Hinnavahe määr ( %) (2)
 0 ≤ 1 kuu || 1,50
 > 1 ≤ 3 kuud || 1,50
 > 3 ≤ 6 kuud || 1,50
 > 6 ≤ 12 kuud || 1,50
 > 1 ≤ 2 aastat || 1,50
 > 2 ≤ 3 aastat || 1,50
 > 3 aastat || 1,50
2.
Positsioonid samas kaubas võib tasaarvestada ning
määrata netopositsioonidena asjakohasesse lõpptähtaja vööndisse järgneva puhul:
(a)
sama lõpptähtajaga lepingutes olevad positsioonid;
(b)
positsioonid lepingutes, mille lõpptähtaegade
erinevus ei ületa 10 päeva, kui nende lepingutega kaubeldakse turgudel, kus on
igapäevased loovutustähtajad.
3.
Seejärel arvutab krediidiasutus või
investeerimisühing igas lõpptähtaja vööndis pikkade positsioonide summa ja
lühikeste positsioonide summa. Asjaomases lõpptähtaja vööndis lühikeste
positsioonidega tasakaalustatud pikkade positsioonide summa on selle vööndi
tasakaalustatud positsioonid, kusjuures ülejääv pikk või lühike positsioon on
sama vööndi tasakaalustamata positsioon.
4.
Asjaomase lõpptähtaja vööndi tasakaalustamata pika
positsiooni see osa, mis on tasakaalustatud pikemat tähtaega esindava lõpptähtajavööndi
tasakaalustamata lühikese positsiooniga, või vastupidi, on kahe
lõpptähtajavööndi tasakaalustatud positsioon. Tasakaalustamata pika või
lühikese positsiooni see osa, mida sel viisil ei saa tasakaalustada, on
tasakaalustamata positsioon.
5.
Krediidiasutuse iga kauba omavahendite nõue
arvutatakse asjakohase lõpptähtaegade jaotuse põhjal järgneva summana:
(a)
tasakaalustatud pikkade ja lühikeste positsioonide
summa, mis on korrutatud tabeli 1 teises veerus igale lõpptähtaja vööndile
määratud asjakohase hinnavahe määra ja kauba hetkehinnaga;
(b)
kahe lõpptähtajavööndi vaheline tasakaalustatud
positsioon iga lõpptähtajavööndi puhul, kuhu tasakaalustamata positsioon on
edasi kantud, korrutatuna kulumääraga 0,6 % ja kauba hetkehinnaga;
(c)
ülejäänud tasakaalustamata positsioonid, mis on
korrutatud väljaostumääraga 15 % ja kauba hetkehinnaga.
6.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu üldine
kaubariski omavahendite nõue arvutatakse lõike 5 kohaselt igale kaubale
arvutatud omavahendite nõuete summana.
Artikkel 349
Lihtsustatud meetod
1.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu
omavahendite nõue iga kauba puhul arvutatakse järgneva summana:
(a)
15 % pikast või lühikesest netopositsioonist,
korrutatuna kauba hetkehinnaga;
(b)
3 % pika ja lühikese kogupositsiooni summast,
korrutatuna kauba hetkehinnaga.
2.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu üldine
kaubariski omavahendite nõue arvutatakse lõike 1 kohaselt igale kaubale
arvutatud omavahendite nõuete summana.
Artikkel 350
Laiendatud lõpptähtajal põhinev meetod
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
võivad artiklis 348 sätestatu asemel kasutada tabelis 2 sätestatud vähimat
hinnavahe määra, kulumäära ja väljaostu määra, tingimusel et krediidiasutused
või investeerimisühingud:
(a)
kauplevad suurel määral kaupadega;
(b)
omavad asjakohaselt diversifitseeritud
kaubaportfelli;
(c)
ei saa kaubariski omavahendite nõude arvutamiseks
veel kasutada sisemudeleid.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
teavitavad pädevaid asutusi sellest, kuidas nad käesolevat artiklit kasutavad
ning esitavad tõendeid meetmete kohta, mida nad on võtnud sisemudeli
rakendamiseks kaubariski omavahendite nõude arvutamiseks.
 Tabel 2
   || Väärismetallid (v.a kuld) || Mitteväärismetallid || Põllumajanduskaubad || Muu, sh energiatooted
 Hinnavahe määr (%) || 1,0 || 1,2 || 1,5 || 1,5
 Kulumäär (%) || 0,3 || 0,5 || 0,6 || 0,6
 Väljaostu määr (%) || 8 || 10 || 12 || 15
5. peatükk
Sisemudelite kasutamine omavahendite nõuete arvutamiseks
1. jagu
Luba ja omavahendite nõuded
Artikkel 351
Spetsiifilised ja üldriskid
Kaubeldava võlainstrumendi või
omakapitaliinstrumendi või nende tuletisinstrumendi positsiooniriski võib
käesoleva peatüki kohaldamisel jagada kaheks komponendiks. Esimene komponent on selle
spetsiifiline risk ning see on asjaomase instrumendi hinna muutumise risk, mis
tuleneb tema emitendi või tuletisinstrumendi puhul selle aluseks oleva
instrumendi emitendiga seotud teguritest. Üldriski komponent on instrumendi
hinna muutumise risk, mis tuleneb kaubeldava võlainstrumendi või sellega seotud
tuletisinstrumendi puhul intressimäärade taseme muutusest või omakapitali või
sellega seotud tuletisinstrumendi puhul laialdasest aktsiaturu liikumisest, mis
ei ole seotud ühegi konkreetse väärtpaberi spetsiifiliste omadustega.
Artikkel 352
Luba sisemudelite kasutamiseks
1.
Olles kontrollinud krediidiasutuse või
investeerimisühingu vastavust vastavalt vajadusele 2., 3. ja 4. jaos
esitatud nõuetele, annavad pädevad asutused krediidiasutustele ja
investeerimisühingutele loa arvutada omavahendite nõuded, kasutades
sisemudeleid kas peatükkides 2–4 esitatud meetodite asemel või koos nendega,
ühe või enama järgmise riskikategooria puhul:
(a)
omakapitaliinstrumentide üldrisk;
(b)
omakapitaliinstrumentide spetsiifiline risk;
(c)
võlainstrumentide üldrisk;
(d)
võlainstrumentide spetsiifiline risk;
(e)
valuutarisk;
(f)
kaubarisk.
2.
Riskikategooriate puhul, mille suhtes
krediidiasutusele või investeerimisühingule ei ole antud lõikes 1 osutatud luba
kasutada oma sisemudeleid, peab kõnealune krediidiasutus või investeerimisühing
jätkama omavahendite nõuete arvutamist vastavalt 2., 3. ja 4. peatükis
sätestatule. Pädevatelt asutustelt taotletakse sisemudelite kasutamise luba iga
riskikategooria jaoks. Olulised muudatused sisemudelite kasutamisel,
sisemudelite kasutamise laiendamine, eelkõige täiendavatele
riskikategooriatele, ning stressiolukorra VaR riskiväärtuse esmane arvutamine
vastavalt artikli 354 lõikele 2 eeldavad pädeva asutuse eraldi luba.
3.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse järgmine:
(a)
tingimused, mille alusel hinnatakse sisemudeli
kasutamise laiendamise ja muutmise olulisust;
(b)
hindamismetoodika, mille alusel pädevad asutused
lubavad krediidiasutustel ja investeerimisühingutel kasutada sisemudeleid.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 353
Omavahendite nõuded sisemudelite kasutamise korral
1.
Iga sisemudelit kasutav krediidiasutus või
investeerimisühing peab lisaks omavahendite nõuete täitmisele (mis on arvutatud
vastavalt 2., 3. ja 4. peatükile nende riskikategooriate puhul, millele ei ole
antud luba kasutada sisemudelit) täitma ka omavahendite nõude, mis on
väljendatud punktide a ja b summana:
a)       järgmistest
väärtustest suurem:
i)        krediidiasutuse või investeerimisühingu
VaR meetodiga saadud eelmise päeva riskihinnangu väärtus, mis on arvutatud
vastavalt artikli 354 lõikele 1 (VaRt-1);
ii)       artikli 354 lõike 1 alusel
arvutatud eelnenud 60 tööpäeva päevaste VaR meetodiga saadud riskihinnangute
väärtuste keskmine (VaRavg), korrutatuna korrutusteguriga (mc)
vastavalt artiklile 355;
b)       järgmistest
väärtustest suurem:
i)        krediidiasutuse või investeerimisühingu
viimane kättesaadav VaR meetodiga saadud stressiolukorra riskihinnangu väärtus,
mis on arvutatud vastavalt artikli 354 lõikele 2 (sVaRt-1); ja
ii)       artikli 354 lõikes 2 sätestatud
viisil ja sagedusega eelnenud 60 tööpäeva jooksul arvutatud VaR meetodiga
saadud stressiolukorra riskihinnangu väärtuste keskmine (sVaRavg),
korrutatuna korrutusteguriga (ms) vastavalt artiklile 355.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
kasutavad sisemudelit enda võlainstrumentide spetsiifilise riski omavahendite
nõude arvutamiseks, peavad täitma täiendava omavahendite nõude, mis
väljendatakse järgnevate punkti a ja b summana:
a)       kauplemisportfelli
kuuluvate väärtpaberistamise positsioonide ja n-arvu järjekohaga makseviivituse
juhu tagamise krediididerivatiivide spetsiifilise riski omavahendite nõue, mis
on arvutatud kooskõlas artiklitega 326 ja 327, välja arvatud need, mis
sisalduvad korrelatsioonil põhineva kauplemisportfelli spetsiifilise riski
omavahendite nõudes vastavalt 4. jaole, ning vajaduse korral spetsiifilise
riski omavahendite nõue vastavalt 2. peatüki 6. jaole nende positsioonide
puhul ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjates, mille puhul ei ole täidetud
artikli 339 lõike 1 ega ka artikli 339 lõike 2 tingimused;
b)       olenevalt
sellest, kumb on suurem, kas:
i)        kõige viimane täiendava makseviivituse
ning reitingute muutumise riski väärtus, mis on arvutatud vastavalt 3. jaole;
ii)       selle väärtuse eelneva 12 nädala
keskmine.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
omavad korrelatsioonil põhinevat kauplemiseportfelli, mis vastab artikli 327
lõigetes 1–3 sätestatud nõuetele, täidavad täiendava omavahendite nõude,
milleks on järgmistest kõrgeim:
a)       korrelatsioonil
põhineva kauplemisportfelli kõige viimane riski väärtus, mis on arvutatud
vastavalt 5. jaole;
b)       selle
väärtuse keskmine eelneva 12 nädala jooksul;
c)       8 %
omavahendite nõudest, mida samal ajal punktis a osutatud kõige viimase
riskiväärtuse arvutamisega arvutataks vastavalt artikli 327 lõikele 4 kõigi
nende positsioonide puhul, mis on hõlmatud korrelatsioonil põhineva
kauplemisportfelli sisemudelis.
2. jagu
Üldnõuded
Artikkel 354
VaR riskiväärtuse ja stressiolukorra VaR riskiväärtuse arvutamine
1.
Artiklis 353 osutatud VaR meetodi kohase
riskihinnangu väärtuse arvutamisel täidetakse järgmisi nõudeid:
a)       VaR
meetodiga saadud riskihinnangu väärtus arvutatakse iga päev;
b)       99
protsentiiliga ühesuunaline usaldusvahemik;
c)       10-päevane
hoidmisaeg;
d)       vähemalt
aastane varasem vaatlusperiood, välja arvatud juhul, kui lühem vaatlusperiood
on põhjendatud hinna volatiilsuse järsu märkimisväärse suurenemise tõttu;
e)       andmeid
ajakohastatakse vähemalt iga kuu.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib
kasutada VaR meetodiga saadud riskihinnangu väärtuseid, mis on arvutatud
lühemate kui kümnepäevaste hoidmisperioodide alusel ja suurendatud kümne
päevani, kasutades asjakohast metoodikat, mis korrapäraselt läbi vaadatakse.
2.
Lisaks arvutab krediidiasutus või
investeerimisühing vähemalt iga nädal praeguse portfelli „stressiolukorra VaR
riskiväärtuse” vastavalt esimeses lõikes sätestatud nõuetele, kasutades VaR
riskihindamismudelis sisenditena andmeid, mis on kalibreeritud vastavalt
krediidiasutuse või investeerimisühingu portfelli seisukohalt olulise
finantsstressi olukorra pidevast 12-kuulisest perioodist pärinevatele
varasematele andmetele. Selliste varasemate andmete valiku suhtes kohaldab
krediidiasutus või investeerimisühing vähemalt iga-aastast läbivaatamist, mille
tulemusest ta teavitab pädevaid asutusi. EBA jälgib stressiolukorra VaR
riskiväärtuse arvutamise erinevaid tavasid ning vastavalt määruse (EL) nr
1093/2010 artiklile 16 annab selliste tavade kohta välja suunised.
Artikkel 355
Regulatiivne järeltestimine ja korrutustegurid
1.
Artiklis 354 osutatud arvutuste tulemusi
suurendatakse korrutusteguritega (mc) ja (ms).
2.
Korrutustegurid (mc) ja (ms)
on arvu 3 ja tabeli 1 kohase liidetava (vahemikus 0 ja 1) summa. Liidetav
sõltub ületamiste arvust viimase 250 tööpäeva jooksul, mis nähtub
krediidiasutuse või investeerimisühingu VaR meetodiga saadud riskihinnangu
väärtuse järeltestimisest artikli 354 lõike 1 alusel.
 Tabel 1
 Ületamiste arv || Liidetav
 Vähem kui 5 || 0,00
 5 || 0,40
 6 || 0,50
 7 || 0,65
 8 || 0,75
 9 || 0,85
 10 või rohkem || 1,00
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud loendavad
päevaseid ületamisi portfelli hüpoteetilise ja tegeliku väärtuse muutuse
järeltestimise põhjal. Ületamine on portfelli väärtuse päevane muutus, mis
ületab krediitasutuse või investeerimisühingu mudeli põhjal leitud vastava
päevase VaR meetodiga saadud riskihinnangu väärtuse. Liidetava
kindlaksmääramiseks kontrollitakse ületamiste arvu vähemalt kord kvartalis ja
see võrdub ületamiste kõige suurema arvuga portfelli väärtuse hüpoteetiliste ja
tegelike muutuste põhjal.
Portfelli väärtuse hüpoteetiliste muutuste
järeltestimine põhineb portfelli päevalõpuväärtuse ja selle järgmise päeva
lõppväärtuse võrdlemisel, eeldusel et positsioonid ei muutu.
Portfelli väärtuse tegelike muutuste
järeltestimine põhineb portfelli päevalõpuväärtuse ja selle järgmise päeva
tegeliku lõppväärtuse võrdlemisel, jättes arvesse võtmata lõivud,
komisjonitasud ja netointressitulu.
4.
Pädevad asutused võivad üksikjuhtudel piirduda
liidetava puhul hüpoteetiliste muutuste kohastest ületamistest tulenevaga, kui
tegelike muutuste kohaste ületamiste arv ei tulene sisemudeli puudustest.
5.
Võimaldamaks pädevatel asutustel pidevalt jälgida
korrutustegurite asjakohasust, teatavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud pädevatele asutustele viivitamata ja igal juhul hiljemalt
viie tööpäeva jooksul ületamistest, mis tulenevad nende järeltestimise
programmist.
Artikkel 356
Nõuded riskimõõtmise kohta
1.
Positsiooniriski, valuutariski ja kaubariski
omavahendite nõuete arvutamiseks kasutatav mis tahes sisemudel ning
korrelatsioonil põhineva kauplemise mis tahes sisemudel peavad vastama
kõikidele järgmistele nõuetele:
(a)
mudel mõõdab täpselt kõiki olulisi hinnariske;
(b)
mudel hõlmab piisava hulga riskitegureid, olenevalt
krediidiasutuse või investeerimisühingu tegevuse ulatusest asjakohastel
turgudel. Krediidiasutus või investeerimisühing võtab oma mudelis arvesse
vähemalt neid riskitegureid, mis on hõlmatud tema hinnastusmudelis.
Riskimõõtmismudel hõlmab optsioonide ja teiste toodete mittelineaarsust ning
korrelatsiooniriski ja alusriski. Kui kasutatakse riskitegurite asendajaid, on
need tegeliku positsiooni suhtes tõendatult sobivad.
2.
Positsiooniriski, valuutariski või kaubariski
omavahendite nõuete arvutamiseks kasutatav mis tahes sisemudel peab vastama
kõikidele järgmistele nõuetele:
(a)
mudel sisaldab riskitegurite kogumit, mis vastavad
kõikide nende valuutade intressimääradele, milles krediidiasutusel või
investeerimisühingul on intressimääratundlikke bilansisiseseid või -väliseid
positsioone. Krediidiasutus või investeerimisühing modelleerib intressikõverad,
kasutades mõnda üldtunnustatud meetodit. Peamiste valuutade ja turgude oluliste
intressimäärariskide positsioonide puhul jagatakse intressikõver vähemalt kuude
lõpptähtajavööndisse, et mõõta intressimäärade volatiilsuse muutusi
intressikõveral. Mudel hõlmab ka eri intressikõverate muutuste mittetäielikust
korrelatsioonist tulenevat riski;
(b)
mudelis võetakse arvesse riskitegureid, mis on
seotud kullaga või erinevate välisvaluutadega, milles krediidiasutuse või
investeerimisühingu positsioonid on nomineeritud. Ühiseks investeerimiseks
loodud ettevõtjate puhul võetakse arvesse ühiseks investeerimiseks loodud
ettevõtja tegelikke välisvaluutapositsioone. Krediidiasutused ja
investeerimisühingud võivad investeerimiseks loodud ettevõtja
välisvaluutapositsiooni arvessevõtmisel tugineda kolmanda isiku aruannetele,
kui on piisavalt alust olla veendunud nende aruannete usaldusväärsuses. Kui
krediidiasutusel või investeerimisühingul ei ole teavet ühiseks
investeerimiseks loodud ettevõtja välisvaluutapositsioonide kohta, tuleb see
positsioon eraldada ja seda tuleb käsitleda vastavalt artikli 342 lõikele 3;
(c)
mudelis kasutatakse eraldi riskitegurit vähemalt
iga aktsiaturu puhul, kus krediidiasutusel või investeerimisühingul on
märkimisväärseid positsioone;
(d)
mudelis kasutatakse eraldi riskitegurit vähemalt
iga kauba puhul, milles krediidiasutusel või investeerimisühingul on
märkimisväärseid positsioone. Mudel peab hõlmama ka riski, mis tuleneb
sarnaste, kuid mitte identsete kaupade hinnaliikumiste ebatäiuslikust
korrelatsioonist, ja lõpptähtaegade mittevastavusest tulenevat forvardhindade
muutumise riski. Samuti võetakse mudelis arvesse turgude iseärasusi, eelkõige
loovutuspäevi ja kauplejate võimalusi positsioonide sulgemiseks;
(e)
vähelikviidsetest positsioonidest ja piiratud
läbipaistvusega hindadest tulenevat riski tuleb krediidiasutuse või
investeerimisühingu sisemudeliga hinnata konservatiivselt ja realistlike
turustsenaariumide raames. Lisaks vastab sisemudel minimaalsetele
andmenõuetele. Asendajad peavad olema sobivalt konservatiivsed ja neid võib
kasutada üksnes siis, kui olemasolevad andmed on ebapiisavad või ei kajasta
positsiooni või portfelli tegelikku volatiilsust.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
käesoleva peatüki kohaldamisel kasutatavas mis tahes sisemudelis kasutada
empiirilisi korrelatsioone riskikategooriates ja riskikategooriate vahel ainult
juhul, kui krediidiasutuse või investeerimisühingu korrelatsioonide mõõtmise
mudel on usaldusväärne ja seda rakendatakse terviklikult.
Artikkel 357
Kvalitatiivsed nõuded
1.
Mis tahes sisemudel, mida kasutatakse käesoleva
peatüki kohaldamisel, peab olema struktuurilt usaldusväärne ning seda tuleb
rakendada terviklikult, eelkõige peavad olema täidetud kõik järgmised
kvalitatiivsed nõuded:
(a)
positsiooniriski, valuutariski või kaubariski
omavahendite nõuete arvutamiseks kasutatav mis tahes sisemudel on
krediidiasutuse või investeerimisühingu igapäevase riskijuhtimise protsessi
lahutamatu osa ning selle alusel teavitatakse riskipositsioonidest kõrgemat
juhtkonda;
(b)
krediidiasutusel või investeerimisühingul on
kauplemisüksustest sõltumatu riskikontrolli üksus, kes annab aru otse kõrgemale
juhtkonnale. Üksus vastutab kõigi käesoleva peatüki kohaldamisel kasutavate
sisemudelite väljatöötamise ja rakendamise eest. Üksus teostab kõigi käesoleva
peatüki kohaldamisel kasutavate sisemudelite algset ja jätkuvat valideerimist.
Üksus koostab ja analüüsib igapäevaseid aruandeid positsiooniriski,
valuutariski ja kaubariski omavahendite nõuete arvutamiseks kasutatud
sisemudeli väljundite kohta ning asjakohaste meetmete kohta, mida tuleb võtta
seoses kauplemislimiitidega;
(c)
krediidiasutuse või investeerimisühingu juhtorgan
ja kõrgem juhtkond osalevad aktiivselt riskikontrolli protsessis ning
riskikontrolli üksuse koostatud päevaaruanded vaatab läbi selline
juhtimistasand, kellel on piisavad volitused vähendada nii üksikute kauplejate
võetud positsioone kui ka krediidiasutuse või investeerimisühingu üldist
riskipositsiooni;
(d)
krediidiasutustel või investeerimisühingul on
piisav arv töötajaid, kes oskavad kasutada keerulisi sisemudeleid (sealhulgas
käesoleva peatüki kohaldamisel kasutatavaid mudeleid) kauplemise,
riskikontrolli, auditi ja back office’i valdkonnas;
(e)
krediidiasutusel või investeerimisühingul on
kehtestatud protseduurid sisemudelite üldist toimimist käsitlevate
organisatsioonisiseste dokumenteeritud tegevuspõhimõtete ja kontrollide
järgimise jälgimiseks ja tagamiseks, sealhulgas käesoleva peatüki kohaldamisel
kasutatavate mudelite puhul;
(f)
käesoleva peatüki kohaldamisel kasutatava mis tahes
sisemudeli puhul on võimalik tõendada, selle mudeliga on riske mõõdetud piisava
täpsusega;
(g)
krediidiasutus või investeerimisühing rakendab
tihti ranget stressitestimiskava, sealhulgas vastupidiseid stressiteste, mis
hõlmab mis tahes sisemudelit, mida kasutatakse käesoleva peatüki kohaldamisel,
ning nende stressitestide tulemused vaatab kõrgem juhtkond läbi ja neid kajastatakse
kõrgema juhtkonna kehtestatud tegevuspõhimõtetes ja piirmäärades. Kõnealune
protsess hõlmab eelkõige likviidsuse puudumist turgudel halvenenud
turutingimustes, kontsentratsiooniriski, ühesuunalisi turgusid, konkreetsete
sündmuste ja ootamatu makseviivitusega seotud riske, toodete mittelineaarsust,
sügavalt rahast väljas positsioone, hinnaerinevustega seotud positsioone ja
muid riske, mis sisemudeliga võivad vajalikul määral hõlmamata jääda. Kasutatud
šokistsenaariumid kajastavad portfellide iseärasusi ja aega, mis võiks kuluda
riskide maandamisele ja juhtimisele rasketes turutingimustes;
(h)
krediidiasutus või investeerimisühing teostab oma
korrapärase siseauditeerimise protsessi osana oma sisemudelite sõltumatu
läbivaatamise, sealhulgas nende mudelite puhul, mida kasutatakse käesoleva
peatüki kohaldamisel.
2.
Esimese lõike punktis h osutatud
läbivaatamine hõlmab nii kauplemisüksuste kui ka sõltumatu riskikontrolliüksuse
tegevust. Krediidiasutus või investeerimisühing vaatab vähemalt kord aastas
läbi oma üldise riskijuhtimise protsessi. Läbivaatamisel arvestatakse järgmist:
(i)
riskijuhtimissüsteemi ja -protsessi
dokumenteerituse ning riskikontrolli üksuse korralduse asjakohasus;
(j)
riski hindamistulemuste arvessevõtmine igapäevasel
riskijuhtimisel ja juhtimisteabesüsteemi terviklikkus;
(k)
protsess, mida krediidiasutus või
investeerimisühing rakendab front-office ja back-office töötajate
poolt kasutatavate riskihinnastamismudelite ja hindamissüsteemide
heakskiitmiseks;
(l)
riskimõõtmise mudeliga hõlmatud riskide ulatus ja riskimõõtmise
protsessis tehtavate oluliste muudatuste valideerimine;
(m)
positsioone käsitlevate andmete täpsus ja
täielikkus, volatiilsus- ja korrelatsioonieelduste täpsus ja asjakohasus ning
hindamis- ja riskitundlikkusarvutuste täpsus;
(n)
kontrolliprotsess, mida krediidiasutus või
investeerimisühing rakendab sisemudelites kasutatavate andmeallikate
järjepidevuse, ajakohasuse ja usaldusväärsuse ning sõltumatuse hindamiseks,
(o)
kontrolliprotsess, mida krediidiasutus või
investeerimisühing rakendab mudeli täpsuse hindamiseks tehtava järeltestimise
hindamiseks.
3.
Kuna tehnikad ja parimad tavad arenevad, kohaldavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud neid uusi tehnikaid ja tavasid iga
sisemudeli puhul, mida kasutatakse käesoleva peatüki kohaldamisel.
Artikkel 358
Sisemine valideerimine
1.
Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel peavad
olema kasutusel protsessid, millega tagatakse, et kõik nende sisemudelid, mida
kaustatakse käesoleva peatüki kohaldamisel, on nõuetekohaselt valideerinud
sobiva kvalifikatsiooniga isikud, kes ei ole seotud sisemudelite
väljatöötamisega, et tagada nende sisemudelite struktuuriline usaldusväärsus ja
kõikide oluliste riskide nõuetekohane katvus. Valideerimine viiakse läbi kohe,
kui sisemudel on välja töötatud ja alati, kui seda oluliselt muudetakse. Lisaks
sellele teostatakse valideerimine korrapäraste ajavahemike järel, kuid eelkõige
siis, kui turul on toimunud olulised struktuursed muutused või on muutunud
portfelli struktuur, mis võib põhjustada selle, et sisemudel ei vasta enam
eesmärgile. Sisemise valideerimise tehnikate ja parimate tavade arenemisel
kaasajastavad krediidiasutused ja investeerimisühingud oma tehnikaid ja
järgivad parimaid tavasid. Sisemudeli valideerimine ei piirdu järeltestimisega,
vaid hõlmab vähemalt ka järgmist:
(a)
viiakse läbi testid, millest peab ilmnema, et kõik
sisemudeli aluseks olevad eeldused on asjakohased ja ei põhjusta riskide ala-
või ülehindamist;
(b)
lisaks regulatiivsetele järeltestimise
programmidele teostavad krediidiasutused ja investeerimisühingud oma sisemisi
mudeli valideerimise teste, sealhulgas järeltestimised, seoses oma portfellide
riskide ja struktuuriga;
(c)
hüpoteetiliste portfellide kasutamine, tagamaks, et
sisemudeliga võib selgitada teatavaid võimalikke ilmnevaid struktuuritegureid,
näiteks olulisi alusriske ja kontsentratsiooniriske.
2.
Krediidiasutus või investeerimisühing teostab
järeltestimisi portfelli väärtuse nii tegelike kui ka hüpoteetiliste muutuste
suhtes.
3. jagu
Spetsiifilise riski modelleerimise erinõuded
Artikkel 359
Nõuded spetsiifilise riski modelleerimiseks
Spetsiifilise riski omavahendite nõude
arvutamiseks kasutatav sisemudel ning sisemudel korrelatsioonil põhineva
kauplemise jaoks vastavad järgmistele täiendavatele nõuetele:
a)           selgitab portfellis varem toimunud
hinnamuutusi;
b)           näitab kontsentreerumist portfelli
mahu ja koosseisu muutuste puhul;
c)           töötab korralikult ka ebasoodsas
keskkonnas;
d)           on valideeritud järeltestimise abil,
mille eesmärk on hinnata spetsiifilise riski mõõtmise õigsust. Kui
krediidiasutus või investeerimisühing teeb sellist järeltestimist asjakohaste
alamportfellide põhjal, tuleb need valida järjepideval viisil;
e)           hõlmab spetsiifilise vastaspoole
alusriski ning on eelkõige tundlik oluliste iseloomulike erinevuste suhtes
sarnaste, kuid mitte identsete positsioonide vahel;
f)            hõlmab sündmustega seotud riski.
Artikkel 360
Väljaarvamised spetsiifilise riski mudelitest
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib
otsustada sisemudeli abil oma spetsiifilise riski omavahendite nõude
arvutamisel välja jätta need positsioonid, mille puhul ta täidab spetsiifilise
riski omavahendite nõude vastavalt artikli 353 lõikele 3.
2.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib
otsustada mitte hõlmata võlainstrumentide makseviivituse ja reitingute
muutumise riske sisemudelis, kui ta hõlmab kõnealused riskid 4. jaos
sätestatud nõuete kaudu.
4. jagu
Täiendava makseviivituse riski ja reitingute muutumise riski sisemudel
Artikkel 361
Nõue omada täiendavate riskide omavahendite nõude (IRC) sisemudelit
Krediidiasutusel või investeerimisühingul, kes
kasutab võlainstrumentide spetsiifilise riskiga seotud omavahendite nõuete
arvutamiseks sisemudelit, on kehtestatud ka täiendava makseviivituse ja
reitingute muutumise riski (IRC) sisemudel, et võtta arvesse oma
kauplemisportfelli positsioonide makseviivituse ja reitingute muutumise riski,
mis lisanduvad artikli 354 lõikes 1 sätestatud riskihinnangu väärtusega
hõlmatud riskidele. Krediidiasutus või investeerimisühing tõendab, et tema
sisemudel on usaldatavusmääralt võrreldav sisereitingute meetodiga krediidiriski
puhul, eeldusel, et riskitase on ühtlane ja seda vajaduse korral
korrigeeritakse, nii et see kajastaks likviidsuse, kontsentreerumiste,
riskimaandamise ja valikulisuse mõju.
Artikkel 362
Täiendavate riskide omavahendite nõude sisemudeli ulatus
Täiendavate riskide omavahendite nõude
sisemudel hõlmab kõiki positsioone, mille suhtes kohaldatakse omavahendite
nõuet seoses intressipositsiooni spetsiifilise riskiga, sealhulgas neid, mille
suhtes kohaldatakse artikli 325 kohaselt spetsiifilise riski omavahendite nõuet
0 %, kuid ei hõlma väärtpaberistamise positsioone ja n-arvu järjekohaga
makseviivituse juhu tagamise krediididerivatiive.
Krediidiasutus või investeerimisühing võib
pädevate asutuste loal otsustada järjepidevalt hõlmata kõik börsil noteeritud
aktsiate positsioonid ja noteeritud aktsiatel põhinevad tuletisinstrumentide
positsioonid. Luba antakse, kui selline kaasamine on kooskõlas sellega, kuidas
krediidiasutus või investeerimisühing siseselt mõõdab ja juhib riski.
Artikkel 363
Täiendavate riskide omavahendite nõude sisemudeli parameetrid
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad
sisemudelit, et arvutada väärtus, millega mõõdetakse makseviivitusest ning
sise- ja välisreitingute muutumisest tingitud kahjusid üheaastase ajavahemiku
kohta usaldusvahemikuga 99,9 %. Krediidiasutused ja investeerimisühingud
arvutavad seda väärtust vähemalt iga nädal.
2.
Korrelatsiooniprognooside aluseks on objektiivsete
andmete analüüs ülesehituslikult usaldusväärses raamistikus. Sisemudel kajastab
asjakohaselt emitendi kontsentratsioone. Samuti kajastatakse kontsentratsioone,
mis võivad stressiolukorra korral tekkida tooteklasside siseselt ja vahel.
3.
Täiendavate riskide omavahendite nõude sisemudel
kajastab makseviivituse juhtude ja reitingute muutumiste vaheliste
korrelatsioonide mõju. Ühelt poolt makseviivituse juhtude ja reitingute
muutumiste ning teiselt poolt muude riskitegurite vahelise diversifitseerimise
mõju ei kajastata.
4.
Sisemudeli aluseks on eeldus, et riskitase püsib
ühtlasena üheaastase ajavahemiku jooksul; see tähendab, et kauplemisportfelli
üksikud positsioonid või positsioonide kogumid, millega seoses on sellel
ajavahemikul tulnud ette makseviivituse või reitingute muutumise juhtusid,
tasakaalustatakse likviidsusperioodi lõpul, et saavutada esialgne riskitase.
Alternatiivina võib krediidiasutus või investeerimisühing järjepidevalt lähtuda
eeldusest, et positsioon püsib sama ühe aasta vältel.
5.
Likviidsusperioodid määratakse vastavalt sellele,
kui pikk aeg on vajalik positsiooni müümiseks või kõigi oluliste asjakohaste
hinnariskide maandamiseks halvenenud turutingimustes, võttes eriti arvesse
positsiooni suurust. Likviidsusperioodid kajastavad tegelikke tavasid ja
kogemusi nii süsteemsete kui ka iseloomulike stressiolukordade korral.
Likviidsusperiood määratakse konservatiivsete eelduste põhjal ja see on
piisavalt pikk, et müük või riskide maandamine ise ei mõjutaks oluliselt hinda,
mille alusel müük või riskide maandamine toimub.
6.
Positsioonile või positsioonide kogumile määratava
asjakohase likviidsusperioodi kestus on vähemalt kolm kuud.
7.
Positsioonile või positsioonide kogumile asjakohase
likviidsusperioodi määramisel võetakse arvesse krediidiasutuse või
investeerimisühingu sisemisi põhimõtteid, milles käsitletakse hinnangute
korrigeerimist ja raskesti müüdavate positsioonide haldamist. Kui
krediidiasutus või investeerimisühing määrab likviidsusperioodid üksikute
positsioonide asemel positsioonide kogumitele, kajastavad positsioonide
kogumite määratlemise kriteeriumid sisuliselt likviidsuse erinevusi.
Kontsentreeritud positsioonide puhul on likviidsusperioodid pikemad, kajastades
selliste positsioonide likvideerimiseks vajalikku pikemat aega.
Väärtpaberistamishoidla likviidsusperiood kajastab vara ülesehitamiseks,
müügiks ja väärtpaberistamiseks või oluliste riskitegurite maandamiseks
vajalikku aega halvenenud turutingimuste korral.
Artikkel 364
Riskimaanduste arvessevõtmine täiendavate riskide omavahendite nõude
sisemudelis
1.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt
täiendavate makseviivituse riski ja reitingute muutumise riski hõlmamiseks
kasutatavas sisemudelis võib arvesse võtta riskimaandusi. Positsioone võib
tasaarvestada, kui pikad ja lühikesed positsioonid on seotud sama
finantsinstrumendiga. Riskimaandamise või diversifitseerimise mõju, mis on
seotud pikkade ja lühikeste positsioonidega sama võlgniku eri instrumentides
või eri väärtpaberites ning pikkade ja lühikeste positsioonidega eri
emitentides, võib arvesse võtta üksnes eri instrumentide pikkade ja lühikeste
brutopositsioonide eraldi modelleerimisel. Krediidiasutused ja
investeerimisühingud kajastavad riskimaanduse lõpptähtaja ja likviidsusperioodi
vahelisel ajal ilmneda võivate oluliste riskide mõju, samuti võimalikke olulisi
alusriske riskimaandamise strateegiates toodete, kapitali struktuuris
nõudeõiguse järkude, sise- või välisreitingute, lõpptähtaegade, väljalaskmise
kuupäevade ja instrumentide muude erinevuste lõikes. Krediidiasutus või
investeerimisühing kajastab riskimaandust üksnes niivõrd, kuivõrd see on
säilitatav ka siis, kui võlgnik on lähenemas krediidisündmusele või muule
sündmusele.
2.
Positsioonide puhul, mida maandatakse dünaamiliste
riskimaandamisstrateegiate alusel, võib maanduse tasakaalustamist maandatud
positsiooni likviidsusperioodi jooksul arvesse võtta tingimusel, et krediidiasutus
või investeerimisühing:
(a)
modelleerib riskimaanduse tasakaalustamise
järjepidevalt kauplemisportfelli positsioonide vastava kogumi lõikes;
(b)
tõendab, et tasakaalustamise tulemuste
arvessevõtmine tagab parema riskide mõõtmise;
(c)
tõendab, et riskimaandustena kasutatavate
instrumentide turud on piisavalt likviidsed sellise tasakaalustamise
arvessevõtmiseks ka stressiperioodidel. Dünaamiliste riskimaandamisstrateegiate
rakendamisel järelejäävad riskid peavad kajastuma omavahendite nõudes.
Artikkel 365
Erinõuded täiendavate riskide omavahendite nõude sisemudeli puhul
1.
Täiendava makseviivituse riski ja reitingute
muutumise riski hõlmamiseks kasutatav sisemudel kajastab mittelineaarset mõju,
mida avaldavad optsioonid, struktureeritud krediididerivatiivid ja muud
mittelineaarselt käituvad positsioonid seoses hinnamuutustega. Krediidiasutus
või investeerimisühing võtab nõuetekohaselt arvesse ka mudeliriski, mis kaasneb
selliste toodetega seotud hinnariskide hindamise ja prognoosimisega.
2.
Sisemudel põhineb objektiivsetel ja ajakohastatud
andmetel.
3.
Osana oma käesoleva peatüki kohaldamisel
kasutatavate sisemudelite sõltumatust läbivaatusest ja valideerimisest, teeb
krediidiasutus või investeerimisühing kõike järgmist:
(a)
tõendab, et korrelatsioonide ja hinnamuutuste modelleerimise
meetod on sobiv krediidiasutuse või investeerimisühingu portfelli jaoks,
arvestades ka krediidiasutuse või investeerimisühingu süsteemsete riskitegurite
laadi ja kaalu;
(b)
viib läbi mitmesugused stressitestid, sealhulgas
tundlikkusanalüüsi ja stsenaariumianalüüsi, et hinnata sisemudeli
kvalitatiivset ja kvantitatiivset õigsust, eriti kontsentratsioonide
käsitlemise suhtes. Sellised testid ei piirdu üksnes varem toimunud sündmuste
valikuga;
(c)
teostab asjakohase kvantitatiivse valideerimise,
mis hõlmab asjaomaseid sisemisi modelleerimise võrdlusaluseid.
4.
Sisemudel on kooskõlas krediidiasutuse või
investeerimisühingu sisemise riskijuhtimismetoodikaga, mis on ette nähtud
kauplemisriskide kindlakstegemiseks, mõõtmiseks ja juhtimiseks.
5.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
dokumenteerivad oma sisemudelid viisil, et nende korrelatsiooniga seotud ja
muud modelleerimise eeldused on pädevatele asutustele läbipaistvad.
6.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu sisemudel
hindab vähelikviidsetest positsioonidest ja piiratud selgusega hindadega
positsioonidest tulenevat riski konservatiivselt ja realistlike
turustsenaariumide raames. Lisaks vastab sisemudel minimaalsetele
andmenõuetele. Asendajad on sobivalt konservatiivsed ja neid võib kasutada
üksnes siis, kui kättesaadavad andmed on ebapiisavad või ei kajasta positsiooni
või portfelli tegelikku volatiilsust.
Artikkel 366
Täiendavate riskide omavahendite nõuete mudelid, mis ei vasta täielikult
nõuetele
Kui krediidiasutus või investeerimisühing
kasutab täiendava makseviivituse riski ja reitingute muutumise riski
arvessevõtmiseks sisemudelit, mis ei vasta kõikidele artiklites 363, 364 ja 365
sätestatud nõuetele, ent on kooskõlas krediidiasutuse või investeerimisühingu
sisemise metoodikaga täiendavate makseviivituse ja reitingute muutumise riskide
kindlakstegemiseks, mõõtmiseks ja juhtimiseks, peab ta olema suuteline
tõendama, et tema sisemudeli rakendamisel saadakse omavahendite nõue, mis on
vähemalt sama suur kui omavahendite nõue, mis saadaks siis, kui mudel vastaks
täielikult kõnealustes artiklites sätestatud nõuetele. Pädevad asutused
kontrollivad vastavust eelmises lauses sätestatule vähemalt üks kord aastas.
EBA jälgib eri tavasid seoses sisemudelitega, mis ei ole vastavuses kõigi
artiklite 363, 364 ja 365 nõuetega ning vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010
artiklile 16 annab selliste tavade kohta välja suunised.
5. jagu
Sisemudel korrelatsioonil põhineva kauplemise jaoks
Artikkel 367
Nõuded korrelatsioonil põhineva kauplemise sisemudelile
1.
Pädevad asutused annavad neile krediidiasutustele
ja investeerimisühingutele, kellel on lubatud kasutada võlainstrumentide
spetsiifilise riski sisemudelit ning kes vastavad lõigetes 2–6, artikli 356
lõikes 1 ning artiklites 357, 358 ja 359 sätestatud nõuetele, loa kasutada
artikli 327 kohase omavahendite nõude asemel korrelatsioonil põhineva
kauplemisportfelli jaoks omavahendite nõude arvutamisel sisemudelit.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad
kõnealust sisemudelit, et arvutada arv, milles võetakse nõuetekohaselt arvesse
kõik hinnariskid üheaastase ajavahemiku kohta 99,9 % usaldusvahemikuga,
eeldusel, et riskitase on ühtlane ja seda korrigeeritakse vastavalt vajadusele
nii, et see kajastaks likviidsuse, kontsentreerumiste, riskimaandamise ja
valikulisuse mõju. Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad seda arvu
vähemalt iga nädal.
3.
Lõikes 1 osutatud mudelis peab asjakohaselt arvesse
võtma järgmiseid riske:
(a)
mitmest makseviivitusest tingitud kumulatiivne
risk, sealhulgas makseviivituste eri järjestus toodete puhul, risk on erineva
nõudeõiguse järguga väärtpaberistamise seeriatele üle kantud;
(b)
krediidiriski marginaal, sealhulgas gamma ja
rist-gamma mõjud;
(c)
eeldatavate korrelatsioonide volatiilsus,
sealhulgas marginaalide ja korrelatsioonide vaheline ristmõju;
(d)
alusrisk, sealhulgas mõlemad järgmisest:
i)        indeksi riskimarginaali ja indeksi
üksikute komponentide riskimarginaalide vaheline erinevus;
ii)       indeksi eeldatava korrelatsiooni ja
eriotstarbeliste portfellide vaheline erinevus;
(e)
sissenõudmismäära volatiilsus, mis on seotud
sissenõudmismäära kalduvusega mõjutada väärtpaberistamise seeriate hinda;
(f)
riskimaanduse kahanemise risk ja selliste
riskimaanduste tasakaalustamise potentsiaalsed kulud sel määral, mil üldine
riskinäitaja tugineb dünaamilisele riskide maandamisele;
(g)
mis tahes muu oluline hinnarisk korrelatsioonil
põhineva kauplemisportfelli positsioonides.
4.
Krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
lõikes 1 osutatud mudelis piisavaid turuandmeid, et tagada riskipositsioonide
oluliste riskide täielik arvessevõtmine oma sisemises arvutusmeetodis vastavalt
käesolevas artiklis sätestatud nõuetele. Krediidiasutus või
investeerimisühing on suuteline järeltestimise või muude asjakohaste meetmete
abil pädevale asutusele tõendama, et tema mudel suudab nõuetekohaselt selgitada
asjaomaste toodete varasemaid hinnamuutusi.
Krediidiasutusel või investeerimisühingul on
kehtestatud asjakohased tegevuspõhimõtted ja protseduurid, et eristada
positsioone, mille suhtes tal on käesoleva artikli kohaselt luba lisada need
omavahendite nõudesse, muudest positsioonidest, mille suhtes tal selline luba
puudub.
5.
Portfelli suhtes, mis sisaldab kõiki lõikes 1
osutatud mudeliga hõlmatud positsioone, kohaldab krediidiasutus või
investeerimisühing korrapäraselt spetsiifilist, varem kindlaks määratud stressistsenaariumite
kogumit. Selliste stressistsenaariumite abil analüüsitakse stressi mõju
makseviivituse määradele, sissenõudmise määradele, krediidiriski
marginaalidele, alusriskile, korrelatsioonidele ning muudele korrelatsioonil
põhineva kauplemisportfelli asjakohastele riskiteguritele. Krediidiasutus või
investeerimisühing kohaldab stressistsenaariume vähemalt üks kord nädalas ja
esitab pädevatele asutustele vähemalt üks kord kvartalis aruande tulemuste
kohta, sealhulgas võrdluste kohta krediidiasutuse või investeerimisühingu
omavahendite nõudega vastavalt käesolevale artiklile. Pädevatele asutustele
teatatakse õigeaegselt kõikidest juhtudest, mil stressitesti tulemused
oluliselt ületavad korrelatsioonil põhineva kauplemisportfelli omavahendite nõuet.

6.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu sisemudel
hindab vähelikviidsetest positsioonidest ja piiratud selgusega hindadest
tulenevat riski konservatiivselt ja realistlike turustsenaariumide raames.
Lisaks vastab sisemudel minimaalsetele andmenõuetele. Asendajad peavad olema
sobivalt konservatiivsed ja neid võib kasutada üksnes siis, kui kättesaadavad
andmed on ebapiisavad või ei kajasta positsiooni või portfelli tegelikku
volatiilsust.
V jaotis
Omavahendite nõuded arveldusriski puhul
Artikkel 368
Arveldus/loovutusrisk
Tehingute puhul, milles arveldused
võlainstrumentide, aktsiatega, välisvaluutade ja kaupadega (välja arvatud
repotehingud ning väärtpaberite või kaupade laenuks andmine ja võtmine) ei ole
nende ettenähtud loovutuspäevaks veel lõpetatud, peab krediidiasutus või
investeerimisühing arvutama hinnavahe, mille raames võib ta saada kahju..
Hind arvutatakse asjaomase võlainstrumendi,
aktsia, välisvaluuta või kauba kokkulepitud arveldushinna ja tema praeguse
turuväärtuse vahena, mis võib põhjustada krediidiasutusele kahju.
Krediidiasutus või investeerimisühing korrutab
kõnealuse hinnavahe järgneva tabeli 1 veerus A esitatud asjakohase teguriga, et
arvutada krediidiasutuse või investeerimisühingu omavahendite nõue seoses
arveldusriskiga.
 Tabel 1
 Arveldustähtajale järgnevate tööpäevade arv || ( %)
 5—15 || 8
 16—30 || 50
 31—45 || 75
 46 või rohkem || 100
Artikkel 369
Reguleerimata väärtpaberiülekanded
1.
Krediidiasutusel või investeerimisühingul peavad
olema omavahendid tabeli 2 kohaselt, kui leiab aset järgmine:
(a)
ta on maksnud väärtpaberite, välisvaluutade või
kaupade eest enne nende kättesaamist või on loovutanud väärtpaberid,
välisvaluutad või kaubad enne, kui on nende eest tasu saanud;
(b)
piiriüleste tehingute puhul on maksmisest või
loovutamisest möödunud üks päev või rohkem.
 Tabel 2
 Reguleerimata väärtpaberiülekannete kapitalikäsitlus
 Veerg 1 || Veerg 2 || Veerg 3 || Veerg 4
 Tehingu liik || Esimese lepingulise makse või vara loovutamiseni || Esimesest lepingulisest maksest või vara loovutamisest kuni neli päeva pärast teist lepingulist makset või vara loovutamist || Alates viiendast tööpäevast pärast teist lepingulist makset või vara loovutamist kuni tehingu lõppemiseni
 Reguleerimata väärtpaberiülekanne || Omavahendite nõue puudub || Käsitletakse nagu riskipositsiooni || Käsitletakse nagu riskipositsiooni, mis on kaalutud riskikaaluga 1250 %
2.
Riskikaalu kohaldamisel reguleerimata
väärtpaberiülekannetest tulenevate riskipositsioonide suhtes, mida käsitletakse
tabeli 2 veeru 3 kohaselt, võib krediidiasutus või investeerimisühing, kes
kasutab III osa II jaotise 3. peatükis sätestatud sisereitingute meetodit,
vastaspoole välisreitingu alusel määrata nende vastaspoolte makseviivituse
tõenäosuse, kelle suhtes neil ei ole muud kauplemisportfelli mittekuuluvat
riskipositsiooni. Makseviivitusest tingitud kahjumäära sisehinnanguid kasutavad
krediidiasutused või investeerimisühingud võivad kohaldada artikli 157 lõikes 1
sätestatud makseviivitusest tingitud kahjumäära reguleerimata
väärtpaberiülekannetest tulenevate riskipositsioonide suhtes, mida käsitletakse
tabeli 2 veeru 3 kohaselt, eeldusel et nad kohaldavad seda kõikide selliste
riskipositsioonide suhtes. Alternatiivina võib III osa II jaotise 3. peatükis
sätestatud sisereitingute meetodit kasutav krediidiasutus või
investeerimisühing kohaldada III osa II jaotise 2. peatükis sätestatud
standardmeetodi riskikaale tingimusel, et ta kohaldab neid kõigi selliste
riskipositsioonide suhtes, või võib kohaldada kõigi selliste riskipositsioonide
suhtes riskikaalu 100 %.
Kui reguleerimata väärtpaberiülekande tehingutest
tulenevad positiivsed riskipositsioonid ei ole olulised, võivad
krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldada nende riskipositsioonide
suhtes riskikaalu 100 %, välja arvatud siis, kui lõike 1 tabeli 2 veeru 4
kohaselt on nõutud riskikaal 1250 %.
3.
Alternatiivina reguleerimata
väärtpaberiülekannetest tulenevate riskipositsioonide suhtes lõike 1
tabeli 2 veeru 4 kohase riskikaalu 1250 % kohaldamisele võivad
krediidiasutused ja investeerimisühingud esimese taseme põhiomavahendite kirjetest
maha arvata üle kantud väärtuse pluss nende nõuete praeguse positiivse väärtuse
vastavalt artikli 33 lõike 1 punktile k.
Artikkel 370
Vabastamine
Kogu arveldus- või kliiringsüsteemi hõlmava
vea puhul võivad pädevad asutused vabastada krediidiasutuse või investeerimisühingu
artiklites 368 ja 369 sätestatud omavahendite nõuete täitmisest, kuni viga on
parandatud. Sel juhul ei loeta krediidiriski määratlemisel vastaspoole
kohustuste täitmata jätmist makseviivituseks.
VI jaotis
Omavahendite nõuded krediidiväärtuse korrigeerimise riski puhul
Artikkel 371
Krediidiväärtuse korrigeerimise määratlus
Käesoleva jaotise ja III jaotise 6. peatüki
kohaldamisel tähendab „krediidiväärtuse korrigeerimine” vastaspoolega sõlmitud
tehingute portfelli parima ostu- ja müügihinna keskmise väärtuse
korrigeerimist. Kõnealune korrigeerimine kajastab jooksvat turuväärtust, mis on
vastaspoole krediidiriskil krediidiasutusele või investeerimisühingule, kuid ei
kajasta krediidiasutuse või investeerimisühingu krediidiriski praegust
turuväärtust vastaspoole suhtes.
Artikkel 372
Ulatus
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing arvutab
omavahendite nõuded seoses krediidiväärtuse korrigeerimise riskiga vastavalt
käesolevale jaotisele kõigi börsiväliste tuletisinstrumentide suhtes kõigi oma
majandustegevuste puhul, välja arvatud krediididerivatiivid, mida
aktsepteeritakse riskiga kaalutud varade vähendamiseks krediidiriski puhul..
2.
Krediidiasutus või investeerimisühing võtab lõikes
1 nõutud omavahendite arvutamisel arvesse väärtpaberite kaudu finantseerimise
tehinguid, kui pädev asutus määrab kindlaks, et neist tehingutest tulenevad
krediidiasutuse või investeerimisühingu krediidiväärtuse korrigeerimise
riskipositsioonid on olulised.
3.
Tehingud keskse vastaspoolega jäetakse
krediidiväärtuse korrigeerimise riski omavahendite nõudest välja.
Artikkel 373
Täiustatud meetod
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing, kellel on
luba kasutada artikli 352 kohaselt võlainstrumentide spetsiifilise riski puhul
sisemudelit, peab kõigi tehingute puhul, mille jaoks tal on luba kasutada
sisemudeli meetodit seotud vastaspoole krediidiriski positsiooni
riskipositsiooni väärtuse kindlaksmääramiseks vastavalt artiklile 277, määrama
krediidiväärtuse korrigeerimise riski omavahendite nõuded modelleerides
vastaspoolte krediidiriski marginaalide muudatuste mõju nende tehingute kõigi
poolte krediidiväärtuse korrigeerimistele, võttes arvesse krediidiväärtuse
korrigeerimise riskide maandamist, mida aktsepteeritakse vastavalt artiklile
375.
Krediidiasutus või investeerimisühing kasutab oma
sisemudelit kaubeldavate võlainstrumentide positsioonidega seotud spetsiifilise
riski omavahendite nõuete kindlaksmääramiseks ning kohaldab 99 protsendilist
usaldusvahemikku ja 10-päevast hoidmisaega. Sisemudelit kasutatakse selliselt,
et see stimuleerib muutusi vastaspoolte krediidiriski marginaalides, kuid ei
modelleeri krediidiväärtuse riski tundlikkust muude turutegurite muutuste
suhtes, sealhulgas aluseks oleva vara, kauba, valuuta või tuletisinstrumendi
intressimäära väärtuse muutuste suhtes.
Krediidiväärtuse korrigeerimise riski omavahendite
nõuded iga vastaspoole puhul arvutatakse vastavalt järgmistele valemile:
,
kus:
ti
=                 i-arvu järjekohaga ümberhindluse aeg, alustades alates t0=0;
tT
=                pikim lepingujärgne lõpptähtaeg
vastaspoolega tasaarvestatavate tehingute kogumites;
si
=                vastaspoole krediidiriski marginaal
varade kehtivustähtajal ti, mida kasutatakse vastaspoole
krediidiväärtuse korrigeerimise arvutamiseks. Kui vastaspoole krediidiriski
vahetustehingu marginaal on kättesaadav, kasutab krediidiasutus või
investeerimisühing seda marginaali. Kui selline krediidiriski vahetustehingu
marginaal ei ole kättesaadav, kasutab krediidiasutus või investeerimisühing
marginaali asendajat, mis on asjakohane, võttes arvesse vastaspoole krediidireitingut,
majandusharu ja piirkonda;
LGDMKT
=     vastaspoole makseviivitusest tingitud kahjumäär, mis
põhineb vastaspoole turuinstrumendi marginaalil, kui vastaspoole instrument on
kättesaadav. Kui vastaspoole instrument ei ole kättesaadav, põhineb see asendaja
marginaalil, mis on asjakohane, võttes arvesse vastaspoole reitingut,
majandusharu ja piirkonda. Valemi esimene tegur kajastab ligikaudset turupõhist
marginaaltõenäosust selle kohta, et makseviivitus ilmneb aegade ti-1 ja
ti vahel;
EEi
=             vastaspoole oodatav riskipositsioon
ümberhindluse ajal ti, nagu on määratletud artikli 267 punktis 19,
mille puhul on lisatud sellise vastaspoole erinevate tasaarvestatavate
tehingute kogumite riskipositsioonid ning kus iga tasaarvestatavate tehingute
kogumi pikim lõpptähtaeg määratakse tasaarvestatavate tehingute kogumi siseselt
lepingujärgse pikima lõpptähtaja alusel; Krediidiasutus või investeerimisühing
kohaldab võimendusega kauplemise suhtes lõikes 2 osutatud käsitlust juhul, kui
krediidiasutus või investeerimisühing kasutab võimendusega tehingute puhul
artikli 279 lõike 1 punktides a või b osutatud oodatava positiivse
riskipositsiooni (EPE) näitajaid;
Di
=               makseviivituse riski vaba diskontotegur
hetkel ti, kus D0 =1.
2.
Vastaspoole krediidiväärtuse korrigeerimise riski
omavahendite nõude arvutamisel peab krediidiasutus või investeerimisühing kõigi
võlainstrumentide spetsiifilise riski sisemudeli sisendite puhul aluseks võtma
järgmised valemid (milline järgmistest on asjakohane):
(a)
kui mudel põhineb konkreetsete kehtivusaegade
krediidiriski marginaalide tundlikkusel, võtab krediidiasutus või
investeerimisühing iga krediidiriski marginaali tundlikkuse (edaspidi
„Regulatiivne CS01”) aluseks järgmise valemi:
;
b)       kui
mudelis kasutatakse krediidiriski marginaali tundlikkusi krediidiriski
marginaalide paralleelsete muutuste suhtes, kasutab krediidiasutus või
investeerimisühing järgmist valemit:
;
c)       kui
mudelis kasutatakse teise järgu tundlikkusi krediidiriski marginaalide muutuste
suhtes (marginaali gamma), arvutatakse gammad lõikes 1 esitatud valemi alusel.
3.
Krediidiasutus või investeerimisühing, kes kasutab
artikli 279 lõike 1 punktides a või b osutatud tegeliku oodatava positiivse
riskipositsiooni näitajat tagatud börsiväliste tuletisinstrumentide puhul, peab
krediidiväärtuse korrigeerimise riski omavahendite nõude kindlaksmääramisel
vastavalt lõikele 1 tegema mõlemat järgmistest:
(a)
eeldama püsivat oodatava riskipositsiooni (EE)
profiili;
(b)
määrama oodatava riskipositsiooni, mis on võrdne tegeliku
oodatava riskipositsiooniga, mis on arvutatud vastavalt artikli 279 lõike 1
punktile b lõpptähtaja puhul, mis on võrdne järgmistest suuremaga:
(i)
pool tasaarvestatavate tehingute kogumis olevast
pikimast lõpptähtajast;
(ii)
tasaarvestatavate tehingute kogumi kõigi tehingute
tinglik kaalutud keskmine lõpptähtaeg.
4.
Krediidiasutus või investeerimisühing, kellele on
pädevad asutused vastavalt artiklile 277 andnud loa kasutada sisemudeli
meetodit riskipositsiooni väärtuse arvutamisel enamiku oma majandustegevuse
puhul, kuid kes kasutab väiksemate portfellide puhul II jaotise 6. peatüki 3.
või 4. jaos sätestatud meetodit, ning kellel on luba kasutada tururiski
sisemudelite meetodeid kaubeldavate võlainstrumentide spetsiifilise riski puhul
vastavalt artiklile 352, võib pädevate asutuste loal arvutada muu kui
sisemudeli meetodi alusel tasaarvestatavate tehingute kogumi jaoks omavahendite
nõude krediidiväärtuse korrigeerimise riski katmiseks vastavalt lõikele 1.
Pädevad asutused annavad selle loa ainult juhul, kui krediidiasutus või
investeerimisühing kasutab II jaotise 6. peatüki 3. või 4. jaos sätestatud
meetodit piiratud arvu väiksemate portfellide puhul.
Eelmise lõigu kohaseks arvutamiseks ning kui
sisemudeli meetodiga ei saa oodatud riskipositsiooni profiili, teeb
krediidiasutus või investeerimisühing mõlemat järgmist:
(a)
eeldama püsivat oodatava riskipositsiooni (EE)
profiili;
(b)
määrama oodatava riskipositsiooni võrdsena
riskipositsiooni väärtusega, mis on arvutatud II jaotise 6. peatüki 3. või 5.
jaos sätestatud meetodite alusel, või sisemudeli meetodi alusel tähtaja puhul,
mis on võrdne järgmistest suuremaga:
i)        pool tasaarvestatavate tehingute
kogumis olevast pikimast lõpptähtajast;
ii)       tasaarvestatavate tehingute kogumi
kõigi tehingute tinglik kaalutud keskmine lõpptähtaeg.
5.
Krediidiasutus või investeerimisühing määrab
krediidiväärtuse korrigeerimise riski omavahendite nõude kindlaks tavaolukorra
ja stressiolukorra VaR riskiväärtuse summana, mis arvutatakse järgmisel viisil:
(a)
tavaolukorra VaR riskiväärtuse puhul kasutatakse
oodatavale riskipositsioonile kalibreeritud praeguseid parameetreid;
(b)
stressiolukorra VaR riskiväärtuse puhul kasutatakse
vastaspoole tulevasi oodatava riskipositsiooni profiile, kohaldades artikli 286
lõikes 2 sätestatud stressiolukorra kalibreerimist. Stressiperiood
krediidiriski marginaali parameetrite puhul on kõige tõsisem üheaastane
stressiperiood, mis sisaldub riskipositsiooni parameetrite puhul kasutatavas
kolmeaastases stressiperioodis.
6.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, millega üksikasjalikult täpsustatakse järgmine:
a)       kuidas
tuleks kindlaks määrata asendaja hinnavahe, et teha lõikes 1 nõutud arvutuse
eesmärgil kindlaks LGDMKT;
b)       nende
portfellide arv ja suurus, mis vastavad lõikes 4 osutatud piiratud arvu väiksemate
portfellide kriteeriumile.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.

Artikkel 374
Standardmeetod
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing, kes ei
arvuta oma vastaspoolte krediidiväärtuse korrigeerimise riski omavahendite
nõudeid artikli 373 alusel, arvutab iga vastaspoole krediidiväärtuse
korrigeerimise riski puhul portfelli omavahendite nõuded järgmise valemi
alusel, võttes arvesse krediidiväärtuse korrigeerimise riskimaandamisi, mis on
aktsepteeritud vastavalt artiklile 375:
,
kus:
h =      üheaastane riskiperiood (aastates); h = 1;
wi =   vastaspoole „i” suhtes kohaldatav kaal.
Vastaspoolele „i” määratakse üks seitsmest tabelis
1 esitatud kaalust wi, võttes aluseks määratud reitinguagentuuri
antud välise krediidikvaliteedi hinnangu. Vastaspoole puhul, mille kohta määratud
reitinguagentuuri antud krediidikvaliteedi hinnang ei ole kättesaadav:
a)       krediidiasutus või investeerimisühing,
kes kasutab II jaotise 3. peatükis esitatud meetodit, määrab vastaspoole
sisereitingule ühe välise krediidikvaliteedi hinnangu;
b)      krediidiasutus või investeerimisühing,
kes kasutab II jaotise 2. peatükis esitatud meetodit määrab sellisele
vastaspoolele krediidikvaliteedi astme 3;
=   kogu
vastaspoole krediidiriski riskipositsiooni väärtus vastaspoole „i” puhul
(summeerituna tema tasaarvestatavate tehingute kogumites), sealhulgas tagatise
mõju kooskõlas II jaotise 6. peatüki 3.–6. jaoga, kui see on kohaldatav
vastaspoole krediidiriski omavahendite nõuete arvutamise suhtes kõnealuse
vastaspoole puhul.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu puhul, kes
ei kasuta II jaotise 6. peatüki 6. jaos sätestatud meetodit, hinnatakse
riskipositsioon alla, kohaldades järgmist tegurit:
;
Bi =    ostetud ühe alusvaraga krediidiriski
vahetustehingu riskimaanduse tinglik väärtus (summeeritult, kui on rohkem kui
üks positsioon), mis viitab vastaspoolele „i” ja mida kasutatakse
krediidiväärtuse korrigeerimise riski maandamiseks.
See tinglik väärtus hinnatakse alla, kohaldades
järgmist tegurit:
;
Bind = sellise ostetud kaitse ühe või mitme indeksi
põhise krediidiriski vahetustehingu kogu tinglik väärtus, mida kasutatakse
krediidiväärtuse korrigeerimise riski maandamiseks.
See tinglik väärtus hinnatakse alla, kohaldades
järgmist tegurit:
;
wind
= indeksi riskimaanduste suhtes kohaldatav kaal.
Krediidiasutus või investeerimisühing määrab
indeksitele ühe seitsmest kaalust wi, võttes aluseks indeksi „ind”
keskmise riskimarginaali;
Mi
=  tehingu tegelik lõpptähtaeg vastaspoolega i.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu puhul, kes
kasutab II jaotise 6. peatüki 6. jaos sätestatud meetodit, arvutatakse Mi vastavalt
artikli 158 lõike 2 punktile f.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu puhul, kes
ei kasuta II jaotise 6. peatüki 6. jaos sätestatud meetodit, on Mi artikli
158 lõikes 2 osutatud keskmine tinglik kaalutud lõpptähtaeg;
 =    tingliku
Bi-ga riskimaandusinstrumendi tähtaeg (mitme positsiooni puhul
summeeritakse Mihedge Bi kogused);
Mind
=            indeksi riskimaanduse ind tähtaeg.
Rohkem kui ühe indeksi riskimaanduse positsiooni
puhul on Mind tinglik kaalutud lõpptähtaeg.
2.
Kui vastaspool on hõlmatud indeksis, millel põhineb
vastaspoole krediidiriski maandamiseks kasutatud krediidiriski vahetustehing,
võib krediidiasutus või investeerimisühing lahutada kõnealuse vastaspoolega
seotud tingliku summa vastavalt selle aluseks oleva üksuse kaalule indeksi
krediidiriski vahetustehingu tinglikust summast ning käsitleda seda üksiku
vastaspoole ühe alusvaraga riskimaandusena (Bi), mille tähtaeg
põhineb indeksi tähtajal.
 Tabel 1
 Krediidikvaliteedi aste || Kaal wi
 1 || 0,7%
 2 || 0,8%
 3 || 1,0%
 4 || 2,0%
 5 || 3,0%
 6 || 10,0%
Artikkel 375
Aktsepteeritud riskimaandus
1.
Riskimaandus on „aktsepteeritud riskimaandus”
artiklite 373 ja 374 kohase krediidiväärtuse korrigeerimise riski omavahendite
nõuete arvutamise eesmärgil ainul siis, kui riskimaandust kasutatakse
krediidiväärtuse korrigeerimise riski maandamiseks ja seda juhitakse selliselt
ning see on üks järgmistest:
(a)
ühe alusvaraga krediidiriski vahetustehing või muu
samaväärne riskimaandamise instrument, mis otseselt viitab vastaspoolele;
(b)
indeksipõhised krediidiriski vahetustehingud,
tingimusel et üksiku vastaspoole riskimarginaali ja indeksi krediidiriski
vahetustehingute riskimaanduste riskimarginaalide vaheline erinevus on
kajastatud VaR riskiväärtuses.
Punktis b esitatud nõuet, et VaR riskiväärtuses
kajastatakse mis tahes üksiku vastaspoole riskimarginaali ja indeksipõhiste
krediidiriski vahetustehingute riskimaanduste riskimarginaalide vaheline
erinevus, kohaldatakse ka juhul, kui vastaspoole riskimarginaali puhul
kasutatakse asendajat
Krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
kõigi vastaspoolte puhul, mille jaoks kasutatakse asendajat, mõistlikku
alusaegrida selliste sarnaste alusvarade esinduslikust rühmast, mille puhul on
riskimarginaal kättesaadav.
Kui mis tahes üksiku vastaspoole riskimarginaali
ja indeksipõhise krediidiriski vahetustehingu riskimaanduste riskimarginaali
vaheline erinevus ei ole kajastatud pädevaid asutusi rahuldaval viisil, kajastab
krediidiasutus või investeerimisühing VaR riskväärtuses ainult 50 %
indeksi riskimaanduse tinglikust väärtusest.
Punktis b osutatud riskimaanduseid võib kasutada
üksnes krediidiväärtuse korrigeerimise riski omavahendite nõuete arvutamiseks
vastavalt artiklile 373.
2.
Krediidiasutus või investeerimisühing ei kajasta
krediidiriskiga korrigeerimise riski omavahendite nõuete arvutamisel muud liiki
vastaspoole riskimaandusi. Eelkõige ei ole krediidiväärtuse korrigeerimise
riski omavahendite nõuete arvutamise eesmärgil aktsepteeritud riskimaandused
sellised krediidiriski vahetustehingud, mille puhul risk on erineva nõudeõiguse
järguga väärtpaberistamise seeriatele üle kantud, või n-arvu järjekohaga
makseviivituse juhu tagamise krediidiriski vahetustehingud ja krediidiriski
vahetustehingut sisaldavad võlakirjad.
3.
Aktsepteeritud riskimaanduseid, mis on arvesse
võetud krediidiväärtuse korrigeerimise riski omavahendite nõuete arvutamisel,
ei võeta arvesse IV jaotises sätestatud spetsiifilise riski omavahendite nõuete
arvutamisel ega käsitleta krediidiriski maandamisena muul juhul, kui
vastaspoole sama tehinguportfelli krediidiriski puhul.
IV OSA
RISKIDE KONTSENTREERUMINE
1. jagu
Riskide kontsentreerumise käsitlemise kord
Artikkel 376
Sisu
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
jälgivad ja kontrollivad oma riskide kontsentreerumisi vastavalt käesolevale
osale.
Artikkel 377
Reguleerimisalaga hõlmamata tegevused
Käesolevat osa ei kohaldata
investeerimisühingute suhtes, kes vastavad artikli 90 lõikes 1 või artikli 91
lõikes 1 sätestatud kriteeriumidele.
Artikkel 378
Mõiste
Käesoleva osa kohaldamisel kasutatakse
järgmist määratlust.
Käesolevas osas tähendab „riskipositsioonid”
III osa II jaotise 2. peatükis osutatud mis tahes vara või bilansivälist kirjet
ilma riskikaalude või -astmeteta.
Artikkel 379
Riskipositsiooni väärtuse arvutamine
1.
II lisas osutatud kirjetest tulenevad
riskipositsioonide arvutamisel kasutatakse ühte III osa II jaotise
6. peatükis sätestatud meetoditest.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kellel on
vastavalt artiklile 277 luba kasutada sisemudeli meetodit, võivad kasutada
sisemudeli meetodit riskipositsiooni väärtuse arvutamiseks repotehingute,
väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise tehingute, võimenduslaenu
tehingute ning pika arveldustähtajaga tehingute puhul.
3.
Kauplemisportfellist tulenevad üksikklientidega
seotud riskipositsioonid arvutavad need krediidiasutused ja
investeerimisühingud, kes arvutavad oma kauplemisportfelliga seotud tegevuse
omavahendite nõuded vastavalt III osa IV jaotise 2. peatüki artiklile 293 ja
III osa V jaotisele ning vajaduse korral III osa IV jaotise 5. peatükile,
liites kokku järgmised punktid:
(a)
krediidiasutuse või investeerimisühingu positiivne
pika positsiooni ülejääk lühikese positsiooni suhtes kõigis kõnealuse kliendi
emiteeritud finantsinstrumentides, kusjuures iga konkreetse instrumendi
netopositsioon arvutatakse vastavalt III osa IV jaotise 2. peatükis kehtestatud
meetoditele;
(b)
neto riskipositsioon võlainstrumentide või
omakapitaliinstrumentide emissiooni tagamise puhul;
(c)
riskipositsioonid, mis tulenevad artiklite 293 ja
368–370 kohastest kõnealuse kliendiga sõlmitud tehingutest, kokkulepetest ja
lepingutest; niisugused riskipositsioonid arvutatakse vastavalt kõnealustes
artiklites kehtestatud riskipositsioonide väärtuste arvutamise korrale.
Punkti b kohaldamisel arvutatakse neto
riskipositsioon, lahutades need väärtpaberite emissiooni tagamisega seotud
positsioonid, mida kolmandad isikud on formaalsete kokkulepete põhjal märkinud
või mille tagamises nad on osalenud ja mida vähendatakse artiklis 334
sätestatud tegurite kohaselt.
Punkti b kohaldamisel kehtestavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud jälgimis- ja kontrollsüsteemid
väärtpaberite emissiooni tagamisega seotud riskipositsioonide jaoks esialgse
kohustuse võtmise ja järgneva tööpäeva vahelisel ajal, arvestades kõnealustel
turgudel võetud riskide olemust.
Punkti c kohaldamisel jäetakse artikli 293 viitest
välja III osa II jaotise 3. peatükk.
4.
Üksikklientide või omavahel seotud klientide rühmade
üldiste riskipositsioonide arvutamiseks liidetakse kokku kauplemisportfellist
tulenevad ja kauplemisportfelli mittekuuluvad riskipositsioonid.
5.
Omavahel seotud klientide rühmade
riskipositsioonide arvutamiseks liidetakse kokku gruppi kuuluvate üksikklientide
riskipositsioonid.
6.
Riskipositsioonide hulka ei kuulu:
(a)
välisvaluuta tehingute puhul riskipositsioonid, mis
tekivad tavaliste arvelduste korral kahe tööpäeva jooksul pärast makse
sooritamist;
(b)
väärtpaberite ostu- või müügitehingute puhul
riskipositsioonid, mis tekivad tavaliste arvelduste korral viie tööpäeva
jooksul pärast makse sooritamist või väärtpaberite loovutamist, olenevalt
sellest, kumb toiming leiab aset varem;
(c)
maksevahenduse, sealhulgas makseteenuste osutamise,
mis tahes valuutas kliiringu ja arvelduse ning korrespondentpanganduse, või
finantsinstrumentide kliiring-, arveldus- ja depooteenuste korral klientidele
hiline raha laekumine ning muud klientide tegevusest tulenevad
riskipositsioonid, mis ei kesta järgmisest tööpäevast kauem;
(d)
maksevahenduse, sealhulgas makseteenuste osutamise,
kliiringu ja arvelduse mis tahes valuutas ja korrespondentpanganduse korral
päevasisesed riskipositsioonid kõnealuseid teenuseid osutavatele
krediidiasutustele ja investeerimisühingutele;
(e)
riskipositsioonid, mis on omavahenditest artiklite
33, 53 ja 63 kohaselt maha arvatud.
7.
Omavahel seotud klientide rühma olemasolu
kindlaksmääramiseks seoses artikli 107 punktides l ja n osutatud
riskipositsioonidega, kui esineb riskipositsioon alusvara suhtes, ning artikli
107 punktis p osutatud riskipositsioonidega, kui on skeem ja riskipositsioon
alusvara suhtes, hindab krediidiasutus või investeerimisühing skeemi, selle
aluseks olevaid riskipositsioone või mõlemat. Selleks hindab krediidiasutus või
investeerimisühing tehingu struktuuri majanduslikku sisu ja riske.
8.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse järgmine:
(a)
milliste artikli 107 punktis p osutatud
riskipositsioonide suhtes kohaldatakse käesolevas lõikes sätestatud käsitlust;
(b)
tingimused ja metoodika, mida kasutatakse omavahel
seotud klientide rühma olemasolu kindlaksmääramiseks selliste
riskipositsioonide puhul.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2014.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 380
Krediidiasutuse ja investeerimisühingu määratlus riskide kontsentreerumise
eesmärgil
Riskipositsioonide väärtuse arvutamiseks
käesoleva osa kohaselt tähendab „krediidiasutused ja investeerimisühingud” ka
kõiki era- või avalik-õiguslikke ettevõtjaid koos nende filiaalidega, kes
vastavad krediidiasutuse või investeerimisühingu määratlusele ja on saanud
tegevusloa kolmandas riigis.
Artikkel 381
Riskide kontsentreerumise määratlus
Ühe kliendi või omavahel seotud klientide
rühma suhtes võetud riskipositsiooni, mis võrdub 10 %-ga või ületab 10 %
krediidiasutuse või investeerimisühingu aktsepteeritud kapitalist, käsitletakse
riskide kontsentreerumisena.
Artikkel 382
Suutlikkus riskide kontsentreerumist kindlaks teha ja juhtida
Krediidiasutusel või investeerimisühingul on
usaldusväärsed haldus- ja raamatupidamisprotseduurid ning piisavad sisekontrollimehhanismid,
et teha kindlaks, juhtida, jälgida, aru anda ja pidada arvestust kõigi riskide
kontsentreerumiste ja nende hilisema muutumise üle vastavalt käesolevale
määrusele.
Artikkel 383
Aruandlusnõuded
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing teatab pädevatele
asutustele iga riskikontsentratsiooni kohta, sealhulgas nende
riskikontsentratsioonide kohta, millele laieneb artikli 384 lõike 1 kohane
vabastus, järgmise teabe:
(a)
klient või omavahel seotud klientide rühm, kelle
suhtes on krediidiasutusel või investeerimisühingul riskide kontsentreerumine;
(b)
vajaduse korral, riskipositsiooni väärtus enne
krediidiriski maandamise mõju arvessevõtmist;
(c)
otsese või kaudse krediidiriski kaitse liik, kui
sellist krediidiriski kaitset kasutati;
(d)
artikli 384 lõike 1 kohaldamisel arvutatud
riskipositsiooni väärtus pärast krediidiriski maandamise mõju arvessevõtmist.
Kui krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes
kohaldatakse III osa II jaotise 3. peatükki, teatab ta pädevatele asutustele
oma 20 suurimat riskikontsentratsiooni konsolideeritud alusel, välja arvatud
need, millele laieneb artikli 384 lõike 1 kohane vabastus.
2.
Aruanne esitatakse vähemalt kaks korda aastas.
3.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, millega täpsustatakse järgmine:
a)       ühtsed
vormid lõikes 2 osutatud aruandluse jaoks, mis peavad olema proportsionaalsed
krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse olemuse, ulatuse ja
keerukusega, ning juhised nende vormide kasutamiseks;
b)       lõikes
2 osutatud aruannete esitamise sagedus ja kuupäevad;
c)       lõikes
2 osutatud aruannete puhul kasutatavad infotehnoloogilised lahendused.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
Artikkel 384
Riskide kontsentreerumise piirmäär
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing ei võta
pärast artiklite 388–392 kohast krediidiriskide maandamise mõju arvessevõtmist
sellist riskipositsiooni ühe kliendi või omavahel seotud klientide rühma
suhtes, mis on suurem kui 25 % krediidiasutuse või investeerimisühingu
aktsepteeritud kapitalist. Kui kõnealune klient on krediidiasutus või
investeerimisühing või kui omavahel seotud klientide rühma kuulub üks või mitu
krediidiasutust või investeerimisühingut, ei või riskipositsiooni väärtus olla
rohkem kui 25 % krediidiasutuse või investeerimisühingu aktsepteeritud
kapitalist või 150 miljonit eurot (olenevalt sellest, kumb väärtus on suurem),
eeldusel et kõigi nende omavahel seotud klientide riskipositsioonide summa, kes
ei ole krediidiasutused või investeerimisühingud, ei ületa pärast artiklite
388–392 kohast riskide maandamise mõju arvessevõtmist 25 % krediidiasutuse või
investeerimisühingu aktsepteeritud kapitalist.
Kui 150 miljonit eurot on rohkem kui 25 %
krediidiasutuse või investeerimisühingu aktsepteeritud kapitalist, ei või
riskipositsiooni väärtus pärast artiklite 388–392 kohast krediidiriski
maandamise mõju arvessevõtmist ületada krediidiasutuse või investeerimisühingu
aktsepteeritud kapitaliga võrreldes mõistlikku piirmäära. Krediidiasutus
või investeerimisühing määrab kõnealuse piirmäära kindlaks vastavalt direktiivi
[lisab OP] artiklis 79 osutatud tegevuspõhimõtetele ja protseduuridele, et
juhtida ja kontrollida kontsentratsiooniriski. Kõnealune piirmäär ei tohi olla
rohkem kui 100 % krediidiasutuse või investeerimisühingu aktsepteeritud
kapitalist.
Pädevad asutused võivad kehtestada 150 miljonist
eurost madalama piirmäära ning teavitavad sellest EBAt ja komisjoni.
2.
Vastavalt artiklile 385 järgib krediidiasutus või
investeerimisühing alati lõikes 1 sätestatud piirmäära.
3.
Varade suhtes, milleks on kolmandate riikide
tunnustatud investeerimisühingutega seotud nõuded ja muud riskipositsioonid,
võib kohaldada lõikes 1 sätestatud käsitlust.
4.
Käesolevas artiklis sätestatud piirmäärasid võib
krediidiasutuste või investeerimisühingu kauplemisportfelli riskipositsioonide
puhul ületada juhul, kui täidetud on järgmised tingimused:
(a)
kauplemisportfelli mittekuuluv riskipositsioon
kliendi või omavahel seotud klientide rühma suhtes ei ületa direktiivi lõikes 1
sätestatud piirmäära, kui see piirmäär on arvutatud aktsepteeritud kapitali
suhtes, nii et piirmäärade ületamine tuleneb täielikult kauplemisportfelli
arvelt;
(b)
krediidiasutus või investeerimisühing täidab lõikes
1 sätestatud piirmäära ületava osa kohta täiendavat omavahendite nõuet, mis on
arvutatud artiklite 386 ja 387 kohaselt;
(c)
kui piirmäärade ületamisest on möödunud 10 päeva
või vähem, ei tohi kauplemisportfelli kuuluv riskipositsioon kliendi või
omavahel seotud klientide rühma suhtes ületada 500 % krediidiasutuse või
investeerimisühingu aktsepteeritud kapitalist;
(d)
kõik piirmäärade ületamised, mis on kestnud kauem
kui 10 päeva, ei tohi kokku ületada 600 % krediidiasutuse või
investeerimisühingu aktsepteeritud kapitalist.
Iga kord, kui piirmäära on ületatud, teatab
krediidiasutus või investeerimisühing pädevatele asutustele viivitamata
ületamise summa ning asjaomase kliendi nime.
Artikkel 385
Riskide kontsentreerumisega seotud nõuete järgimine
1.
Kui tekkinud riskipositsioonid ületavad erandjuhul
artikli 384 lõikes 1 sätestatud piirmäära, teatab krediidiasutus või
investeerimisühing riskipositsiooni väärtusest viivitamata pädevatele asutustele,
kes võivad juhul, kui asjaolud seda võimaldavad, määrata kindla tähtaja, mille
jooksul peavad krediidiasutused või investeerimisühingud viima
riskipositsioonid vastavusse nimetatud ülempiiriga.
Kui kohaldatakse artikli 384 lõikes 1 osutatud 150
miljoni euro suurust summat, võivad pädevad asutused igal üksikjuhul eraldi
lubada ületada 100 % ülempiiri, võrreldes krediidiasutuse omavahenditega.
2.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei pea
artikli 6 lõike 1 kohaselt individuaalsel või allkonsolideeritud alusel
käesoleva jaoga kehtestatud kohustusi täitma või artiklit 8 kohaldatakse
liikmesriigis emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse või investeerimisühingu
suhtes, tuleb võtta meetmed tagamaks riski rahuldav jaotumine
konsolideerimisgrupi piires.
Artikkel 386
Täiendava omavahendite nõude arvutamine seoses riskide kontsentreerumisega
kauplemisportfellis
1.
Artikli 384 lõike 4 punktis b osutatud piirmäärade
ületamise arvutamiseks valitakse kõnealuse kliendi või klientide rühmaga seotud
tehingute kogu riskipositsiooni hulgast välja need komponendid, mille
spetsiifilise riski nõuded on vastavalt III osa IV jaotise 2. peatükile ja/või
artiklile 293 ja III osa V jaotisele kõrgeimad ning mille summa võrdub artikli
384 lõike 4 punktis a osutatud piirmäärade ületamise suurusega.
2.
Kui piirmäärade ületamine ei ole kestnud rohkem kui
kümme päeva, on täiendav omavahendite nõue nende komponentide puhul 200 %
lõikes 1 osutatud nõuetest.
3.
Pärast kümne päeva möödumist piirmäärade
ületamisest määratakse piirmäära ületanud komponendid, mis on välja valitud
lõike 1 kohaselt, tabeli 1 vastavatele ridadele esimeses veerus II osa IV
jaotise 2. peatüki ja/või artikli 293 ja III osa V jaotise spetsiifilise riski
nõuete tõusvas järjekorras. Täiendav omavahendite nõue võrdub III osa IV
jaotise 2. peatükis esitatud spetsiifilise riski nõuete ja/või artiklis 293 ja
III osa V jaotises neile komponentidele esitatud nõuete summaga, korrutatuna
tabeli 1 teise veeru vastava teguriga.
 Tabel 1
 Veerg 1: Piirmäärade ületamine (protsendina aktsepteeritud kapitalist) || Veerg 2: Tegurid
 kuni 40 % || 200 %
 40 % kuni 60 % || 300 %
 60 % kuni 80 % || 400 %
 80 % kuni 100 % || 500 %
 100 % kuni 250 % || 600 %
 üle 250 % || 900 %
Artikkel 387
Protseduurid täiendava omavahendite nõude eiramise vältimiseks
Krediidiasutused ja investeerimisühingud ei
tohi teadlikult jätta täitmata artikli 386 kohaseid täiendavaid omavahendite
nõudeid, mida neil tuleks muidu täita riskipositsioonide puhul, mis ületavad
kauem kui kümne päeva jooksul artikli 386 lõikes 2 sätestatud piirmäära, kandes
need riskipositsioonid ajutiselt üle konsolideerimisgruppi kuuluvasse või
mittekuuluvasse teise äriühingusse ja/või sooritades muid kunstlikke tehinguid
riskipositsiooni sulgemiseks kümne päeva jooksul ja uue riskipositsiooni
tekitamiseks.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
omavad süsteeme, mis tagab, et igast esimeses lõigus osutatud mõjuga tehingust
teatatakse kohe pädevatele asutustele.
Artikkel 388
Krediidiriski maandamise aktsepteeritud tehnikad
1.
Artiklite 389–392 kohaldamisel hõlmab „garantii” ka
III osa II jaotise 4. peatüki kohaselt tunnustatud krediididerivatiive, välja
arvatud krediidiriski vahetustehingut sisaldavad võlakirjad.
2.
Kui käesoleva artikli lõikest 3 ei tulene teisiti,
võib juhul, kui otsese või kaudse krediidiriski kaitse arvessevõtmine on
artiklite 389–392 kohaselt lubatud, olla selle tingimuseks III osa II jaotise
4. peatükis ette nähtud aktsepteeritavuse nõuete ja muude nõuete täitmine.
3.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing rakendab
artikli 390 lõiget 2, tuleb otsese krediidiriski kaitse arvessevõtmiseks täita
III osa II jaotise 3. peatükis sätestatud asjakohased tingimused. Käesoleva jao
kohaldamisel ei võta krediidiasutus ega investeerimisühing arvesse artikli 195
lõigetes 3–5 osutatud tagatisi, välja arvatud juhul, kui see on
artikli 391 kohaselt lubatud.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
analüüsivad niivõrd kui võimalik riskipositsioonide ulatust tagatise andjate,
kaudse krediidiriski kaitse andjate ja artikli 379 lõike 7 kohaselt
alusvara suhtes, et avastada võimalik kontsentreerumine, ning vajaduse korral
võtavad meetmeid ja teavitavad olulistest tuvastatud asjaoludest oma pädevat
asutust.
Artikkel 389
Erandid
1.
Järgmised riskipositsioonid vabastatakse
artikli 384 lõike 1 kohaldamisest:
(a)
varakirjed, milleks on nõuded keskvalitsuste või
keskpankade vastu, millele määrataks tagamata kujul III osa II jaotise 2.
peatüki kohaselt riskikaal 0 %;
(b)
varakirjed, milleks on nõuded rahvusvaheliste
organisatsioonide või mitmepoolsete arengupankade vastu, millele määrataks
tagamata kujul III osa II jaotise 2. peatüki kohaselt riskikaal 0 %;
(c)
varakirjed, milleks on nõuded, millel on
keskvalitsuste, keskpankade, rahvusvaheliste organisatsioonide, mitmepoolsete
arengupankade või avaliku sektori üksuste vahetu garantii, kui garantiid andva
üksuse vastu olevatele tagamata nõuetele määrataks III osa II jaotise 2.
peatüki kohaselt riskikaal 0 %;
(d)
muud keskvalitsuste, keskpankade, rahvusvaheliste
organisatsioonide, mitmepoolsete arengupankade või avaliku sektori üksustega
seotud või nende poolt tagatud riskipositsioonid, kui vastavale üksusele vastu
olevatele tagamata nõuetele määrataks III osa II jaotise 2. peatüki kohaselt
riskikaal 0 %;
(e)
varakirjed, milleks on nõuded liikmesriikide
piirkondlike või kohalike omavalitsuste vastu, kui nendele nõuetele määrataks
III osa II jaotise 2. peatüki kohaselt riskikaal 0 %, ning muud sellised
piirkondlike või kohalike omavalitsustega seotud või nende poolt tagatud
riskipositsioonid, millele määrataks III osa II jaotise 2. peatüki kohaselt
riskikaal 0 %;
(f)
artikli 108 lõigetes 6 või 7 osutatud
vastaspooltega seotud riskipositsioonid, kui neile määrataks III osa, II
jaotise 2. peatüki kohaselt riskikaal 0 %. Riskipositsioone, mis ei
vasta nendele kriteeriumidele, käsitatakse, olenemata sellest, kas need on vabastatud
artikli 384 lõike 1 kohaldamisest või mitte, nõuetena kolmandate isikute vastu;
(g)
varakirjed ja muud riskipositsioonid, mis on
tagatud rahaliste hoiustega, mis on paigutatud laenu andvasse krediidiasutusse
või investeerimisühingusse või sellisesse krediidiasutusse või
investeerimisühingusse, mis on laenu andva krediidiasutise või
investeerimisühingu emaettevõtja või tütarettevõtja;
(h)
varakirjed ja muud riskipositsioonid, mis on
tagatud hoiusesertifikaatidega, mille on välja andnud laenu andev krediidiasutus
või investeerimisühing või selline krediidiasutus või investeerimisühing, mis
on laenu andva krediidiasutuse või investeerimisühingu emaettevõtja või
tütarettevõtja, ja mis on hoiustatud ühes osutatud krediidiasutustest või
investeerimisühingutest;
(i)
riskipositsioonid, mis tulenevad kasutamata
krediidilimiitidest, mis I lisas on liigitatud madala riskiga
bilansivälisteks kirjeteks, ja eeldusel et kliendiga või omavahel seotud
klientide rühmaga on sõlmitud kokkulepe, mille kohaselt võib krediidilimiiti
kasutada vaid juhul, kui on kindlaks tehtud, et see ei põhjusta
artikli 384 lõike 1 alusel kohaldatava piirmäära ületamist;
(j)
keskse vastaspoolega seotud kauplemisriski
positsioonid ning tagatisfondi maksed kesksetele vastaspooltele;
(k)
direktiivi 94/19/EÜ kohaste hoiuste tagamise
skeemide riskipositsioonid, mis tulenevad nende skeemide rahastamisest, kui
skeemi liikmeks olevatel krediidiasutustel või investeerimisühingutel on
õiguslik või lepinguline kohustus rahastada skeemi.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu
emiteeritud krediidiriski vahetustehingut sisaldava võlakirja alusel saadud
sularaha ning vastaspoole laene krediidiasutusele või investeerimisühingule ja
hoiuseid krediidiasutuses või investeerimisühingus, mille suhtes kohaldatakse
III osa II jaotise 4. peatükile vastavat bilansilise tasaarvestuse kokkulepet,
loetakse punkti g alla kuuluvaks.
2.
Liikmesriigid või pädevad asutused võivad
täielikult või osaliselt loobuda artikli 384 lõike 1 kohaldamisest järgmiste
riskipositsioonide suhtes:
(a)
tagatud võlakirjad, mis vastavad artikli 124
lõigete 1 ja 2 kohastele tingimustele;
(b)
varakirjed, milleks on nõuded liikmesriikide
piirkondlike või kohalike omavalitsuste vastu, kui nendele nõuetele määrataks
III osa II jaotise 2. peatüki kohaselt riskikaal 20 %, ning muud sellised
piirkondlike või kohalike omavalitsustega seotud või nende poolt tagatud
riskipositsioonid, millele määrataks III osa II jaotise 2. peatüki kohaselt
riskikaal 20 %;
(c)
riskipositsioonid, sealhulgas osalused, mis
krediidiasutusel või investeerimisühingul on tekkinud seoses oma emaettevõtja,
selle emaettevõtja teiste tütarettevõtjate või krediidiasutuse või
investeerimisühingu oma tütarettevõtjatega, tingimusel et need ettevõtjad
kuuluvad koos krediidiasutusega või investeerimisühinguga konsolideeritud
järelevalve alla vastavalt käesolevale määrusele või vastavalt kolmandas riigis
kehtivatele samaväärsetele eeskirjadele; riskipositsioone, mis ei vasta nendele
kriteeriumidele, käsitatakse, olenemata sellest, kas need on vabastatud artikli
384 lõike 1 kohaldamisest või mitte, nõuetena kolmanda isiku vastu;
(d)
varakirjed, milleks on nõuded ja muud
riskipositsioonid, sealhulgas osalused, piirkondlikes või üleriigilistes
krediidiasutustes, kellega krediidiasutus vastavalt õigusaktidele või
põhikirjale on ühendatud ühisesse võrku ja kes vastutavad nende sätete kohaselt
võrgusiseste tasaarveldustoimingute tegemise eest;
(e)
varakirjed, milleks on sellised nõuded ja muud
riskipositsioonid krediidiasutuste vastu, mille on võtnud krediidiasutused, kes
ei tegutse konkurentsi tingimustes, andes õigusaktidest tulenevate programmide
või oma põhikirja alusel kasutuspiiranguga laene valitsuse teatava järelevalve
all, et edendada teatavaid majandussektoreid, eeldusel et vastavad
riskipositsioonid tulenevad kõnealustest laenudest, mis edastatakse laenu
saajatele teiste krediidiasutuste kaudu;
(f)
varakirjed, milleks on nõuded ja muud
riskipositsioonid krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastu tingimusel,
et kõnealuste riskipositsioonide puhul ei ole tegemist nende krediidiasutuste
ja investeerimisühingute omavahenditega, need ei kesta järgmisest tööpäevast
kauem ega ole nomineeritud üheski suuremas kauplemisvaluutas;
(g)
varakirjed, milleks on nõuded keskpankade vastu
nendes keskpankades hoitava kohustusliku miinimumreservi kujul, mis on
nomineeritud nende keskpankade omavääringus;
(h)
varakirjed, milleks on nõuded keskvalitsuse vastu
kohustusliku likviidsuse piirmäära täitmiseks riigi võlakirjades hoitavate
vahenditena, mis on nomineeritud ja rahastatud selle omavääringus eeldusel, et pädeva
asutuse äranägemisel on reitinguagentuur keskvalitsusele krediidireitinguks
andnud investeerimisjärgu krediidireitingu;
(i)
50 % I lisas osutatud mõõduka riskiga
bilansivälistest dokumentaalmaksetest ja mõõduka riskiga bilansivälistest
kasutamata krediidilimiitidest ning pädevate asutuste nõusolekul 80 %
õigusaktide alusel välja antud muudest garantiidest peale laenugarantiide, mida
annavad oma liikmetele krediidiasutuse staatust omavad vastastikused
garantiiskeemid;
(j)
seadusega nõutud garantiid, mida kasutatakse, kui
hüpoteekvõlakirjade väljaandmisega kaetud hüpoteeklaen makstakse laenuvõtjale
enne hüpoteegi lõplikku registreerimist kinnistusraamatus, tingimusel et
garantiid ei kasutata riski vähendamiseks riskiga kaalutud varade arvutamisel;
(k)
varad, milleks on nõuded ja muud riskipositsioonid
tunnustatud börssidel.
Artikkel 390
Krediidiriski maandamise tehnikate kasutamise mõju arvutamine
1.
Artikli 384 lõike 1 kohaldamisel võib
krediidiasutus või investeerimisühing riskipositsioonide väärtuse arvutamiseks
kasutada täielikult korrigeeritud riskipositsiooni väärtust, mida arvutatakse
vastavalt III osa II jaotise 4. peatükile, võttes arvesse krediidiriski
maandamist, volatiilsusega korrigeerimist ja lõpptähtaegade mittevastavust
(E*).
2.
Krediidiasutus või investeerimisühing, kellel on
lubatud kasutada III osa II jaotise 3. peatüki kohaselt riskipositsioonide
klasside puhul makseviivitusest tingitud kahjumäära ja ümberhindlustegurite
sisehinnangut, võib pädevate asutuste loal võtta riskipositsioonide väärtuse
arvutamisel artikli 384 lõike 1 kohaldamiseks arvesse finantstagatise mõju.
Pädevad asutused annavad eelmises lõigus osutatud
loa ainult juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing saab
finantstagatise mõju oma riskipositsioonidele hinnata eraldi muudest makseviivitusest
tingitud kahjumäära aspektidest.
Krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab
sellist protseduuri viisil, et tema koostatud hinnangud on piisavalt sobivad
riskipositsiooni väärtuse vähendamiseks artikli 384 sätete järgimise eesmärgil.
Kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on
lubatud kasutada finantstagatise mõju sisehinnanguid, kasutab ta neid vastavalt
käesoleva määruse kohaste omavahendite nõuete arvutamisel kasutatavale
meetodile.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kellel on
lubatud kasutada III osa II jaotise 3. peatükis nimetatud riskipositsiooni
klasside puhul makseviivitusest tingitud kahjumäära ja ümberhindlustegurite
sisehinnanguid ja kes ei kasuta riskipositsioonide väärtuse arvutamiseks
käesoleva lõike esimeses lõigus nimetatud meetodit, võivad riskipositsioonide
väärtuse arvutamiseks kasutada finantstagatise mõju arvutamise üldmeetodit või
artikli 392 lõike 1 punktis b sätestatud riskipositsioonide
väärtuse arvutamise meetodit.
3.
Krediidiasutus või investeerimisühing, kes kasutab
finantstagatise mõju arvutamise üldmeetodit või kellel on lubatud kasutada
artikli 384 lõike 1 kohaldamisel riskipositsioonide väärtuse
arvutamiseks käesoleva artikli lõikes 2 kirjeldatud meetodeid, korraldab
krediidiriskide kontsentreerumise hindamiseks regulaarselt stressiteste,
sealhulgas seoses võetud tagatise realiseerimisväärtusega.
Sellistes esimeses lõigus osutatud regulaarsetes
stressitestides hinnatakse riske, mis tulenevad turutingimuste võimalikust
muutumisest, mis võib negatiivselt mõjutada krediidiasutuste ja
investeerimisühingute omavahendite adekvaatsust, ja riske, mis tulenevad
tagatise realiseerimisest stressi olukordades.
Teostatud stressitestid peavad olema selliste
riskide hindamiseks adekvaatsed ja asjakohased.
Kui regulaarne stressitest viitab tagatise
väiksemale realiseerimisväärtusele kui finantstagatise mõju arvutamise
üldmeetodi või lõikes 2 kirjeldatud meetodi kasutamisel oleks lubatud
arvesse võtta, vähendatakse vastavalt sellise tagatise väärtust, mida on lubatud
arvesse võtta artikli 384 lõike 1 kohaldamisel riskipositsioonide
väärtuse arvutamiseks.
Esimeses lõigus osutatud krediidiasutuste ja
investeerimisühingute kontsentratsiooniriski käsitlemise strateegiad peavad
sisaldama järgmist:
(a)
eeskirjad ja protseduurid selliste riskide
käsitlemiseks, mis tulenevad riskipositsioonide lõpptähtaegade ja nende
riskipositsioonide krediidiriski kaitse lõpptähtaegade mittevastavustest;
(b)
eeskirjad ja protseduurid juhuks, kui stressitest
viitab tagatise madalamale realiseerimisväärtusele, kui finantstagatise mõju
arvutamise üldmeetodi või lõikes 2 kirjeldatud meetodi kasutamisel on arvesse
võetud,
(c)
eeskirjad ja protseduurid, mis on seotud
krediidiriski maandamise tehnikate kohaldamisest tuleneva
kontsentratsiooniriski ja eelkõige suurte kaudsete krediidiriski
positsioonidega, nt tagatiseks seatud väärtpaberite ühe emitendi
riskipositsioon.
Artikkel 391
Hüpoteeklaenudest tulenevad riskipositsioonid
1.
Elamukinnisvarale seatud hüpoteegiga tagatud
riskipositsioonide väärtuse või riskipositsiooni mis tahes osa väärtuse
arvutamiseks võib krediidiasutus või investeerimisühing vähendada
riskipositsiooni väärtust kuni 50 % võrra asjaomase elamukinnisvara
väärtusest juhul, kui mõlemad järgmised tingimused on täidetud:
(a)
riskipositsioon on tagatud elamukinnisvarale seatud
hüpoteegiga või Soome 1991. aasta elamuühinguseaduse või hilisemate
samaväärsete õigusaktide kohaselt tegutsevate Soome elamuühingute osadega;
(b)
riskipositsioon on seotud liisingutehinguga, mille
puhul liisinguandja on liisitud elamukinnisvara täieõiguslik omanik seni, kuni
liisinguvõtja ei ole kasutanud oma väljaostuõigust.
Kinnisvara väärtus arvutatakse tuginedes õigus- ja
haldusnormidega kehtestatud usaldusväärse hindamise standarditele.
Elamukinnisvara puhul toimub hindamine vähemalt kord kolme aasta jooksul.
Käesoleva lõike kohaldamisel kohaldatakse artiklis
203 ja artikli 224 lõikes 1 sätestatud nõudeid.
„Elamukinnisvara” tähendab eluaset, milles omanik
elab või mille ta on üürile andnud.
2.
Ärikinnisvarale seatud hüpoteegiga tagatud riskipositsioonide
väärtuse või riskipositsiooni mis tahes osa väärtuse arvutamiseks võib
krediidiasutus või investeerimisühing vähendada riskipositsiooni väärtust kuni
50 % võrra asjaomase ärikinnisvara väärtusest ainult juhul, kui asjaomased
pädevad asutused ärikinnisvara asukoha liikmesriigis lubavad anda järgmistele
riskipositsioonidele riskikaalu 50 % samade tingimuste alusel kui artiklis
121 sätestatud:
(a)
büroode või muude äripindadega seotud
riskipositsioonid, mis on tagatud büroodele või muudele äripindadele seatud
hüpoteekidega või Soome 1991. aasta elamuühinguseaduse või hilisemate
samaväärsete õigusaktide kohaselt tegutsevate Soome elamuühingute osadega;
(b)
sellise kinnisvaraliisinguga seotud
riskipositsioonid, mille objektiks on bürood või muud äripinnad.
Kinnisvara väärtus arvutatakse tuginedes õigus- ja
haldusnormidega kehtestatud usaldusväärse hindamise standarditele.
Ärikinnisvara ehitus peab olema lõpetatud ja see
peab olema välja üüritud ning tooma sisse nõuetekohast üüritulu.
Artikkel 392
Asendamise meetod
1.
Kui kliendi vastu olevale nõudele on andnud
garantii kolmas isik või see on tagatud kolmanda isiku väljastatud tagatisega,
võib krediidiasutus või investeerimisühing teha järgmist:
(a)
käsitleda garanteeritud riskipositsiooni osa nii,
nagu oleks see tekkinud seoses garantii andjaga, mitte aga kliendiga, eeldusel,
et garantii andjaga seotud tagamata riskipositsioonile määratakse III osa II
jaotise 2. peatüki kohaselt kliendiga seotud tagamata riskipositsiooni
riskikaaluga võrdne või madalam riskikaal;
(b)
käsitleda tunnustatud tagatise turuväärtusega
tagatud riskipositsiooni osa nii, nagu oleks see tekkinud seoses kolmanda
isiku, mitte aga kliendiga, kui kõnealune riskipositsioon on tagatud
tagatisega, ja eeldusel, et tagatud riskipositsiooni osale määratakse III osa
II jaotise 2. peatüki kohaselt kliendiga seotud tagamata riskipositsiooni
riskikaaluga võrdne või väiksem riskikaal.
Krediidiasutus või investeerimisühing ei kasuta
esimese lõigu punktis b osutatud meetodit, kui riskipositsiooni lõpptähtaeg ja
kaitse lõpptähtaeg on erinevad.
Käesoleva osa kohaldamisel võib krediidiasutus või
investeerimisühing kasutada nii finantstagatiste hindamise üldmeetodit kui ka
esimese lõigu punktis b sätestatud meetodit vaid siis, kui artikli 87
kohaldamisel on lubatud kasutada nii finantstagatise mõju arvutamise
üldmeetodit kui ka finantstagatise mõju arvutamise lihtmeetodit.
2.
Kui krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab
lõike 1 punkti a:
(a)
kui garantii ja riskipositsioon on nomineeritud
erinevas valuutas, arvutatakse tagatava riskipositsiooni suurus vastavalt III
osa II jaotise 4. peatüki sätetele, millega reguleeritakse valuutade
mittevastavuse käsitlemist kaudse krediidiriski kaitse puhul;
(b)
riskipositsiooni ja kaitse lõpptähtaja
mittevastavust käsitletakse vastavalt III osa II jaotise 4. peatüki sätetele,
millega reguleeritakse tähtaegade erinevuse käsitlemist;
(c)
osalist katet võib aktsepteerida vastavalt III osa
II jaotise 4. peatükis sätestatud käsitlusele.
V OSA
RISKIPOSITSIOONID SEOSES ÜLEKANTUD KREDIIDIRISKIGA
I jaotis
Käesoleva osa üldsätted
Artikkel 393
Kohaldamisala
II ja
III jaotist kohaldatakse uute väärtpaberistamiste suhtes, mis antakse välja 1.
jaanuaril 2011 või pärast seda kuupäeva. Pärast 31. detsembrit 2014
kohaldatakse II ja III jaotist nende olemasolevate väärtpaberistamiste suhtes,
millele lisatakse pärast nimetatud kuupäeva uusi või asendavaid
aluspositsioone.
II jaotis
Nõuded investorist krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul
Artikkel 394
Emitendi säilitatud huvi
3.
Krediidiasutus või investeerimisühing, kes ei
tegutse väärtpaberistamise tehingu algatajana, sponsori või algse laenuandjana,
on avatud krediidiriskile tema kauplemisportfelli kuuluva või
kauplemisportfelli mittekuuluva väärtpaberistamise positsiooni korral ainult
juhul, kui väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja on
teinud krediidiasutusele või investeerimisühingule selgesõnaliselt teatavaks,
et ta säilitab jätkuvalt olulise neto majandusliku huvi („net economic
interest”), mis mingil juhul ei ole väiksem kui 5 %.
Ainult järgmine kvalifitseerub sellise olulise
majandusliku huvi säilitamisena, mis ei ole väiksem kui 5 %:
(a)
säilitatakse vähemalt 5 % iga investoritele müüdud
või üle kantud väärtpaberistamise seeria nimiväärtusest;
(b)
uuenevate nõuete väärtpaberistamise korral
säilitatakse väärtpaberistamise tehingu algataja huvi vähemalt 5 %
ulatuses väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtusest;
(c)
säilitatakse juhuslikult valitud riskipositsioonid,
mis on vähemalt 5 % väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtuse summast,
juhul kui sellised riskipositsioonid oleksid väärtpaberistamise käigus
väärtpaberistatud, tingimusel, et potentsiaalselt väärtpaberistatud
riskipositsioonide arv ei ole tehingu algatamisel väiksem kui 100;
(d)
säilitatakse esimese järjekoha kahju
väärtpaberistamise seeria ja vajaduse korral muud väärtpaberistamise seeriad,
millel on sama või kõrgem riskiprofiil kui muudel seeriatel, mis on
investoritele üle kantud või müüdud ja mille tähtpäev ei saabu varem kui muudel
seeriatel, mis on investoritele üle kantud või müüdud, nii et säilitatakse
kokku vähemalt 5 % väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtusest.
Neto majanduslikku huvi mõõdetakse tehingu
algatamisel ja seda säilitatakse jätkuvalt. Neto majandusliku huvi, sealhulgas
säilitatud positsioonide, huvi või riskipositsioonide suhtes ei kohaldata mis
tahes krediidiriski maandamist või mis tahes lühikesi positsioone või muid
riskimaanduseid ning seda ei müüda. Neto majanduslik huvi määratakse kindlaks
bilansiväliste kirjete tingliku väärtuse alusel.
Säilitamisnõudeid ei kohaldata mitmekordselt ühegi
väärtpaberistamise suhtes.
4.
Kui ELis emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus või
ELi finantsvaldusettevõtja või mõni selle tütarettevõtja väärtpaberistamise
tehingu algataja või sponsorina väärtpaberistab riskipositsioone mitme
krediidiasutuse, investeerimisühingu või muu finantseerimisasutuse suhtes, mis
on hõlmatud konsolideeritud järelevalvega, võib esimeses lõikes osutatud nõuet
täita asjaomase ELis emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse või ELi
finantsvaldusettevõtja konsolideeritud olukorrale tuginedes.
Esimest lõiku kohaldatakse üksnes juhul, kui
krediidiasutused, investeerimisühingud või muud finantseerimisasutused, kes
tekitasid väärtpaberistatud riskipositsiooni, on võtnud kohustuse täita
artiklis 397 sätestatud nõudeid ning anda väärtpaberistamise tehingu algatajale
või sponsorile ja ELis emaettevõtjana tegutsevale krediidiasutusele või ELi
finantsvaldusettevõtjale õigeaegselt teavet, et täita artiklis 398
osutatud nõudeid.
5.
Lõiget 1 ei kohaldata, kui väärtpaberistatud
riskipositsioonid on nõuded või tingimuslikud nõuded järgmiste asutuste vastu
või millele on garantii andnud täies ulatuses, tingimusteta ja pöördumatult
järgmised asutused:
a)       keskvalitsused
või keskpangad;
b)       piirkondlikud
omavalitsused, kohalikud omavalitsused ja liikmesriikide avaliku sektori
asutused;
c)       krediidiasutused
ja investeerimisühingud, millele on määratud III osa II jaotise 2. peatüki
kohaselt riskikaal 50 % või vähem;
d)       mitmepoolsed
arengupangad.
6.
Lõiget 1 ei kohaldata:
a)       selgel,
läbipaistval ja kättesaadaval indeksil põhinevate tehingute suhtes, mille puhul
aluseks olevad referentsüksused on samaväärsed nendega, mis moodustavad üksuste
indeksi, millega kaubeldakse laialdaselt, või need on muud kaubeldavad väärtpaberid
kui väärtpaberistamise positsioonid;
b)       sündikaatlaenude,
ostetud nõuete ega krediidiriski vahetustehingute suhtes, kui neid instrumente
ei kasutata lõikes 1 osutatud väärtpaberistamise pakkimiseks ja/või sellega
seotud riskide maandamiseks.
Artikkel 395
Hoolsuskohustus
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud on enne
investeerimist ja vajaduse korral pärast seda võimelised pädevatele asutustele
tõestama iga väärtpaberistamise positsiooni puhul, et neil on selle kohta
igakülgsed ja põhjalikud teadmised ning et nad on rakendanud formaalseid
eeskirju ja protseduure, mis seonduvad nende kauplemisportfelliga ja
kauplemisportfelli mittekuuluvaga ning mis vastavad nende investeeringute
riskiprofiilile väärtpaberistatud positsioonides, järgmise teabe analüüsimiseks
ja registreerimiseks:
(a)
artikli 394 lõike 1 kohane väärtpaberistamise
tehingu algataja või sponsori avaldatud teave, et täpsustada neto majanduslik
huvi, mille nad väärtpaberistamise korral jätkuvalt säilitavad;
(b)
väärtpaberistamise üksiku positsiooni
riskitunnused;
(c)
nende riskipositsioonide tunnused, mis on aluseks
väärtpaberistamise positsioonile;
(d)
väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori
maine ja saadud kahju varasemate sellise riskipositsiooni klassiga
väärtpaberistamiste puhul, mis on aluseks väärtpaberistamise positsioonile;
(e)
väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori
või nende esindajate või nõustajate selgitused nende väärtpaberistatud
riskipositsioonide puhul rakendatud hoolsuskohustuse kohta ja vajaduse korral
väärtpaberistatud riskipositsioone toetavate tagatiste kvaliteedi kohta;
(f)
vajaduse korral metoodika ja põhimõtted, millel
põhineb väärtpaberistatud riskipositsiooni kaitset pakkuva alusvara hindamine,
ning väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori tegevuspõhimõtted, et
kindlustada hindaja sõltumatus;
(g)
väärtpaberistamise kõik struktuursed näitajad, mis
võivad oluliselt mõjutada krediidiasutuse või investeerimisühingu
väärtpaberistamise positsiooni tulemusnäitajaid.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud teevad
korrapäraselt stressiteste, mis vastavad nende väärtpaberistamise
positsioonidele. Sel eesmärgil võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud
tugineda reitinguagentuuri väljatöötatud finantsmudelitele, kui
krediidiasutused ja investeerimisühingud suudavad nõudmise korral tõendada, et
nad on enne investeerimist hoolsuskohustust järgides veendunud mudelite
eelduste ja struktuuri õigsuses ning on mõistnud metoodikat, eeldusi ning
tulemusi.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, välja
arvatud tegutsedes väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsori või algse
laenuandjana, kehtestavad ametliku korra, mis on asjakohane nende
kauplemisportfelli kuuluvate ja kauplemisportfelli mittekuuluvate
riskipositsioonide puhul ning vastab nende investeeringute riskiprofiilile
väärtpaberistatud positsioonides, et jälgida jooksvalt ja õigeaegselt teavet
väärtpaberistamise positsioonide aluseks olevate riskipositsioonide
tulemusnäitajate kohta. Vajaduse korral hõlmab tulemusnäitajaid käsitlev teave
riskipositsiooni liiki; selliste laenude osakaalu (protsentides), mille
tasumise tähtpäeva on ületatud rohkem kui 30, 60 ja 90 päeva;
makseviivituse määrasid; ennetähtaegse tasumise määrasid; sissenõutud
tagatistega laene; tagatiste liiki ja kasutusastet; riskipositsioonide krediidikvaliteedi
astme või muu krediidikõlblikkuse näitaja määramise sagedust;
majandussektoripõhist ja geograafilist jaotust; laenu sagedusjaotust vastavalt
väärtusele vööndites, mis aitavad teostada sobivat tundlikkusanalüüsi. Kui
aluseks olevad riskipositsioonid on väärtpaberistamise positsioonid, peavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud omama käesolevas lõigus sätestatud
teavet mitte üksnes aluseks olevate väärtpaberistamise seeriate kohta, nagu
nende emitendi nimi ja krediidikvaliteet, vaid ka nende väärtpaberistamise
seeriate aluseks olevate nõuete kogumite tunnuste ja tulemusnäitajate kohta.
Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on
põhjalikud teadmised väärtpaberistamise tehingu kõigi struktuursete näitajate
kohta, mis mõjutaksid oluliselt nende riskipositsioonide tulemusnäitajaid,
näiteks kaskaadimõjuga tehingud ja kaskaadi vallandavad tegurid,
krediidikvaliteedi parandamine, likviidsuse parandamine, turuväärtuse mõjutajad
ja tehinguga seotud makseviivituse tekkimise määratlus.
Artikkel 396
Täiendav riskikaal
Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei
vasta krediidiasutuse või investeerimisühingu hooletuse või tegevusetuse tõttu
artiklites 394 või 395 sätestatud nõuetele mõnes olulises osas, kehtestavad
pädevad asutused proportsionaalse täiendava riskikaalu, milleks on vähemalt
250 % riskikaalust (ülemmääraga 1250 %) ning mida kohaldatakse
asjaomaste väärtpaberistamise positsioonide suhtes artikli 240 lõikes 6 või
artikli 326 lõikes 3 sätestatud viisil. Täiendav riskikaal suureneb progresseeruvalt
hoolduskohustuse sätete iga järgneva rikkumise puhul.
Pädevad asutused võtavad arvesse artikli 394
lõikes 3 teatavate väärtpaberistamiste puhul ette nähtud erandeid, vähendades
käesoleva artikli kohaselt vastasel juhul määratavat riskikaalu seoses väärtpaberistamisega,
mille suhtes kohaldatakse artikli 394 lõiget 3.
III jaotis
Nõuded sponsorist ja väärtpaberistamise tehingu algatajast krediidiasutuste ja
investeerimisühingute puhul
Artikkel 397
Laenuandmise kriteeriumid
Sponsorist
ja väärtpaberistamise tehingu algatajast krediidiasutused ja
investeerimisühingud kohaldavad laenu andmisel direktiivi [lisab OP] artikli 77
kohaseid samu põhjendatud ja kindlaksmääratud kriteeriume väärtpaberistatavate
positsioonide suhtes kui nende riskipositsioonide suhtes, mida hoitakse
väljaspool nende kauplemisportfelli. Sel eesmärgil kohaldavad
väärtpaberistamise tehingu algatajast ja sponsorist krediidiasutused ja
investeerimisühingud sama korda laenude heakskiitmise ning vajaduse korral
muutmise, uuendamise ja refinantseerimise suhtes. Krediidiasutused ja
investeerimisühingud kohaldavad samu analüüsistandardeid kolmandatelt isikutelt
ostetud väärtpaberistamise emissioonide osaluste või tagamise suhtes, hoolimata
sellest, kas neid osalusi või tagatud emissioone hoitakse kauplemisportfellis
või väljaspool seda.
Kui käesoleva artikli lõike esimeses lõigus
osutatud nõuded ei ole täidetud, ei kohalda väärtpaberistamise tehingu
algatajast krediidiasutus või investeerimisühing artikli 240 lõiget 1 ning
kõnealusel väärtpaberistamise tehingu algatajast krediidiasutusel või
investeerimisühingul ei ole lubatud väärtpaberistatud riskipositsioone
käesoleva määruse kohasest omavahendite nõuete arvutusest välja jätta.
Artikkel 398
Teabe avalikustamine investoritele
Sponsorist ja väärtpaberistamise tehingu
algatajast krediidiasutused ja investeerimisühingud avalikustavad
investoritele, mil määral nad on võtnud artikli 394 kohase kohustuse säilitada
väärtpaberistamises neto majanduslik huvi. Sponsorist ja väärtpaberistamise
tehingu algatajast krediidiasutused ja investeerimisühingud tagavad, et
tulevastel investoritel on probleemideta ligipääs kogu olulisele teabele
krediidikvaliteedi ja üksikute aluspositsioonide tulemusnäitajate, rahavoogude
ning väärtpaberistamise positsiooni tagatise kohta, samuti sellisele teabele,
mida on vaja rahavoogude ja aluspositsioonide tagatise väärtuse põhjaliku ja
hästiinformeeritud stressitesti läbiviimiseks. Sel eesmärgil määratletakse
oluline teave väärtpaberistamise päeva seisuga ja väärtpaberistamise laadist
tulenevalt vajaduse korral pärast seda.
Artikkel 399
Kohaldamise ühtsed tingimused
1.
EBA esitab komisjonile igal aastal aruande meetmete
kohta, mida pädevad asutused on võtnud, et tagada krediidiasutuste ja
investeerimisühingute poolt II ja III jaotises sätestatud nõuete järgimine.
2.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud järelevalvetavade lähendamise lihtsustamiseks artiklite
394–398 kohaldamisel, kaasa arvatud hoolsuskohustuse ja riskijuhtimise
kohustuse rikkumise korral võetavad meetmed.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2014.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
VI OSA
LIKVIIDSUS
I jaotis
Mõisted ja likviidsuskatte nõue
Artikkel 400
Mõisted
Käesolevas osas kasutatakse järgmisi mõisteid:
(1)
„finantssektorisse kuuluv klient” – klient, kes
teostab ühte või mitut direktiivi [lisab OP] I lisas loetletud tegevust oma
põhitegevusena või on üks järgmistest:
a)       krediidiasutus;
b)       investeerimisühing;
c)       väärtpaberistamise
eriotstarbeline ettevõte;
d)       ühiseks
investeerimiseks loodud ettevõtja;
e)       kinnine
investeerimiskava;
f)        kindlustusandja;
g)       finantsvaldusettevõtja
või segavaldusettevõtja;
(2)          „jaehoius” – füüsilise isiku või
väikese ja keskmise suurusega ettevõtja nõue, kui selliste klientide või
omavahel seotud klientide rühma kogunõue on vähem kui üks miljon eurot.
Artikkel 401
Likviidsuskatte nõue
1.
Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel peab
alati olema likviidseid varasid, mille väärtuse summa on võrdne või suurem kui
likviidsete vahendite väljavool miinus likviidsete varade sissevool
stressiolukorras, tagamaks et krediidiasutused ja investeerimisühingud säilitavad
likviidsuspuhvrite tasemed, mis on piisavad selleks, et toime tulla mis tahes
võimalike tasakaalustamatustega likviidsete vahendite sissevoolu ja väljavoolu
vahel stressiolukordades lühikese aja jooksul.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud ei arvesta
likviidsete varade sissevoolu ja likviidseid varasid topelt.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
kasutada lõikes 1 osutatud likviidset vara, et täita oma kohustusi
stressiolukordades, nagu on sätestatud artiklis 402.
4.
II jaotises kehtestatud sätteid kohaldatakse üksnes
artiklis 403 sätestatud aruandekohustuste täpsustamise eesmärgil.
Artikkel 402
Likviidsusnõuete täitmine
Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei
täida või eeldatavasti ei täida artikli 401 lõikes 1 sätestatud nõuet, teavitab
ta viivitamata pädevaid asutusi ning esitab põhjendamatu viivituseta pädevale
asutusele kava artikli 401 nõuete täitmise õigeaegseks taastamiseks. Kuni
sellise nõuete täitmise taastamiseni esitab krediidiasutus või
investeerimisühing igapäevaselt iga tööpäeva lõpuks kirjete kohta aruande,
välja arvatud juhul, kui pädev asutus lubab teha seda harvemini ja pikema
tähtajaga. Pädevad asutused annavad sellise loa ainult
krediidiasutuse või investeerimisühingu konkreetse olukorra alusel. Nad
jälgivad taastamiskava rakendamist ning vajaduse korral nõuavad kiiremat
taastamist.
Pädevad asutused võivad lubada tulenevalt
krediidiasutuse või investeerimisühingu konkreetsest olukorrast esitada
aruandeid harvemini või pikema tähtajaga. Nad jälgivad kõnealuses artiklis
osutatud taastamiskava rakendamist ning vajaduse korral nõuavad kavas
sätestatust kiiremat taastamist.
II jaotis
Aruandlus likviidsuse kohta
Artikkel 403
Aruandekohustus ja -vorm
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud esitavad
pädevatele asutustele aruanded II ja III jaotises osutatud kirjete ja nende
komponentide kohta, sealhulgas oma likviidsete varade koosseisu kohta vastavalt
artiklile 404 ja III lisale Aruannete esitamise sagedus on II jaotises ja III
lisas esitatud nõude puhul vähemalt kord kuus ning III jaotises osutatud
kirjete puhul vähemalt kord kvartalis.
2.
Kui pädev asutus otsustab, et krediidiasutusel või
investeerimisühingul on märkimisväärne likviidsusrisk muus valuutas või
vastavalt direktiivi [lisab OP] artiklis 52 määratletule oluline filiaal
vastuvõtvas liikmesriigis, kes kasutab muud valuutat kui tema
päritoluliikmesriik, annab krediidiasutus või investeerimisühing
päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele eraldi aru kirjetest, mis on
nomineeritud või indekseeritud esimese valuutas.
3.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõu, millega täpsustatakse järgmine:
(a)
aruannete ühtsed vormid koos kaasnevate juhistega
ning aruandluse sagedus, kuupäevad ja ajapikendused. Aruannete vormid ja
esitamise sagedus on proportsionaalsed eri krediidiasutuste ja
investeerimisühingute tegevuse laadi, ulatuse ja keerukusega ning sisaldavad
lõigete 1 ja 2 kohaselt nõutud aruandlust;
(b)
nõutud täiendavad likviidsuse jälgimise
parameetrid, mis võimaldavad pädevatel asutustel saada põhjaliku ülevaate likviidsusriskiprofiilist,
mis on proportsionaalne krediidiasutuse või investeerimisühingu tegevuse laadi,
ulatuse ja keerukusega;
(c)
infotehnoloogilised lahendused, mida tuleb sellise
aruandluse suhtes kohaldada ning mis võimaldavad otsest ja kohest elektroonilist
juurdepääsu krediidiasutuse või investeerimisühingu aruandlusele, kui see on
nõutud direktiiviga [lisab OP] ja käesoleva määrusega.
n.
EBA esitab kõnealused
tehniliste standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse
volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud rakenduslike tehniliste
standardite eelnõu määruse (EL) nr 1093/2010 artiklis 15 sätestatud
korras.
4.
Päritoluliikmesriigi pädevad asutused tagavad
taotluse korral vastuvõtvate liikmesriikide pädevatele asutustele ja keskpangale
ning EBA-le otsese ja kohese elektroonilise juurdepääsu teatavatele
konkreetsetele aruannetele kooskõlas käesoleva artikliga.
5.
Pädevad asutused, kes teostavad järelevalvet
konsolideeritud alusel vastavalt direktiivi [lisab OP] artiklile 107, võimaldavad
taotluse korral järgmistele üksustele otsese ja kohese elektroonilise
juurdepääsu kõigile aruannetele, mille krediidiasutus või investeerimisühing on
esitanud vastavalt käesolevale artiklile:
(a)
selle vastuvõtva liikmesriigi pädevad asutused ja
keskpank, milles on emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse või
investeerimisühingu tütarettevõtjate olulised filiaalid või krediidiasutused ja
investeerimisühingud, mida kontrollib emaettevõtjana tegutsev sama
finantsvaldusettevõtja;
(b)
pädevad asutused, kes on andnud tegevusloa
emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse või investeerimisühingu
tütarettevõtjatele või krediidiasutustele ja investeerimisühingutele, kes on
emaettevõtjana tegutseva sama finantsvaldusettevõtja kontrolli all, ning sama
liikmesriigi keskpank;
(c)
EBA;
(d)
Euroopa Keskpank.
6.
Pädevad asutused, kes on andnud tegevusloa
krediidiasutusele või investeerimisühingule, mis on emaettevõtjana tegutseva
krediidiasutuse või investeerimisühingu või emaettevõtjana tegutseva
finantsvaldusettevõtja tütarettevõtja, annavad taotluse korral pädevatele
asutustele, kes teostavad konsolideeritud järelevalvet vastavalt direktiivi
[lisab OP] artiklile 106, selle liikmesriigi keskpangale, kus krediidiasutus
või investeerimisühing omab tegevusluba, ning EBA-le otsese ja kohese
juurdepääsu kõigile aruannetele, mille krediidiasutus või investeerimisühing on
esitanud vastavalt lõikes 3 osutatud ühtsetele vormidele.
Artikkel 404
Aruandlus likviidsete varade kohta
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud esitavad
aruandluses likviidsete varadena järgmised varad, kui need ei ole lõike 2
alusel välja arvatud ning ainult juhul, kui need likviidsed varad vastavad
lõikes 3 sätestatud tingimustele:
(a)
keskpankades hoitav sularaha ja hoiused ulatuses,
mil määral saab neid hoiused stressi ajal välja võtta;
(b)
võõrandatav vara, millel on väga kõrge likviidsus
ja krediidikvaliteet;
(c)
võõrandatav vara, milleks on nõuded liikmesriigi
või kolmanda riigi keskvalitsuse vastu või keskvalitsuse antud garantiid juhul,
kui krediidiasutusel või investeerimisühingul tekib selles liikmesriigis või
kolmandas riigis likviidsusrisk, mida ta katab omades neid likviidseid varasid;
(d)
võõrandatav vara, millel on kõrge likviidsus ja
krediidikvaliteet.
Kuni kõrge ja väga kõrge likviidsuse ja
krediidikvaliteedi ühtse määratluse kehtestamiseni vastavalt artikli 481
lõikele 2, teevad krediidiasutused ja investeerimisühingud ise kindlaks
asjaomases valuutas võõrandatavad varad, mis on vastavalt kas kõrge või väga
kõrge likviidsuse ja krediidikvaliteediga. Kuni ühtse määratluse kehtestamiseni
võivad pädevad asutused, võttes arvesse artikli 481 lõikes 2 loetletud
kriteeriume, anda üldiseid suuniseid, mida krediidiasutused ja
investeerimisühingud järgivad kõrge ja väga kõrge likviidsuse ja
krediidikvaliteediga varade kindlakstegemisel. Selliste suuniste puudumisel
kasutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud läbipaistvaid ja
objektiivseid kriteeriume, sealhulgas mõnda või kõiki artikli 481 lõikes 2
loetletud kriteeriumidest.
2.
Järgmiseid vara liike ei käsitata likviidsete
varadena:
(a)
krediidiasutuse poolt väljaantud varad, välja
arvatud juhul, kui need vastavad ühele järgmistest tingimustest:
i)        need on võlakirjad, mida saab käsitleda
artikli 124 lõikes 3 või 4 sätestatud korras;
ii)       need on võlakirjad vastavalt direktiivi
2009/65/EÜ artikli 52 lõike 4 määratlusele, kuid ei ole punktis i osutatud
võlakirjad;
iii)      krediidiasutuse on asutanud ja tema
sponsor on liikmesriigi keskvalitsus või piirkondlik valitsus ning varale on
garantii andnud kõnealune valitsus ja seda kasutatakse selliste tugilaenude
rahastamiseks, mis on antud konkurentsivabal, mittetulunduslikul alusel oma
avaliku poliitika eesmärkide edendamiseks;
(b)
varad, mille on välja andnud üks järgmistest:
i)        investeerimisühing;
ii)       kindlustusandja;
iii)      finantsvaldusettevõtja;
iv)      segavaldusettevõtja;
v)       mis tahes muu üksus, kes teostab oma
peamise majandustegevusena ühte või enamat direktiivi [lisab OP] I lisas
loetletud tegevust.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud esitavad
aruandluses likviidsete varadena ainult need varad, mis vastavad kõikidele
järgmistele tingimustele:
(a)
neid ei ole välja andnud krediidiasutus või
investeerimisühing ise või tema emaettevõtjana tegutsevad või tütarettevõtjast
krediidiasutused või investeerimisühingud või tema emaettevõtjana tegutsevate
krediidiasutuste või investeerimisühingute või emaettevõtjana tegutseva
finantsvaldusettevõtja muu tütarettevõtja;
(b)
need on aktsepteeritud tagatiseks tavaolukordades
keskpanga päevasisese likviidsusvajaduse jaoks ja üleöiste likviidsuse tagamise
tehingute jaoks liikmesriigis või juhul, kui likviidseid varasid hoitakse
likviidsete vahendite väljavoolu rahuldamiseks kolmanda riigi valuutas, siis
selle kolmanda riigi keskpanga puhul;
(c)
nende hinda saab kindlaks määrata valemiga, mida on
lihtne arvutada avalikult kättesaadavate sisendite põhjal ning see ei sõltu
tugevatest oletustest, nagu see on üldjuhul struktureeritud või spetsiifiliste
toodete puhul;
(d)
need on noteeritud tunnustatud börsil;
(e)
need on kaubeldavad aktiivsel kohese müügi või
repolepingute turgudel, kus on suur arv eri turuosalisi, suur kauplemise maht
ning turu haare ja sügavus.
Punkti b tingimust ei kohaldata juhul, kui
likviidseid varasid hoitakse likviidsete vahendite väljavoolu rahuldamiseks
valuutas, mille puhul on keskpank määranud väga piiratud tagatise, mida
aktsepteeritakse tehingute tegemisel. Seda erandit kohaldatakse kolmandate
riikide valuutade puhul ning ainult juhul, kui kolmanda riigi pädevad asutused
kohaldavad sama erandit ning kolmandal riigil on kehtestatud võrreldavad
aruandlusnõuded.
4.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, kus on loetletud valuutad, mis vastavad lõike 3 teises
lõigus osutatud tingimustele.
EBA esitab kõnealused tehniliste standardite
eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
Enne eelmises lõigus osutatud tehniliste
standardite jõustumist võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud jätkata
esimeses lõigus sätestatud käsitluse kohaldamist, kui pädevad asutused on
kohaldanud seda käsitlust enne 1. jaanuari 2013.
5.
Ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aktsiaid
või osakuid võib käsitleda likviidsete varadena kogusummas kuni 250 miljonit
eurot, tingimusel et artikli 127 lõike 3 tingimused on täidetud ning ühiseks
investeerimiseks loodud ettevõtja investeerib lisaks tuletisinstrumentidele, et
maandada intressipositsiooni- või krediidiski, ainult likviidsetesse varadesse.
6.
Kui likviidne vara ei ole enam aktsepteeritud lõike
1 eesmärgil, võib krediidiasutus või investeerimisühing sellest olenemata
jätkata selle käsitlemist likviidse varana täiendava 30 kalendripäeva jooksul.
Artikkel 405
Likviidsete varade hoidmisega seotud operatiivsed nõuded
Krediidiasutus või investeerimisühing esitab
aruandluses likviidsete varadena ainult need hoitavad likviidsed varad, mis
vastavad järgmistele tingimustele:
(a)
need on asjakohaselt diversifitseeritud;
(b)
mitte vähem kui 60 % nendest likviidsetest
varadest, mida krediidiasutus või investeerimisühing aruandes esitab, on
artikli 404 lõike 1 punktides a–c osutatud varad. Selliseid varasid, mis
ollakse võlgu, kuuluvad maksmisele või on 30 kalendripäeva jooksul
sissenõutavad, ei võeta kõnealuse 60 % varade hulgas arvesse, välja
arvatud juhul, kui need varad on saadud tagatise vastu, mis samuti
kvalifitseeritav artiklite 404 lõike 1 punktide a–c kohaselt;
(c)
neid on õiguslikult ja praktiliselt võimalik igal
ajal järgneva 30 päeva jooksul realiseerida kohese müügi või repolepingute
kaudu, et täita tähtaeguvaid kohustusi. Artikli 404 lõikes 1 osutatud
likviidseid varasid, mida hoitakse kolmandates riikides, kus kehtivad
ülekandepiirangud, või mis on nomineeritud mittekonverteeritavas valuutas,
käsitletakse kättesaadavatena ainult sel määral, mil need vastavad vahendite
väljavoolule kolmandas riigis või asjaomases valuutas;
(d)
likviidseid varasid kontrollib likviidsuse
juhtimise funktsioon;
(e)
osa likviidsetest varadest muudetakse korrapäraselt
ja vähemalt kord aastas likviidseteks kohese müügi või repolepingu kaudu
järgmistel eesmärkidel:
i)        et
testida nende varade turulepääsu;
ii)       et
testida enda varade likviidseks muutmise protsesside tulemuslikkust;
iii)      et
testida varade kasutatavust;
iv)      et
vähendada negatiivsete signaalide andmise riski stressiperioodidel;
(f)
varadega seotud hinnariskid võivad olla maandatud,
kuid likviidsete varade suhtes kohaldatakse asjakohast sisekorraldust, millega
tagatakse, et neid ei kasutata muudes käimasolevates tegevustes, sealhulgas:
i)        riskimaandamises
või muudes kauplemisstrateegiates;
ii)       struktureeritud
tehingutes krediidikvaliteedi parandamiseks;
iii)      tegevuskulude
katmiseks;
(g)
likviidsete varade nomineerimine on kooskõlas
likviidsete vahendite väljavoolu valuutapõhise jaotusega pärast likviidsete
vahendite piiristatud sissevoolu mahaarvamist.
Artikkel 406
Likviidsete varade hindamine
1.
Aruandluses kajastatav likviidse vara väärtus on
selle turuväärtus; kusjuures turuväärtuse suhtes kohaldatakse asjakohaseid
väärtuskärpeid, mis kajastavad vähemalt kestust, krediidi- ja likviidsusriski
ning tüüpilisi repoväärtuskärpeid turu üldise stressiolukorra perioodidel.
Väärtuskärped on artikli 404 lõike 1 punkti d kohaste varade puhul vähemalt
15 %. Kui krediidiasutus või investeerimisühing maandab varaga seotud hinnariski,
võtab ta arvesse võimalikust riskimaanduse arveldamisest tulenevaid rahavooge.
2.
Ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate
aktsiate või osakute, nagu on osutatud artikli 404 lõikes 5, suhtes
kohaldatakse väärtuskärpeid, vähendades läbivaatamisel aluseks olevaid varasid
järgmisel viisil:
(a)
0 % artikli 404 lõike 1 punkti a kohaste
varade puhul;
(b)
5% artikli 404 lõike 1 punkti b ja c kohaste varade
puhul;
(c)
20% artikli 404 lõike 1 punkti d kohaste varade
puhul.
Läbivaatamise meetodit kohaldatakse järgmisel
viisil:
(a)
kui krediidiasutus või investeerimisühing on
teadlik ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aluspositsioonidest, võib ta
vaadata need aluspositsioonid läbi, et määrata need vastavalt artikli 404 lõike
1 punktidele a–d;
(b)
kui krediidiasutus või investeerimisühing ei ole
teadlik ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aluspositsioonidest,
eeldatakse, et ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja investeerib tema
volituste kohaselt maksimaalses lubatud ulatuses kahanevas järjekorras artikli
404 lõike 1 punktides a–d osutatud vara liikidesse, kuni saavutab maksimaalse
koguinvesteeringu ülempiiri.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
tugineda järgmistele kolmandatele isikutele, et arvutada ja aru anda ühiseks
investeerimiseks loodud ettevõtjate aktsiate või osakute väärtuskärbete kohta
vastavalt lõike 2 teise lõigu punktides a ja b sätestatud meetoditele:
(a)
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
depositoorium, tingimusel et ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja
investeerib üksnes väärtpaberitesse ning hoiustab kõik väärtpaberid kõnealuses
depositooriumis;
(b)
muude ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate
puhul ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja fondivalitseja, tingimusel et
ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja fondivalitseja vastab artikli 127
lõike 3 punktis a sätestatud kriteeriumidele.
Depositooriumi või ühiseks investeerimiseks loodud
ettevõtja fondivalitseja arvutuste õigsuse kinnitab välisaudiitor.
Artikkel 407
Valuutad, millega kaasnevad piirangud likviidsete varade kättesaadavusele
1.
EBA hindab artikli 404 lõike 1 punktis b osutatud
likviidsete varade kättesaadavust valuutades, mis on ELi krediitasutustele ja
investeerimisühingutele asjakohased.
2.
Kui põhjendatud vajadus likviidsete varade järele
artikli 401 kohast nõuet silmas pidades ületab kõnealuste likviidsete varade
kättesaadavust valuutas, kohaldatakse ühte või enamat järgmistest eranditest:
a)       erandina
artikli 405 punktist b võib artikli 404 lõike 1 punktides a–c osutatud varade
osa protsendina neis likviidsetes varades, mille kohta krediidiasutus või
investeerimisühing esitab aruande, olla vähem kui 60 %;
b)       erandina
artikli 405 punktist g võib likviidsete varade nomineerimine olla vastuolus
likviidsete vahendite väljavoolu valuutapõhise jaotusega pärast likviidsete
vahendite piiristatud sissevoolu mahaarvamist;
c)       kolmandate
riikide valuutade puhul võib nõutud likviidsed varad asendada kolmanda riigi
keskpangast saadavate krediidiliinidega, mis on lepingust tulenevalt
tagasivõtmatud järgmised 30 päeva ning õiglaselt hinnatud, sõltumata kasutatud
krediidilimiidist, tingimusel, et kolmanda riigi pädevad asutused teevad sama
ning kolmas riik on kehtestanud võrreldavad aruandlusnõuded.
3.
Lõike 2 kohaselt kohaldatavad erandid on
pöördvõrdelised asjaomaste varade kättesaadavusega. Krediidiasutuste ja
investeerimisühingute põhjendatud vajadusi hinnatakse võttes arvesse nende
võimet vähendada usaldusväärse likviidsusjuhtimise abil vajadust nende
likviidsete varade järele ning varade hoidmist teiste turuosaliste poolt.
4.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, kus on loetletud valuutad, mis vastavad käesolevas
artiklis sätestatud tingimustele.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
5.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada lõikes 2 osutatud erandid.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
6.
EBA annab komisjonile 31. detsembriks 2013 nõu
asjakohaste väärtuskärbete kohta varade puhul, mida hoitakse lõike 2 punktis a
osutatud erandi tulemusena.
Artikkel 408
Likviidsete vahendite väljavool
1.
Likviidsete vahendite väljavool, millest tuleb aru
anda, arvutatakse järgmiste elementide summana:
(a)
artiklis 409 sätestatud protsentuaalne osa
jaehoiuste olemasoleva summa praegusest jäägist;
(b)
artiklis 410 sätestatud muude selliste kohustuste
jäägi protsentuaalne osa, mille tähtaeg saabub, mille väljamaksmist saab nõuda
või mis sisaldab rahastamise pakkuja selget ootust, et krediidiasutus või
investeerimisühing maksaks võla tagasi järgneva 30 päeva jooksul;
(c)
artiklis 411 osutatud vahendite täiendav väljavool;
(d)
protsentuaalne osa maksimaalsest summast, mida saab
järgneva 30 päeva jooksul kasutusse võtta sellise hetkel kasutamata krediidi-
ja likviidsuslimiidi arvelt, mis I lisa kohaselt kvalifitseerub keskmise või
mõõduka riskiga tehinguks, nagu on sätestatud artiklis 412;
(e)
vahendite täiendav väljavool, mis on tehtud
kindlaks lõike 2 kohase hindamise tulemusena.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud hindavad
korrapäraselt likviidsete vahendite väljavoolu tõenäosust ja võimalikku mahtu
järgmise 30 päeva jooksul toodete ja teenuste puhul, mis ei ole hõlmatud artiklites
410–412 ning mida need krediidiasutused või investeerimisühingud pakuvad või
sponsoreerivad või mida võimalikud ostjad peavad olevat seotuks nende
krediidiasutuste või investeerimisühingutega, sealhulgas mis tahes lepingulised
kokkulepped, nagu näiteks muud bilansivälised ja tingimuslikud
rahastamiskohustused. Kõnealuse vahendite väljavoolu hindamisel võetakse
aluseks iseloomuliku ja kogu turgu hõlmava stressiolukorra kombineeritud
stsenaarium.
Selle hindamise puhul võtavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud eelkõige arvesse olulist kahju mainele, mis võib tekkida,
kui nad ei paku sellistele toodetele ja teenustele likviidsustoetust.
Krediidiasutused ja investeerimisasutused annavad pädevatele asutustele aru
toodete ja teenuste kohta, mille puhul esimeses lõigus osutatud tõenäosus ja
maht on oluline, vähemalt kord aastas ning pädevad asutused määravad kindlaks
määratavad vahendite väljavood.
Pädevad asutused esitavad EBA-le vähemalt kord
aastas aruande nende toodete ja teenuste liikide kohta, mille puhul nad on
krediidiasutuste ja investeerimisühingute aruannete põhjal kindlaks määranud
vahendite väljavoolu. Kõnealuses aruandes selgitavad nad ka vahendite
väljavoolu kindlaksmääramiseks kasutatud metoodikat.
3.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, milles täpsustab lõikes 2 osutatud toodete ja teenuste
käsitluse, teeb kindlaks tooted ja teenused, mida tuleb sel eesmärgil hõlmata,
ning asjakohased meetodid määratava vahendite väljavoo kindlaksmääramiseks.
EBA
esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud komisjonile
30. juuniks 2014.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 409
Jaehoiuste väljavool
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud korrutavad
direktiivi 94/19/EÜ kohase hoiuste tagamise skeemiga hõlmatud või kolmandas
riigis samaväärse hoiuste tagamise skeemiga hõlmatud jaehoiuste summa vähemalt
5 %-ga juhul, kui hoius on üks järgmisest:
(a)
väljakujunenud suhte osa, mistõttu on hoiuse
väljavõtmine väga ebatõenäoline;
(b)
seda hoitakse arveldusarvel, sealhulgas arvel, kuhu
laekuvad korrapäraselt töötasud.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud korrutavad
lõikes 1 nimetamata jaehoiused vähemalt 10 %-ga.
3.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, et määrata kindlaks lõigete 1 ja 2 kohaldamise tingimused
seoses nende jaehoiuste kindlakstegemisega, mille puhul on vahendite väljavool
suurem kui lõigetes 1 või 2 sätestatud, ning nende toodete määratlused ja
vahendite asjakohase väljavoo käesoleva jaotise kohaldamisel. Kõnealustes
standardites võetakse arvesse tõenäosust, mil määral nende hoiustega võib
kaasneda likviidsete vahendite väljavool järgneva 30 päeva jooksul. Kõnealuse
vahendite väljavoolu hindamisel võetakse aluseks spetsiifilise ja kogu turgu
hõlmava stressiolukorra kombineeritud stsenaarium.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
4.
Krediidiasutused korrutavad kolmandates riikides
võetud jaehoiused kõrgema protsendiga kui lõigetes 1 ja 2 sätestatud juhul, kui
selline protsent on ette nähtud kolmanda riigi võrreldavate aruandlusnõuetega.
5.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
vahendite väljavoo arvutamisel välja jätta jaehoiuste teatavad selgelt
piiritletud kategooriad juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing igal
üksikjuhul kohaldab rangelt nende hoiuste kogu kategooria suhtes järgmist,
välja arvatud juhul, kui konkreetsel hoiustajal on põhjendatult keeruline
olukord:
(a)
hoiustajal ei ole 30 päeva jooksul lubatud hoiust
välja võtta;
(b)
kui hoiustaja võtab 30 päeva jooksul vahendeid
enneaegselt välja, maksab ta enneaegse väljavõtmise eest trahvi, mis on
oluliselt suurem kui intressid, mida ta saaks järelejäänud tähtaja eest juhul,
kui ta ei võtaks vahendeid enneaegselt välja. Olenemata eelmisest lausest ei
pea trahv olema suurem kui maksmisele kuuluv intress perioodi eest, mis on
möödunud alates hoiuse perioodi kokkuleppimisest.
Artikkel 410
Muude kohustuste väljavool
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud korrutavad
krediidiasutuse või investeerimisühingu oma tegevuskuludest tulenevad
kohustused 0 %-ga.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud korrutavad
artikli 188 kohaselt määratletud tagatud laenuandmistehingutest ja
kapitaliturupõhistest tehingutest tulenevad kohustused, kui need on tagatud
varadega, mis kvalifitseeruksid artikli 404 kohaselt likviidseteks varadeks,
järgmiste protsendimääradega:
a)       0 %
kuni artikli 406 kohase likviidsete varade väärtuseni;
b)       100 %
ülejäänud kohustuste puhul.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud korrutavad
artikli 188 kohaselt määratletud tagatud laenuandmistehingutest ja
kapitaliturupõhistest tehingutest tulenevad kohustused 25 %-ga juhul, kui
varad ei kvalifitseeru artikli 404 kohaselt likviidseteks varadeks ning laenuandja
on keskpank või muu avaliku sektori asutus liikmesriigis, kus krediidiasutusele
või investeerimisühingule anti tegevusluba.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud korrutavad
kohustused, mis tulenevad hoiustest, mida tuleb:
(a)
hoiustajal hoida, et saada krediidiasutuselt või
investeerimisühingult kliiringteenuseid, hoiuteenuseid ja rahavoogude juhtimise
teenuseid;
(b)
hoida seoses ühiste ülesannete jaotamisega
krediidiasutuste ja investeerimisühingute kaitseskeemi raames, mis vastab
artikli 108 lõike 7 kohastele nõuetele, või sellise muu üksuse õigusliku või
kohustusliku miinimumhoiusena, kes on sama krediidiasutuste ja
investeerimisühingute kaitseskeemi liige;
punkti a puhul 5 %-ga ulatuses, mil määral
need on hõlmatud direktiivi 94/19/EÜ kohaselt hoiuse tagamise skeemiga või
kolmandas riigis samaväärse hoiuste tagamise skeemiga ning muul juhul
25 %-ga.
Punktis a osutatud kliiring- või hoiuteenuste või
rahavoogude juhtimise teenused katavad selliseid teenuseid ainult ulatuses, mil
määral neid on osutatud loodud suhte raames, mille puhul hoiustaja on
märkimisväärselt sõltuv. Need ei koosne üksnes korrespondentpangandusteenustest
või institutsionaalsetele investoritele pakutavatest väärtpaberivahenduse ja
sellega seotud tugiteenustest ning krediidiasutusel või investeerimisühingul on
objektiivsed tõendid selle kohta, et klient ei saa asjaomaseid summasid 30
päeva jooksul välja võtta ilma, et see seaks ohtu tema toimimise.
5.
Krediidiasutus või investeerimisühing korrutab
kohustused, mis tulenevad finantssektorisse mittekuuluvate klientide hoiustest,
75 %-ga ulatuses, mil määral nad ei kuulu lõike 4 reguleerimisalasse.
6.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võtavad II
lisas loetletud lepingute alusel 30 päeva jooksul eeldatavasti maksmisele
kuuluvad ja saada olevad summad netopõhiselt arvesse kõigi vastaspoolte puhul
ning korrutavad need maksmisele kuuluva netosumma puhul 100 %-ga.
Netopõhiselt tähendab ka saadava tagatise mahaarvamist, mis kvalifitseerub
artikli 404 kohaselt likviidse varana.
7.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud korrutavad
muud kohustused, mis ei ole hõlmatud lõigetega 1–5, 100 %-ga.
8.
Erandina lõikest 7 võivad pädevad asutused anda
igal üksikjuhul eraldi loa kohaldada madalamat protsendimäära juhul, kui kõik
järgmised tingimused on täidetud:
(a)
hoiustaja on krediidiasutuse või
investeerimisühingu emaettevõtjana tegutsev või tütarettevõtjast krediidiasutus
või investeerimisühing või sama emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse või
investeerimisühingu muu tütarettevõtja või krediidiasutuse või investeerimisühinguga
seotud suhtega direktiivi 83/349/EMÜ artikli 12 lõike 1 tähenduses;
(b)
järgmise 30 päeva jooksul on põhjust eeldada
vahendite väiksemat väljavoolu isegi spetsiifilise ja kogu turgu hõlmava
stressiolukorra kombineeritud stsenaariumi kohaselt;
(c)
erandina artiklist 413 kohaldab hoiustaja vastavat
sümmeetrilist või konservatiivsemat vahendite sissevoolu;
(d)
krediidiasutus või investeerimisühing ja hoiustaja
on asutatud samas liikmesriigis, kui ei kohaldata artikli 18 lõike 1 punkti b.
Kui lubatakse kohaldada sellist väiksemat
vahendite väljavoolu, teavitavad pädevad asutused EBA-t sellisest otsusest ja
selle põhjustest. Sellise väiksema vahendite väljavoolu tingimused vaatavad
pädevad asutused korrapäraselt läbi.
Artikkel 411
Vahendite täiendav väljavool
1.
Tagatise suhtes, milleks on muu kui artikli 404
lõike 1 punktidele a–c vastavad varad, mille on krediidiasutus või
investeerimisühing andnud II lisas loetletud lepingute puhul, kehtestatakse
täiendav vahendite väljavool 15 % artikli 404 lõike 1 punktile d
vastavate varade turuväärtusest ning 20 % muude varade turuväärtusest.
2.
Kui pädev asutus käsitleb krediidiasutuse või
investeerimisühingu tehinguid artiklis 188 määratletud kapitaliturupõhiste
tehingute või II lisas loetletud lepingute puhul olulisena seoses krediidiasutuse
või investeerimisühingu likviidsete vahendite võimaliku väljavooluga, lisab
krediidiasutus või investeerimisühing täiendava vahendite väljavoolu täiendava
tagatise vajaduse jaoks, mis tuleneb vastavalt krediidiasutuse või
investeerimisühingu poolt sõlmitud lepingutele krediidiasutuse või
investeerimisühingu krediidikvaliteedi olulisest halvenemisest, nagu näiteks
tema välise krediidireitingu langetamine kolme astme võrra. Selle olulise
halvenemise ulatus vaadatakse korrapäraselt läbi ning teatatakse pädevale
asutusele.
3.
Krediidiasutus või investeerimisühing lisab
täiendava vahendite väljavoolu, mis vastab tagatise vajadustele, mis tuleneksid
negatiivse turustsenaariumi mõjust krediidiasutuse või investeerimisühingu
tehingutele seoses II lisas loetletud lepingutega, kui viimased on olulised.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et määrata kindlaks kohaldamise tingimused seoses
olulisuse mõistega ja meetodid kõnealuse vahendite täiendava väljavoolu
mõõtmiseks.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu teises lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
4.
Krediidiasutus või investeerimisühing lisab
vahendite täiendava väljavoolu, mis vastab selliste väärpaberite ja muude
varade turuhinnale, mis on lühikeseks müüdud ja tuleb üle anda 30 päeva
jooksul, välja arvatud juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing omab
väärtpabereid, mis tuleb üle anda või on laenanud need tingimustel, mille
kohaselt tuleb need tagastada alles pärast 30 päeva ning väärtpaberid ei ole
osa krediidiasutuse või investeerimisühingu likviidsetest varadest.
Artikkel 412
Krediidilimiitidest ja likviidsuse tagamise tehingute raames võimaldatavatest
likviidsuslimiitidest tulenev vahendite väljavool
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud esitavad
aruande krediidilimiitidest ja likviidsuse tagamise tehingutest tuleneva
vahendite väljavoolu kohta, mis määratakse kindlaks protsendina maksimaalsest
kasutatavast limiidist. Kõnealuse maksimaalse kasutatava limiidi hindamisel
võib maha arvata sellise tagatise artikli 406 kohase väärtuse, mis antaks, kui
krediidiasutus või investeerimisühing saab tagatist uuesti kasutada ning kui
tagatis on likviidse vara vormis vastavalt artiklile 404. Antav tagatis ei või
olla vara, mille on välja andnud tehingu vastaspool või üks tema sidusüksus.
Kui vajalik teave on krediidiasutusele või investeerimisühingule kättesaadav,
määratakse maksimaalne kasutatav limiit väärtpaberistamise eriotstarbelistele
ettevõtetele võimaldatavate krediidi- ja likviidsuslimiitide jaoks kindlaks
maksimaalse summana, mida saaks välja võtta, arvestades väärtpaberistamise eriotstarbeliste
ettevõtete enda kohustusi, mille tähtaeg saabub järgmise 30 päeva jooksul.
2.
Maksimaalne kasutatav limiit, mida saab välja võtta
hetkel kasutamata krediidi- ja likviidsuslimiitide arvelt, korrutatakse
5 %-ga, kui asjaomased tehingud kvalifitseeruvad krediidiriski
standardmeetodi või sisereitingute meetodi alusel jaenõuete riskipositsiooni
klassi.
3.
Maksimaalne kasutatav limiit, mida saab välja võtta
hetkel kasutamata krediidi- ja likviidsuslimiitide arvelt, korrutatakse
10 %-ga, kui need vastavad järgmistele tingimustele:
a)       need
ei kvalifitseeru krediidiriski standardmeetodi või sisereitingute meetodi
alusel jaenõuete riskipositsiooni klassi;
b)       neid
on võimaldatud klientidele, kes ei ole finantssektorisse kuuluvad kliendid;
c)       neid
ei ole võimaldatud eesmärgiga asendada kliendi rahastamist olukordades, kus ta
ei ole suuteline rahuldama oma rahastamisvajadust finantsturgudel.
4.
Maksimaalne kasutatav limiit, mida saab välja võtta
muude kasutamata krediidi- ja likviidsuslimiitide arvelt, korrutatakse 100 %-ga.
See kehtib eelkõige järgmistel juhtudel:
(a)
likviidsuse tagamise tehingud, mida krediidiasutus
või investeerimisühing on võimaldanud väärtpaberistamise eriotstarbelistele
ettevõtetele;
(b)
kokkulepe, mille kohaselt krediidiasutus või
investeerimisühing peab ostma varasid väärtpaberistamise eriotstarbeliselt
ettevõttelt või vahetama temaga varasid.
5.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, mille on
asutanud ja mida sponsoreerib liikmesriigi keskvalitsus või piirkondlik
valitsus, võivad erandina lõikest 4 kohaldada lõigetes 2 ja 3 sätestatud
käsitlust ka krediidilimiitide ja likviidsuse tagamise tehingute suhtes, mida
osutatakse krediidiasutustele ja investeerimisühingutele ainsa eesmärgiga otse
või kaudselt rahastada tugilaene, mis kvalifitseeruvad kõnealustes lõigetes
osutatud riskipositsiooni klassidesse. Need tugilaenud on kättesaadavad
konkurentsivabal, mittetulunduslikul alusel ainult isikutele, kes ei ole
finantssektorisse kuuluvad kliendid, et edendada asjaomase liikmesriigi
keskvalitsuse või piirkondliku valitsuse avaliku poliitika eesmärke. Selliseid
tehinguid on võimalik teostada ainult tugilaenu taotluse alusel ja sellise
taotluse summani.
Artikkel 413
Vahendite sissevool
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud annavad
aru oma likviidsete vahendite piiristatud sissevoolu kohta. Likviidsete
vahendite piiristatud sissevool on likviidsete vahendite sissevool, mis on
piiratud 75 %-ga likviidsete vahendite väljavoolust. Krediidiasutused ja
investeerimisühingud võivad sellest piirmäärast välja arvata likviidsete
vahendite sissevoolu hoiustest, mis on muudes krediidiasutustes ja
investeerimisühingutes ning mida saab käsitleda vastavalt artikli 108 lõikes 6
või 7 sätestatule.
2.
Likviidsete vahendite sissevoolu mõõdetakse
järgneva 30 päeva jooksul. See koosneb üksnes vahendite lepingupõhisest
sissevoolust, mis tuleneb riskipositsioonidest, mille tasumise tähtaeg ei ole
möödunud ning mille puhul pangal ei ole põhjust eeldada, et 30 päeva jooksul
esineb kohustuste mittetäitmist. Vahendite sissevool võetakse arvesse
täielikult, erandiks on järgmine:
(a)
rahalisi nõudeid klientide vastu, kes ei ole
finantssektorisse kuuluvad kliendid, vähendatakse 50 % võrra nende nõuete
väärtusest või nende klientide suhtes olevate rahastamise pikendamisega seotud
lepinguliste kohustuste võrra, sõltuvalt sellest, kumb on suurem. Seda ei
kohaldata rahaliste nõuete suhtes, mis tulenevad artikli 188 kohaselt
määratletud tagatud laenuandmistehingutest ja kapitaliturupõhistest
tehingutest, mis on tagatud likviidsete varadega vastavalt artiklile 404;
(b)
artiklis 188 määratletud tagatud
laenuandmistehingutest ja kapitaliturupõhistest tehingutest tulenevaid rahalisi
nõudeid, kui need on tagatud likviidsete varadega, ei võeta arvesse kuni
likviidsete varade väärtuseni ilma väärtuskärbeteta ning rahaliste nõuete
ülejäänud osa puhul võetakse need täielikult arvesse;
(c)
rahalisi nõudeid, mida võlgnikust krediidiasutus
või investeerimisühing käsitleb vastavalt artikli 410 lõikele 4, mis tahes
kasutamata krediidi- või likviidsuslimiiti ning muid kohustusi ei võeta
arvesse.
3.
II lisas loetletud lepingute alusel 30 päeva
jooksul eeldatavasti maksmisele kuuluvad ja saada olevad summad kajastatakse
netopõhiselt kõigi vastaspoolte puhul ning korrutatakse 100 %-ga
saadaolevast netosummast. Netopõhiselt tähendab ka seda, et arvesse ei võeta
artikli 404 kohaselt likviidse varana käsitletavat saadavat tagatist.
4.
Pädevad asutused võivad anda igal üksikjuhul eraldi
loa kohaldada erandina lõike 2 punktist c kõrgemat vahendite sissevoolu juhul,
kui kõik järgmised tingimused on täidetud:
(a)
on põhjust eeldada vahendite suuremat sissevoolu
isegi iseloomuliku stressiolukorra korral;
(b)
vastaspool on krediidiasutuse või
investeerimisühingu emaettevõtjana tegutsev või tütarettevõtjast krediidiasutus
või investeerimisühing või sama emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse või
investeerimisühingu muu tütarettevõtja või krediidiasutuse või
investeerimisühinguga seotud suhtega direktiivi 83/349/EMÜ artikli 12 lõike 1
tähenduses;
(c)
erandina artiklist 413 kohaldab vastaspool vastavat
sümmeetrilist või konservatiivsemat vahendite väljavoolu;
(d)
krediidiasutus või investeerimisühing ja vastaspool
on asutatud samas liikmesriigis, kui ei kohaldata artikli 18 lõike 1 punkti b.
Kui lubatakse kohaldada sellist suuremat vahendite
sissevoolu, teavitavad pädevad asutused EBA-t sellisest otsusest ja selle
põhjustest. Sellise suurema vahendite sissevoolu tingimused vaatavad pädevad
asutused korrapäraselt läbi.
5.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud ei esita
aruannet vahendite sissevoolu kohta mis tahes likviidsetest varadest, mille
kohta esitatakse aruanne kooskõlas artikliga 404, välja arvatud tehtavad maksed
varade puhul, mis ei ole kajastatud vara turuväärtuses.
6.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud ei esita
aruannet vahendite sissevoolu kohta, mis tuleneb mis tahes uute kohustuste
võtmisest või uute instrumentide emiteerimisest.
7.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võtavad
arvesse likviidsete vahendite sissevoolu, mis saadakse kolmandates riikides,
kus kehtivad ülekandepiirangud, või mis on nomineeritud mittekonverteeritavas
valuutas, ainult sel määral, mil need vastavad vahendite väljavoolule kolmandas
riigis või asjaomases valuutas.
III jaotis
Aruandlus stabiilse rahastamise kohta
Artikkel 414
Stabiilset rahastamist pakkuvad kirjed
1.
Pädevatele asutustele esitatakse järgmiste kirjete
kohta eraldi aruanne, et võimaldada hinnata stabiilse rahastamise
kättesaadavust:
a)       omavahendid;
b)       järgmised
kohustused, mis ei ole hõlmatud punktis a:
i)        jaehoiused, mis kvalifitseeruvad
artikli 409 lõike 1 kohaseks käsitluseks;
ii)       jaehoiused, mis kvalifitseeruvad
artikli 409 lõike 2 kohaseks käsitluseks;
iii)      hoiused, mis kvalifitseeruvad artikli
410 lõike 4 kohaseks käsitluseks;
iv)      punktis iii osutatud hoiustest need,
mille suhtes kohaldatakse hoiuste tagamist vastavalt direktiivile 94/19/EÜ või
samaväärseid kolmanda riigi hoiuse tagatisi artikli 409 lõike 2 tingimustel;
v)       punktis iii osutatud hoiustest need, mis
kuuluvad artikli 410 lõike 3 punkti b reguleerimisalasse;
vi)      hoiustatud summad, mis ei kuulu punkti i
või iii alla juhul, kui neid ei ole hoiustanud finantssektorisse kuuluvad
kliendid;
vii)     kogu rahastamine, mis on saadud
finantssektorisse kuuluvatelt klientidelt;
viii)    eraldi vastavalt punktidesse vi ja vii
kuuluvate summade puhul rahastamine, mis on saadud artiklis 188 määratletud
tagatud laenuandmistehingutest ja kapitaliturupõhistest tehingutest
–
tagatud likviidsete varadega vastavalt artiklis 404
sätestatule;
–
tagatud mis tahes muu varaga;
ix)      kohustused, mis tulenevad emiteeritud
väärtpaberitest, mille suhtes saab kohaldada artiklis 124 sätestatud käsitlust;
x)       muud kohustused, mis tulenevad
emiteeritud väärtpaberitest;
xi)      mis tahes muud kohustused.
2.
Vajaduse korral esitatakse kõik kirjed järgmises
viies rühmas vastavalt kas lunastustähtpäevale või varaseimale kuupäevale,
millal neid saab lepingu kohaselt lunastada, olenevalt sellest, kumb neist
kuupäevadest on varasem:
(a)
kolme kuu jooksul;
(b)
kolme ja kuue kuu vahel;
(c)
kuue ja üheksa kuu vahel;
(d)
üheksa ja 12 kuu vahel;
(e)
pärast 12 kuud.
Artikkel 415
Kirjed, mis eeldavad stabiilset rahastamist
1.
Stabiilse rahastamise vajaduse hindamiseks
esitatakse pädevatele asutustele järgmiste kirjete kohta eraldi aruanne:
(a)
artiklis 404 osutatud varad vara liigi lõikes;
(b)
väärtpaberid ja rahaturuinstrumendid, mis ei ole
hõlmatud punktis a;
(c)
finantssektoriväliste üksuste aktsiad, mis on
kaasatud tunnustatud börsi olulisse indeksisse;
(d)
muud kapitaliväärtpaberid;
(e)
kuld;
(f)
muud väärismetallid;
(g)
mittepikendatavad laenud ja nõuded, eraldi need,
mille puhul laenuvõtjad on:
i)        füüsilised isikud, välja arvatud
äriline füüsilisest isikust ettevõtja ja partnerlused; väikesed ja keskmise
suurusega ettevõtjad, kui asjaomase kliendi või omavahel seotud klientide rühma
koguhoius on vähem kui üks miljon eurot;
ii)       riigid, keskpangad ja avaliku sektori
asutused;
iii)      punktides i ja ii osutamata kliendid,
välja arvatud finantssektorisse kuuluvad kliendid;
iv)      mis tahes muud laenuvõtjad;
(h)
tuletisinstrumentide nõuded;
(i)
mis tahes muud varad;
(j)
kasutamata krediidilimiidid, mille risk
kvalifitseerub I lisa kohaselt kas „keskmiseks” või „mõõdukaks”.
2.
Võimaluse korral esitatakse kõik kirjed artikli 414
lõikes 2 kirjeldatud viies rühmas.
VII OSA
FINANTSVÕIMENDUS
Artikkel 416
Finantsvõimenduse määra arvutamine
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad
oma finantsvõimenduse määra vastavalt lõigetes 2–10 sätestatud metoodikale.
2.
Finantsvõimenduse määra arvutamiseks jagatakse
krediidiasutuse või investeerimisühingu kapitalinäitaja selle krediidiasutuse
või investeerimisühingu kogu riskipositsiooni näitajaga ning väljendatakse
protsendina.
Krediidiasutused või investeerimisühingud
arvutavad finantsvõimenduse määra kuu finantsvõimenduse määrade lihtsa
aritmeetilise keskmisena ühe kvartali jooksul.
3.
Lõike 2 kohaldamisel on kapitalinäitajaks esimese
taseme omavahendid.
4.
Kogu riskipositsiooni näitaja on kõigi nende varade
ja bilansiväliste kirjete riskipositsiooni väärtuste summa, mida ei ole maha
arvatud lõikes 3 osutatud kapitalinäitaja kindlaksmääramisel.
Kui krediidiasutused ja investeerimisühingud
hõlmavad asjaomased üksused, milles neil on märkimisväärsed investeeringud, oma
konsolideerimises vastavalt asjakohasele raamatupidamiskorrale, kuid mitte oma
usaldatavusnõuete kohases konsolideerimises vastavalt I osa II jaotise 2.
peatükile, vähendavad nad oma riskipositsiooni näitajat summa võrra, mis
saadakse korrutades punktis a määratletud summa punktis b määratletud
kordajaga:
(a)
nende asjaomaste üksuste kõigi varade
riskipositsioonide summa, mis on arvesse võetud konsolideerimisel vastavalt
asjakohasele raamatupidamiskorrale, kuid mitte usaldatavusnõuete kohasel
konsolideerimisel vastavalt I osa II jaotise 2. peatükile;
(b)
artikli 33 lõike 1 punktis i ja artikli 53 punktis
d täpsustatud esimese taseme omavahendite kirjetest mahaarvamiste summa, mis on
jagatud esimese taseme omavahendite kirjete kogusummaga.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud teostavad
varade ja bilansiväliste kirjete hindamise vastavalt artiklile 94.
5.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
varade riskipositsiooni väärtuse järgmiste põhimõtete alusel:
(a)
varade riskipositsioonide väärtused, välja arvatud
II lisas loetletud kirjed ja krediididerivatiivid, tähendavad artikli 106
lõikes 1 määratletud riskipositsioonide väärtusi;
(b)
füüsilist või finantstagatist, garantiisid või
krediidiriski ostetud maandust ei kasutata varade riskipositsiooni väärtuse
vähendamiseks;
(c)
laenude ja hoiuste tasaarvestus ei ole lubatud.
6.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
II lisas loetletud instrumentide ja krediididerivatiivide riskipositsiooni
väärtuse kindlaks kas artiklis 269 sätestatud turuväärtuse meetodi või artiklis
270 sätestatud esmase riskipositsiooni meetodi alusel. Krediidiasutused ja
investeerimisühingud võivad kasutada esmase riskipositsiooni meetodit, et
määrata kindlaks II lisas loetletud kirjete ja krediididerivatiivide
riskipositsiooni väärtus, ainult juhul, kui nad kasutavad kõnealust meetodit ka
nende kirjete riskipositsiooni väärtuse kindlaksmääramiseks artiklis 87
sätestatud omavahendite nõuete täitmise eesmärgil.
II lisas loetletud instrumentide ja krediididerivatiivide
riskipositsiooni väärtuse kindlaksmääramisel võtavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud vastavalt artiklile 289 arvesse uuenduslepingute ja muude
tasaarvestuskokkulepete mõju, välja arvatud lepingujärgsete toodetevaheliste
tasaarvestuskokkulepete mõju.
7.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
repotehingute, väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise tehingute,
pika arveldustähtajaga tehingute ja võimenduslaenu tehingute riskipositsiooni
väärtuse kindlaks vastavalt artikli 215 lõigetele 1–3 ning võtavad vastavalt
artiklile 201 arvesse tasaarvestuse raamlepingute mõju, välja arvatud
lepingujärgsete toodetevaheliste tasaarvestuskokkulepete mõju.
8.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
vastavalt artikli 106 lõikele 1 kindlaks bilansiväliste kirjete
riskipositsiooni, välja arvatud II lisas loetletud instrumendid,
krediididerivatiivid, repotehingud, väärtpaberite või kaupade laenuks andmise
või võtmise tehingud, pika arveldustähtajaga tehingud ning võimenduslaenu
tehingud, ning kohaldavad kõnealuses artiklis nimetatud spetsiifiliste
krediidiriskiga korrigeerimiste suhtes järgmisi muudatusi:
(a)
spetsiifiline krediidiriskiga korrigeerimine I lisa
lõike 4 esimeses taandes osutatud selliste kasutamata krediidilimiitide puhul,
mille võib igal ajal tingimusteta ja etteteatamata tühistada, on 10 %;
(b)
spetsiifiline krediidiriskiga korrigeerimine kõigi
muude I lisas loetletud bilansiväliste kirjete puhul on 100 %.
9.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
II lisas loetletud kirjete ja bilansiväliste krediididerivatiivide
riskipositsiooni väärtused kindlaks vastavalt lõikes 6 sätestatud meetodile.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
bilansiväliste repotehingute, väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise
tehingute, pika arveldustähtajaga tehingute ja võimenduslaenu tehingute
riskipositsiooni väärtuse kindlaks vastavalt lõikes 7 sätestatud meetodile.
10.
Lõigetes 6, 7 ja 9 sätestatud arvutuste tegemisel
võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud otsustada mitte kohaldada lõike
5 punktis b sätestatud põhimõtet.
Artikkel 417
Aruandekohustus
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud esitavad
pädevatele asutustele kogu vajaliku teabe finantsvõimenduse määra ja selle
komponentide kohta vastavalt artiklis 416 sätestatule. Pädevad asutused võtavad
kõnealust teavet arvesse direktiivi [lisab OP] artiklis 92 osutatud
järelevalvealase läbivaatamise teostamisel.
EBA taotluse korral esitavad pädevad asutused
krediidiasutustelt ja investeerimisühingutelt saadud teabe EBA-le, et
hõlbustada artiklis 482 osutatud läbivaatamist.
2.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, et määrata kindlaks lõikes 1 osutatud aruandekohustuse
jaoks ühtse aruandlusvormi sisu ja vorm, juhised sellise vormi kasutamiseks ning
aruandluse sagedus ja kuupäevad.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr 1093/2010 artiklis 15
sätestatud korras.
VIII OSA
AVALIKUSTAMINE KREDIIDIASUTUSTE JA INVESTEERIMISÜHNGUTE POOLT
I jaotis
Üldpõhimõtted
Artikkel 418
 Avalikustamiskohustuse ulatus
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
avalikustavad II jaotises sätestatud teabe, kui artiklis 419 ei ole
sätestatud teisiti.
2.
Selleks et pädevad asutused saaksid III jaotises
osutatud vahendite ja metoodikate kohta loa anda, peavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud avalikustama kõnealuses jaotises ette nähtud teabe.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võtavad
vastu ametlikud eeskirjad käesolevas osas sätestatud avalikustamisnõuete
täitmiseks ja põhimõtted andmete avalikustamise, sealhulgas nende kontrollimise
ja esitamissageduse asjakohasuse hindamiseks. Samuti võtavad krediidiasutused
ja investeerimisühingud vastu eeskirjad, mille kohaselt hinnatakse, kas nende
avalikustatavad andmed annavad turuosalistele igakülgset teavet krediidiasutuse
või investeerimisühingu riskiprofiili kohta.
Kui avalikustatavad andmed ei anna turuosalistele
igakülgset teavet riskiprofiili kohta, avalikustavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud lisaks lõikes 1 märgitule täiendava teabe.
Krediidiasutustelt ja investeerimisühingutelt nõutakse siiski vaid sellise
teabe avalikustamist, mis artikli 419 kohaselt on oluline ning mida ei
käsitleta ärisaladusena ega konfidentsiaalsena.
4.
Taotluse korral selgitavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud oma reitinguotsuseid väikestele ja keskmise suurusega
ettevõtjatele ning teistele laene taotlevatele äriühingutele, esitades
selgituse vastava palve korral kirjalikult. Selgitusega seotud halduskulud on
proportsionaalsed laenu suurusega.
Artikkel 419
Mitteoluline, ärisaladusena käsitletav või konfidentsiaalne teave
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
jätta avalikustamata ühe või mitu II jaotises loetletud teabeelementi
tingimusel, et sellist avalikustatavat teavet ei käsitleta olulisena, välja
arvatud artikli 424 kohase avalikustatava teabe puhul.
Teavet loetakse avalikustamise seisukohalt oluliseks,
kui selle väljajätmine või väär esitamine võiks muuta või mõjutada isiku
hinnangut või otsust, kes kasutab sellist teavet majanduslike otsuste
tegemiseks.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
jätta avalikustamata ühe või mitu II ja III jaotises loetletud teabeelementi,
kui need elemendid sisaldavad teavet, mida käsitletakse ärisaladusena või
konfidentsiaalsena vastavalt teisele ja kolmandale lõigule, välja arvatud
artikli 424 kohase avalikustatava teabe puhul.
Teavet käsitletakse krediidiasutuse või
investeerimisühingu ärisaladusena, kui sellise teabe üldsusele avalikustamine
kahjustaks tema konkurentsivõimet. See võib hõlmata teavet toodete või
süsteemide kohta, mis konkurentidega jagamisel vähendaks krediidiasutuse või
investeerimisühingu poolt neisse tehtud investeeringute väärtust.
Teavet käsitletakse konfidentsiaalsena, kui
krediidiasutusel või investeerimisühingul on klientide ees või suhetest teiste
vastaspooltega kohustused, mis eeldavad konfidentsiaalsust.
3.
Lõikes 2 osutatud juhtudel märgib asjaomane
krediidiasutus või investeerimisühing oma avalikustatud teabes asjaolu, et
teatavaid teabeelemente ei avalikustata, esitab selle kohta põhjendused ja
avaldab avalikustamiskohustuse alla kuuluva teema kohta üldisemat teavet, välja
arvatud juhul kui teabeelemente käsitletakse ärisaladusena või
konfidentsiaalsena.
Artikkel 420
Teabe avalikustamise sagedus
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
avaldavad käesoleva osa kohaselt nõutud avalikustatava teabe vähemalt kord
aastas.
Kord aastas avalikustatav teave avaldatakse
finantsaruannete avaldamise kuupäevaga samal ajal.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
hindavad vajadust avaldada osa või kogu avalikustatavat teavet sagedamini kui
kord aastas krediidiasutuse või investeerimisühingu majandustegevusest
tulenevate oluliste näitajate tõttu, milleks on tegevuse maht, tegevuste
ulatus, tegutsemine erinevates riikides, kaasatus erinevatesse
finantssektoritesse ja osalus rahvusvahelistel finantsturgudel ning makse-,
arveldus- ja kliiringsüsteemid. Kõnealuses hinnangus pööratakse erilist
tähelepanu võimalikule vajadusele sagedamini avalikustada artikli 424 ning
artikli 425 punktide b–e kohaseid teabeelemente, samuti riskipositsioone ja
muid kirjeid käsitlevat teavet, mis võib kiiresti muutuda.
Artikkel 421
Avalikustamise viisid
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad
määrata asjakohase vahendi, koha ja kontrollimise viisi, et tulemuslikult täita
käesolevas osas sätestatud avalikustamisnõudeid. Võimaluse piires tuleks kogu
avalikustatav teave edastada ühe vahendi kaudu või ühes kohas.
2.
Samaväärset avalikustamist, mida krediidiasutused
ja investeerimisühingud teevad raamatupidamis-, börsi- või muude nõuete alusel,
võib lugeda vastavaks käesoleva osa tingimustele. Kui avalikustatav teave ei ole
lisatud finantsaruannetele, märgivad krediidiasutused ja investeerimisühingud,
kust asjaomast teavet saab.
II jaotis
Läbipaistvuse ja avalikustamise tehnilised kriteeriumid
Artikkel 422
Riskijuhtimise eesmärgid ja põhimõtted
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
avalikustavad oma riskijuhtimise eesmärgid eraldi iga riskikategooria kohta,
sealhulgas käesolevas jaotises osutatud riskide kohta. Avalikustamine hõlmab
järgmist:
a)       selliste
riskide juhtimise strateegiad ja protsessid;
b)       asjakohase
riskijuhtimise funktsiooni struktuur ja korraldus, sealhulgas teave tema
volituste ja põhikirja kohta, või muud asjakohased meetmed;
c)       riskiaruandluse
ja mõõtmissüsteemide ulatus ja laad;
d)       riskimaandamise
põhimõtted ning maanduste ja maandavate tegurite jätkuva tulemuslikkuse
kontrollimise strateegiad ja protsessid;
e)       juhtorgani
poolt kinnitatud avaldus krediidiasutuse või investeerimisühingu
riskijuhtimiskorralduse asjakohasuse kohta, millega kinnitatakse, et
kehtestatud riskijuhtimissüsteemid on piisavad, arvestades krediidiasutuse või
investeerimisühingu profiili ja strateegiat;
f)        juhtorgani
poolt kinnitatud lühike riskiaruanne, milles lühidalt ja konkreetselt
kirjeldatakse krediidiasutuse või investeerimisühingu üldist riskiprofiili
seoses äristrateegiaga. Aruanne sisaldab peamisi suhtarve ja arvandmeid,
millega antakse välistele sidusrühmadele lühike, kuid terviklik ülevaade
sellest, milline on krediidiasutuse või investeerimisühingu riskiprofiili ja
juhtorgani määratud riskitaluvuse suhe.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
avalikustavad juhtimiskorda käsitleva järgmise teabe ja ajakohastavad seda
korrapäraselt, vähemalt kord aastas:
a)       juhtorgani
liikmete poolt juhatuses hõivatud kohtade arv;
b)       värbamispõhimõtted
juhtorgani liikmete valikuks ning juhtorgani liikmete tegelikud teadmised,
oskused ja asjatundlikkus;
c)       mitmekesisuspoliitika
seoses juhtorgani liikmete valikuga, selle eesmärgid ja selle poliitikaga
kehtestatud mis tahes asjaomased sihtmärgid, ning ulatus, mil määral kõnealused
eesmärgid ja sihtmärgid on saavutatud;
d)       kas
krediidiasutus või investeerimisühing on loonud eraldi riskikomisjoni või mitte
ning mitu korda on riskikomisjon kohtunud;
e)       selle
kirjeldus, kuidas teave riski kohta jõuab järelevalvefunktsiooni täitvale
juhtorganile.
Artikkel 423
Kohaldamisala
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
avalikustavad seoses käesoleva määruse nõuete kohaldamisalaga vastavalt
direktiivile [lisab OP] järgmise teabe:
(a)
sellise krediidiasutuse või investeerimisühingu
nimi, kelle suhtes käesoleva määruse nõudeid kohaldatakse;
(b)
ülevaade erinevustest raamatupidamise ja
usaldatavusnõuete jaoks kasutatavates konsolideerimise alustes koos asjaomaste
üksuste lühikirjeldusega, milles selgitatakse, kas need on:
i)        konsolideeritud
täies ulatuses;
ii)       konsolideeritud
proportsionaalses ulatuses;
iii)      omavahenditest
maha arvatud;
iv)      ei
ole konsolideeritud ega maha arvatud;
(c)
mis tahes praegused või prognoositavad olulised
praktilised või õiguslikud takistused omavahendite kiireks ülekandmiseks või
kohustuste tagasimaksmiseks emaettevõtja ja selle tütarettevõtjate vahel;
(d)
koondsumma, mille võrra on kõikide konsolideerimata
tütarettevõtjate tegelikud omavahendid väiksemad nõutud omavahenditest, ja
selliste tütarettevõtjate nimi või nimed;
(e)
vajaduse korral artiklites 6–8 sätestatud sätete
rakendamise asjaolud.
Artikkel 424
Omavahendid
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
avalikustavad oma omavahendite kohta järgmise teabe:
(a)
esimese taseme põhiomavahendite, täiendavate
esimese taseme omavahendite, teise taseme omavahendite ning artiklite 29–32,
33, 53, 63 ja 74 kohaselt krediidiasutuse või investeerimisühingu omavahendite
suhtes kohaldatud filtrite ja mahaarvamiste täielik vastavusseviimine ning
krediidiasutuse või investeerimisühingu auditeeritud finantsaruannetes sisalduv
bilanss;
(b)
krediidiasutuse või investeerimisühingu väljaantud
esimese taseme põhiomavahendite ning täiendavate esimese taseme omavahendite
instrumentide ja teise taseme omavahendite instrumentide peamiste tunnuste
kirjeldus;
(c)
kõigi esimese taseme põhiomavahendite, täiendavate
esimese taseme omavahendite ja teise taseme omavahendite instrumentide
täielikud tingimused;
(d)
eraldi avalikustatakse teave järgmiste elementide
laadi ja summade kohta:
i)        iga usaldatavusfilter, mida on
kohaldatud vastavalt artiklitele 29–32;
ii)       iga mahaarvamine, mis on tehtud
artiklite 33, 53 ja 63 kohaselt;
iii)      kirjed, mis ei ole maha arvatud
vastavalt artiklitele 44, 45, 53, 63 ja 74;
(e)
kirjeldus kõigi piirangute kohta, mida on
kohaldatud omavahendite arvutamise suhtes kooskõlas käesoleva määrusega, ning
instrumentide, usaldatavusfiltrite ja mahaarvamiste kohta, mille suhtes
kõnealused piiranguid kohaldatakse;
(f)
kui krediidiasutused ja investeerimisühingud
avalikustavad omavahendite suhtarvud, mis on arvutatud kasutades omavahendite
elemente, mis on kindlaks määratud muul alusel kui käesolevas määruses
sätestatud, avalikustatakse põhjalik selgitus selle kohta, mille alusel
kõnealused omavahendite suhtarvud on arvutatud.
2.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada ühtsed vormid lõike 1 punktide a, b, d ja e
kohaseks avalikustamiseks.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2013.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 425
Omavahendite nõuded
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
avalikustavad järgmise teabe krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt
direktiivi [lisab OP] artiklite 87 ja 72 kohaste nõuete täitmise kohta:
(a)
krediidiasutuses või investeerimisühingus praeguste
ja edaspidiste tegevuste toetamiseks kasutatava sisemise kapitali adekvaatsuse
hindamismeetodi kokkuvõte;
(b)
krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul,
kes arvutavad riskiga kaalutud varasid III osa II jaotise 2. peatüki alusel, 8
% artiklis 107 sätestatud iga riskipositsiooni klassi riskiga kaalutud
varadest;
(c)
krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul,
kes arvutavad riskiga kaalutud varasid III osa II jaotise 3. peatüki alusel, 8
% artiklis 142 sätestatud iga riskipositsiooni klassi riskiga kaalutud
varadest. Jaenõuete riskipositsiooni klassi puhul kohaldatakse seda nõuet iga
sellise riskipositsiooni kategooria suhtes, millele vastavad erinevad artikli
149 lõigetes 1 kuni 4 sätestatud korrelatsioonid. Omakapitali investeeringute
riskipositsiooni klassi puhul kohaldatakse seda nõuet:
i)        iga
artiklis 150 sätestatud meetodi suhtes;
ii)       börsil
kaubeldavate riskipositsioonide, piisavalt diversifitseeritud portfellides
hoitava börsivälise kapitali riskipositsioonide ja muude riskipositsioonide
suhtes;
iii)      riskipositsioonide
suhtes, mille omavahendite nõuete suhtes kohaldatakse järelevalveasutuse poolt
määratud üleminekuperioodi;
iv)      riskipositsioonide
suhtes, mille omavahendite nõuete suhtes ajutiselt kohaldatakse varasemalt
kehtinud nõudeid;
(d)
artikli 87 punktide b ja c alusel arvutatud
omavahendite nõuded;
(e)
III osa III jaotise 2.–4. jao kohaselt arvutatud ja
eraldi avalikustatud omavahendite nõuded.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
arvutavad riskiga kaalutud varasid vastavalt artikli 148 lõikele 5 või artikli
150 lõikele 2, avalikustavad riskipositsioonid, mis nad on määranud igale
artikli 148 lõike 5 tabeli 1 kategooriale või igale artikli 150 lõikes 2
osutatud riskikaalule.
Artikkel 426
Vastaspoole krediidiriskist tulenev riskipositsioon
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
avalikustavad järgmise teabe seoses krediidiasutuse või investeerimisühingu
riskipositsiooniga, mis tuleneb vastaspoole krediidiriskist, nagu on
määratletud III jaotise 6. peatükis:
(a)
selgitus sisemiste kapitali- ja krediidilimiitide
määramise metoodika kohta vastaspoole krediidiriski positsioonide puhul;
(b)
selgitus tagatise kindlustamise ja
krediidireservide moodustamise põhimõtete kohta;
(c)
selgitus korrelatsiooniriski positsiooni
käsitlevate tegevuspõhimõtete kohta;
(d)
selgitus selle kohta, millist mõju avaldab sellise
tagatise suurus, mille krediidiasutus või investeerimisühing peaks andma oma
krediidireitingu langetamise korral;
(e)
lepingute positiivne õiglane koguväärtus,
tasaarvestusest saadav tulu, tasaarvestatud praegune krediidiriski positsioon,
olemasolev tagatis ja tuletisinstrumentide krediidiriski netopositsioon.
Tuletisinstrumentide krediidiriski netopositsioon on tuletistehingute
krediidiriski positsioon pärast õiguslikult täitmisele pööratavatest
tasaarvestuskokkulepetest ja tagatiskokkulepetest saadava kasu arvessevõtmist;
(f)
riskipositsiooni väärtuse näitajad vastavalt III
jaotise 3.–6. jaos sätestatud meetoditele, olenevalt sellest, millist meetodit
kohaldatakse;
(g)
krediididerivatiivide abil riskimaanduste tinglik
väärtus ja praeguse krediidiriski positsiooni jaotus krediidiriski positsiooni
liikide lõikes;
(h)
krediididerivatiividega tehtud tehingute tinglik
väärtus, jaotatuna vastavalt sellele, kas need on seotud krediidiasutuse või
investeerimisühingu enda krediidiportfelliga või tema vahendustegevusega, kaasa
arvatud kasutatud krediididerivatiivtooted, mis on omakorda jagatud ostetava ja
müüdava kaitse alusel igas tooterühmas;
(i)
α hinnang, kui krediidiasutus või
investeerimisühing on saanud pädevate asutuste loa α hindamiseks.
Artikkel 427
Kapitalipuhvrid
1.
Krediidiasutus või investeerimisühing avalikustab
järgmise teabe selle kohta, kuidas ta järgib direktiivi [lisab OP] VII jaotise
4. peatükis osutatud vastutsükliliste kapitalipuhvrite nõuet:
a)       krediidiasutuse
või investeerimisühingu nende krediidiriski positsioonide geograafiline jaotus,
mis on asjakohased tema vastutsüklilise kapitalipuhvri arvutamise seisukohast;
b)       krediidiasutuse-
või investeerimisühingupõhise vastutsüklilise kapitalipuhvri sisu.
2.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada lõikes 1 sätestatud avalikustamisnõuded.
EBA esitab
kõnealused regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud komisjonile
31. detsembriks 2014.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
Artikkel 428
Krediidiriskiga korrigeerimine
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
avalikustavad järgmise teabe krediidiriskile ja lahjendusriskile avatuse kohta:
(a)
raamatupidamises kasutatavate mõistete „tähtajaks
tasumata” ja „vähenenud väärtusega” määratlused;
(b)
spetsiifiliste ja üldiste krediidiriskiga
korrigeerimiste kindlaksmääramiseks kehtestatud meetodite kirjeldus;
(c)
riskipositsioonide kogusumma pärast
raamatupidamislikke tasaarvestusi, kus ei ole arvesse võetud krediidiriski
maandamise mõju, ja riskipositsioonide keskmine suurus perioodi vältel,
esitatuna erinevat liiki riskipositsiooni klasside lõikes;
(d)
riskipositsioonide geograafiline jaotumine,
jaotatuna märkimisväärseteks piirkondadeks oluliste riskipositsiooni klasside
lõikes, ja vajaduse korral muud üksikasjad;
(e)
riskipositsioonide liigitamine majandusharudesse
või vastaspoolte liikidesse, esitatuna riskipositsiooni klasside lõikes, ja
vajaduse korral muud üksikasjad;
(f)
kõigi riskipositsioonide järelejäänud tähtaegade
jaotumine, esitatuna riskipositsiooni klasside lõikes, ja vajaduse korral muud
üksikasjad;
(g)
oluliste majandusharude või vastaspoole liikide
lõikes, järgmiste summade äranäitamisega:
i)        vähenenud
väärtusega riskipositsioonid ja tähtajaks tasumata riskipositsioonid, eraldi
välja tooduna;
ii)       spetsiifilised
ja üldised krediidiriskiga korrigeerimised;
iii)      spetsiifiliste
ja üldiste krediidiriskiga korrigeerimiste kulud aruandeperioodi jooksul;
(h)
eraldi välja toodud vähenenud väärtusega ja
tähtajaks tasumata riskipositsioonide arv, esitatuna oluliste geograafiliste
piirkondade lõikes, sealhulgas iga geograafilise piirkonnaga seotud
spetsiifiliste ja üldiste krediidiriskiga korrigeerimiste summad, kui see on
otstarbekas;
(i)
eraldi välja toodud vähenenud väärtusega
riskipositsioonide spetsiifiliste ja üldiste krediidiriskiga korrigeerimiste
muudatuste vastavusseviimine. Selline teave peab sisaldama järgmist:
i)        spetsiifiliste
ja üldiste krediidiriskiga korrigeerimiste liigi kirjeldus;
ii)       algsaldod;
iii)      aruandeperioodi
jooksul krediidiriskiga korrigeerimiste vastu võetud summade suurus;
iv)      aruandeperioodi
jooksul riskipositsioonidest tuleneva prognoositud tõenäolise kahju tarbeks
tehtud eraldised või tühistatud summad või mis tahes korrigeerimised,
sealhulgas need, mis tulenevad valuutakursi erinevustest, majandustegevuste
ühendamisest, tütarettevõtete omandamisest või võõrandamisest ja krediidiriskiga
korrigeerimiste vahelistest ülekannetest;
v)       lõppsaldod.
Otse kasumiaruandes kirjendatavad
spetsiifilised krediidiriskiga korrigeerimised ja sissenõutud summad
avalikustatakse eraldi.
Artikkel 429
Reitinguagentuuride kasutamine
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
arvutavad riskiga kaalutud varasid kooskõlas III osa II jaotise 2. peatükiga,
peavad avalikustama järgmise teabe iga artiklis 107 sätestatud riskipositsiooni
klassi kohta:
(a)
määratud reitinguagentuuride ja ekspordikrediidi
agentuuride nimed ning mis tahes muudatuste põhjendused;
(b)
riskipositsiooni klassid, mille puhul igat
reitinguagentuuri või ekspordikrediidi agentuuri kasutatakse;
(c)
emitentide ja emissiooni krediidireitingute
kauplemisportfelli mittekuuluvatele instrumentidele ülekandmiseks kasutatava
protsessi kirjeldus;
(d)
iga määratud reitinguagentuuri või ekspordikrediidi
agentuuri välise reitingu seos III osa II jaotise 2. peatükis sätestatud
krediidikvaliteedi astmetega, võttes arvesse, et sellist teavet ei pea
avalikustama, kui krediidiasutus või investeerimisühing vastab EBA avaldatud
standardseose tingimustele;
(e)
III osa II jaotise 2. peatükis sätestatud
krediidikvaliteedi astmega seostatavad riskipositsioonide väärtused ja
krediidiriski maandusega riskipositsioonide väärtused, sealhulgas need, mis on
omavahenditest maha arvatud.
Artikkel 430
Tururisk
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
arvutavad omavahendite nõudeid vastavalt artikli 83 lõike 3 punktidele b ja c,
avalikustavad kõnealused nõuded eraldi iga riski kohta, millele on asjaomastes
sätetes viidatud. Lisaks avalikustatakse eraldi omavahendite nõue
väärtpaberistamise positsioonidega seotud intresspositsiooni spetsiifilise
riski kohta.
Artikkel 431
Operatsioonirisk
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
avalikustavad operatsiooniriskiga seotud omavahendite nõuete arvutamise
meetodid, millele krediidiasutus või investeerimisühing kvalifitseerub; artikli
301 lõikes 2 sätestatud metoodika kirjeldus, kui krediidiasutus või
investeerimisühing seda kasutab, sealhulgas krediidiasutuse või
investeerimisühingu mõõtmismeetodis arvessevõetavate asjakohaste sise- ja
välistegurite analüüs, ning osalise kasutamise puhul erinevate kasutatavate
metoodikate kohaldamisala ja katvus.
Artikkel 432
Kauplemisportfelli mittekuuluvatest omakapitali instrumentidest tulenevad
riskipositsioonid
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
avalikustavad kauplemisportfelli mittekuuluvatest omakapitali instrumentidest
tulenevate riskipositsioonide kohta järgmise teabe:
(a)
riskipositsioonide eristamine vastavalt nende
eesmärkidele, sealhulgas vastavalt kapitali kasvutulu teenimise ja
strateegilistele kaalutlustele, ning ülevaade kasutatavatest raamatupidamis- ja
hindamismetoodikatest, sealhulgas hindamist mõjutavad peamised oletused ja
tavad ning mis tahes märkimisväärsed muutused kõnealustes tavades;
(b)
bilansiline ja õiglane väärtus ja börsil kauplemise
puhul võrdlus turuhindadega, kui see erineb oluliselt õiglasest väärtusest;
(c)
börsil kaubeldavate riskipositsioonide, piisavalt
diversifitseeritud portfellides hoitavate börsivälise kapitali investeeringute
ja muude riskipositsioonide liigid, laad ja summa;
(d)
kumulatiivne realiseerunud kasum või kahjum, mis
tuleneb perioodi jooksul toimunud müükidest ja realiseerimistest, ja
(e)
kogu realiseerumata kasum või kahjum, kogu
ümberhindlusest tulenev realiseerimata kasum või kahjum ning kõik eespool
nimetud summad, mis sisalduvad esimese taseme põhiomavahendites või
täiendavates esimese taseme omavahendites.
Artikkel 433
 Kauplemisportfelli mittekuuluvatest positsioonidest tulenev intressirisk
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
avalikustavad järgmise teabe kauplemisportfelli mittekuuluvatest
positsioonidest tuleneva intressiriski kohta:
(a)
intressiriski laad ja peamised oletused (sealhulgas
oletused laenu ettemaksete ja tähtajata hoiuste arengu kohta) ning
intressiriski mõõtmise sagedus;
(b)
kõikumised tuludes, majanduslikus väärtuses või
muus asjakohases näitajas, mida juhtkond kasutab intressimäära järskude tõusude
või languste puhul vastavalt juhtkonnapoolsele meetodile intressiriski
mõõtmiseks, esitatuna valuutade kaupa.
Artikkel 434
Väärtpaberistamise positsioonidest tulenev riskipositsioon
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
arvutavad riskiga kaalutud varasid vastavalt III osa II jaotise 5. peatükile
või omavahendite nõudeid vastavalt artiklile 326 või 327, avalikustab järgmise
teabe, vajaduse korral oma kauplemisportfelli ja kauplemisportfelli
mittekuuluva kohta eraldi:
(a)
krediidiasutuse või investeerimisühingu eesmärkide
kirjeldus seoses väärtpaberistamisega;
(b)
väärtpaberistatud varadega seonduvate muude riskide
laad, sealhulgas likviidsusriski laad;
(c)
riskide liigid, arvestades aluseks olevate
väärtpaberistamise positsioonide nõudeõiguse järku ja edasiväärtpaberistamisega
seoses võetud ja enda omandisse jäetud väärtpaberistamise positsioonide
alusvara;
(d)
krediidiasutuse või investeerimisühingu erinevad
rollid väärtpaberistamise protsessis;
(e)
krediidiasutuse või investeerimisühingu osaluse
määr igas punktis d osutatud rollis;
(f)
kehtestatud protsesside kirjeldus, mille abil
jälgitakse väärtpaberistamise positsioonidega seotud krediidi- ja tururiski
muutusi, sealhulgas seda, kuidas alusvara muutused mõjutavad
väärtpaberistamisest tulenevaid riskipositsioone, ja kirjeldus, kuidas need
protsessid erinevad edasiväärtpaberistamisest tulenevate riskipositsioonide
puhul;
(g)
krediidiasutuse või investeerimisühingu põhimõtete
kirjeldus, kuidas vähendatakse olemasolevaid väärtpaberistamise ja
edasiväärtpaberistamise positsioonidega seotud riske maandamise ja kaudse
krediidiriski kaitse kasutamisega, sealhulgas riskimaandustehingute oluliste
vastaspoolte määratlus asjaomaste riskide liikide lõikes;
(h)
krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt
väärtpaberistamisel kasutatavad riskiga kaalutud varade arvutamise meetodid,
sealhulgas väärtpaberistamise positsioonide liigid, mille suhtes iga sellist
meetodit kohaldatakse;
(i)
selliste väärtpaberistamise eriotstarbeliste
ettevõtete liigid, keda krediidiasutus või investeerimisühing kasutab
sponsorina kolmanda poole riskipositsioonide väärtpaberistamiseks, sealhulgas
kas, millises vormis ja millises summas krediidiasutusel või
investeerimisühingul on riskipositsioone seoses osutatud väärtpaberistamise
eriotstarbeliste ettevõtetega, eraldi bilansiliste ja bilansiväliste
riskipositsioonide kohta, ning selliste üksuste loetelu, keda krediidiasutus
või investeerimisühing haldab või nõustab ja kes investeerivad kas
krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt väärtpaberistatud väärtpaberistamise
positsioonidesse või krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt
sponsoreeritud väärtpaberistamise eriotstarbelistesse ettevõtetesse;
(j)
kokkuvõte raamatupidamiseeskirjadest, mida
krediidiasutus või investeerimisühing väärtpaberistamisel kasutab, sealhulgas:
i)        kas
tehinguid käsitletakse müügi või rahastamisena;
ii)       müügitulu
kirjendamine;
iii)      meetodid,
peamised eeldused, sisendid ning muutused võrreldes eelneva perioodiga, millest
lähtutakse väärtpaberistamise positsioonide hindamisel;
iv)      sünteetiliste
väärtpaberistamiste käsitlus, kui see ei ole hõlmatud muude
raamatupidamiseeskirjadega;
v)       kuidas
hinnatakse väärtpaberistamise ootel olevaid varasid ja kas need on kirjendatud
krediidiasutuse või investeerimisühingu kauplemisportfelliväliselt või kauplemisportfellis;
vi)      põhimõtted,
kuidas käsitletakse bilansis kohustuste kajastamist kokkulepete puhul, mille
alusel krediidiasutus või investeerimisühing võib olla kohustatud pakkuma
väärtpaberistatud varadega seoses rahalist toetust;
(k)
väärtpaberistamisel kasutatud reitinguagentuuride
nimed ja riskipositsioonide liigid, millega seoses iga agentuuri on kasutatud;
(l)
vajaduse korral III osa II jaotise 5. peatüki 3.
jaos sätestatud sisemisel hinnangul põhineva meetodi kirjeldus, sealhulgas:
sisemiste hinnangute andmise protsessi ülesehitus ning sisemiste hinnangute ja
välisreitingute seos, sisemiste hinnangute kasutamine muudel eesmärkidel peale
kapitali arvutamise sisemisel hinnangul põhineva meetodi alusel, sisemiste
hinnangute andmise protsessi kontrollimehhanismid, sealhulgas sõltumatuse ja
aruandekohustuse kirjeldus ning sisemiste hinnangute andmise protsessi
ülevaade, riskipositsioonide liigid, mille puhul sisemiste hinnangute andmise
protsessi rakendatakse, ja stressifaktorid, mida kasutatakse krediidikvaliteedi
parandamise taseme kindlaksmääramiseks, esitatuna riskipositsioonide liikide
kaupa;
(m)
kui punktide n–q alusel avalikustatavad
kvantitatiivsed andmed on eelmise aruandeperioodiga võrreldes oluliselt
muutunud, siis selgitus nende muutuste kohta;
(n)
alljärgnev teave riskipositsioonide liikide kaupa,
kauplemisportfelli ja kauplemisportfelli mittekuuluva kohta eraldi:
i)        krediidiasutuse
või investeerimisühingu poolt väärtpaberistatud tagasimaksmata nõuete
kogusumma, esitatuna eraldi traditsiooniliste ja sünteetiliste
väärtpaberistamiste kohta ning selliste väärtpaberistamiste kohta, mille puhul
krediidiasutus või investeerimisühing tegutseb üksnes sponsorina;
ii)       bilansiliste
hallatavate või ostetud väärtpaberistamise positsioonide ning bilansiväliste
väärtpaberistamisest tulenevate riskipositsioonide kogusumma;
iii)      väärtpaberistamise
ootel olevate varade kogusumma;
iv)      väärtpaberistatud
tehingute puhul, mille suhtes kohaldatakse ennetähtaegse amortiseerimise
käsitlust: väärtpaberistamise tehingu algatajale kuuluvale osalusele ja
investoritele kuuluvale osalusele vastavate kasutatud limiitidest tulenevate
riskipositsioonide kogusummad, krediidiasutuse või investeerimisühingu
omavahendite nõuete kogusummad, mis on vajalikud seoses väärtpaberistamise
tehingu algatajale kuuluva osalusega, ning krediidiasutuse või
investeerimisühingu omavahendite nõuete kogusumma, mis on vajalik seoses
investoritele kuuluva osalusega kasutatud limiitides ja kasutamata
krediidiliinides;
v)       omavahenditest
mahaarvatavate või riskikaaluga 1250 % kaalutud väärtpaberistamise
positsioonide väärtus;
vi)      jooksva
perioodi väärtpaberistamistegevuse kokkuvõte, sealhulgas väärtpaberistatud
riskipositsioonide väärtus ja kirjendatud kasum või kahjum müügist;
(o)
alljärgnev teave, kauplemisportfelli ja kauplemisportfelli
mittekuuluva kohta eraldi:
i)        hallatavate
või ostetud väärtpaberistamise positsioonide kogusumma ning nendega seotud
omavahendite nõuded, esitatuna väärtpaberistamisest ja
edasiväärtpaberistamisest tulenevate riskipositsioonide kaupa, riskikaalude või
omavahendite nõuete mõistlike vahemike kaupa ning omavahendite nõuete
arvutamise meetodite kaupa;
ii)       hallatavate
või ostetud edasiväärtpaberistamisest tulenevate riskipositsioonide kogusumma,
esitatuna vastavalt riskipositsioonidele enne ja pärast
maandamist/kindlustamist ning nõuetele rahalise garantii andjate kaupa,
garantii andjate krediidivõime kategooriate või garantii andjate nimede kaupa;
(p)
kauplemisportfelli mittekuuluvate ja
krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt väärtpaberistatud riskipositsioonide
kohta: allahinnatud/tähtajaks tasumata väärtpaberistatud varade summa ja
krediidiasutuse või investeerimisühingu jaoks jooksva perioodi jooksul
realiseerunud kahjum, mõlemad riskipositsioonide liikide kaupa;
(q)
kauplemisportfelli kohta: krediidiasutuse või
investeerimisühingu poolt väärtpaberistatud selliste tagasimaksmata nõuete
kogusumma, mille suhtes kohaldatakse tururiski omavahendite nõuet, esitatuna
eraldi traditsiooniliste ja sünteetiliste väärtpaberistamiste kohta ning
riskipositsioonide liikide kaupa;
(r)
vajaduse korral, kas krediidiasutus või
investeerimisühing on andnud toetust artikli 243 lõike 1 kohaselt ning selle
mõju omavahenditele.
Artikkel 435
Tasustamispoliitika
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
avalikustavad alljärgneva teabe krediidiasutuse või investeerimisühingu nende
töötajate kategooriate suhtes rakendatava tasustamispoliitika ja -tavade kohta,
kelle ametialane tegevus mõjutab oluliselt krediidiasutuse või
investeerimisühingu riskiprofiili:
a)       teave
tasustamispoliitika kindlaksmääramiseks kasutatava otsustusprotsessi kohta,
sealhulgas vajaduse korral teave töötasukomisjoni koosseisu ja volituste kohta,
teave väliskonsultandi kohta, kelle teenuseid kasutati tasustamispoliitika
kindlaksmääramisel, ning teave asjaomaste sidusrühmade rolli kohta;
b)       teave
töötasu ja töötulemuste seose kohta;
c)       tasustamissüsteemi
ülesehituse kõige olulisemad tunnused, sealhulgas teave töötulemuste mõõtmiseks
kasutatavate kriteeriumide ja riske arvestava korrigeerimise kriteeriumide,
edasilükkamise põhimõtete ja asjaomase nõudeõiguse tekkimise kriteeriumide
kohta;
d)       teave
tulemuskriteeriumide kohta, millel põhineb aktsiate, optsioonide või töötasu
muutuva osa saamise õigus;
e)       iga
muutuva tasuosa süsteemi ja muude mitterahaliste soodustuste põhiparameetrid ja
põhjendus;
f)        kvantitatiivne
koondteave tasustamise kohta ärivaldkondade lõikes;
g)       kvantitatiivne
koondteave tasustamise kohta kõrgema juhtkonna ja selliste töötajate lõikes,
kelle tegevus mõjutab oluliselt krediidiasutuse või investeerimisühingu
riskiprofiili, mis sisaldab järgmist:
i)        majandusaastal makstud töötasu määrad,
esitatuna eraldi põhi- ja muutuvtasuna, ning tasu saajate arv;
ii)       muutuvtasu määrad ja vorm, eraldi
rahalise tasu, aktsiate, aktsiatega seotud instrumentide ja muude liikide
kaupa;
iii)      väljamaksmata edasilükatud töötasu
suurus, märkides osa, mille nõudeõigus on tekkinud ja osa, mille nõudeõigus on
veel tekkimata;
iv)      majandusaasta jooksul määratud
edasilükatud töötasu summa, mis on välja makstud ja mida on vähendatud
töötulemustest lähtuvalt;
v)       majandusaasta jooksul makstud
tööleasumis- ja lahkumistasude määrad ja selliste tasude saajate arv;
vi)      majandusaasta jooksul makstud
lahkumistasude suurus, selliste tasude saajate arv ning suurim ühele isikule
makstud tasu;
h)       isikute
arv, kelle tasu majandusaasta jooksul on üks miljon eurot või rohkem, jagatuna
500 000 euro suurustesse palgajärkudesse.
2.
Oma suuruselt, sisemiselt korralduselt ning
tegevuse laadilt, ulatuselt ja keerukuselt märkimisväärseid krediidiasutusi ja
investeerimisühinguid käsitlev kvantitatiivne teave, millele on osutatud
käesolevas artiklis, tehakse nende isikute tasandil, kes tegelikult juhivad
krediidiasutust või investeerimisühingut direktiivi [lisab OP] artikli 13 lõike
1 tähenduses samuti avalikkusele teatavaks.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud täidavad
käesolevas artiklis sätestatud nõudeid viisil, mis vastab nende
krediidiasutuste ja investeerimisühingute suurusele, sisemisele korraldusele
ning nende tegevuse laadile, ulatusele ja keerukusele, ilma et see piiraks
direktiivi 95/46/EÜ kohaldamist.
Artikkel 436
Finantsvõimendus
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud
avalikustavad järgmise teabe seoses oma finantsvõimenduse määraga, nagu on
määratletud artiklis 416, ja direktiivi [lisab OP] artikli 4 lõike 2 punktis b
määratletud ülemäärase finantsvõimenduse riski juhtimisega:
(a)
finantsvõimenduse määr;
(b)
kogu riskipositsiooni näitaja jaotumine;
(c)
ülemäärase finantsvõimenduse riski juhtimiseks
kasutatavate protsesside kirjeldus;
(d)
nende tegurite kirjeldus, millel oli mõju
finantsvõimenduse määrale perioodil, millele avalikustatud finantsvõimenduse
määr osutab.
2.
EBA töötab välja rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud, et määrata kindlaks lõikes 1 osutatud avalikustamiseks
ühtne avalikustamise vorm ning juhised sellise vormi kasutamiseks.
EBA esitab kõnealused rakenduslike tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 30. juuniks 2014.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses
lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr
1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.
III jaotis
Teatavate instrumentide või metoodikate kasutamise aktsepteeritavuse tingimused
Artikkel 437
Sisereitingute meetodi kasutamine krediidiriski puhul
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
arvutavad riskiga kaalutud varasid sisereitingute meetodi alusel, avalikustavad
järgmise teabe:
(a)
pädeva asutuse luba meetodi kasutamiseks või
määratud üleminekuaeg;
(b)
järgneva selgitus ja ülevaade:
i)        sisereitingusüsteemide
struktuur ning sise- ja välisreitingute suhe;
ii)       sisemiste
hinnangute kasutamine muudel juhtudel kui riskiga kaalutud varade arvutamine
vastavalt III osa II jaotise 3. peatükile;
iii)      krediidiriski
maandamise juhtimise ja tunnustamise protsess;
iv)      reitingusüsteemide
kontrollimehhanismid, sealhulgas sõltumatuse ja aruandekohustuse kirjeldus ja
reitingusüsteemi ülevaade;
(c)
sisese reitingu andmise protsessi kirjeldus, mis on
esitatud eraldi järgmiste riskipositsiooni klasside kohta:
i)        keskvalitsused
ja keskpangad;
ii)       krediidiasutused
ja investeerimisühingud;
iii)      äriühingud,
sealhulgas väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad, eriotstarbelised laenud
ja ostetud äriühingutele esitatavad nõuded;
iv)      jaenõuded
iga sellise riskipositsiooni kategooria kohta, millele vastavad erinevad
artikli 149 lõigetes 1–4 sätestatud korrelatsioonid;
v)       omakapital;
(d)
riskipositsiooni väärtused iga artiklis 142
sätestatud riskipositsiooni klassi kohta. Nõuded keskvalitsuste ja keskpankade,
krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning äriühingute vastu, kui
krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad riskiga kaalutud varade
arvutamiseks makseviivitusest tingitud kahjumäära või ümberhindlusteguri
sisehinnanguid, avalikustatakse eraldi riskipositsioonidest, mille puhul
krediidiasutused ja investeerimisühingud selliseid hinnanguid ei kasuta;
(e)
krediidiasutused ja investeerimisühingud
avalikustavad krediidiriski usaldusväärseks eristamiseks iga riskipositsiooni
klassi (keskvalitsuste ja keskpankade, krediidiasutuste ja
investeerimisühingute, äriühingute ja omakapitali) ja piisava hulga võlgniku
reitinguklasside (sealhulgas makseviivituses olevate) kohta järgmise teabe:
i)        kõik
riskipositsioonid, sealhulgas selliste riskipositsiooni klasside nagu
keskvalitsused ja keskpangad, krediidiasutused ja investeerimisühingud ja äriühingud
puhul tagasimaksmata laenude ja kasutamata krediidi- ja likviidsuslimiitide
riskipositsioonide väärtuse summa; ning omakapitali puhul tagasimaksmata summa;
ii)       riskipositsiooni
kaalutud keskmine riskikaal;
iii)      riskiga
kaalutud varade arvutamisel ümberhindlustegurite sisehinnanguid kasutavate
krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul kasutamata krediidi- ja
likviidsuslimiidid ja riskipositsiooni kaalutud keskmised riskipositsiooni
väärtused iga riskipositsiooni klassi kohta;
(f)
jaenõuete riskipositsiooni klassi ja iga punkti c
alapunktis iv määratletud kategooria puhul kas punktis e sätestatud
avalikustamised (vajadusel kogumi alusel) või riskipositsioonide analüüs
(tagasimaksmata laenud ja kasutamata krediidi- ja likviidsuslimiitide
riskipositsiooni väärtused) piisava arvu oodatava kahju määra reitinguklasside
põhjal krediidiriski usaldusväärseks eristamiseks (vajadusel kogumi alusel);
(g)
eelneval perioodil tehtud tegelikud spetsiifilised
krediidiriskiga korrigeerimised iga riskipositsiooni klassi kohta (jaenõuete
puhul iga punkti c alapunktis iv määratletud kategooria kohta) ja nende
erinevus varasematest tulemustest;
(h)
selliste tegurite kirjeldus, mis mõjutasid kahjumit
eelneval perioodil (näiteks kas krediidiasutusel või investeerimisühingul on
esinenud keskmisest kõrgemaid makseviivituse määrasid või keskmisest kõrgemaid
makseviivitusest tingitud kahjusid või ümberhindlustegureid);
(i)
krediidiasutuse või investeerimisühingu hinnangud
pikaaegsete tegelike tulemustega võrreldes. Kõnealune teave peab sisaldama
vähemalt andmeid kahjuhinnangute võrdluse kohta tegelike kahjudega igas
riskipositsiooni klassis (jaenõuete puhul igas punkti c alapunktis iv
määratletud kategoorias) piisavalt pika perioodi jooksul, et saaks anda
usaldusväärse hinnangu iga riskipositsiooni klassi siseste reitingu andmise
protsesside toimimise kohta (jaenõuete puhul iga punkti c alapunktis iv
määratletud kategooria kohta). Vajaduse korral peab krediidiasutus või
investeerimisühing seda teavet laiendama ja esitama makseviivituse tõenäosuse
analüüsi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul, kes kasutavad
makseviivituses tingitud kahjumäära ja/või ümberhindlustegurite sisehinnanguid,
makseviivitusest tingitud kahjumäära ja ümberhindlustegurite tulemused
võrreldes kvantitatiivse riskihindamise kohta avalikustatud teabes antud
hinnangutega;
(j)
kõigi artiklis 142 täpsustatud riskipositsioonide
klasside ja iga riskipositsiooni kategooria puhul, millele vastavad erinevad
artikli 149 lõigetes 1–4 sätestatud korrelatsioonid:
i)        riskiga
kaalutud varade arvutamisel makseviivitusest tingitud kahjumäära sisehinnanguid
kasutavate krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul riskiga kaalutud
keskmine makseviivitusest tingitud kahjumäär ja makseviivituse tõenäosus
protsentides krediidiriski positsioonide iga asjakohase geograafilise asukoha
puhul;
ii)       krediidiasutuste
ja investeerimisühingute puhul, kes ei kasuta makseviivitusest tingitud
kahjumäära sisehinnangut, riskipositsiooni kaalutud keskmine makseviivituse
tõenäosus protsentides krediidiriski positsioonide iga asjakohase geograafilise
asukoha puhul.
Punkti c kohaldamisel sisaldab kirjeldus
riskipositsiooni klassis olevate riskipositsioonide liike, määratlusi,
makseviivituse tõenäosust ning vajaduse korral makseviivitusest tingitud
kahjumäära ja ümberhindlustegurite hindamise ja valideerimise meetodeid ja
andmeid selleks, sealhulgas oletusi, mida on kasutatud nimetatud muutujate
saamiseks, ning kirjeldusi oluliste kõrvalekallete kohta makseviivituse
määratlusest vastavalt artiklis 174 sätestatule, sealhulgas ulatuslikke
segmente, mida kõnealused kõrvalekalded mõjutavad.
Punkti j kohaldamisel tähendab krediidiriski
positsioonide asjakohane geograafiline asukoht riskipositsioone neis
liikmesriikides, milles krediidiasutusele või investeerimisühingule on antud
tegevusluba, ning liikmesriike või kolmandaid riike, kus krediidiasutused ja
investeerimisühingud teostavad tegevusi filiaali või tütarettevõtja kaudu.
Artikkel 438
 Krediidiriski maandamise tehnikate kasutamine
Krediidiriski maandamise tehnikaid kohaldavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud avalikustavad järgmise teabe:
(a)
üksuse poolt kasutatavate bilansilise ja
bilansivälise tasaarvestuse kasutamise põhimõtted ja protsessid ning nende
kasutamise ulatuse äranäitamine;
(b)
tagatise hindamise ja haldamise põhimõtted ja
protsessid;
(c)
krediidiasutuse või investeerimisühingu võetud
tagatise põhiliikide kirjeldus;
(d)
garantii andjate ja krediididerivatiivi
vastaspoolte peamised liigid ja nende krediidikvaliteet;
(e)
teave selliste turu- või krediidiriski
kontsentreerumiste kohta, mis tuleneb krediidiriski maandamisest;
(f)
krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul,
kes arvutavad riskiga kaalutud varasid vastavalt standardmeetodile või
sisereitingute meetodile, kuid ei anna makseviivitusest tingitud kahjumäära või
ümberhindlusteguri sisehinnanguid riskipositsiooni klassi kohta iga klassi
kohta eraldi, kogu riskipositsioon (vajadusel pärast bilansilist või
bilansivälist tasaarvestust), mis on kaetud (pärast volatiilsusega
korrigeerimisi) aktsepteeritud finantstagatisega ja muu aktsepteeritud
tagatisega;
(g)
krediidiasutuste või investeerimisühingute puhul,
kes arvutavad riskiga kaalutud varasid vastavalt standardmeetodile või
sisereitingute meetodile, iga riskipositsiooni klassi kohta eraldi, kogu
riskipositsioon (vajaduse korral pärast bilansilist või bilansivälist
tasaarvestust), mis on kaetud garantiide või krediididerivatiividega.
Omakapitali investeeringute riskipositsiooni klassi puhul kohaldatakse seda
nõuet iga artiklis 150 sätestatud meetodi suhtes.
Artikkel 439
Täiustatud mõõtmismudelil põhinevate meetodite kasutamine seoses
operatsiooniriskiga
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
kasutavad artiklites 310–313 sätestatud täiustatud mõõtmismudelil
põhinevaid meetodeid operatsiooniriski omavahendite nõuete arvutamiseks,
avalikustavad asjaomase riski maandamiseks kasutatava kindlustuse ning riski
ülekandmise muude mehhanismide kirjelduse.
Artikkel 440
Sisemiste tururiski mudelite kasutamine
Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
arvutavad oma omavahendite nõudeid vastavalt artiklile 352, avalikustavad
järgmise teabe:
(a)
iga hõlmatud alamportfelli kohta:
i)        kasutatavate
mudelite tunnused;
ii)       vajaduse
korral täiendava makseviivitust ja reitingute muutumise riski ning
korrelatsioonil põhinevat kauplemist käsitlevate sisemudelite puhul kasutatud
metoodika ja sisemudeli abil mõõdetavad riskid, sealhulgas krediidiasutuse või
investeerimisühingu poolt likviidsusperioodide määramisel kasutatud meetodi,
nõutavale usaldusväärsuse standardile vastava kapitalihinnangu leidmise
metoodika ja mudeli valideerimisel kasutatud meetodite kirjeldus;
iii)      alamportfelli
suhtes kohaldatud stressitesti kirjeldus;
iv)      sisemudelite
ja modelleerimisprotsessi täpsuse ja järjepidevuse järeltestimiseks ning
valideerimiseks kasutatud meetodite kirjeldused;
(b)
pädeva asutuse antud loa ulatus;
(c)
artiklites 99 ja 100 sätestatud nõuete täitmise
ulatuse ja metoodikate kirjeldus;
(d)
alljärgnevate näitajate suurim, väikseim ja
keskmine väärtus:
i)        VaR
meetodiga saadud päevane riskihinnang kogu aruandeperioodi vältel ja
aruandeperioodi lõpu seisuga;
ii)       VaR
meetodiga saadud stressiolukorra riskihinnang kogu aruandeperioodi vältel ja
aruandeperioodi lõpu seisuga;
iii)      riski
väärtused täiendava makseviivituse ja reitingute muutumise riski ning korrelatsioonil
põhineva kauplemisportfelli spetsiifilise riski puhul kogu aruandeperioodi
vältel ja aruandeperioodi lõpu seisuga;
(e)
omavahendite nõude elemendid vastavalt artiklis 353
täpsustatule;
(f)
kaalutud keskmine likviidsusperiood iga
alamportfelli puhul, mis on hõlmatud täiendava makseviivituse ja reitingute
riski ning korrelatsioonil põhineva kauplemise sisemudelitega;
(g)
VaR meetodiga saadud päevaste päevalõpu
riskihinnangute ja järgmise tööpäeva lõpuks portfelli väärtuse päevase muutuse
võrdlus koos aruandeperioodi oluliste ületamiste analüüsiga.
IX OSA
DELEGEERITUD ÕIGUSAKTID JA RAKENDUSAKTID
Artikkel 441
Delegeeritud õigusaktid
Komisjonile antakse volitused võtta artikli
445 kohaselt vastu delegeeritud õigusakte seoses järgmiste aspektidega:
(a)
artiklites 4, 22, 137, 148, 188, 237, 267, 294, 371
ja 400 sätestatud määratluste täpsustamine, et tagada käesoleva määruse
ühetaoline kohaldamine;
(b)
artiklites 4, 22, 137, 148, 188, 237, 267, 294, 371
ja 400 sätestatud määratluste täpsustamine, et võtta käesoleva määruse
kohaldamisel arvesse arengut finantsturgudel;
(c)
muudatused artiklites 107 ja 142 nimetatud
riskipositsiooni klasside loetelus, et võtta arvesse arengut finantsturgudel;
(d)
artikli 118 punktis c, artikli 142 lõike 5 punktis
a, artikli 148 lõikes 5 ja artikli 158 lõikea 4 täpsustatud summad, et võtta
arvesse inflatsiooni mõju;
(e)
I ja II lisas esitatud bilansiväliste kirjete
loetelu ja klassifitseerimine;
(f)
artikli 90 lõikes 1 ja artikli 91 lõikes 1
nimetatud investeerimisühingute kategooriate kohandamine, et võtta arvesse
arengut finantsturgudel;
(g)
artiklis 92 sätestatud nõude selgitamine
käesoleva määruse ühetaolise kohaldamise tagamiseks;
(h)
artiklis 389 sätestatud erandite selgitamine;
(i)
pikendada 12 kuu võrra nõuet omada igal ajal
omavahendeid artiklis 476 sätestatud summaga võrdses või sellest suuremas
summas, lisaks kõnealuse artikli lõigetes 1 ja 2 sätestatud perioodidele;
(j)
artikli 416 lõikes 2 osutatud finantsvõimenduse
määra kapitalinäitaja ja kogu riskipositsiooni näitaja muutmine, et kõrvaldada
mis tahes puudused, mis avastati artikli 417 lõikes 1 osutatud aruandluse
alusel, enne kui krediidiasutus või investeerimisühing peab avaldama
finantsvõimenduse määra vastavalt artikli 436 lõike 1 punktile a. Kõnealuse
volituste delegeerimise suhtes kohaldatakse artiklis 446 osutatud menetlust.
Komisjon võib lõike 1 punktis i osutatud
meetme vastu võtta rohkem kui ühe korra, tingimusel et nõuet omada
omavahendeid, mis alati moodustavad rohkem kui või on võrdsed artiklis 476
sätestatud summaga, pikendatakse järjestikusteks 12-kuulisteks perioodideks.
Siiski ei tohi nõuet pikendada kauemaks kui 31. detsember 2018. Kui nõuet ei
ole pikendatud enne asjakohase 12-kuulise perioodi möödumist, ei või komisjon
võtta lõike 1 punkti i kohaseid täiendavaid meetmeid.
EBA teatab komisjonile 30. juuniks 2015, kas
kujunev majandusolukord ja asjakohaste regulatiivsete nõuete areng õigustaksid
artiklis 476 sätestatud nõuete pikendamist.
Artikkel
442
Tehnilised kohandused ja parandused
Komisjonile antakse õigus võtta vastu
delegeeritud õigusakte vastavalt artiklile 445, et teha tehnilisi kohandusi ja
parandusi järgmiste sätete vähemolulistes osades, et võtta arvesse arenguid
finantsturgudel, eelkõige uusi finantstooteid, et teha pärast käesoleva määruse
vastuvõtmist kohandusi muude selliste ELi õigusaktide arengus, mis käsitlevad
finantsteenuseid ja raamatupidamisarvestust, sealhulgas määrusel (EÜ) nr
1605/2002 põhinevad raamatupidamisstandardid, või kajastada järelevalvetavade
lähenemist:
a)           artiklites 106–129 ja 138–187
sätestatud omavahendite nõuded seoses krediidiriskiga;
b)           krediidiriski maandamise mõju
vastavalt artiklitele 189–236;
c)           artiklites 238–261 sätestatud
omavahendite nõuded seoses väärtpaberistamisega;
d)           omavahendite nõuded seoses
vastaspoole krediidiriskiga vastavalt artiklitele 267–300;
e)           artiklites 304–313 sätestatud
omavahendite nõuded seoses operatsiooniriskiga;
f)            artiklites 314–367 sätestatud
omavahendite nõuded seoses tururiskiga;
g)           artiklites 368–369 sätestatud
omavahendite nõuded seoses arveldusriskiga;
h)           artiklites 373–369 sätestatud
omavahendite nõuded seoses krediidiväärtuse korrigeerimise riskiga;
i)            II osa ja artikkel 95, mis tuleneb
raamatupidamisstandardite või -nõuete Euroopa Liidu õigusakte arvestavast
arengust või mis on seotud järelevalvetavade lähenemisega.
Artikkel 443
Usaldatavusnõuded
Komisjonile antakse õigus võtta vastu
delegeeritud õigusakte kooskõlas artikliga 445, et kehtestada rangemad
usaldatavusnõuded piiratud perioodiks, kõikide riskipositsioonide puhul või
ühest või mitmest sektorist, piirkonnast või liikmesriigist tulenevate
riskipositsioonide puhul, kui on vaja käsitleda mikrotasandi usaldatavusnõuete
ja makrotasandi usaldatavusnõuetega seotud riskide intensiivsuse muutusi, mis
tulenevad turuarengust pärast käesoleva määruse jõustumist, eelkõige Euroopa
Süsteemsete Riskide Nõukogu soovituse või arvamuse alusel:
a)           artiklis 87 sätestatud omavahendite
taseme ajutine suurendamine;
b)           artiklites 29–32 sätestatud
usaldatavusfiltrid;
c)           artiklites 33, 53 ja 63 sätestatud
mahaarvamised omavahendite elementidest;
d)           artiklites 106–129 ja 138–187
sätestatud omavahendite nõuded seoses krediidiriskiga;
e)           krediidiriski maandamise mõju
vastavalt artiklitele 189–236;
f)            artiklites 238–261 sätestatud
omavahendite nõuded seoses väärtpaberistamisega;
g)           omavahendite nõuded seoses
krediidiriskiga vastavalt artiklitele 268–300;
h)           artiklites 304–313 sätestatud
omavahendite nõuded seoses operatsiooniriskiga;
i)            artiklites 314–367 sätestatud
omavahendite nõuded seoses tururiskiga;
j)            artiklites 368–369 sätestatud
omavahendite nõuded seoses arveldusriskiga;
k)           artiklites 373–369 sätestatud
omavahendite nõuded seoses krediidiväärtuse korrigeerimise riskiga.
Kõnealuse volituste delegeerimise suhtes
kohaldatakse artiklis 446 osutatud menetlust.
Artikkel 444
Likviidsus
1.           Komisjonil on õigus võtta
vastu delegeeritud õigusakt vastavalt artiklile 445, et üksikasjalikult
täpsustada artiklis 401 sätestatud üldist nõuet. Selline täpsustamine põhineb
kirjetel, mille kohta tuleb aru anda vastavalt VI osa II jaotisele. Delegeeritud
õigusaktis täpsustatakse ka see, milliste asjaolude korral tuleb pädevatel
asutustel krediidiasutuste või investeerimisühingute suhtes kehtestada
konkreetseid vahendite sisse- ja väljavoolu tasemeid, et hõlmata spetsiifilisi
riske, millele nad on avatud.
2.           Komisjonile antakse õigus
teha muudatusi lõikes 1 osutatud kirjetes või lisada täiendavaid kirjeid ainult
juhult, kui üks järgmistest tingimustest on täidetud:
(a)
likviidsuskatte nõudel oleks nende kriteeriumide
(võttes arvesse üksikult või kumulatiivselt) alusel oluline määrav mõju Euroopa
krediidiasutuste või investeerimisühingute majandustegevusele ja
riskiprofiilile või finantsturgudele või majandusele; või
(b)
muudatus on asjakohane, et kohandada need
rahvusvaheliselt kokku lepitud likviidsusjärelevalve standarditega.
Punkti a kohaldamisel võtab komisjon kõnealuste
kriteeriumide alusel likviidsuskatte nõude mõju hindamisel arvesse artikli 481
lõigetes 1 ja 2 osutatud aruandeid.
3.           Komisjon võtab lõikes 1
osutatud esimese delegeeritud õigusakti vastu hiljemalt 31. detsembriks 2015.
Käesoleva artikli kohaselt vastuvõetud delegeeritud õigusakti ei kohaldata
siiski enne 1. jaanuari 2015.
Artikkel 445
 Delegeeritud volituste rakendamine
1.
Delegeeritud õigusaktide vastuvõtmise volitused
antakse komisjonile käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2.
Artiklites 441–444 osutatud volitused antakse
kindlaksmääramata ajaks alates artiklis 488 osutatud kuupäevast.
3.
Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklites
441–444 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise
otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub
järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või
otsuses kindlaksmääratud hilisemal kuupäeval. Otsus ei mõjuta juba jõustunud
delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.
Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu
võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
5.
Delegeeritud õigusakt, mis on vastu võetud
kooskõlas artiklitega 441–444, jõustub ainult juhul, kui Euroopa Parlament ega
nõukogu ei ole esitanud vastuväiteid kahe kuu jooksul pärast kõnealusest
õigusaktist teatamist Euroopa Parlamendile ja nõukogule või kui Euroopa
Parlament ja nõukogu on mõlemad enne nimetatud ajavahemiku lõppemist
komisjonile teatanud, et nad ei kavatse vastuväiteid esitada. Euroopa
Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel 446
Kiirmenetlus
1.
Käesoleva artikli kohaselt vastuvõetud delegeeritud
õigusaktid jõustuvad viivitamata ja neid kohaldatakse seni, kuni nende suhtes
ei esitata lõike 2 kohaselt vastuväiteid. Kui delegeeritud õigusakt
Euroopa Parlamendile ja nõukogule teatavaks tehakse, tuleb ühtlasi põhjendada
kiirmenetluse rakendamist.
2.
Euroopa Parlament ja nõukogu võivad delegeeritud
õigusakti suhtes esitada vastuväiteid kooskõlas artikli 445 lõikes 5
osutatud menetlusega. Sellisel juhul tunnistab komisjon õigusakti viivitamata
kehtetuks pärast seda, kui Euroopa Parlament või nõukogu on vastuväitest
teatanud.
Artikkel 447
Euroopa panganduskomitee
1.           Rakendusaktide vastuvõtmisel abistab komisjoni
Euroopa panganduskomitee, mis on loodud komisjoni otsusega 2004/10/EÜ.
Kõnealune komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 artikli 3 lõike 2
tähenduses.
2.           Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse
(EL) nr 182/2011 artiklit 5.
X OSA
ÜLEMINEKUSÄTTED, ARUANDED JA LÄBIVAATAMISED
I jaotis
Üleminekusätted
1. peatükk
Omavahendite nõuded, õiglases väärtuses mõõdetud realiseerimata kasum ja kahjum
ning mahaarvamised
1. jagu
Omavahendite nõuded
Artikkel 448
Omavahendite nõuded
1.
Erandina artikli 87 lõike 1 punktidest a ja b
täidavad krediidiasutused ja investeerimisühingud järgmiseid omavahendite
nõudeid:
(a)
igal ajal ajavahemikul alates 1. jaanuarist 2013
kuni 31. detsembrini 2013:
i)        esimese taseme põhiomavahendite suhtarv
tasemel, mis jääb vahemikku, kus madalaim väärtus on 3,5 % ja kõrgeim
väärtus on 4,5 %;
ii)       esimese taseme omavahendite suhtarv
tasemel, mis jääb vahemikku, kus madalaim väärtus on 4,5 % ja kõrgeim väärtus
on 6 %;
(b)
igal ajal ajavahemikul alates 1. jaanuarist 2014
kuni 31. detsembrini 2014:
i)        esimese taseme põhiomavahendite suhtarv
tasemel, mis jääb vahemikku 4 % kuni 4,5 %;
ii)       esimese taseme omavahendite suhtarv
tasemel, mis jääb vahemikku 4,5 % kuni 6 %.
2.
Pädevad asutused:
(a)
määravad kindlaks esimese taseme põhiomavahendite
ja esimese taseme omavahendite suhtarvud lõike 1 punktides a ja b sätestatud
vahemikes, mida krediidiasutused ja investeerimisühingud täidavad;
(b)
avaldavad punkti a kohaselt kindlaksmääratu.
2. jagu
Õiglases väärtuses mõõdetud realiseerimata kasum ja kahjum
Artikkel 449
Õiglases väärtuses mõõdetud realiseerimata kahjum
1.
Erandina artiklist 32 võtavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud ajavahemikul alates 1. jaanuarist 2013 kuni 31.
detsembrini 2017 oma esimese taseme põhiomavahendite kirjete arvutamisel
arvesse ainult õiglases väärtuses mõõdetud realiseerimata kahjumi ettenähtud
osa, välja arvatud artiklis 30 osutatud kirjed.
2.
Lõike 1 kohaldamisel kuuluvad ettenähtud osad
järgmistesse vahemikesse:
(a)
0 % kuni 100 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2013
kuni 31.detsembrini 2013;
(b)
20 % kuni 100 % ajavahemikul 1. jaanuarist
2014 kuni 31.detsembrini 2014;
(c)
40 % kuni 100 % ajavahemikul 1. jaanuarist
2015 kuni 31.detsembrini 2015;
(d)
60 % kuni 100 % ajavahemikul 1. jaanuarist
2016 kuni 31.detsembrini 2016; ja
(e)
80 % kuni 100 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2017
kuni 31. detsembrini 2017.
3.
Pädevad asutused:
(a)
määravad kindlaks ettenähtud osa lõike 2 punktides
a–e sätestatud vahemikes;
(b)
avaldavad punkti a kohaselt kindlaksmääratu.
Artikkel 450
Õiglases väärtuses mõõdetud realiseerimata kasum
1.
Erandina artiklist 32 ei arva krediidiasutused ja
investeerimisühingud ajavahemikul alates 1. jaanuarist 2013 kuni 31.
detsembrini 2017 oma esimese taseme põhiomavahendite kirjetest välja õiglases
väärtuses mõõdetud realiseerimata kasumi ettenähtud osa, välja arvatud artiklis
30 osutatud kirjed. Tulenev jääk eraldatakse esimese taseme põhiomavahendite
kirjetest.
2.
Lõike 1 kohaldamisel on ettenähtud osa 0 %
ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2013 ning pärast seda
kuupäeva jääb järgmistesse vahemikesse:
(a)
0 % kuni 20 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2014 kuni
31.detsembrini 2014;
(b)
0 % kuni 40 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2015 kuni
31.detsembrini 2015;
(c)
0 % kuni 60 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2016 kuni
31.detsembrini 2016;
(d)
0 % kuni 80 % ajavahemikul 1. jaanuarist
2017 kuni 31. detsembrini 2017.
3.
Erandina artiklist 59 võtavad krediidiasutused ja
investeerimisühingud teise taseme omavahendite kirjetes arvesse vastavalt
lõikele 1 esimese taseme põhiomavahenditest eraldatud jäägi ettenähtud osa,
ulatuses mil määral seda õiglases väärtuses mõõdetud realiseerimata kasumit
oleks tunnustatud täiendavate omavahenditena vastavalt direktiivi 2006/48/EÜ
siseriiklikele ülevõtmismeetmetele. Ettenähtud osa kuulub järgmistesse
vahemikesse:
(a)
100 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni 31.
detsembrini 2013;
(b)
80 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2014 kuni 31.
detsembrini 2014;
(c)
60 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2015 kuni 31.
detsembrini 2015;
(d)
40 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2016 kuni 31.
detsembrini 2016;
(e)
20 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2017 kuni 31.
detsembrini 2017.
4.
Pädevad asutused:
(a)
määravad kindlaks realiseerimata kasumi ettenähtud
osa lõike 2 punktides a–d sätestatud vahemikes, mida ei eraldata esimese taseme
põhiomavahenditest;
(b)
avaldavad punkti a kohaselt kindlaksmääratu.
3. jagu
Mahaarvamised
1. alajagu
Mahaarvamised esimese taseme põhiomavahendite kirjetest
Artikkel 451
Mahaarvamised esimese taseme põhiomavahendite kirjetest
1.
Erandina artikli 33 lõikest 1 kohaldatakse ajavahemikul
1. jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2017 järgmist:
(a)
krediidiasutused ja investeerimisühingud arvavad
esimese taseme põhiomavahendite kirjetest maha artiklis 458 sätestatud
ettenähtud osa summast, mida tuleb artikli 33 lõike 1 punktide a–h kohaselt
maha arvata, välja arvatud tulevasel kasumlikkusel põhinev ja ajutistest
erinevustest tulenev edasilükkunud tulumaksu vara;
(b)
krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
artiklis 453 sätestatud asjakohaseid sätteid kirjete jäägi suhtes, mis tuleb artikli
33 lõike 1 punktide a–h kohaselt maha arvata, välja arvatud tulevasel
kasumlikkusel põhinev ja ajutistest erinevustest tulenev edasilükkunud
tulumaksu vara;
(c)
krediidiasutused ja investeerimisühingud arvavad
esimese taseme põhiomavahendite kirjetest maha artiklis 458 sätestatud
ettenähtud osa kogusummast, mis tuleb artikli 33 lõike 1 punktide c ja i
kohaselt maha arvata pärast artikli 452 kohaldamist;
(d)
krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
vastavalt artikli 453 lõikes 4 või lõikes 10 sätestatud nõudeid nende kirjete
kogu jäägi suhtes, mis tuleb artikli 33 lõike 1 punktide c ja i kohaselt maha
arvata pärast artikli 452 kohaldamist.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
kindlaks lõike 1 punktis d osutatud kogu jäägi, mille suhtes kohaldatakse
artikli 453 lõiget 4, jagades punktis a osutatud summa punktis b osutatud
summaga:
(a)
artikli 452 lõike 2 punktis a osutatud selle
edasilükkunud tulumaksu vara summa, mis põhineb tulevasel kasumlikkusel ja
tuleneb ajutistest erinevustest;
(b)
artikli 452 lõike 2 punktides a ja b osutatud
summade summa.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad
kindlaks lõike 1 punktis d osutatud kogu jäägi, mille suhtes kohaldatakse
artikli 453 lõiget 10, jagades punktis a osutatud summa punktis b osutatud summaga:
(a)
artikli 452 lõike 2 punktis b osutatud otsese või
kaudse osaluse summa esimese taseme põhiomavahendite instrumentides;
(b)
artikli 452 lõike 2 punktides a ja b osutatud
summade summa.
Artikkel 452
Erand esimese taseme põhiomavahendite kirjetest tehtavatest mahaarvamistest
1.
Käesoleva artikli kohaldamisel koosnevad
asjakohased esimese taseme põhiomavahendite kirjed krediidiasutuse või
investeerimisühingu esimese taseme omavahendite kirjetest, mis on arvutatud
pärast artikli 3 sätete kohaldamist ning artikli 33 lõike 1 punktide a–h, j, k
ja l kohaste mahaarvamist tegemist, välja arvatud tulevasel kasumlikkusel
põhinev ja ajutistest erinevustest tulenev edasilükkunud tulumaksu vara.
2.
Erandina artikli 45 lõikest 1 ei arva
krediidiasutused ja investeerimisühingud ajavahemikul 1. jaanuarist 2013
kuni 31. detsembrini 2017 maha punktides a ja b loetletud kirjeid, mille
kogumaht on kas 15 % või vähem krediidiasutuse või investeerimisfondi
asjakohastest esimese taseme põhiomavahendite kirjetest:
(a)
tulevasel kasumlikkusel põhinev edasilükkunud
tulumaksu vara, mis tuleneb ajutistest erinevustest ja mille kogumaht on
10 % krediidiasutuse või investeerimisühingu asjakohastest esimese taseme
põhiomavahendite kirjetest või alla selle;
(b)
kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on
märkimisväärne investeering asjaomases üksuses, krediidiasutuse või
investeerimisühingu selline otsene ja kaudne osalus asjaomase üksuse esimese
taseme põhiomavahendite instrumentides, mille kogumaht on 10 % krediidiasutuse
või investeerimisühingu esimese taseme põhiomavahendite kirjetest või alla
selle.
3.
Erandina artikli 45 lõikest 2 kohaldatakse lõike 2
kohaselt mahaarvamisest välja arvatud kirjete suhtes riskikaalu 250 %.
Lõike 2 punktis b osutatud kirjete suhtes kohaldatakse vajaduse korral III osa
IV jaotises esitatud nõudeid.
 Artikkel 453
Kirjed, mida ei arvata maha esimese taseme põhiomavahenditest
1.
Erandina artikli 33 lõike 1 punktidest a–i
kohaldavad krediidiasutused ja investeerimisühingud ajavahemikul 1. jaanuarist
2013 kuni 31. detsembrini 2017 käesolevat artiklit artikli 451 lõike 1
punktides b ja d osutatud kirjete jääkide suhtes.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
artikli 33 lõike 1 punktis a osutatud jooksva majandusaasta kahjumi jäägi
suhtes järgmist:
(a)
oluline kahjum arvatakse maha esimese taseme
omavahendite kirjetest;
(b)
kahjumit, mis ei ole oluline, ei arvata maha.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvavad
esimese taseme omavahendite kirjetest maha artikli 33 lõike 1 punktis b
osutatud immateriaalsete varade jäägi.
4.
Artikli 33 lõike 1 punktis c osutatud edasilükkunud
tulumaksu vara jääki ei arvata maha ning selle suhtes kohaldatakse riskikaalu
0 %.
5.
Artikli 33 lõike 1 punktis d osutatud kirjete jäägi
puhul arvatakse pool sellest maha esimese taseme omavahendite kirjetest ja pool
teise taseme omavahendite kirjetest.
6.
Artikli 33 lõike 1 punktis e osutatud
kindlaksmääratud hüvitisega pensionifondi vara jääki ei arvata maha ühestki
omavahendi elemendist ning hõlmatakse esimese taseme põhiomavahendite kirjetes
ulatuses, mil määral seda summat oleks tunnustatud esmaste omavahenditena
vastavalt direktiivi 2006/48/EÜ artikli 57 punktide a–ca siseriiklikele
ülevõtmismeetmetele.
7.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
artikli 33 lõike 1 punktis f osutatud osaluse jäägi suhtes enda esimese taseme
põhiomavahendite instrumentides järgmist:
(a)
otsese osaluse summa arvatakse maha esimese taseme
omavahendite kirjetest;
(b)
kaudse osaluse summat, sealhulgas enda esimese
taseme põhiomavahendite instrumentides, mille krediidiasutus või
investeerimisühing võiks olla olemasoleva lepingulise kohustuse alusel
tegelikult või tingimuslikult kohustatud ostma, ei arvata maha ning selle
suhtes kohaldatakse vajaduse korral riskikaalu vastavalt III osa II jaotise 2.
või 3. peatükile ning III osa IV jaotises sätestatud nõudeid.
8.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
artikli 33 lõike 1 punktis g osutatud sellise osaluse jäägi suhtes, mis on
asjaomase üksuse esimese taseme põhiomavahendite instrumentides, kui
krediidiasutusel või investeerimisühingul on kõnealuse üksusega vastastikune
ristosalus, järgmist:
(a)
kui krediidiasutusel või investeerimisühingul ei
ole kõnealuses asjaomases üksuses märkimisväärset investeeringut, käsitletakse
tema osaluse summat selle üksuse esimese taseme põhiomavahendite instrumentides
kui artikli 33 lõike 1 punkti h alla kuuluvat;
(b)
kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on
kõnealuses asjaomases üksuses märkimisväärne investeering, käsitletakse tema
osaluse summat selle üksuse esimese taseme põhiomavahendite instrumentides kui
artikli 33 lõike 1 punkti i alla kuuluvat.
9.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
artikli 33 lõike 1 punktis h osutatud kirjete jäägi suhtes järgmist:
(a)
otsese osalusega seotud summade puhul, mille
mahaarvamist on nõutud, arvatakse neist pool maha esimese taseme omavahendite
kirjetest ja pool teise taseme omavahendite kirjetest;
(b)
kaudse osalusega seotud summasid maha ei arvata
ning nende suhtes kohaldatakse riskikaalusid vastavalt III osa II jaotise 2.
või 3. peatükile ning III osa IV jaotises sätestatud nõudeid.
10.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
artikli 33 lõike 1 punktis i osutatud kirjete jäägi suhtes järgmist:
(a)
otsese osalusega seotud summade puhul, mille
mahaarvamist on nõutud, arvatakse neist pool maha esimese taseme omavahendite
kirjetest ja pool teise taseme omavahendite kirjetest;
(b)
kaudse osalusega seotud summasid maha ei arvata
ning nende suhtes kohaldatakse riskikaalusid vastavalt III osa II jaotise 2.
või 3. peatükile ning III osa IV jaotises sätestatud nõudeid.
2. alajagu
Mahaarvamised täiendavate esimese taseme omavahendite kirjetest
Artikkel 454
Mahaarvamised täiendavate esimese taseme omavahendite kirjetest
Erandina
artiklist 53 kohaldatakse ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni
31. detsembrini 2017 järgmist:
a)           krediidiasutused ja
investeerimisühingud arvavad täiendavate esimese taseme omavahendite kirjetest
maha artikli 53 kohaselt mahaarvamisele kuuluvate summade artiklis 458
sätestatud ettenähtud osa;
b)           krediidiasutused ja
investeerimisühingud kohaldavad artiklis 455 sätestatud nõudeid nende kirjete
jääkide suhtes, mis tuleb artikli 53 kohaselt maha arvata.
Artikkel 455
Kirjed, mida ei arvata maha täiendavate esimese taseme omavahendite kirjetest
1.
Erandina artiklist 53 kohaldatakse ajavahemikul 1.
jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2017 artikli 454 punktis b osutatud
jääkide suhtes käesolevas artiklis sätestatud nõudeid.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
artikli 53 punktis a osutatud kirjete jäägi suhtes järgmist:
(a)
otsene osalus enda täiendavate esimese taseme
põhiomavahendite instrumentides, milleks on aktsiad, arvatakse maha esimese
taseme omavahendite kirjetest;
(b)
otsest osalust enda täiendavate esimese taseme
põhiomavahendite instrumentides, milleks ei ole aktsiad, maha ei arvata ning
selle suhtes kohaldatakse riskikaalusid vastavalt III osa II jaotise 2. või 3.
peatükile ning III osa IV jaotises sätestatud nõudeid;
(c)
kaudset osalust enda täiendavate esimese taseme
omavahendite instrumentides, sealhulgas enda täiendavate esimese taseme
omavahendite instrumentides, mille krediidiasutus või investeerimisühing võiks
olla olemasoleva lepingulise kohustuse alusel tegelikult või tingimuslikult
kohustatud ostma, ei arvata maha ning selle suhtes kohaldatakse vajaduse korral
riskikaalu vastavalt III osa II jaotise 2. või 3. peatükile ning III osa IV
jaotises sätestatud nõudeid.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
artikli 53 punktis b osutatud kirjete jäägi suhtes järgmist:
(a)
kui krediidiasutusel või investeerimisühingul ei ole
märkimisväärset investeeringut asjaomases üksuses, kellega tal on vastastikune
ristosalus, käsitletakse tema otsese ja kaudse osaluse summat selle üksuse
täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentides artikli 53 punkti c alla
kuuluvana;
(b)
kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on
märkimisväärne investeering asjaomases üksuses, kellega tal on vastastikune
ristosalus, käsitletakse tema otsese ja kaudse osaluse summat selle üksuse
täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentides artikli 53 punkti d alla
kuuluvana.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
artikli 53 punktides c ja d osutatud kirjete jäägi suhtes järgmist:
(a)
otseste osalustega seotud summa puhul, mille
mahaarvamist on nõutud vastavalt artikli 53 punktidele c ja d, arvatakse
sellest pool maha esimese taseme omavahendite kirjetest ja pool teise taseme
omavahendite kirjetest;
(b)
summat, mis on seotud kaudse osalusega, mille
mahaarvamist on nõutud artikli 53 punktide c ja d kohaselt, ei arvata maha ning
selle suhtes kohaldatakse vajaduse korral riskikaalu vastavalt III osa II
jaotise 2. või 3. peatükile ning III osa IV jaotises sätestatud nõudeid.
3. alajagu
Mahaarvamised teise taseme omavahendite kirjetest
Artikkel 456
Mahaarvamised teise taseme omavahendite kirjetest
1.
Erandina artiklist 63 kohaldatakse ajavahemikul 1.
jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2017 järgmist:
(a)
krediidiasutused ja investeerimisühingud arvavad
teise taseme omavahendite kirjetest maha artikli 63 kohaselt mahaarvamisele
kuuluvate summade artiklis 458 sätestatud ettenähtud osa;
(b)
krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
artiklis 457 sätestatud nõudeid nende jääkide suhtes, mis tuleb artikli 63
kohaselt maha arvata.
Artikkel 457
Mahaarvamised teise taseme omavahendite kirjetest
1.
Erandina artiklist 63 kohaldatakse ajavahemikul 1.
jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2017 artikli 456 punktis b osutatud
jääkide suhtes käesolevas artiklis sätestatud nõudeid.
2.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
artikli 63 punktis a osutatud kirjete jäägi suhtes järgmist:
(a)
otsene osalus enda teise taseme põhiomavahendite
instrumentides, milleks on aktsiad, arvatakse maha teise taseme omavahendite
kirjetest;
(b)
otsest osalust enda teise taseme põhiomavahendite
instrumentides, milleks ei ole aktsiad, maha ei arvata ning nende suhtes
kohaldatakse riskikaalusid vastavalt III osa II jaotise 2. või 3. peatükile
ning III osa IV jaotises sätestatud nõudeid;
(c)
kaudset osalust enda teise taseme omavahendite
instrumentides, sealhulgas enda teise taseme omavahendite instrumentides, mille
krediidiasutus või investeerimisühing võiks olla olemasoleva lepingulise
kohustuse alusel tegelikult või tingimuslikult kohustatud ostma, ei arvata maha
ning selle suhtes kohaldatakse vajaduse korral riskikaalu vastavalt III osa II
jaotise 2. või 3. peatükile ning III osa IV jaotises sätestatud nõudeid.
3.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
artikli 63 punktis b osutatud kirjete jäägi suhtes järgmist:
(a)
kui krediidiasutusel või investeerimisühingul ei
ole märkimisväärset investeeringut asjaomases üksuses, kellega tal on
vastastikune ristosalus, käsitletakse tema otsese ja kaudse osaluse summat
selle üksuse teise taseme omavahendite instrumentides artikli 63 punkti c alla
kuuluvana;
(b)
kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on
märkimisväärne investeering asjaomases üksuses, kellega tal on vastastikune
ristosalus, käsitletakse tema otsese ja kaudse osaluse summat selle asjaomase
üksuse teise taseme omavahendite instrumentides artikli 63 punkti d alla
kuuluvana.
4.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
artikli 63 punktides c ja d osutatud kirjete jäägi suhtes järgmist:
(a)
otseste osalustega seotud summa puhul, mille
mahaarvamist on nõutud vastavalt artikli 63 punktidele c ja d, arvatakse
sellest pool maha esimese taseme omavahendite kirjetest ja pool teise taseme
omavahendite kirjetest;
(b)
summat, mis on seotud kaudse osalusega, mille
mahaarvamist on nõutud artikli 63 punktide c ja d kohaselt, ei arvata maha ning
selle suhtes kohaldatakse vajaduse korral riskikaalu vastavalt III osa II
jaotise 2. või 3. peatükile ning III osa IV jaotises sätestatud nõudeid.
4. alajagu
Mahaarvamisel kohaldatavad ettenähtud osad
Artikkel 458
Esimese taseme põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme omavahendite ja
teise taseme omavahendite kirjete mahaarvamisel kohaldatavad ettenähtud osad
1.
Artikli 451 lõike 1 punktide a ja c, artikli 454
punkti a ja artikli 456 punkti a kohaldamisel on ettenähtud osad järgmistes
vahemikes:
a)       0 %
kuni 100 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2013;
b)       20
% kuni 100 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2014;
c)       40
% kuni 100 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2015 kuni 31. detsembrini 2015;
d)       60
% kuni 100 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2016 kuni 31. detsembrini 2016;
e)       80
% kuni 100 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2017 kuni 31. detsembrini 2017.
2.
Pädevad asutused:
(a)
määravad kindlaks ettenähtud osa lõike 1 punktides
a–e sätestatud vahemikes iga järgneva puhul:
i)        artikli 33 lõike 1 punktides a–h
osutatud kirjed, välja arvatud tulevasel kasumlikkusel põhinev edasilükkunud
tulumaksu vara, mis tuleneb ajutistest erinevustest;
ii)       tulevasel kasumlikkusel põhinev
edasilükkunud tulumaksu vara, mis tuleneb ajutistest erinevustest, ning artikli
33 lõike 1 punktis i osutatud kirjed;
iii)      artikli 53 punktides a–d osutatud
kirjed;
iv)      artikli 63 punktides a–d osutatud
kirjed;
(b)
avaldavad punkti a kohaselt kindlaksmääratu.
4. jagu
Vähemusosalus ning tütarettevõtjate välja antud täiendavate esimese taseme
omavahendite ja teise taseme omavahendite instrumendid
Artikkel 459
Konsolideeritud esimese taseme põhiomavahendites nende instrumentide ja kirjete
arvessevõtmine, mis ei kvalifitseeru vähemusosalusena
1.
Erandina II osa III jaotisest määravad ajavahemikul
1. jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2017 pädevad asutused vastavalt
lõigetele 2 ja 3 kindlaks konsolideeritud omavahendites nende kirjete
arvessevõtmise, mis kvalifitseeruksid vastavalt direktiivi 2006/48/EÜ artikli
65 kohastele siseriiklikele ülevõtmismeetmetele konsolideeritud reservidena,
kuid mis ei kvalifitseeru konsolideeritud esimese taseme põhiomavahenditena
ühel järgmistest põhjustest:
(a)
instrument ei kvalifitseeru esimese taseme
põhiomavahendi instrumendina ning seepärast ei kvalifitseeru sellega seotud
jaotamata kasum ja ülekurss konsolideeritud esimese taseme põhiomavahendite
kirjetena;
(b)
tulenevalt artikli 76 lõikest 2;
(c)
kuna tütarettevõtja ei ole krediidiasutus ega
investeerimisühing ega üksus, kelle suhtes tulenevalt kohaldatavast
siseriiklikust õigusest kohaldatakse käesoleva määruse ja direktiivi [lisab OP]
nõudeid;
(d)
kuna tütarettevõtjat ei konsolideerita I osa II
jaotise 2. peatüki kohaselt täielikult.
2.
Ettenähtud osa lõikes 1 osutatud kirjetest, mis
direktiivi 2006/48/EÜ artikli 65 siseriiklike ülevõtmismeetmete kohaselt
kvalifitseeruks konsolideeritud reservidena, kvalifitseerub konsolideeritud
esimese taseme põhiomavahenditena.
3.
Lõike 2 kohaldamisel kuulub ettenähtud osa
järgmistesse vahemikesse:
(a)
0 % kuni 100 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2013
kuni 31. detsembrini 2013;
(b)
0 % kuni 80 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2014 kuni
31. detsembrini 2014;
(c)
0 % kuni 60 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2015 kuni
31. detsembrini 2015;
(d)
0 % kuni 40 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2016 kuni
31. detsembrini 2016;
(e)
0 % kuni 20% ajavahemikul 1. jaanuarist 2017 kuni
31. detsembrini 2017.
4.
Pädevad asutused:
(a)
määravad kindlaks ettenähtud osa lõikes 3
sätestatud vahemikes;
(b)
avaldavad punkti a kohaselt kindlaksmääratu.
Artikkel 460
Vähemusosaluse ning kvalifitseeruvate täiendavate esimese taseme omavahendite
ja teise taseme omavahendite arvessevõtmine konsolideeritud omavahendites
1.
Ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni 31.
detsembrini 2017 korrutatakse erandina artikli 79 punktist b, artikli 80
punktist b ja artikli 82 punktist b kõnealustes artiklites osutatud protsendid
ettenähtud teguriga.
2.
Lõike 1 kohaldamisel on ettenähtud tegur järgmises
vahemikus:
(a)
0–1 ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni 31.
detsembrini 2013;
(b)
0,2–1 ajavahemikul 1. jaanuarist 2014 kuni 31.
detsembrini 2014;
(c)
0,4–1 ajavahemikul 1. jaanuarist 2015 kuni 31.
detsembrini 2015;
(d)
0,6–1 ajavahemikul 1. jaanuarist 2016 kuni 31.
detsembrini 2016; ja
(e)      0,8–1 ajavahemikul 1. jaanuarist 2017 kuni 31. detsembrini
2017.
3.
Pädevad asutused:
(a)
määravad kindlaks ettenähtud teguri väärtuse lõikes
2 sätestatud vahemikes;
(b)
avaldavad punkti a kohaselt kindlaksmääratu.
5. jagu
Täiendavad filtrid ja mahaarvamised
Artikkel 461
Täiendavad filtrid ja mahaarvamised
1.
Erandina artiklitest 29–33, 53 ja 63 teevad
krediidiasutused ja investeerimisühingud ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni
31. detsembrini 2017 korrigeerimisi, et kaasata esimese taseme põhiomavahendite
kirjetesse, esimese taseme omavahendite kirjetesse, teise taseme omavahendite
kirjetesse või omavahendite kirjetesse või arvata kõnealustest kirjetest maha
ettenähtud osa neist filtritest või mahaarvamistest, mis on nõutud vastavalt
direktiivi 2006/48/EÜ artiklite 57 ja 66 ja direktiivi 2006/49/EÜ artiklite 13
ja 16 siseriiklikele ülevõtmismeetmetele ning mis ei ole nõutud vastavalt II
osaga.
2.
Lõike 1 kohaldamisel on ettenähtud osa järgmises
vahemikus:
(a)
0 % kuni 100 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2013
kuni 31. detsembrini 2013;
(b)
0 % kuni 80 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2014 kuni
31. detsembrini 2014;
(c)
0 % kuni 60 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2015 kuni
31. detsembrini 2015;
(d)
0 % kuni 40 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2016 kuni
31. detsembrini 2016; ja
(e)
0 % kuni 20 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2017 kuni
31. detsembrini 2017.
3.
Iga lõikes 1 osutatud filtri või mahaarvamise puhul
teevad pädevad asutused järgmist:
(a)
määravad kindlaks ettenähtud osad lõikes 2
sätestatud vahemikes;
(b)
avaldavad punkti a kohaselt kindlaksmääratu.
4.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada tingimused, mille alusel pädevad asutused
määravad kindlaks, kas direktiivi 2006/48/EÜ või 2006/49/EÜ siseriiklike
ülevõtmismeetmete kohased omavahendite või nende elementide korrigeerimised,
mis ei ole hõlmatud II osas, tuleks käesoleva artikli kohaldamisel teha esimese
taseme põhiomavahendite kirjete, täiendavate esimese taseme omavahendite
kirjete, esimese taseme omavahendite kirjete, teise taseme omavahendite kirjete
või omavahendite puhul.
EBA esitab kõnealused regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks 2013.
Komisjonile antakse delegeeritud volitused võtta
vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL)
nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.
2. peatükk
Varasemalt kehtinud nõuete ajutine kohaldamine kapitaliinstrumentide suhtes
1. jagu
Instrumendid, mis on riigiabi
Artikkel 462
Varasemalt kehtinud nõuete ajutine kohaldamine riigiabi instrumentide suhtes
1.
Erandina artiklist 24–27, 48, 49, 59 ja 60
kohaldatakse ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2017
käesolevat artiklit kapitaliinstrumentide suhtes, mille puhul on täidetud
järgmised tingimused:
(a)
instrumendid anti välja enne 20. juulit 2011;
(b)
instrumendid on riigiabi;
(c)
komisjon on pidanud instrumente Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikli 107 kohaselt siseturuga kokkusobivaks.
2.
Instrumendid, mis kvalifitseerusid vastavalt direktiivi
2006/48/EÜ artikli 57 punkti a siseriiklike ülevõtmismeetmetega,
kvalifitseeruvad esimese taseme põhiomavahendite instrumentidena olenemata mis
tahes järgmisest:
(a)
artiklis 26 sätestatud tingimused ei ole täidetud;
(b)
instrumendid andis välja artiklis 25 osutatud
ettevõtja ning vastavalt artiklis 26 või 27 sätestatud tingimused ei ole
täidetud.
3.
Instrumendid, mis kvalifitseerusid vastavalt
direktiivi 2006/48/EÜ artikli 57 punktile a ja artikli 66 lõikele 1,
kvalifitseeruvad täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentidena
olemata sellest, et artikli 49 lõikes 1 sätestatud tingimused ei ole täidetud.
4.
Kirjed, mis kvalifitseerusid vastavalt direktiivi
2006/48/EÜ artikli 57 punktidele f, g või h ja artikli 66 lõikele 1,
kvalifitseeruvad teise taseme omavahendite instrumentidena olenemata sellest,
et kirjetele ei ole artiklis 59 osutatud või artikli 60 kohased tingimused ei
ole täidetud.
2. jagu
Instrumendid, mis ei ole riigiabi
1. alajagu
Varasemalt kehtinud nõuete ajutise kohaldamise aktsepteeritavus ja piirangud
Artikkel 463
Varasemalt kehtinud nõuete ajutise kohaldamise aktsepteeritavus direktiivi
2006/48/EÜ siseriiklike ülevõtmismeetmete kohaselt omavahenditena
kvalifitseeruvate kirjete suhtes
1.
Käesolevat artiklit kohaldatakse üksnes
instrumentide suhtes, mis anti välja enne 20. juulit 2011 ning millele ei ole
artikli 462 lõikes 1 viidatud.
2.
Erandina artiklitest 24–27, 48, 49, 59 ja 60
kohaldatakse käesolevat artiklit ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni 31.
detsembrini 2021.
3.
Vastavalt artikli 464 lõikes 2 sätestatud
piirangule kvalifitseerub kapital direktiivi 86/365/EMÜ artikli 22 tähenduses
ja sellega seotud ülekurss, mis kvalifitseerusid direktiivi 2006/48/EÜ artikli
57 punkti a siseriiklike ülevõtmismeetmete kohaselt esmaste omavahenditena,
esimese taseme põhiomavahendite kirjetena olenemata sellest, et kapital ei
vasta vastavalt artiklis 262 või artiklis 27 sätestatud tingimustele.
4.
Vastavalt artikli 464 lõikes 3 sätestatud
piirangule kvalifitseeruvad instrumendid ja nendega seotud ülekurss, mis kvalifitseerusid
direktiivi 2006/48/EÜ artikli 57 punkti ca ja artikli 154 lõigete 8 ja 9
siseriiklike ülevõtmismeetmete kohaselt esmaste omavahenditena, täiendavate
esimese taseme omavahendite kirjetena, olenemata sellest, et artiklis 49
sätestatud tingimused ei ole täidetud.
5.
Vastavalt artikli 464 lõikes 4 sätestatud
piirangutele kvalifitseeruvad kirjeid ja nendega seotud ülekurss, mis
kvalifitseerusid vastavalt direktiivi 2006/48/EÜ artikli 57 punktidele f, g või
h, teise taseme omavahendite kirjetena olenemata sellest, et need kirjed ei ole
artiklis 59 hõlmatud või artikli 60 kohased tingimused ei ole täidetud.
Artikkel 464
Piirangud varasemalt kehtinud nõuete ajutisele kohaldamisele esimese taseme
põhiomavahendite, täiendavate esimese taseme omavahendite ja teise taseme
omavahendite kirjete suhtes
1.
Ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni 31.
detsembrini 2021 piiratakse vastavalt käesolevale artiklile ulatust, mil määral
artiklis 463 osutatud instrumendid kvalifitseeruvad omavahenditena.
2.
Artikli 463 lõikes 3 osutatud nende kirjete
väärtus, mis kvalifitseeruvad esimese taseme põhiomavahendite kirjetena, on
piiratud punktides a ja b täpsustatud väärtuse summa ettenähtud osaga:
(a)
artikli 463 lõikes 3 osutatud sellise kapitali
nimiväärtus, mis oli välja antud 31. detsembri 2012. aasta seisuga;
(b)
punktis a osutatud varakirjetega seotud ülekurss.
3.
Artikli 463 lõikes 4 osutatud kirjete väärtus, mis
kvalifitseeruvad täiendavate esimese taseme omavahendite kirjetena, on piiratud
ettenähtud osaga (%), mis on korrutatud punktides a ja b täpsustatud väärtuste
summa ja punktides c–f täpsustatud väärtuste summa vahega:
(a)
artikli 463 lõikes 4 osutatud nende instrumentide
nimiväärtus, mis oli välja antud 31. detsembri 2012. aasta seisuga;
(b)
punktis a osutatud instrumentidega seotud ülekurss;

(c)
artikli 463 lõikes 4 osutatud instrumentide
väärtus, mis 31. detsembri 2012. aasta seisuga ületas direktiivi 2006/48/EÜ
artikli 66 lõike 1 punkti a ja artikli 66 lõike 1a siseriiklikes
ülevõtmismeetmetes täpsustatud piirmäärasid;
(d)
punktis c osutatud instrumentidega seotud ülekurss;
(e)
artikli 463 lõikes 4 osutatud nende instrumentide
nimiväärtus, mis olid välja antud 31. detsembri 2012. aasta seisuga, kuid
mis ei kvalifitseeru artikli 467 lõike 4 kohaselt täiendavate esimese taseme
omavahendite instrumentidena;
(f)
punktis e osutatud instrumentidega seotud ülekurss.
4.
Artikli 463 lõikes 5 osutatud nende kirjete
väärtus, mis kvalifitseeruvad teise taseme omavahendite kirjetena, on piiratud
ettenähtud osaga (%) vahest, mis saadakse lahutades punktides a–d täpsustatud
väärtuste summast punktides e–h täpsustatud väärtuste summa:
(a)
artikli 463 lõikes 5 osutatud nende instrumentide
nimiväärtus, mis olid välja antud 31. detsembri 2012. aasta seisuga;
(b)
punktis a osutatud instrumentidega seotud ülekurss;
(c)
31. detsembri seisuga välja antud allutatud
laenukapitali nimiväärtus, mida on vähendatud direktiivi 2006/48/EÜ artikli 64
lõike 3 punkti c siseriiklike ülevõtmismeetmete kohaselt nõutud summa võrra;
(d)
artikli 463 lõikes 5 osutatud nende varakirjete
nimiväärtus, mis olid välja antud 31. detsembri 2012. aasta seisuga, arvatud
käesoleva lõike punktides a ja c osutatud instrumendid ja allutatud
laenukapital;
(e)
artikli 463 lõikes 5 osutatud nende instrumentide
ja kirjete nimiväärtus, mis olid välja antud 31. detsembri 2012. aasta seisuga
ja ületasid direktiivi 2006/48/EÜ artikli 66 lõike 1 punkti a siseriiklikes
ülevõtmismeetmetes täpsustatud piirmäärasid;
(f)
punktis e osutatud instrumentidega seotud ülekurss;
(g)
artikli 463 lõikes 5 osutatud nende instrumentide
nimiväärtus, mis olid välja antud 31. detsembri 2012. aasta seisuga aga
mis ei kvalifitseeru artikli 468 lõike 4 kohaselt teise taseme omavahendite
kirjetena;
(h)
punktis g osutatud instrumentidega seotud ülekurss.
5.
Käesoleva artikli kohaldamisel lõigetes 2–4
osutatud ettenähtud osad jäävad järgmistesse vahemikesse:
(a)
0 % kuni 90 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni
31.detsembrini 2013;
(b)
0 % kuni 80 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2014 kuni
31.detsembrini 2014;
(c)
0 % kuni 70 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2015 kuni
31.detsembrini 2015;
(d)
0 % kuni 60 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2016 kuni
31.detsembrini 2016;
(e)
0 % kuni 50 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2017 kuni
31.detsembrini 2017;
(f)
0 % kuni 40 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2018 kuni
31.detsembrini 2018;
(g)
0 % kuni 30 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2019 kuni
31.detsembrini 2019;
(h)
0 % kuni 20 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2020 kuni
31.detsembrini 2020;
(i)
0 % kuni 10 % ajavahemikul 1. jaanuarist 2021
kuni 31. detsembrini 2021.
6.
Pädevad asutused:
(a)
määravad kindlaks ettenähtud osad lõikes 5
sätestatud vahemikes;
(b)
avaldavad punkti a kohaselt kindlaksmääratu.
Artikkel 465
Sellised kirjed muudes omavahendite elementides, mis on välja jäetud varasemate
nõuete ajutisest kohaldamisest esimese taseme põhiomavahendite või täiendavate
esimese taseme omavahendite suhtes
1.
Erandina artiklitest 48, 49, 59 ja 60 võivad
krediidiasutused ja investeerimisühingud ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni
31. detsembrini 2021 käsitleda artikli 463 lõikes 4 osutatud kirjetena kapitali
ja sellega seotud ülekurssi, millele on viidatud artikli 463 lõikes 3 ja mis on
esimese taseme põhiomavahendite kirjetest välja jäetud, sest need ületavad
artikli 464 lõikes 2 sätestatud ettenähtud osa, ulatuses, mil määral kõnealuse
kapitali ja sellega seotud ülekursi kaasamine ei ületa artikli 464 lõikes 3 osutatud
ettenähtud osa piirmäära.
2.
Erandina artiklitest 48, 49, 59 ja 60 võivad
krediidiasutused ja investeerimisühingud ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni
31. detsembrini 2021 käsitleda järgnevat artikli 463 lõikes 5 osutatud
kirjetena, ulatuses, mil määral nende kaasamine ei ületa artikli 464 lõikes 4
osutatud ettenähtud osa piirmäära:
(a)
artikli 463 lõikes 3 osutatud kapital ja sellega
seotud ülekurss, mis on esimese taseme põhiomavahendite kirjetest välja jäetud,
kuna need ületavad artikli 464 lõikes 2 sätestatud ettenähtud osa;
(b)
artikli 463 lõikes 4 osutatud instrumendid ja
nendega seotud ülekursid, mis ületavad artikli 464 lõikes 3 osutatud ettenähtud
osa.
3.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada tingimused lõigetes 1 ja 2 osutatud
omavahendite instrumentide käsitlemiseks artikli 464 lõigete 4 või 5 kohaste
instrumentidena ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2021.
EBA esitab kõnealused
regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks
2013.
Komisjonile antakse
delegeeritud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed
tehnilised standardid määruse (EL) nr 1093/2010 artiklites 10–14
sätestatud korras.
Artikkel 466
Nende teise taseme omavahendite amortisatsioon, mille suhtes ajutiselt
kohaldatakse varasemalt kehtinud nõudeid
Artikli
463 lõikes 5 osutatud kirjete suhtes, mis kvalifitseeruvad artikli 463 lõike 5
või artikli 464 lõike 2 kohaselt teise taseme omavahendite kirjetena,
kohaldatakse artiklis 61 sätestatud nõudeid.
2. alajagu
Tagasiostu võimaluse ja ajenditega instrumentide arvessevõtmine täiendavate
esimese taseme omavahendite ja teise taseme omavahendite kirjetes
Artikkel 467
Tagasiostu võimaluse ja ajenditega hübriidinstrumendid
1.
Erandina artiklitest 48 ja 49 kohaldatakse
ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2021 artikli 463
lõikes 4 osutatud instrumentide suhtes, mis kvalifitseerusid direktiivi
2006/48/EÜ artikli 57 punkti ca siseriiklike ülevõtmismeetmete kohaselt ning
mille tingimused sisaldavad krediidiasutusele või investeerimisühingule
tagasiostu võimalust ja ajendit, lõigetes 2–7 sätestatud nõudeid.
2.
Instrumendid kvalifitseeruvad täiendavate esimese
taseme omavahendite instrumentidena juhul, kui on täidetud järgmised
tingimused:
(a)
krediidiasutusel või investeerimisühingul oli
tagasiostu ajendavate tingimuste tõttu ostuõigus ainult enne 1. jaanuari 2013;
(b)
krediidiasutus või investeerimisühing ei kasutanud
tagasiostuõigust;
(c)
artiklis 49 sätestatud tingimused on täidetud
alates 1. jaanuarist 2013.
3.
Instrumendid kvalifitseeruvad vastavalt artikli 463
lõikele 4 täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentidena alates
1. jaanuarist 2013 kuni nende tegeliku lõpptähtajani ning pärast seda
kvalifitseeruvad nad täiendavate esimese taseme omavahendite kirjetena ilma
piiranguta tingimusel, et:
(a)
krediidiasutusel või investeerimisühingul oli
tagasiostu ajendavate tingimuste tõttu ostuõigus ainult 1. jaanuaril 2013 või
pärast seda;
(b)
krediidiasutus või investeerimisühing ei kasutanud
tagasiostuõigust instrumentide tegelikul lõpptähtajal;
(c)
artiklis 49 sätestatud tingimused on täidetud
alates instrumentide tegeliku lõpptähtaja kuupäevast.
4.
Instrumendid ei kvalifitseeru täiendavate esimese
taseme omavahendite instrumentidena (ja nende suhtes ei kohaldata artikli 463
lõiget 4) alates 1. jaanuarist 2013 juhul, kui täidetud on järgmised
tingimused:
(a)
krediidiasutusel või investeerimisühingul oli
tagasiostu ajendavate tingimuste tõttu ostuõigus ajavahemikul 20. juulist 2011
kuni 1. jaanuarini 2013;
(b)
krediidiasutus või investeerimisühing ei kasutanud
tagasiostuõigust instrumentide tegelikul lõpptähtajal;
(c)
artiklis 49 sätestatud tingimused ei ole täidetud
alates instrumentide tegeliku lõpptähtaja kuupäevast.
5.
Instrumendid kvalifitseeruvad vastavalt artikli 463
lõikele 4 täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentidena alates 1.
jaanuarist 2013 kuni nende tegeliku lõpptähtajani ning pärast seda need ei
kvalifitseeru täiendavate esimese taseme omavahendite instrumentidena juhul,
kui järgmised tingimused on täidetud:
(a)
krediidiasutusel või investeerimisühingul oli
tagasiostu ajendavate tingimuste tõttu ostuõigus 1. jaanuaril 2013 või pärast
seda;
(b)
krediidiasutus või investeerimisühing ei kasutanud
tagasiostuõigust instrumentide tegelikul lõpptähtajal;
(c)
artiklis 49 sätestatud tingimused ei ole täidetud
alates instrumentide tegeliku lõpptähtaja kuupäevast.
6.
Instrumendid kvalifitseeruvad täiendavate esimese
taseme omavahendite instrumentidena vastavalt artikli 463 lõikele 4, kui on
täidetud järgmised tingimused:
(a)
krediidiasutusel või investeerimisühingul oli
tagasiostu ajendavate tingimuste tõttu ostuõigus ainult enne 20. juulit 2011
või 20. juulil 2011;
(b)
krediidiasutus või investeerimisühing ei kasutanud
tagasiostuõigust instrumentide tegelikul lõpptähtajal;
(c)
artiklis 49 sätestatud tingimused ei olnud täidetud
alates instrumentide tegeliku lõpptähtaja kuupäevast.
Artikkel 468
Tagasiostu ajendavate tingimustega teise taseme omavahendite kirjed
1.
Erandina artiklitest 59 ja 60 kohaldatakse
ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2021 artikli 463
lõikes 5 osutatud kirjete suhtes, mis kvalifitseerusid direktiivi 2006/48/EÜ
artikli 57 punktide f, g või h siseriiklike ülevõtmismeetmete kohaselt ning
mille tingimused sisaldavad krediidiasutusele või investeerimisühingule tagasiostu
võimalust ja ajendit, lõigetes 2–7 sätestatud nõudeid.
2.
Kirjed kvalifitseeruvad teise taseme omavahendite
instrumentidena tingimusel, et:
(a)
krediidiasutusel või investeerimisühingul oli
tagasiostu ajendavate tingimuste tõttu ostuõigus ainult enne 1. jaanuari 2013;
(b)
krediidiasutus või investeerimisühing ei kasutanud
tagasiostuõigust;
(c)
artiklis 60 sätestatud tingimused on täidetud
alates 1. jaanuarist 2013.
3.
Kirjed kvalifitseeruvad vastavalt artikli 463
lõikele 5 teise taseme omavahendite kirjetena alates 1. jaanuarist 2013 kuni
nende tegeliku lõpptähtajani ning pärast seda kvalifitseeruvad need teise
taseme omavahendite kirjetena ilma piiranguteta juhul, kui on täidetud
järgmised tingimused:
(a)
krediidiasutusel või investeerimisühingul oli
tagasiostu ajendavate tingimuste tõttu ostuõigus ainult 1. jaanuaril 2013 või
pärast seda;
(b)
krediidiasutus või investeerimisühing ei kasutanud
tagasiostuõigust varakirjete tegeliku lõpptähtaja kuupäeval;
(c)
artiklis 60 sätestatud tingimused on täidetud
alates varakirjete tegeliku lõpptähtaja kuupäevast.
4.
Kirjed ei kvalifitseeru teise taseme omavahendite
kirjetena alates 1. jaanuarist 2013, kui on täidetud järgimised
tingimused:
(a)
krediidiasutusel või investeerimisühingul oli
tagasiostu ajendavate tingimuste tõttu ostuõigus ainult ajavahemikul 20.
juulist 2011 kuni 1. jaanuarini 2013;
(b)
krediidiasutus või investeerimisühing ei kasutanud
tagasiostuõigust varakirjete tegeliku lõpptähtaja kuupäeval;
(c)
artiklis 60 sätestatud tingimused ei ole täidetud
alates varakirjete tegeliku lõpptähtaja kuupäevast.
5.
Kirjed kvalifitseeruvad vastavalt artikli 463
lõikele 5 teise taseme omavahendite kirjetena alates 1. jaanuarist 2013 kuni
nende tegeliku lõpptähtajani ning pärast seda need ei kvalifitseeru teise
taseme omavahendite kirjetena juhul, kui:
(a)
krediidiasutusel või investeerimisühingul oli
tagasiostu ajendavate tingimuste tõttu ostuõigus 1. jaanuaril 2013 või pärast
seda;
(b)
krediidiasutus või investeerimisühing ei kasutanud
tagasiostuõigust nende tegeliku lõpptähtaja kuupäeval;
(c)
artiklis 60 sätestatud tingimused ei ole täidetud
alates varakirjete tegeliku lõpptähtaja kuupäevast.
6.
Kirjed kvalifitseeruvad teise taseme omavahendite
kirjetena vastavalt artikli 463 lõikele 5 juhul, kui:
(a)
krediidiasutusel või investeerimisühingul oli
tagasiostu ajendavate tingimuste tõttu ostuõigus ainult enne 20. juulit 2011
või 20. juulil 2011;
(b)
krediidiasutus või investeerimisühing ei kasutanud
tagasiostuõigust varakirjete tegeliku lõpptähtaja kuupäeval;
(c)
artiklis 60 sätestatud tingimused ei ole täidetud
alates varakirjete tegeliku lõpptähtaja kuupäevast.
Artikkel 469
Tegelik lõpptähtaeg
Artiklite 467 ja 468 kohaldamisel määratakse
tegelik lõpptähtaeg kindlaks järgmisel viisil:
(a)
kõnealuste artiklite lõigetes 3 ja 5 osutatud
kirjete puhul on selleks tagasiostu ajendavate tingimuste tõttu esimese
ostuõiguse kuupäev 1. jaanuaril 2013 või pärast seda;
(b)
kõnealuste artiklite lõikes 4 osutatud kirjete
puhul on selleks tagasiostu ajendavate tingimuste tõttu esimese ostuõiguse
kuupäev ajavahemikul 20. juulist 2011 kuni 1. jaanuarini 2013;
(c)
kõnealuste artiklite lõikes 6 osutatud kirjete
puhul on selleks tagasiostu ajendavate tingimuste tõttu esimese ostuõiguse
kuupäev enne 20. juulit 2011.
3. peatükk
Üleminekusätted seoses teabe avalikustamisega omavahendite kohta
Artikkel 470
Teabe avalikustamine omavahendite kohta
1.
Krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldavad
käesolevat artiklit ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2021.
2.
Ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni 31.
detsembrini 2015 avalikustavad krediidiasutused ja investeerimisühingud
ulatuse, mil määral esimese taseme põhiomavahendite ja esimese taseme
omavahendite tase ületab artiklis 448 sätestatud nõudeid.
3.
Ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni 31.
detsembrini 2017 avalikustavad krediidiasutused ja investeerimisühingud enda
omavahendite kohta järgmise täiendava teabe:
(a)
artiklite 449–452, 454, 456 ja 459 kohaselt
kohaldatud üksikute filtrite ja mahaarvamiste laad ning nende mõju esimese
taseme põhiomavahenditele, täiendavatele esimese taseme omavahenditele, teise
taseme omavahenditele ja omavahenditele;
(b)
vähemusosaluste, täiendavate esimese taseme
omavahendite ja teise taseme omavahendite instrumentide, ning seotud jaotamata
kasumi ja ülekursi väärtus, mille on välja andnud tütarettevõtjad, mis on
hõlmatud konsolideeritud esimese taseme põhiomavahendites, täiendavate esimese
taseme omavahendites, teise taseme omavahendites ja omavahendites vastavalt 1.
peatüki 4. jaole;
(c)
artiklite 461 kohaselt kohaldatud üksikute filtrite
ja mahaarvamiste mõju esimese taseme põhiomavahenditele, täiendavatele esimese
taseme omavahenditele, teise taseme omavahenditele ja omavahenditele;
(d)
nende kirjete laad ja summa, mis kvalifitseeruvad
2. peatüki 2 jaos sätestatud erandite kohaldamise tulemusena esimese taseme
põhiomavahendite kirjetena, esimese taseme omavahendite kirjetena ja teise
taseme omavahendite kirjetena.
4.
Ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni 31.
detsembrini 2021 avalikustavad krediidiasutused ja investeerimisühingud nende
instrumentide väärtuse, mis kvalifitseeruvad artikli 463 kohaldamise alusel
esimese taseme põhiomavahendite instrumentidena, täiendavate esimese taseme
omavahendite instrumentidena ja teise taseme omavahendite instrumentidena.
4. peatükk
Riskide kontsentreerumine, omavahendite nõuded, finantsvõimendus ja Basel I
alampiir
Artikkel 471
Riskide kontsentreerumisega seotud üleminekusätted
1.
Artiklites 376–392 sätestatud riskide
kontsentreerumist käsitlevaid sätteid ei kohaldata investeerimisühingute
suhtes, kelle põhitegevus on ainult investeerimisteenuste osutamine või tegevuste
teostamine, mis on seotud direktiivi 2004/39/EÜ I lisa C jao
punktides 5, 6, 7, 9 ja 10 loetletud finantsinstrumentidega, ja kelle suhtes ei
kohaldatud 31. detsembril 2006 direktiivi 93/22/EMÜ. Seda erandit on
võimalik kohaldada kuni 31. detsembrini 2014 või kuni lõike 2 kohaste
muudatuste jõustumise kuupäevani, olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem.
2.
31. detsembriks 2014 esitab komisjon üldsusega
konsulteerimise alusel ja arutelusid pädevate asutustega silmas pidades Euroopa
Parlamendile ja nõukogule aruande järgmise kohta:
a)       usaldatavusnõuete
täitmise järelevalve asjakohane kord nende investeerimisühingute puhul, kelle
põhitegevus on ainult investeerimisteenuste osutamine või tegevuste teostamine,
mis on seotud direktiivi 2004/39/EÜ I lisa C jao punktides 5, 6, 7, 9 ja 10
loetletud kauba tuletisinstrumentidega või tuletislepingutega;
b)       direktiivi
2004/39/EÜ muutmise soovitavus, et luua täiendav investeerimisühingute
kategooria, kelle põhitegevus on ainult investeerimisteenuste osutamine või tegevuste
teostamine, mis on seotud energiavarustust käsitleva direktiivi 2004/39/EÜ
I lisa C jao punktides 5, 6, 7, 9 ja 10 loetletud
finantsinstrumentidega.
Kõnealuse
aruande alusel võib komisjon esitada ettepanekuid käesoleva direktiivi
muutmiseks.
Artikkel 472
 Omavahendite nõuded sisereitingute meetodi puhul
1.
Erandina III osa 3. peatükist võib pädev asutus
vabastada kuni 31. detsembrini 2017 teatavad selles riigis asuvate
krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning krediidiasutuste ja
investeerimisühingute ELi tütarettevõtjate hoitavate omavahendite
investeeringute kategooriad sisereitingute meetodi kohasest käsitlusest. Pädev
asutus avaldab vastavalt direktiivi [lisab OP] artiklile 133 omavahendite
investeeringute kategooriad, mille puhul saab sellist korda kasutada.
Positsiooniks, mille suhtes vabastust
kohaldatakse, loetakse aktsiate ja osade arvu 31. detsembril 2007, millele
lisanduvad täiendavad aktsiad ja osad, mille omandiõigus tuleneb otseselt nende
osaluste omamisest, juhul kui need ei suurenda omandiõiguse protsenti
investeerimisühingus.
Kui osaluse omandamine suurendab konkreetse
osaluse omandiõiguse proportsionaalset protsenti, kõnealust protsenti ületava
osa suhtes vabastust ei kohaldata. Samuti ei kohaldata vabastust osaluste
suhtes, mille suhtes algselt vabastust kohaldati, kuid mis on müüdud ja
seejärel tagasi ostetud.
Omavahendite investeeringute suhtes, mille suhtes
kohaldatakse käesolevat sätet, kohaldatakse omavahendite nõudeid, mis on
arvutatud vastavalt III osa 2. jaotise III osa kohasele standardmeetodile ning
III osa IV jaotises sätestatud nõudeid.
Pädevad asutused teavitavad käesoleva lõike
kohaldamisest komisjoni ja EBAd.
2.
Riskiga kaalutud varade arvutamisel artikli 109
lõike 4 eesmärgil määratakse 31. detsembrini 2015 liikmesriikide
keskvalitsuste või keskpankade vastu olevatele ükskõik millise liikmesriigi
valuutas nomineeritud ja väljastatud nõuetele sama riskikaal kui omavääringus
nomineeritud ja väljastatud nõuetele.
3.
EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, et täpsustada tingimused, mille alusel liikmesriigid
lubavad lõikes 1 osutatud vabastust.
EBA esitab kõnealused
regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud komisjonile 1. jaanuariks
2013.
Komisjonile antakse
delegeeritud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed
tehnilised standardid määruse (EL) nr 1093/2010 artiklites 10–14
sätestatud korras.
Artikkel 473
 Omavahendite nõuded seoses tagatud võlakirjadega
1.
Kuni 31. detsembrini 2014 ei kohaldata kõrgema
nõudeõiguse järguga osakute suhtes, mis on välja antud prantsuse Fonds Communs
de Créances või samaväärsete väärtpaberistamisasutuste poolt vastavalt artikli
124 lõike 1 punktidele d ja e, 10 % ülempiiri, tingimusel et:
a)       väärtpaberistatud
elamu- või ärikinnisvara riskipositsioonid on algatanud sama
konsolideerimisgrupi liige, mille liige on ka tagatud võlakirjade emitent või
sama keskse üksusega seotud üksus, millega on seotud ka tagatud võlakirjade
emitent, kusjuures sama konsolideerimisgrupi liikmeksolek või seotus määratakse
kindlaks ajal, mil kõrgema nõudeõiguse järguga osakud seatakse tagatud
võlakirjade tagatiseks;
b)       kogu
kõnealuseid kõrgema nõudeõiguse järguga osakuid toetava esimese järjekoha kahju
väärtpaberistamise seeria jääb sama konsolideerimisgrupi liikme, mille liige on
ka tagatud võlakirjade emitent, või sama keskse üksusega seotud üksuse, millega
on seotud ka tagatud võlakirjade emitent, omandusse.
2.
Komisjon vaatab 1. jaanuariks 2013 läbi lõikes 1
sätestatud erandi asjakohasuse ning vajaduse korral hindab seda, kas on asjakohane
laiendada sarnast käsitlust ka mis tahes muudele tagatud võlakirjade vormidele.
Seda läbivaatamist silmas pidades võib komisjon vajaduse korral võtta vastu
delegeeritud õigusakte vastavalt artiklile 445, et muuta see erand alaliseks,
või esitada seadusandlikke ettepanekuid, et laiendada kõnealust käsitlust
tagatud võlakirjade muudele vormidele.
3.
Artikli 124 lõike 1 punkti c kohaldamisel loetakse
kuni 31. detsembrini 2014 krediidiasutuste ja investeerimisühingute kõrgema
nõudeõiguse järguga tagamata riskipositsioone, mis kvalifitseerusid enne
käesoleva määruse jõustumist siseriikliku õiguse kohaselt riskikaalule
20 %, kvalifitseeruvaks krediidikvaliteedi astmele 1.
4.
Artikli 124 lõike 3 kohaldamisel loetakse kuni 31.
detsembrini 2014 krediidiasutuste ja investeerimisühingute kõrgema nõudeõiguse
järguga tagamata riskipositsioone, mis kvalifitseerusid enne käesoleva määruse
jõustumist siseriikliku õiguse kohaselt riskikaalule 20 %,
kvalifitseeruvaks riskikaalule 20 %.
Artikkel 474
 Erand kaubadiilerite puhul
1.
Käesolevas määruses sätestatud omavahendite nõudeid
käsitlevaid sätteid ei kohaldata investeerimisühingute suhtes, kelle
põhitegevus on ainult investeerimisteenuste osutamine või tegevuste teostamine,
mis on seotud direktiivi 2004/39/EÜ I lisa C jao punktides 5, 6, 7, 9
ja 10 loetletud finantsinstrumentidega, ja kelle suhtes ei kohaldatud
31. detsembril 2006 direktiivi 93/22/EMÜ.
Seda erandit kohaldatakse kuni 31. detsembrini
2014 või kuni lõigete 2 ja 3 kohaste mis tahes muudatuste jõustumise kuupäevani,
olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem.
2.
Komisjon esitab 31. detsembriks 2014 üldsusega
konsulteerimise alusel ja arutelusid pädevate asutustega silmas pidades Euroopa
Parlamendile ja nõukogule aruande järgmise kohta:
(a)
usaldatavusnõuete täitmise järelevalve asjakohane
kord nende investeerimisühingute puhul, kelle põhitegevus on ainult
investeerimisteenuste osutamine või tegevuste teostamine, mis on seotud
direktiivi 2004/39/EÜ I lisa C jao punktides 5, 6, 7, 9 ja 10 loetletud kauba
tuletisinstrumentidega või tuletislepingutega;
(b)
direktiivi 2004/39/EÜ muutmise soovitavus, et luua
täiendav selliste investeerimisühingute kategooria, kelle põhitegevus on ainult
investeerimisteenuste osutamine või tegevuste teostamine, mis on seotud
energiavarustust (sealhulgas elektrienergia, kivisüsi, maagaas ja nafta)
käsitleva direktiivi 2004/39/EÜ I lisa C jao punktides 5, 6, 7, 9 ja
10 loetletud finantsinstrumentidega.
3.
Lõikes 2 osutatud aruande alusel võib komisjon
esitada ettepanekuid käesoleva määruse muutmiseks.
Artikkel 475
Finantsvõimendus
1.
Erandina artiklitest 416 ja 417 arvutavad
krediidiasutused ja investeerimisühingud ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni
31. detsembrini 2021 finantsvõimenduse määra ning esitavad selle, kasutades
kapitalinäitajana mõlemat järgmist:
(a)
esimese taseme omavahendid;
(b)
esimese taseme omavahendid, mille suhtes
kohaldatakse käesoleva jaotise 2. ja 3. peatükis sätestatud erandeid.
2.
Erandina artikli 436 lõikest 1 võivad
krediidiasutused ja investeerimisühingud otsustada, kas avalikustada teave finantsvõimenduse
määra kohta ainult ühe või mõlema lõike 1 punktides a ja b sätestatud
kapitalinäitaja määratluse alusel. Kui krediidiasutused ja investeerimisühingud
muudavad oma otsust selle kohta, millist finantsvõimenduse määra avalikustada,
sisaldab esimene pärast sellist muudatust toimuv avalikustamine teabe
vastavusseviimist kõigi muudatuse hetkeni avalikustatud finantsvõimenduse
määrade puhul.
3.
Erandina artikli 416 lõikest 2 võivad pädevad
asutused ajavahemikul 1. jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2017 lubada
krediidiasutustel ja investeerimisühingutel arvutada kvartalilõpu
finantsvõimenduse määra, kui nad leiavad, et krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel ei pruugi olla piisavalt kvaliteetseid andmeid
arvutamaks finantsvõimenduse määra, mis on kvartali igakuiste finantsvõimenduse
määrade aritmeetiline keskmine.
Artikkel 476
 Üleminekusätted – Basel I alampiir
1.
Kuni 31. detsembrini 2015 peavad krediidiasutused
ja investeerimisühingud, kes arvutavad riskiga kaalutud varasid vastavalt III
osa II jaotise 3. peatükile, ning krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes
kasutavad III osa III jaotise 4. peatüki kohaseid täiustatud mõõtmismudelil
põhinevaid meetodeid operatsiooniriski omavahendite nõuete arvutamiseks,
vastama mõlemale järgmisele nõudele:
(a)
neil on omavahendeid vastavalt III osa II jaotise
1. peatükis nõutule;
(b)
nad täidavad ajutist omavahendite suhtarvu nõuet,
mis on vähemalt 6,4 %. Ajutine omavahendite suhtarv on krediidiasutuse või
investeerimisühingu omavahendid väljendatuna riskiga kaalutud varade ja
bilansiväliste kirjete protsendina vastavalt IV lisas sätestatule.
2.
Pädevad asutused võivad pärast EBAga
konsulteerimist loobuda lõike 1 punkti b kohaldamisest krediidiasutuste ja
investeerimisühingute suhtes juhul, kui kõik III osa II jaotise 3. peatükis
sätestatud nõuded seoses sisereitingute meetodiga ning III osa III jaotise 4.
peatükis sätestatud täiustatud mõõtmismudelil põhineva meetodi kasutamise
kvalifikatsioonikriteeriumid on täidetud.
II jaotis
Aruandlus ja läbivaatamine
Artikkel 477
Omavahendite nõuete tsüklilisus
Komisjon jälgib koostöös EBA, Euroopa
Süsteemsete Riskide Nõukogu ja liikmesriikidega ning Euroopa Keskpanga
seisukohti arvesse võttes korrapäraselt, kas käesoleval määrusel tervikuna,
koos direktiiviga [lisab OP] on märkimisväärne mõju majandustsüklile, ja
otsustab kontrolli tulemuste põhjal, kas mis tahes parandusmeetmed on
põhjendatud. EBA esitab 31. detsembriks 2013 komisjonile aruande selle kohta,
kas ja kuidas tuleks sisereitingute meetodi kohaseid krediidiasutuste ja
investeerimisühingute metoodikad lähendada, et muuta omavahendite nõuded
võrreldavamaks ning samal ajal piirata protsüklilisust.
Selle analüüsi põhjal ja Euroopa Keskpanga
seisukohti arvesse võttes koostab komisjon iga kahe aasta järel aruande ja
esitab selle koos asjakohaste ettepanekutega Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
Aruande koostamisel arvestatakse asjakohaselt krediiti võtvate ja andvate
poolte esitatud seisukohti.
Artikkel 478
Omavahendite nõuded seoses tagatud võlakirjadest tulenevate riskipositsioonidega
Komisjon esitab 31. detsembriks 2015 pärast
EBAga konsulteerimist Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande koos mis tahes
asjakohaste ettepanekutega selle kohta, kas artiklis 124 sätestatud riskikaalud
ja artikli 325 lõikes 5 sätestatud omavahendite nõuded seoses spetsiifilise
riskiga on piisavad kõigi instrumentide puhul, mis kvalifitseeruvad selliste
käsitluste kohaldamiseks ning kas artiklis 124 esitatud kriteeriumeid tuleks
karmistada.
Artikkel 479
Riskide kontsentreerumine
Komisjon vaatab 31. detsembriks 2013
artikli 389 lõike 1 punkti j ja artikli 389 lõike 2 kohaldamise läbi
ja koostab selle kohta aruande, kaasa arvatud selle kohta, kas artikli 389
lõike 2 kohaste erandite kohaldamisel peaks olema kaalutlusõigus, ning esitab
selle aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule, vajaduse korral koos
seadusandliku ettepanekuga.
Seoses liikmesriigi kaalutlusõiguse võimaliku
kaotamisega vastavalt artikli 389 lõike 2 punktile c ja selle
võimaliku kohaldamisega ELi tasandil, võetakse läbivaatamisel eelkõige arvesse
konsolideerimisgrupi riskijuhtimise tõhusust, tagades samas piisavate
kaitsemeetmete olemasolu finantsstabiilsuse tagamiseks kõigis liikmesriikides,
kus asub konsolideerimisgruppi kuuluvaid üksusi.
Artikkel 480
 Kohaldamistasand
1.
Komisjon vaatab 31. detsembriks 2013 läbi I
osa II jaotise ning artikli 108 lõigete 6 ja 7 kohaldamise, koostab
selle kohta aruande ning esitab selle ja vajaduse korral ka seadusandliku
ettepaneku Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
2.
Komisjon esitab 31. detsembriks 2014 aruande
selle kohta, kas ja kuidas tuleks artiklis 401 sätestatud likviidsuskatte
nõuet kohaldada investeerimisühingute suhtes, ning esitab pärast EBAga
konsulteerimist kõnealuse aruande ja vajaduse korral ka seadusandliku
ettepaneku Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
Artikkel 481
Likviidsusnõuded
1.
EBA jälgib ja hindab artikli 403 lõike 1 kohaselt
koostatud aruandeid eri valuutade ja eri ärimudelite lõikes. EBA esitab pärast
Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga konsulteerimist, kord aastas ning esimest
korda 31. detsembriks 2013 komisjonile aruande selle kohta, kas artiklis 401
esitatud üldise likviidsuskatte nõude kindlaksmääramisel VI osa II jaotise
kohaste likviidsusega seotud aruandluse kriteeriumide põhjal, võttes arvesse
kas üksikuid kriteeriume või kumulatiivselt, võib olla oluline negatiivne mõju
Euroopa Liidu krediidiasutuste ja investeerimisühingute majandustegevusele ja
riskiprofiilile või finantsturgudele või majandusele ja pangalaenudele, pidades
eelkõige silmas laenuandmist väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele
ning kaubanduse rahastamist, sealhulgas laenuandmist ametlike
ekspordikrediidikindlustuse skeemide alusel.
EBA vaatab oma aruandes läbi eelkõige järgmiste
elementide kalibreerimise asjakohasuse:
a)       mehhanismid,
millega piiratakse likviidsete vahendite sissevoolu;
b)       väljavool
vastavalt artikli 410 lõikele 5;
c)       asjakohased
väärtuskärped artikli 406 kohaldamisel varade puhul, mida omatakse vastavalt
artiklis 407 sätestatud eranditele.
2.
EBA esitab 31. detsembriks 2013 komisjonile aruande
võõrandatava vara kõrge ja väga kõrge likviidsuse ja krediidikvaliteedi
asjakohaste ühtsete määratluste kohta artikli 404 kohaldamise eesmärgil. EBA
testib eelkõige järgmiste kriteeriumide asjakohasust ja asjakohaseid tasemeid
selliste määratluste jaoks:
(a)
varade minimaalne kauplemismaht;
(b)
varade minimaalne jääkmaht;
(c)
läbipaistev hinnastamine ja kauplemisjärgne teave;
(d)
III osa II jaotise 2. peatükis osutatud
krediidikvaliteedi astmed;
(e)
tõendatud varajasem hinnastabiilsus;
(f)
keskmine kauplemismaht ja tehingu keskmine suurus;
(g)
maksimaalne ostu-/müügihinna vahe;
(h)
lõpptähtajani jäänud aeg;
(i)
minimaalne käibemäär.
3.
EBA esitab 31. detsembriks 2015 komisjoni aruande
selle kohta, kas ja kuidas oleks asjakohane tagada, et krediidiasutused ja
investeerimisühingud kasutavad stabiilseid rahastamisallikaid, sealhulgas
hinnangu selle mõju kohta Euroopa Liidu krediidiasutuste ja
investeerimisühingute majandustegevusele ja riskiprofiilile või
finantsturgudele või majandusele ja pangalaenudele, pidades eelkõige silmas laenuandmist
väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele ning kaubanduse rahastamist,
sealhulgas laenuandmist ametlike ekspordikrediidikindlustuse skeemide alusel.
Komisjon esitab kõnealuste aruannete alusel 31.
detsembriks 2016 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande ja vajaduse korral
õigusakti ettepaneku.
Artikkel 482
Finantsvõimendus
1.
Komisjon esitab 31. detsembriks 2016 Euroopa
Parlamendile ja nõukogule aruande finantsvõimenduse määra mõju ja
tulemuslikkuse kohta. Vajaduse korral lisatakse aruandele õigusakti ettepanek
finantsvõimenduse määra ühe või enama taseme kehtestamiseks, mida
krediidiasutustel ja investeerimisühingutel tuleks täita, tehes ettepaneku
nende tasemete asjakohaseks kalibreerimiseks ning artiklis 416 määratletud
kapitalinäitaja ja kogu riskipositsiooni näitaja mis tahes asjakohaseks
kohandamiseks.
2.
Lõike 1 kohaldamisel annab EBA komisjonile 31.
oktoobriks 2016 aru vähemalt järgneva kohta:
(a)
kas direktiivi [lisab OP] artiklites 75 ja 85
sätestatud nõuded kooskõlas direktiivi [lisab OP] artiklitega 72 ja 92
ülemäärase finantsvõimenduse riski käsitlemiseks tagavad selle, et
krediidiasutused ja investeerimisühingud juhivad seda riski usaldusväärselt,
ning kui ei taga, siis mida on vaja veel täiendada, et tagada nende eesmärkide
saavutamine;
(b)
kas on vaja teha muudatusi artiklis 416 kirjeldatud
arvutusmetoodikas tagamaks, et finantsvõimenduse määra saab kasutada
krediidiasutuse või investeerimisühingu ülemäärase finantsvõimenduse riski
asjakohase näitajana, kui muudatusi on vaja, siis milliseid muudatusi;
(c)
kas finantsvõimenduse määra kogu riskipositsiooni
näitaja arvutamise raames esmase riskipositsiooni meetodi abil kindlaks
määratud II lisas loetletud kirjete ja krediididerivatiivide riskipositsiooni
väärtus erineb olulisel viisil riskipositsiooni väärtusest, mis on kindlaks
määratud turuväärtuse meetodi abil;
(d)
kas omavahendite või esimese taseme
põhiomavahendite kasutamine finantsvõimenduse määra kapitalinäitajana võiks
olla asjakohasem ülemäärase finantsvõimenduse riski jälgimiseks ning kui jah, mis
oleks finantsvõimenduse määra asjakohane kalibreerimine;
(e)
kas ümberhindlustegur 10 % nende
krediidilimiitide puhul, mis on tingimusteta tühistatavad, on asjakohaselt
konservatiivne, võttes aluseks vaatlusperioodil kogutud tõendusmaterjali;
(f)
kas artiklis 436 osutatud kirjete kohta teabe
avalikustamise sagedus ja vorm on asjakohased;
(g)
kas 3 % oleks asjakohane finantsvõimenduse
määra tase esimese taseme omavahendite alusel, ning kui ei, siis milline tase
oleks asjakohane;
(h)
kui krediidiasutustele ja investeerimisühingutele
kehtestada nõudena finantsvõimenduse määr, kas seoses sellega oleks vaja teha
muudatusi käesoleva määrusega kehtestatud finantsvõimenduse määra raamistikus,
ning kui jah, siis milliseid;
(i)
kas krediidiasutustele ja investeerimisühingutele
finantsvõimenduse määra kehtestamine nõudena aitaks nendel krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel tulemuslikult piirata ülemäärase finantsvõimenduse
riski, ning kui jah, kas finantsvõimenduse määra tase peaks olema kõigile
krediidiasutustele ja investeerimisühingutele sama või peaks see eri liiki
krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul erinema, kusjuures kui
eelistada viimast, millist täiendavat kalibreerimist oleks vaja.
3.
Lõikes 2 osutatud aruanne katab vähemalt
ajavahemikku 1. jaanuarist 2013 kuni 30. juunini 2016 ning selles võetakse
arvesse vähemalt järgmist:
(a)
mõju, mis kooskõlas artikliga 416 kindlaksmääratud
finantsvõimenduse määra kehtestamisel nõudena, mida krediidiasutustel ja
investeerimisühingutel tuleks täita, oleks järgmistele elementidele:
i)        finantsturgudele üldiselt ning eelkõige
repotehingute, tuletisinstrumentide ja tagatud väärtpaberite turgudele;
ii)       krediidiasutuste ja
investeerimisühingute usaldusväärsusele;
iii)      krediidiasutuste ja
investeerimisühingute ärimudelitele ja bilansi struktuurile;
iv)      riskipositsioonide liikumisele
üksustesse, mille suhtes ei kohaldata usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet;
v)       finantsalasele uuendustegevusele,
eelkõige integreeritud finantsvõimendusega instrumentide arengule;
vi)      krediidiasutuste ja investeerimisühingute
riskikäitumisele;
vii)     kliiring-, arveldus- ja hoiuteenustele;
viii)    finantsvõimenduse määra kapitalinäitaja
ja kogu riskipositsiooni näitaja tsüklilisusele;
ix)      pangalaenudele, pidades eelkõige silmas
laenuandmist väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele ning kaubanduse
rahastamist, sealhulgas laenuandmist ametlike ekspordikrediidikindlustuse
skeemide alusel;
(b)
finantsvõimenduse määra ning käesolevas määruses
sätestatud riskipõhiste omavahendite nõuete ja likviidsusnõuete vastasmõju;
(c)
mõju, mis raamatupidamisarvestuslikel erinevustel
(mis tuleneb määruse (EÜ) nr 1606/2002 kohaselt kohaldatavate
raamatupidamisstandardite, direktiivi 86/635/EMÜ kohaselt kohaldatavate
raamatupidamisstandardite ja muude asjaomaste raamatupidamisstandardite
erinevusest) on finantsvõimenduse määra võrreldavusele.
Artikkel 483
Riskipositsioonid seoses ülekantud krediidiriskiga
Komisjon esitab 31. detsembriks 2013 Euroopa
Parlamendile ja nõukogule aruande V osa sätete kohaldamise ja tulemuslikkuse
kohta, pidades silmas rahvusvahelisi turumuutusi.
Artikkel 484
 Vastaspoole krediidirisk ja esmase riskipositsiooni meetod
31. detsembriks 2016 vaatab komisjon
artikli 270 kohaldamise läbi ja koostab selle kohta aruande, mille ta
esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule ning vajaduse korral esitab ka
seadusandliku ettepaneku.
Artikkel 485
Jaenõuded
Komisjon koostab 24 kuu jooksul pärast
käesoleva määruse jõustumist aruande mõju kohta, mis käesolevas määruses
sätestatud omavahendite nõuetel on laenuandmisele väikestele ja keskmise
suurusega ettevõtjatele ja füüsilistele isikutele ning esitab kõnealuse aruande
Euroopa Parlamendile ja nõukogule ning vajaduse korral esitab ka seadusandliku
ettepaneku.
Sel eesmärgil esitab EBA komisjonile seoses
artikliga 118 aruande järgmise kohta:
(a)
tegelike ootamatute krediidikahjude, mis tulenevad
laenuandmisest väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele ja füüsilistele
isikutele Euroopa Liidus kogu majandustsükli jooksul, ning väikestele ja
keskmise suurusega ettevõtjatele antava laenu suhtes kohaldatavate
krediidiriski kaalude kohaste ootamatute krediidikahjude võrdlus;
(b)
analüüs, kas piirmäär üks miljon eurot piirab
riskikaalude asjakohast kohaldamist.
Artikkel 486
Aktsepteeritud kapitali määratlus
31. detsembriks 2013 vaatab komisjon läbi ja
esitab aruande II osa IV jaotise ja IV osa kohaldamisel kasutatava
aktsepteeritud kapitali määratluse asjakohasuse kohta ning esitab kõnealuse
aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule ning vajaduse korral esitab ka
seadusandliku ettepaneku.
XI OSA
LÕPPSÄTTED
Artikkel 487
1.
Kui lõikest 2 ei tulene teisiti, kohaldatakse
käesolevat määrust alates 1. jaanuarist 2013.
2.
Artikli 436 lõiget 1 kohaldatakse alates 1.
jaanuarist 2015.
Artikkel 488
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
I lisa
Bilansiväliste kirjete liigitus
1.
Täisrisk
–
finantsgarantiid;
–
krediididerivatiivid;
–
käskvekslite aktseptid;
–
vekslite käendus;
–
regressiõigusega tehingud;
–
finantsiseloomuga tagasivõtmatud
valmisolekuakreditiivid;
–
lihtforvardi põhine varade ostmise kohustus;
–
kohustus hoiustada finantsvara kindlaksmääratud
ajal tulevikus;
–
osaliselt tasutud aktsiate ja osade ning
väärtpaberite tasumata osa;
–
direktiivi 86/635/EMÜ artikli 12 lõigetes 3 ja 5
määratletud varade müügi- ja tagasiostulepingud;
–
muud täisriskiga kirjed.
2.
Keskmine risk
–
Väljastatud ja kinnitatud dokumentaalmaksed (vt ka
mõõdukas risk);
–
tagatised ja kahjuhüvitised (sealhulgas pakkumus-,
täitmis-, tolli- ja maksugarantiid) ning mittefinantsgarantiid;
–
mittefinantsiseloomuga tagasivõtmatud
valmisolekuakreditiivid;
–
kasutamata krediidilimiidid (laenuandmist,
väärtpaberite ostu, garantiide andmist või aktseptimisvõimalusi käsitlevad
lepingud) esialgse tähtajaga rohkem kui üks aasta;
–
võlakirjade emissiooniteenused (NIF) ja uueneva
käenduse süsteemid (RUF);
–
muud keskmise riskiga kirjed, millest on EBA-le
teatatud.
3.
Mõõdukas risk
–
Dokumentaalmaksed, mille puhul kaubasaadetis on
tagatiseks, ja muud automaatselt likvideeruvad tehingud;
–
kasutamata krediidilimiidid, mis hõlmavad
laenuandmist, väärtpaberite ostu, garantiide andmist või aktseptimisvõimalusi
käsitlevaid lepinguid esialgse tähtajaga kuni üks aasta, mida ei või
tingimusteta ja etteteatamiseta tühistada või mida ei või laenuvõtja
krediidikõlblikkuse halvenemise tõttu automaatselt tühistada;
–
muud mõõduka riskiga kirjed, millest on EBA-le
teatatud.
4.
Madal risk
–
Kasutamata krediidilimiidid, mis hõlmavad
laenuandmist, väärtpaberite ostu, garantiide andmist või aktseptimisvõimalusi
käsitlevaid lepinguid, mille võib igal ajal tingimusteta ja etteteatamata
tühistada või mida võib laenuvõtja krediidikõlblikkuse halvenemise tõttu
automaatselt tühistada. Jaekrediidiliine võib käsitleda tingimusteta
tühistatavaks, kui lepingutingimused võimaldavad krediidiasutusel või
investeerimisühingul neid tühistada sellises ulatuses, mis on lubatud
tarbijakaitsealaste ja nendega seotud õigusaktidega; ja
–
muud madala riskiga kirjed, millest on EBA-le
teatatud.
II lisa
Tuletisinstrumentide liigid
1.
Intressimäärade lepingud
(a)
ühe valuuta intressimäära vahetuslepingud;
(b)
baasvahetustehingud;
(c)
intressiforvardid;
(d)
intressimäärafutuurid;
(e)
ostetud intressimääraoptsioonid;
(f)
muud sarnased lepingud.
2.
Valuutakursside lepingud ja kulda käsitlevad
lepingud:
(a)
erinevate valuutade intressimäära vahetuslepingud;
(b)
valuutaforvardid;
(c)
valuutafutuurid;
(d)
ostetud valuutaoptsioonid;
(e)
muud sarnased lepingud;
(f)
punktides a–e nimetatud lepingute sarnased kulda
käsitlevad lepingud.
3.
Punkti 1 punktides a kuni e ja punkti 2 punktides a
kuni d nimetatud lepingutega sarnased lepingud, mis on seotud muude baaskirjete
ja indeksitega. Sealhulgas kõik direktiivi 2004/39/EÜ I lisa C jao punktides 4
kuni 7, 9 ja 10 loetletud instrumendid, mis ei ole muul moel hõlmatud
punktidega 1 ja 2.
III lisa
Kirjed, mille suhtes kohaldatakse likviidseid varasid käsitlevat täiendavat
aruandlust
1.
Raha.
2.
Keskpanga reservid ulatuses, mil määral neid
reserve saab stressiolukordades kasutada.
3.
Vabalt võõrandatavad väärtpaberid, milleks on
riikide, keskpankade, avaliku sektori asutuste, piirkondlike ja kohalike
omavalitsuste, Rahvusvaheliste Arvelduste Panga, Rahvusvahelise Valuutafondi,
Euroopa Komisjoni või mitmepoolsete arengupankade vastu olevad nõuded või nende
tagatud nõuded ning mis vastavad kõigile järgmistele tingimustele:
(a)
III jaotise 2. jao 2. peatüki kohaselt on neile
määratud riskikaal 0 %;
(b)
nendega kaubeldakse suurtel, sügavatel ja
aktiivsetel repolepingute või hetketurgudel, mida iseloomustab madal
kontsentratsiooni tase;
(c)
on võimalik tõendada, et need on olnud
usaldusväärseks likviidsuse allikaks, kas repolepingu või müügi kaudu isegi
turu stressiolukorras;
(d)
need ei ole krediidiasutuse või investeerimisühingu
ega ühegi selle sidusüksuse kohustus.
4.
Muud kui punktis 3 osutatud vabalt võõrandatavad
väärtpaberid, milleks on riikide või keskpankade vastu olevad nõuded või nende
tagatud nõuded, mis on välja antud riigi või keskpanga omavääringus, kusjuures
sel määral, mil sellise võla omamine vastab panga tegevuse likviidsusvajadusele
kõnealuses vääringus.
5.
Vabalt võõrandatavad väärtpaberid, milleks on
riikide, keskpankade, avaliku sektori asutuste, piirkondlike ja kohalike
omavalitsuste või mitmepoolsete arengupankade vastu olevad nõuded või nende
tagatud nõuded ning mis vastavad kõigile järgmistele tingimustele:
(a)
III jaotise 2. jao 2. peatüki kohaselt on neile
määratud riskikaal 20 %;
(b)
nendega kaubeldakse suurtel, sügavatel ja
aktiivsetel repolepingute või hetketurgudel, mida iseloomustab madal
kontsentratsiooni tase;
(c)
on võimalik tõendada, et need on olnud
usaldusväärseks likviidsuse allikaks, kas repolepingu või müügi kaudu isegi
turu stressiolukorras;
(d)
need ei ole krediidiasutuse või investeerimisühingu
ega ühegi selle sidusüksuse kohustus.
6.
Vabalt võõrandatavad väärtpaberid, välja arvatud
punktides 3–5 osutatud väärtpaberid, millele III jaotise 2. jao 2. peatüki
kohaselt määratakse riskikaal 20 % või parem riskikaal või millel
sisereitingu kohaselt on samaväärne krediidikvaliteet ning mis vastavad mis
tahes järgmistele tingimustele:
(a)
need ei ole nõuded väärtpaberistamise
eriotstarbelise ettevõte, krediidiasutuse, investeerimisühingu ega ühegi selle
sidusüksuse vastu;
(b)
need on direktiivi 85/611/EMÜ artikli 22 lõikes 4
määratletud võlakirjad, mis kvalifitseeruvad artikli 124 kohaseks käsitluseks.
IV lisa
Riskiga kaalutud varad ja bilansivälised kirjed ajutise omavahendite suhtarvu
puhul
1. osa – Mõisted
1.
„A-tsoon” – kõik liikmesriigid, kõik teised riigid,
mis on Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) täisliikmed, ja need
riigid, mis on sõlminud spetsiaalsed laenulepingud Rahvusvahelise
Valuutafondiga (IMF) fondi üldiste laenukokkulepete (GAB) alusel. Riike, kes
korraldavad ümber oma välised võlakohustused, ei käsitata siiski viie aasta
jooksul A-tsooni riikidena;
2.
„B-tsoon” – kõik riigid, mis ei kuulu A-tsooni;
3.
„A-tsooni krediidiasutused” – kõik liikmesriikides
tegevusloa saanud krediidiasutused, sealhulgas nende filiaalid kolmandates
riikides, ning kõik muudes A-tsooni riikides tegevusloa saanud
krediidiasutused, sealhulgas nende filiaalid;
4.
„B-tsooni krediidiasutused” – kõik väljaspool
A-tsooni tegevusloa saanud krediidiasutused, sealhulgas nende filiaalid Euroopa
Liidus;
5.
„pangandusväline sektor” – kõik laenusaajad, välja
arvatud krediidiasutused, keskvalitsused ja keskpangad, piirkondlikud ja
kohalikud omavalitsused, Euroopa Liit, Euroopa Investeerimispank (EIP) ja
mitmepoolsed arengupangad;
6.
artiklis 112 osutatud mitmepoolsed arengupangad.
2. osa – Riskiga korrigeeritud varad ja
bilansivälised kirjed
7.
Varakirjete kaaluprotsentides väljendatud
krediidiriski kategooriad määratakse kindlaks vastavalt 3. ja 4. osale ning
erandkorras vastavalt 5. osale. Seejärel korrutatakse iga vara bilansiline
väärtus riskiga korrigeeritud väärtuse saamiseks vastava kaaluga.
8.
I lisas loetletud bilansiväliste kirjete puhul
kasutatakse punktis 17 sätestatud kaheetapilist arvutusmeetodit.
9.
Punktis 3 osutatud bilansiväliste kirjete puhul
arvutatakse kulud, mis võivad tekkida lepingu asendamisel seetõttu, et
vastaspoolel on tekkinud makseviivitus, vastavalt ühele kahest II lisas
sätestatud meetodist. Kõnealused kulud korrutatakse punktides 11–15 sätestatud
asjaomase vastaspoole kaaluga, kuid nimetatud punktides sätestatud kaal
100 % asendatakse riskiga korrigeeritud väärtuse saamiseks kaaluga
50 %.
10.
Varade ja punktides 8 ja 9 nimetatud bilansiväliste
kirjete riskiga korrigeeritud väärtuste kogusumma on maksevõime suhtarvu
nimetaja.
3. osa - Riskikaalud
11.
Varakirjete eri kategooriate suhtes kohaldatakse
järgmisi riskikaale, kuigi pädevad asutused võivad vajaduse korral määrata ka
kõrgemad kaalud:
12.
Kaal 0 %
(a)
sularaha ja selle ekvivalendid;
(b)
varakirjed, milleks on nõuded A-tsooni
keskvalitsuste ja keskpankade vastu;
(c)
varakirjed, milleks on nõuded Euroopa Liidu vastu;
(d)
varakirjed, milleks on A-tsooni keskvalitsuste ja
keskpankade või Euroopa Liidu otseselt tagatud nõuded;
(e)
varakirjed, milleks on sellised nõuded B-tsooni
keskvalitsuste ja keskpankade vastu, mis on nomineeritud ja väljastatud
laenusaaja omavääringus;
(f)
varakirjed, milleks on B-tsooni keskvalitsuste ja
keskpankade otseselt tagatud nõuded, mis on nomineeritud ja väljastatud
garantii andja ja laenuvõtja ühises omavääringus;
(g)
varakirjed, mis on pädevaid asutusi rahuldaval
viisil tagatud A-tsooni keskvalitsuste või keskpankade väärtpaberitega või
Euroopa Liidu emiteeritud väärtpaberite või laenu andvasse krediidiasutusse või
investeerimisühingusse paigutatud rahaliste hoiuste või hoiusesertifikaatide
või muude samalaadsete vahenditega, mille kõnealune krediidiasutus või
investeerimisühing on välja andnud ja mis on talle hoiule antud;
13.
Kaal 20%
(a)
varakirjed, milleks on nõuded Euroopa
Investeerimispanga vastu;
(b)
varakirjed, milleks on nõuded mitmepoolsete
arengupankade vastu;
(c)
varakirjed, milleks on Euroopa Investeerimispanga
poolt otseselt tagatud nõuded;
(d)
varakirjed, milleks on mitmepoolsete arengupankade
poolt otseselt tagatud nõuded;
(e)
varakirjed, milleks on nõuded A-tsooni piirkondlike
või kohalike omavalitsuste vastu, kui 4. osast ei tulene teisiti;
(f)
varakirjed, milleks on A-tsooni piirkondlike
omavalitsuste või kohalike omavalitsuste poolt otseselt tagatud nõuded, kui 4.
osast ei tulene teisiti;
(g)
varakirjed, milleks on sellised nõuded A-tsooni
krediidiasutuste vastu, mis ei kuulu selliste krediidiasutuste omavahendite
koosseisu;
(h)
varakirjed, milleks on kuni aastase lõpptähtajaga
nõuded B-tsooni krediidiasutuste vastu, välja arvatud selliste krediidiasutuste
emiteeritud väärtpaberid, mida peetakse nende omavahendite hulka kuuluvateks;
(i)
varakirjed, millel on A-tsooni krediidiasutuste
otsesed tagatised;
(j)
varakirjed, milleks on kuni aastase lõpptähtajaga
nõuded, millel on B-tsooni krediidiasutuste otsesed tagatised;
(k)
varakirjed, mis on pädevaid asutusi rahuldaval
viisil tagatud Euroopa Investeerimispanga või mitmepoolsete arengupankade
emiteeritud väärtpaberitega;
(l)
sissenõudmisel olevad sularahakirjed;
14.
Kaal 50 %
(a)
laenud, mis on pädevaid asutusi rahuldaval viisil
täielikult tagatud hüpoteegiga elamukinnisvarale, milles laenuvõtja elab või
millesse ta kavatseb elama asuda või mille ta on üürile andnud või kavatseb
üürile anda, ning laenud, mis on pädevaid asutusi rahuldaval viisil täielikult
tagatud Soome 1991. aasta elamuühinguseaduse või hilisemate samaväärsete
õigusaktide kohaselt tegutsevate Soome elamuühingute osadega sellise eluasemena
kasutatava kinnisvara puhul, milles laenuvõtja elab või millesse ta kavatseb
elama asuda või mille ta on üürile andnud või kavatseb üürile anda;
(b)
„hüpoteegiga tagatud väärtpaberid”, mida võib
käsitleda esimeses punktis a osutatud laenudena, kui pädevad asutused leiavad,
et võttes arvesse igas liikmesriigis kehtivat õigusraamistikku, on need
krediidiriski seisukohast samaväärsed. Ilma et see piiraks käesoleva punkti 1
reguleerimisalasse kuuluvate ja kõnealuses punktis sätestatud tingimustele
vastavate väärtpaberite liike, võivad „hüpoteegiga tagatud väärtpaberite” hulka
kuuluda instrumendid direktiivi 2004/39/EÜ I lisa C jao punktide 1 ja 3
tähenduses. Eelkõige peavad pädevad asutused olema veendunud, et:
i)        sellised väärtpaberid on täielikult ja
otseselt tagatud sellise hüpoteekide kogumiga, mis on sama liiki kui punktis a
määratletud hüpoteegid ja mis on hüpoteegiga tagatud väärtpaberite loomise ajal
täiemahuliselt jõus;
ii)       hüpoteegi alusvaraüksuste puhul on
aktsepteeritav eelisõigus kas vahetult hüpoteegiga tagatud väärtpaberitesse
investeerijal või tema huvides tegutseval usaldusisikul või tema volitatud
esindajal, vastavalt neile kuuluvate väärtpaberite hulgale;
(c)
ettemaksed ja viitlaekumised: nende varade puhul
määratakse riskikaal vastavalt vastaspoole riskikaalule, kui krediidiasutus on
võimeline selle kindlaks määrama vastavalt direktiivile 86/635/EMÜ. Kui aga
krediidiasutus ei suuda vastaspoolt kindlaks määrata, kohaldab ta kindlat kaalu
50 %.
15.
Kaal 100 %
(a)
varakirjed, milleks on sellised nõuded B-tsooni
keskvalitsuste ja keskpankade vastu, mis ei ole nomineeritud ega väljastatud
laenuvõtja omavääringus;
(b)
varakirjed, milleks on nõuded B-tsooni piirkondlike
ja kohalike omavalitsuste vastu;
(c)
varakirjed, milleks on üle aastase lõpptähtajaga
nõuded B-tsooni krediidiasutuste vastu;
(d)
varakirjed, milleks on nõuded A- ja B-tsoonide
pangandusväliste sektorite vastu;
(e)
materiaalne „põhivara” direktiivi 86/635/EMÜ
artikli 4 lõikes 10 määratletud tähenduses;
(f)
omatavad aktsiad ja osad, osalused ja muud teiste
krediidiasutuste omavahendite koostisosad, mida ei arvata maha laenu andvate
krediidiasutuste omavahenditest;
(g)
kõik muud varad, välja arvatud omavahenditest
mahaarvatavad varad.
16.
Punktiga 17 hõlmamata bilansiväliste kirjete suhtes
kohaldatakse järgmist käsitlust. Kõigepealt rühmitatakse need vastavalt II
lisas esitatud riskigruppidele. Täisriskiga kirjed võetakse arvesse
täisväärtusega, keskmise riskiga kirjed 50 % väärtusega, mõõduka riskiga
kirjed 20 % väärtusega ja madala riskiga kirjed nullväärtusega. Teises
etapis korrutatakse eespool kirjeldatud viisil riskiga korrigeeritud
bilansiväliste kirjete väärtused asjaomastele vastaspooltele vastavate
kaaludega punktides 11–15 ja 4. osas varakirjete käsitlemiseks ettenähtud
viisil. Varade müügi- ja repolepinguid ja lihtforvardi põhiseid ostutehinguid
kaalutakse kõnealustele varadele määratud kaaludega, mitte tehingute
vastaspooltele määratud kaaludega. Euroopa Investeerimisfondi märgitud
sissemaksmata kapitali osa võib kaaluda 20 %-ga.
17.
II lisas sätestatud meetodeid kohaldatakse I lisas
loetletud bilansiväliste kirjete suhtes, välja arvatud:
(a)
lepingud, millega kaubeldakse tunnustatud börsidel;
(b)
valuutakursilepingud (välja arvatud kulda
käsitlevad lepingud), mille esialgne tähtaeg on 14 kalendripäeva või vähem.
18.
Kui bilansivälised kirjed on otseselt tagatud,
kaalutakse neid nii, nagu oleksid nad tehtud garantii andja, mitte vastaspoole
nimel. Kui bilansivälistest tehingutest tulenev võimalik riskipositsioon on
pädevaid asutusi rahuldaval viisil täielikult tagatud mõne punkti 12 alapunktis
g ja punkti 13 alapunktis k nimetatud varakirjega, mida tunnustatakse
tagatisena, kohaldatakse olenevalt asjaomasest tagatisest kaalu 0 %
või 20 %.
19.
Liikmesriigid võivad kohaldada kaalu 50 %
bilansiväliste kirjete suhtes, milleks on käendused või finantsgarantiid, mis
on pädevaid asutusi rahuldaval viisil täielikult garanteeritud punkti 14
alapunktis a sätestatud tingimustele vastavate hüpoteekidega tingimusel, et
garantii andjal on vahetu õigus sellisele tagatisele.
20.
Kui varadele ja bilansivälistele kirjetele antakse
väiksem kaal otsese tagatise või pädevatele asutustele vastuvõetava tagatise
olemasolu tõttu, kohaldatakse väiksemat kaalu üksnes selle osa suhtes, mis on
tagatud või tagatisega täielikult kaetud.
4. osa – Liikmesriikide piirkondlike ja
kohalike omavalitsuste vastu olevate nõuete riskikaal
21.
Olenemata punkti 13 nõuetest võivad liikmesriigid
määrata oma piirkondlikele ja kohalikele omavalitsustele riskikaalu 0 %, kui
nende ja liikmesriikide keskvalitsuste vastu olevate nõuete risk ei erine
piirkondlike ja kohalike omavalitsuste maksukogumisõiguste ning nende
makseviivituse riski vähendava institutsionaalse erikorra olemasolu tõttu.
Nende kriteeriumide kohaselt määratud riskikaalu 0 % kohaldatakse
kõnealuste piirkondlike ja kohalike omavalitsuste vastu olevate nõuete ja nende
nimel tehtud bilansiväliste kirjete ning kolmandate isikute vastu olevate
nõuete ja nende nimel tehtud bilansiväliste kirjete suhtes, mis on kõnealuste
piirkondlike ja kohalike omavalitsuste tagatud või mis on pädevaid asutusi
rahuldaval viisil tagatud kõnealuste piirkondlike või kohalike omavalitsuste
emiteeritud väärtpaberitega.
22.
Liikmesriigid teatavad EBA-le, kui nad leiavad, et
riskikaal 0 % on punktis 21 sätestatud nõuete kohaselt põhjendatud. Teised
liikmesriigid võivad pakkuda oma pädevate asutuste järelevalve all olevatele
krediidiasutustele võimalust kohaldada kaalu 0 %, kui nad toetavad
kõnealuseid piirkondlikke või kohalikke omavalitsusi nende tegevuses või kui
neil on viimaste poolt tagatud nõudeid, sealhulgas väärtpaberites sissemakstud tagatisi.
5. osa – Muud riskikaalud
23.
Ilma et see piiraks punkti 21 kohaldamist, võivad
liikmesriigid kohaldada kaalu 20 % varakirjete suhtes, mis on pädevaid
asutusi rahuldaval viisil tagatud A-tsooni piirkondlike omavalitsuste või
kohalike omavalitsuste emiteeritud väärtpaberite, A-tsooni muudesse
krediidiasutustesse kui laenu andnud krediidiasutusse paigutatud rahalise
hoiuse või nende krediidiasutuste väljaantud hoiusesertifikaatide või sarnaste
instrumentidega.
24.
Liikmesriigid võivad kohaldada kaalu 10 % selliste
krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastu olevate nõuete suhtes, kelle
tegevus keskendub pankadevahelistele turgudele ja valitsemissektori
võlaturgudele päritoluliikmesriikides ja kes on pädevate asutuste range
järelevalve all, kui kõnealused varakirjed on päritoluliikmesriikide pädevaid
asutusi rahuldaval viisil täielikult tagatud punktides 12 ja 13 nimetatud
varakirjete sellise kogumiga, mida kõnealused pädevad asutused tunnustavad
piisava tagatisena.
25.
Liikmesriigid teatavad EBA-le kõigist punktide 23
ja 24 kohaselt vastuvõetud sätetest ja nende vastuvõtmise põhjustest.
6. osa – Haldusasutused ja
mittetulunduslikud ettevõtjad
26.
Punkti 13 kohaldamisel võivad pädevad asutused
hõlmata piirkondlike ja kohalike omavalitsuste mõistesse ka piirkondlike ja
kohalike omavalitsuste ees vastutavad mittetulunduslikud haldusasutused, mis
pädevate asutuste arvates täidavad samu kohustusi kui piirkondlikud ja
kohalikud omavalitsused.
27.
Pädevad asutused võivad piirkondlike ja kohalike
omavalitsuste mõistesse hõlmata ka avalik-õiguslikest juriidilistest isikutest
kirikud ja kogudused, kuivõrd nad seadusandlusega neile antud volituste
kohaselt koguvad makse. Sellisel juhul ei kohaldata siiski 4. osas sätestatud
võimalusi.
LISA 5
Vastavustabel
 Käesolev määrus || Direktiiv 2006/48/EÜ || Direktiiv 2006/49/EÜ
 Artikkel 1 ||   ||
 Artikkel 2 ||   ||
 Artikkel 3 ||   ||
 Artikli 4 lõiked 1, 3–5, 10, 16–22, 24–38, 42, 47, 60, 61, 63, 66, 67, 71, 72 || Artikkel 4 ||
 Artikli 4 lõiked 6, 7, 56, 81 ||   || Artikkel 3
 Artikli 4 lõiked 2, 9, 11–15, 23, 40, 41, 48, 55, 57, 59, 62, 64, 65, 68, 69, 70, 73–80, 82–86 ||   ||
 Artikli 4 lõige 50 || Artikkel 77 ||
 Artikkel 4 ||   || Artikli 3 lõike 1 punkt m
 Artikkel 4 ||   || Artikli 3 lõike 1 punkt o
 Artikkel 4 ||   || Artikli 3 lõike 1 punkt e
 Artikkel 4 || Artikli 4 lõige 14 ||
 Artikkel 4 || Artikli 4 lõige 16 ||
 Artikkel 4 || Artikli 4 lõige 4 || Artikli 3 lõike 3 punkt c
 Artikkel 4 || Artikli 4 lõige 5 ||
 Artikli 5 lõige 1 || Artikli 68 lõige 1 ||
 Artikli 5 lõige 2 || Artikli 68 lõige 2 ||
 Artikli 5 lõige 3 || Artikli 68 lõige 3 ||
 Artikli 5 lõige 4 ||   ||
 Artikli 5 lõige 5 ||   ||
 Artikli 6 lõige 1 || Artikli 69 lõige 1 ||
 Artikli 6 lõige 2 || Artikli 69 lõige 2 ||
 Artikli 6 lõige 3 || Artikli 69 lõige 3 ||
 Artikli 7 lõige 1 ||   ||
 Artikli 7 lõige 2 ||   ||
 Artikli 7 lõige 3 ||   ||
 Artikli 8 lõige 1 || Artikli 70 lõige 1 ||
 Artikli 8 lõige 2 || Artikli 70 lõige 2 ||
 Artikli 8 lõige 3 || Artikli 70 lõige 3 ||
 Artikkel 9 || Artikli 3 lõige 1 ||
 Artikli 10 lõige 1 || Artikli 71 lõige 1 ||
 Artikli 10 lõige 2 || Artikli 71 lõige 2 ||
 Artikli 10 lõige 3 ||   ||
 Artikli 10 lõige 4 ||   ||
 Artikkel 11 ||   ||
 Artikli 12 lõige 1 || Artikli 72 lõige 1 ||
 Artikli 12 lõige 2 || Artikli 72 lõige 2 ||
 Artikli 12 lõige 3 || Artikli 72 lõige 3 ||
 Artikli 12 lõige 4 ||   ||
 Artikli 13 lõige 1 || Artikli 73 lõige 3 ||
 Artikli 13 lõige 2 ||   ||
 Artikli 13 lõige 3 ||   ||
 Artikkel 14 ||   || Artikli 22 lõige 1
 Artikli 15 lõige 1 ||   || Artikkel 23
 Artikli 15 lõige 2 ||   ||
 Artikli 15 lõige 3 ||   ||
 Artikli 16 lõiked 1 – 3 || Artikli 133 lõige 1 ||
 Artikli 16 lõige 4 || Artikli 133 lõige 2 ||
 Artikli 16 lõige 5 || Artikli 133 lõige 3 ||
 Artikli 16 lõige 6 || Artikli 134 lõige 1 ||
 Artikli 16 lõige 7 ||   ||
 Artikli 16 lõige 8 || Artikli 134 lõige 2 ||
 Artikli 17 lõige 1 || Artikli 73 lõige 1 ||
 Artikli 17 lõige 2 ||   ||
 Artikli 17 lõige 3 ||   ||
 Artikli 18 lõige 1 ||   ||
 Artikli 18 lõige 2 ||   ||
 Artikli 18 lõige 3 ||   ||
 Artikli 18 lõige 4 ||   ||
 Artikli 18 lõige 5 ||   ||
 Artikli 18 lõige 6 ||   ||
 Artikli 18 lõige 7 ||   ||
 Artikli 19 lõige 1 ||   ||
 Artikli 19 lõige 2 ||   ||
 Artikli 19 lõige 3 ||   ||
 Artikli 19 lõige 4 ||   ||
 Artikkel 20 || Artikli 73 lõige 2 ||
 Artikkel 21 ||   || Artikli 3 lõike 1 teine lõik
 Artikkel 22 ||   ||
 Artikkel 23 ||   ||
 Artikkel 24 ||   ||
 Artikkel 25 ||   ||
 Artikkel 26 ||   ||
 Artikkel 27 ||   ||
 Artikkel 28 ||   ||
 Artikkel 29 ||   ||
 Artikkel 30 ||   ||
 Artikkel 31 ||   ||
 Artikkel 32 ||   ||
 Artikkel 33 ||   ||
 Artikkel 34 ||   ||
 Artikkel 35 ||   ||
 Artikkel 36 ||   ||
 Artikkel 37 ||   ||
 Artikkel 38 ||   ||
 Artikkel 39 ||   ||
 Artikkel 40 ||   ||
 Artikkel 41 ||   ||
 Artikkel 42 ||   ||
 Artikkel 43 ||   ||
 Artikkel 44 ||   ||
 Artikkel 45 ||   ||
 Artikkel 46 ||   ||
 Artikkel 47 ||   ||
 Artikkel 48 ||   ||
 Artikkel 49 ||   ||
 Artikkel 50 ||   ||
 Artikkel 51 ||   ||
 Artikkel 52 ||   ||
 Artikkel 53 ||   ||
 Artikkel 54 ||   ||
 Artikkel 55 ||   ||
 Artikkel 56 ||   ||
 Artikkel 57 ||   ||
 Artikkel 58 ||   ||
 Artikkel 59 ||   ||
 Artikkel 60 ||   ||
 Artikkel 61 ||   ||
 Artikkel 62 ||   ||
 Artikkel 63 ||   ||
 Artikkel 64 ||   ||
 Artikkel 65 ||   ||
 Artikkel 66 ||   ||
 Artikkel 67 ||   ||
 Artikkel 68 ||   ||
 Artikkel 69 ||   ||
 Artikkel 70 ||   ||
 Artikkel 71 ||   ||
 Artikkel 72 ||   ||
 Artikkel 73 ||   ||
 Artikkel 74 ||   ||
 Artikkel 75 ||   ||
 Artikkel 76 ||   ||
 Artikkel 77 ||   ||
 Artikkel 78 ||   ||
 Artikkel 79 ||   ||
 Artikkel 80 ||   ||
 Artikkel 81 ||   ||
 Artikkel 82 ||   ||
 Artikkel 83 ||   ||
 Artikli 84 lõiked 1 ja 2 || Artikkel 120 ||
 Artikli 84 lõige 3 ||   ||
 Artikli 84 lõige 4 ||   ||
 Artikkel 85 ||   ||
 Artikkel 86 ||   ||
 Artikkel 87 ||   ||
 Artikli 88 lõiked 1–4 || Artikli 10 lõiked 1–4 ||
 Artikli 88 lõige 5 ||   ||
 Artikkel 89 ||   || Artikli 18 lõiked 2–4
 Artikkel 90 ||   ||
 Artikkel 91 ||   ||
 Artikkel 92 ||   ||
 Artikkel 93 ||   || Artikkel 24
 Artikkel 94 || Artikli 74 lõige 1 ||
 Artikli 95 lõige 1 || Artikli 74 lõige 2 ||
 Artikli 95 lõige 2 ||   ||
 Artikli 96 lõige 1 ||   ||
 Artikli 96 lõige 2 ||   ||
 Artikli 96 lõige 3 ||   ||
 Artikli 97 lõige 1 ||   || Artikli 11 lõige 1
 Artikli 97 lõige 2 ||   || Artikli 11 lõige 3
 Artikli 97 lõige 3 ||   || Artikli 11 lõige 4
 Artikli 97 lõige 4 ||   || VII lisa C osa punkt 1
 Artikkel 98 ||   || VII lisa A osa punkt 1
 Artikli 99 lõige 1 ||   || VII lisa D osa punkt 1
 Artikli 99 lõige 2 ||   || VII lisa D osa punkt 2
 Artikli 100 lõige 1 ||   || Artikli 33 lõige 1
 Artikli 100 lõiked 2–10 ||   || VII lisa B osa punktid 1–9
 Artikli 100 lõiked 11–13 ||   || VII lisa B osa punktid 11–13
 Artikkel 101 ||   || VII lisa C osa punktid 1–3
 Artikkel 102 || Artikkel 76 ||
 Artikli 103 lõige 1 || Artikkel 91 ||
 Artikli 103 lõige 2 ||   ||
 Artikkel 104 || Artikkel 94 ||
 Artikkel 105 ||   ||
 Artikkel 106 || Artikli 78 lõiked 1–3 ||
 Artikkel 107 || Artikli 79 lõige 1 ||
 Artikli 108 lõige 1 || Artikli 80 lõige 1 ||
 Artikli 108 lõige 2 || Artikli 80 lõige 2 ||
 Artikli 108 lõige 3 || Artikli 80 lõige 4 ||
 Artikli 108 lõige 4 || Artikli 80 lõige 5 ||
 Artikli 108 lõige 5 || Artikli 80 lõige 6 ||
 Artikli 108 lõige 6 || Artikli 80 lõige 7 ||
 Artikli 108 lõige 7 || Artikli 80 lõige 8 ||
 Artikli 108 lõige 8 ||   ||
 Artikkel 109 || VI lisa I osa punktid 1–5 ||
 Artikli 110 lõige 1 ||   ||
 Artikli 110 lõiked 2–5 || VI lisa I osa punktid 8–11 ||
 Artikli 111 lõige 1 ||   ||
 Artikli 111 lõige 2 ||   ||
 Artikli 111 lõige 3 ||   ||
 Artikli 111 lõige 4 ||   ||
 Artikli 111 lõige 5 || VI lisa I osa punkt 15 ||
 Artikli 111 lõige 6 || VI lisa I osa punkt 17 ||
 Artikli 112 lõige 1 || VI lisa I osa punktid 18 ja 19 ||
 Artikli 112 lõige 2 || VI lisa I osa punkt 20 ||
 Artikli 112 lõige 3 || VI lisa I osa punkt 21 ||
 Artikkel 113 || VI lisa I osa punkt 22 ||
 Artikli 114 lõige 1 ||   ||
 Artikli 114 lõige 2 || VI lisa I osa punktid 37 ja 38 ||
 Artikli 114 lõige 3 || VI lisa I osa punkt 40 ||
 Artikli 114 lõige 4 ||   ||
 Artikli 114 lõige 5 ||   ||
 Artikli 115 lõige 1 || VI lisa I osa punkt 29 ||
 Artikli 115 lõige 2 || VI lisa I osa punkt 31 ||
 Artikli 115 lõige 3 || VI lisa I osa punktid 33–36 ||
 Artikli 116 lõige 1 || VI lisa I osa punkt 26 ||
 Artikli 116 lõige 2 || VI lisa I osa punkt 25 ||
 Artikli 116 lõige 3 || VI lisa I osa punkt 27 ||
 Artikkel 117 || VI lisa I osa punktid 41 ja 42 ||
 Artikkel 118 || Artikli 79 lõiked 2 ja 3 ning VI lisa I osa punkt 43 ||
 Artikli 119 lõige 1 || VI lisa I osa punkt 44 ||
 Artikli 119 lõige 2 ||   ||
 Artikli 119 lõige 3 ||   ||
 Artikli 120 lõiked 1–3 || VI lisa I osa punktid 45–49 ||
 Artikli 120 lõige 4 ||   ||
 Artikli 121 lõiked 1 ja 2 || VI lisa I osa punktid 51–55 ||
 Artikli 121 lõiked 3 ja 4 || VI lisa I osa punktid 58 ja 59 ||
 Artikli 122 lõiked 1 ja 2 || VI lisa I osa punktid 61 ja 62 ||
 Artikli 122 lõiked 3 ja 4 || VI lisa I osa punktid 64 ja 65 ||
 Artikli 123 lõige 1 || VI lisa I osa punktid 66 ja 76 ||
 Artikli 123 lõige 2 || VI lisa I osa punkt 66 ||
 Artikli 123 lõige 3 ||   ||
 Artikli 124 lõige 1 || VI lisa I osa punkti 68 esimene ja teine lõik ||
 Artikli 124 lõige 2 || VI lisa I osa punkt 69 ||
 Artikli 124 lõige 3 || VI lisa I osa punkt 71 ||
 Artikli 124 lõige 4 || VI lisa I osa punkt 70 ||
 Artikli 124 lõige 5 ||   ||
 Artikkel 125 || VI lisa I osa punkt 72 ||
 Artikkel 126 || VI lisa I osa punkt 73 ||
 Artikli 127 lõige 1 || VI lisa I osa punkt 74 ||
 Artikli 127 lõige 2 || VI lisa I osa punkt 75 ||
 Artikli 127 lõige 3 || VI lisa I osa punktid 77 ja 78 ||
 Artikli 127 lõige 4 || VI lisa I osa punkt 79 ||
 Artikli 127 lõige 5 || VI lisa I osa punktid 80 ja 81 ||
 Artikli 128 lõige 1 || VI lisa I osa punkt 86 ||
 Artikli 128 lõige 2 ||   ||
 Artikli 128 lõige 3 ||   ||
 Artikli 129 lõiked 1–3 || VI lisa I osa punktid 82–84 ||
 Artikli 129 lõiked 4–7 || VI lisa I osa punktid 87–90 ||
 Artikkel 130 || Artikli 81 lõiked 1, 2 ja 4 ||
 Artikli 131 lõige 1 || Artikli 82 lõige 1 ||
 Artikli 131 lõige 2 || VI lisa 2. osa punktid 12–16 ||
 Artikli 131 lõige 3 || Artikli 150 lõige 3 ||
 Artikli 132 lõige 1 || VI lisa I osa punkt 6 ||
 Artikli 132 lõige 2 || VI lisa I osa punkt 7 ||
 Artikli 132 lõige 3 ||   ||
 Artikkel 133 || VI lisa III osa punktid 1–7 ||
 Artikkel 134 || VI lisa III osa punktid 8–17 ||
 Artikli 135 lõige 1 ||   ||
 Artikli 135 lõige 2 ||   ||
 Artikkel 136 ||   ||
 Artikli 137 lõige 1 ||   ||
 Artikli 137 lõige 2 ||   ||
 Artikli 138 lõige 1 || Artikli 84 lõige 1 ja VII lisa 4. osa punkt 1 ||
 Artikli 138 lõige 1 || Artikli 84 lõige 2 ||
 Artikli 138 lõige 1 || Artikli 84 lõige 3 ||
 Artikli 138 lõige 1 || Artikli 84 lõige 4 ||
 Artikli 138 lõige 1 ||   ||
 Artikkel 139 ||   ||
 Artikkel 140 ||   ||
 Artikkel 141 ||   ||
 Artikli 142 lõige 1 || Artikli 86 lõige 9 ||
 Artikli 142 lõiked 2–9 || Artikli 86 lõiked 1–8 ||
 Artikli 143 lõige 1 || Artikli 85 lõige 1 ||
 Artikli 143 lõige 2 || Artikli 85 lõige 2 ||
 Artikli 143 lõige 3 ||   ||
 Artikli 143 lõige 4 || Artikli 85 lõige 3 ||
 Artikli 143 lõige 5 ||   ||
 Artikli 143 lõige 1 ||   ||
 Artikkel 144 || Artikli 85 lõiked 4 ja 5 ||
 Artikli 145 lõige 1 || Artikli 89 lõige 1 ||
 Artikli 145 lõige 2 || Artikli 89 lõige 2 ||
 Artikli 145 lõige 3 ||   ||
 Artikli 145 lõige 4 ||   ||
 Artikkel 146 || Artikli 87 lõiked 1–10 ||
 Artikli 147 lõiked 1 ja 2 || Artikli 87 lõige 11 ||
 Artikli 147 lõiked 3 ja 4 || Artikli 87 lõige 12 ||
 Artikli 147 lõige 5 ||   ||
 Artikli 148 lõige 1 || VII lisa I osa punkt 3 ||
 Artikli 148 lõige 2 ||   ||
 Artikli 148 lõiked 3–8 || VII lisa I osa punktid 4–9 ||
 Artikli 148 lõige 9 ||   ||
 Artikkel 149 || VII lisa I osa punktid 10–16 ||
 Artikli 150 lõige 1 || VII lisa I osa punktid 17 ja 18 ||
 Artikli 150 lõige 2 || VII lisa I osa punktid 19–21 ||
 Artikli 150 lõige 3 || VII lisa I osa punktid 22–24 ||
 Artikli 150 lõige 4 || VII lisa I osa punktid 25–26 ||
 Artikkel 151 ||   ||
 Artikkel 152 || VII lisa I osa punkt 27 ||
 Artikli 153 lõige 1 || VII lisa I osa punkt 28 ||
 Artikli 153 lõiked 2–5 ||   ||
 Artikli 154 lõige 1 || Artikli 88 lõige 2 ||
 Artikli 154 lõige 2 || Artikli 88 lõige 3 ||
 Artikli 154 lõige 3 || Artikli 88 lõige 4 ||
 Artikli 154 lõige 4 || Artikli 88 lõige 6 ||
 Artikli 154 lõige 5 || VII lisa I osa punkt 30 ||
 Artikli 154 lõige 6 || VII lisa I osa punkt 31 ||
 Artikli 154 lõige 7 || VII lisa I osa punkt 32 ||
 Artikli 154 lõige 8 || VII lisa I osa punkt 33 ||
 Artikli 154 lõige 9 || VII lisa I osa punkt 34 ||
 Artikli 154 lõige 10 || VII lisa I osa punkt 35 ||
 Artikli 154 lõige 11 ||   ||
 Artikkel 155 || VII lisa I osa punkt 36 ||
 Artikli 156 lõige 1 || VII lisa II osa punkt 2 ||
 Artikli 156 lõige 2 || VII lisa II osa punkt 3 ||
 Artikli 156 lõige 3 || VII lisa II osa punkt 4 ||
 Artikli 156 lõige 4 || VII lisa II osa punkt 5 ||
 Artikli 156 lõige 5 || VII lisa II osa punkt 6 ||
 Artikli 156 lõige 6 || VII lisa II osa punkt 7 ||
 Artikli 156 lõige 7 || VII lisa II osa punkt 7 ||
 Artikli 157 lõige 1 || VII lisa II osa punkt 8 ||
 Artikli 157 lõige 2 || VII lisa II osa punkt 9 ||
 Artikli 157 lõige 3 || VII lisa II osa punkt 10 ||
 Artikli 157 lõige 4 || VII lisa II osa punkt 11 ||
 Artikli 158 lõige 1 || VII lisa II osa punkt 12 ||
 Artikli 158 lõige 2 || VII lisa II osa punkt 13 ||
 Artikli 158 lõige 3 || VII lisa II osa punkt 14 ||
 Artikli 158 lõige 4 || VII lisa II osa punkt 15 ||
 Artikli 158 lõige 5 || VII lisa II osa punkt 16 ||
 Artikli 159 lõige 1 || VII lisa II osa punkt 17 ||
 Artikli 159 lõige 2 || VII lisa II osa punkt 18 ||
 Artikli 159 lõige 3 || VII lisa II osa punkt 19 ||
 Artikli 159 lõige 4 || VII lisa II osa punkt 20 ||
 Artikli 160 lõige 1 || VII lisa II osa punkt 21 ||
 Artikli 160 lõige 2 || VII lisa II osa punkt 22 ||
 Artikli 160 lõige 3 || VII lisa II osa punkt 23 ||
 Artikli 160 lõige 4 ||   ||
 Artikli 161 lõige 1 || VII lisa II osa punkt 24 ||
 Artikli 161 lõige 2 || VII lisa II osa punktid 25 ja 26 ||
 Artikli 161 lõige 3 || VII lisa II osa punkt 27 ||
 Artikli 162 lõige 1 || VII lisa III osa punkt 1 ||
 Artikli 162 lõige 2 || VII lisa III osa punkt 2 ||
 Artikli 162 lõige 3 || VII lisa III osa punkt 3 ||
 Artikli 162 lõige 4 || VII lisa III osa punkt 4 ||
 Artikli 162 lõige 5 || VII lisa III osa punkt 5 ||
 Artikli 162 lõige 6 || VII lisa III osa punkt 6 ||
 Artikli 162 lõige 7 || VII lisa III osa punkt 7 ||
 Artikli 162 lõige 8 || VII lisa III osa punkt 9 ||
 Artikli 162 lõige 9 || VII lisa III osa punkt 10 ||
 Artikli 162 lõige 10 || VII lisa III osa punkt 11 ||
 Artikli 163 lõige 1 || VII lisa III osa punkt 12 ||
 Artikli 163 lõige 2 ||   ||
 Artikkel 164 || VII lisa III osa punkt 13 ||
 Artikli 165 lõige 1 || VII lisa IV osa punkt 1 ||
 Artikli 165 lõige 2 || VII lisa IV osa punkt 2 ||
 Artikli 165 lõige 3 || VII lisa IV osa punkt 3 ||
 Artikli 166 lõige 1 || VII lisa IV osa punkt 5 ||
 Artikli 166 lõige 2 || VII lisa IV osa punkt 12 ||
 Artikli 166 lõige 3 || VII lisa IV osa punktid 13–15 ||
 Artikli 166 lõige 4 || VII lisa IV osa punkt 16 ||
 Artikli 167 lõige 1 || VII lisa IV osa punkt 17 ||
 Artikli 167 lõige 2 || VII lisa IV osa punkt 18 ||
 Artikli 168 lõige 1 || VII lisa IV osa punkt 19–23 ||
 Artikli 168 lõige 2 || VII lisa IV osa punkt 24 ||
 Artikli 168 lõige 3 || VII lisa IV osa punkt 25 ||
 Artikli 169 lõige 1 || VII lisa IV osa punkt 26–28 ||
 Artikli 169 lõige 2 || VII lisa IV osa punkt 29 ||
 Artikli 169 lõige 3 ||   ||
 Artikkel 170 || VII lisa IV osa punkt 30 ||
 Artikli 171 lõige 1 || VII lisa IV osa punkt 31 ||
 Artikli 171 lõige 2 || VII lisa IV osa punkt 32 ||
 Artikli 171 lõige 3 || VII lisa IV osa punkt 33 ||
 Artikli 171 lõige 4 || VII lisa IV osa punkt 34 ||
 Artikli 171 lõige 5 || VII lisa IV osa punkt 35 ||
 Artikli 172 lõige 1 || VII lisa IV osa punkt 36 ||
 Artikli 172 lõige 2 || VII lisa IV osa punkti 37 esimene lõik ||
 Artikli 172 lõige 3 || VII lisa IV osa punkti 37 teine lõik ||
 Artikli 172 lõige 4 || VII lisa IV osa punkt 38 ||
 Artikli 172 lõige 5 || VII lisa IV osa punkt 39 ||
 Artikli 173 lõige 1 || VII lisa IV osa punkt 40 ||
 Artikli 173 lõige 2 || VII lisa IV osa punkt 41 ||
 Artikli 173 lõige 3 || VII lisa IV osa punkt 42 ||
 Artikli 174 lõige 1 || VII lisa IV osa punkt 44 ||
 Artikli 174 lõige 2 || VII lisa IV osa punkt 45 ||
 Artikli 174 lõige 3 || VII lisa IV osa punkt 46 ||
 Artikli 174 lõige 4 || VII lisa IV osa punkt 47 ||
 Artikli 174 lõige 5 ||   ||
 Artikli 174 lõige 6 ||   ||
 Artikli 175 lõige 1 || VII lisa IV osa punkt 43 ja punktid 49–56 ||
 Artikli 175 lõige 2 || VII lisa IV osa punkt 57 ||
 Artikli 176 lõige 1 || VII lisa IV osa punktid 59–66 ||
 Artikli 176 lõige 2 || VII lisa IV osa punktid 67–72 ||
 Artikli 176 lõige 3 ||   ||
 Artikli 177 lõige 1 || VII lisa IV osa punktid 73–81 ||
 Artikli 177 lõige 2 || VII lisa IV osa punkt 82 ||
 Artikli 177 lõige 3 || VII lisa IV osa punktid 83–86 ||
 Artikli 178 lõige 1 || VII lisa IV osa punktid 87–92 ||
 Artikli 178 lõige 2 || VII lisa IV osa punkt 93 ||
 Artikli 178 lõige 3 || VII lisa IV osa punktid 94 ja 95 ||
 Artikli 178 lõige 4 ||   ||
 Artikli 179 lõige 1 || VII lisa IV osa punktid 98–100 ||
 Artikli 179 lõige 2 || VII lisa IV osa punktid 101 ja 102 ||
 Artikli 179 lõige 3 || VII lisa IV osa punktid 103 ja 104 ||
 Artikli 179 lõige 4 || VII lisa IV osa punkt 96 ||
 Artikli 179 lõige 5 || VII lisa IV osa punkt 97 ||
 Artikli 179 lõige 6 ||   ||
 Artikli 180 lõige 1 ||   ||
 Artikli 180 lõige 2 || VII lisa IV osa punkt 105 ||
 Artikli 180 lõige 3 || VII lisa IV osa punkt 106 ||
 Artikli 180 lõige 4 || VII lisa IV osa punkt 107 ||
 Artikli 180 lõige 5 || VII lisa IV osa punkt 108 ||
 Artikli 180 lõige 6 || VII lisa IV osa punkt 109 ||
 Artikkel 181 || VII lisa IV osa punktid 110–114 ||
 Artikkel 182 || VII lisa IV osa punkt 115 ||
 Artikkel 183 || VII lisa IV osa punkt 116 ||
 Artikkel 184 || VII lisa IV osa punktid 117–123 ||
 Artikli 185 lõige 1 || VII lisa IV osa punkt 124 ||
 Artikli 185 lõige 2 || VII lisa IV osa punktid 125 ja 126 ||
 Artikli 185 lõige 3 || VII lisa IV osa punkt 127 ||
 Artikli 185 lõige 4 ||   ||
 Artikli 186 lõige 1 || VII lisa IV osa punkt 128 ||
 Artikli 186 lõige 2 || VII lisa IV osa punkt 129 ||
 Artikkel 187 || VII lisa IV osa punkt 131 ||
 Artikkel 188 || Artikkel 90 ja VIII lisa 1. osa punkt 2 ||
 Artikli 189 lõige 1 || Artikli 93 lõige 2 ||
 Artikli 189 lõige 2 || Artikli 93 lõige 3 ||
 Artikli 189 lõige 3 || VIII lisa III osa punkt 1 ||
 Artikli 189 lõige 4 || VIII lisa III osa punkt 2 ||
 Artikli 189 lõige 5 || VIII lisa V osa punktid 1 ja 2 ||
 Artikli 189 lõige 6 ||   ||
 Artikli 190 lõige 1 || Artikli 92 lõige 1 ||
 Artikli 190 lõige 2 || Artikli 92 lõige 2 ||
 Artikli 190 lõige 3 || Artikli 92 lõige 3 ||
 Artikli 190 lõige 4 || Artikli 92 lõige 4 ||
 Artikli 190 lõige 5 || Artikli 92 lõige 5 ||
 Artikli 190 lõige 6 || Artikli 92 lõige 6 ||
 Artikli 190 lõige 7 || VIII lisa II osa punkt 1 ||
 Artikli 190 lõige 8 || VIII lisa II osa punkt 2 ||
 Artikli 190 lõige 9 ||   ||
 Artikli 190 lõige 10 ||   ||
 Artikkel 191 || VIII lisa I osa punktid 3 ja 4 ||
 Artikkel 192 || VIII lisa I osa punkt 5 ||
 Artikli 193 lõige 1 || VIII lisa I osa punkt 7 ||
 Artikli 193 lõige 2 || VIII lisa I osa punkt 8 ||
 Artikli 193 lõige 3 || VIII lisa I osa punkt 9 ||
 Artikli 193 lõige 4 || VIII lisa I osa punkt 10 ||
 Artikli 193 lõiked 5–9 ||   ||
 Artikli 194 lõige 1 || VIII lisa I osa punkt 11 ||
 Artikli 194 lõige 2 ||   ||
 Artikli 195 lõige 1 || VIII lisa I osa punkt 12 ||
 Artikli 195 lõige 2 || VIII lisa I osa punkt 13–17 ||
 Artikli 195 lõige 3 || VIII lisa I osa punkt 20 ||
 Artikli 195 lõige 4 || VIII lisa I osa punkt 21 ||
 Artikli 195 lõige 5 || VIII lisa I osa punkt 22 ||
 Artikli 195 lõiked 6–10 ||   ||
 Artikkel 196 || VIII lisa I osa punktid 23–25 ||
 Artikli 197 lõige 1 || VIII lisa I osa punkt 26 ||
 Artikli 197 lõige 2 || VIII lisa I osa punkt 27 ||
 Artikkel 198 || VIII lisa I osa punkt 29 ||
 Artikli 199 lõige 1 || VIII lisa I osa punktid 30 ja 31 ||
 Artikli 199 lõige 2 || VIII lisa I osa punkt 32 ||
 Artikkel 200 || VIII lisa II osa punkt 3 ||
 Artikkel 201 || VIII lisa II osa punktid 4–5 ||
 Artikli 202 lõige 1 || VIII lisa II osa punkt 6 ||
 Artikli 202 lõige 2 || VIII lisa II osa punkt 6a ||
 Artikli 202 lõige 3 || VIII lisa II osa punkt 6b ||
 Artikli 202 lõige 4 || VIII lisa II osa punkt 6c ||
 Artikli 202 lõige 5 || VIII lisa II osa punkt 7 ||
 Artikli 203 lõige 1 || VIII lisa II osa punkt 8 ||
 Artikli 203 lõige 2 || VIII lisa II osa punkti 8 alapunkt a ||
 Artikli 203 lõige 3 || VIII lisa II osa punkti 8 alapunkt b ||
 Artikli 203 lõige 4 || VIII lisa II osa punkti 8 alapunkt c ||
 Artikli 203 lõige 5 || VIII lisa II osa punkti 8 alapunkt d ||
 Artikli 204 lõige 1 ||   ||
 Artikli 204 lõige 2 || VIII lisa II osa punkti 9 alapunkt a ||
 Artikli 204 lõige 3 || VIII lisa II osa punkti 9 alapunkt b ||
 Artikkel 205 || VIII lisa II osa punkt 10 ||
 Artikkel 206 || VIII lisa II osa punkt 11 ||
 Artikli 207 lõige 1 || VIII lisa II osa punkt 12 ||
 Artikli 207 lõige 2 || VIII lisa II osa punkt 13 ||
 Artikli 208 lõige 1 || VIII lisa II osa punkt 14 ||
 Artikli 208 lõige 2 || VIII lisa II osa punkt 15 ||
 Artikli 208 lõige 3 ||   ||
 Artikli 209 lõige 1 || VIII lisa II osa punkt 16 ||
 Artikli 209 lõige 2 || VIII lisa II osa punkt 17 ||
 Artikli 209 lõige 3 ||   ||
 Artikli 210 lõige 1 || VIII lisa II osa punkt 18 ||
 Artikli 210 lõige 2 || VIII lisa II osa punkt 19 ||
 Artikli 211 lõige 1 || VIII lisa II osa punkt 20 ||
 Artikli 211 lõige 2 || VIII lisa II osa punkt 21 ||
 Artikli 212 lõige 1 || VIII lisa II osa punkt 22 ||
 Artikli 212 lõige 2 ||   ||
 Artikli 212 lõige 3 ||   ||
 Artikkel 213 || VIII lisa III osa punkt 3 ||
 Artikkel 214 || VIII lisa III osa punkt 4 ||
 Artikli 215 lõige 1 || VIII lisa III osa punkt 5 ||
 Artikli 215 lõige 2 || VIII lisa III osa punktid 6–10 ||
 Artikli 215 lõige 3 || VIII lisa III osa punkt 11 ||
 Artikli 215 lõige 4 || VIII lisa III osa punktid 22 ja 23 ||
 Artikli 215 lõige 5 ||   ||
 Artikli 216 lõige 1 || VIII lisa III osa punkt 12–15 ||
 Artikli 216 lõige 2 || VIII lisa III osa punkt 16 ||
 Artikli 216 lõige 3 || VIII lisa III osa punkt 17 ||
 Artikli 216 lõige 4 || VIII lisa III osa punktid 18 ja 19 ||
 Artikli 216 lõige 5 || VIII lisa III osa punktid 20 ja 21 ||
 Artikli 216 lõige 6 || VIII lisa III osa punktid 22 ja 23 ||
 Artikli 216 lõiked 7–9 ||   ||
 Artikli 217 lõige 1 || VIII lisa III osa punkt 24 ||
 Artikli 217 lõige 2 || VIII lisa III osa punkt 25 ||
 Artikli 217 lõige 3 || VIII lisa III osa punkt 26 ||
 Artikli 217 lõige 4 || VIII lisa III osa punkt 27 ||
 Artikli 217 lõige 5 || VIII lisa III osa punkt 28 ||
 Artikli 217 lõige 6 || VIII lisa III osa punkt 29 ||
 Artikli 217 lõige 7 ||   ||
 Artikli 218 lõige 1 || VIII lisa III osa punktid 30–32 ||
 Artikli 218 lõige 2 || VIII lisa III osa punkt 33 ||
 Artikli 218 lõige 3 || VIII lisa III osa punkt 34–35 ||
 Artikli 218 lõiked 4–7 ||   ||
 Artikli 219 lõige 1 || VIII lisa III osa punkt 36 ||
 Artikli 219 lõige 2 || VIII lisa III osa punktid 37–40 ||
 Artikli 219 lõiked 3–6 ||   ||
 Artikli 220 lõige 1 || VIII lisa III osa punktid 42–46 ||
 Artikli 220 lõige 2 || VIII lisa III osa punktid 47–52 ||
 Artikli 220 lõige 3 || VIII lisa III osa punktid 53–56 ||
 Artikkel 221 || VIII lisa III osa punkt 57 ||
 Artikli 222 lõige 1 || VIII lisa III osa punkt 58 ||
 Artikli 222 lõige 2 ||   ||
 Artikli 222 lõige 3 ||   ||
 Artikli 223 lõige 1 || VIII lisa III osa punkt 60 ||
 Artikli 223 lõige 2 || VIII lisa III osa punkt 61 ||
 Artikli 224 lõige 1 || VIII lisa III osa punktid 62–65 ||
 Artikli 224 lõige 2 || VIII lisa III osa punkt 66 ||
 Artikli 224 lõige 3 || VIII lisa III osa punkt 67 ||
 Artikli 225 lõige 1 || VIII lisa III osa punktid 68–71 ||
 Artikli 225 lõige 2 || VIII lisa III osa punkt 72 ||
 Artikli 225 lõige 3 || VIII lisa III osa punktid 73 ja 74 ||
 Artikli 226 lõige 1 || VIII lisa III osa punkt 76 ||
 Artikli 226 lõige 2 || VIII lisa III osa punkt 77 ||
 Artikli 226 lõige 3 || VIII lisa III osa punkt 78 ||
 Artikli 227 lõige 1 || VIII lisa III osa punkt 79 ||
 Artikli 227 lõige 2 || VIII lisa III osa punkt 80 ||
 Artikli 227 lõige 3 || VIII lisa III osa punkt 80a ||
 Artikli 227 lõige 4 || VIII lisa III osa punktid 81–82 ||
 Artikli 228 lõige 1 || VIII lisa III osa punkt 83 ||
 Artikli 228 lõige 2 || VIII lisa III osa punkt 83 ||
 Artikli 228 lõige 3 || VIII lisa III osa punkt 84 ||
 Artikli 228 lõige 4 || VIII lisa III osa punkt 85 ||
 Artikkel 229 || VIII lisa III osa punkt 86 ||
 Artikli 230 lõige 1 || VIII lisa III osa punkt 87 ||
 Artikli 230 lõige 2 || VIII lisa III osa punkt 88 ||
 Artikli 230 lõige 3 || VIII lisa III osa punkt 89 ||
 Artikli 231 lõige 1 || VIII lisa III osa punkt 90 ||
 Artikli 231 lõige 2 || VIII lisa III osa punkt 91 ||
 Artikli 231 lõige 3 || VIII lisa III osa punkt 92 ||
 Artikli 232 lõige 1 || VIII lisa IV osa punkt 1 ||
 Artikli 232 lõige 2 || VIII lisa IV osa punkt 2 ||
 Artikli 233 lõige 1 || VIII lisa IV osa punkt 3 ||
 Artikli 233 lõige 2 || VIII lisa IV osa punkt 4 ||
 Artikli 233 lõige 3 || VIII lisa IV osa punkt 5 ||
 Artikli 234 lõige 1 || VIII lisa IV osa punkt 6 ||
 Artikli 234 lõige 2 || VIII lisa IV osa punkt 7 ||
 Artikli 234 lõige 3 || VIII lisa IV osa punkt 8 ||
 Artikkel 235 || VIII lisa VI osa punkt 1 ||
 Artikkel 236 || VIII lisa VI osa punkt 2 ||
 Artikli 237 lõiked 1–9 || IX lisa I osa punkt 1 ||
 Artikli 237 lõige 10 || Artikli 4 punkt 37 ||
 Artikli 237 lõige 11 || Artikli 4 punkt 38 ||
 Artikli 237 lõige 12 || Artikli 4 punkt 41 ||
 Artikli 237 lõige 13 ||   ||
 Artikli 237 lõige 14 ||   ||
 Artikli 238 lõige 1 || IX lisa II osa punkt 1 ||
 Artikli 238 lõige 2 || IX lisa II osa punkt 1a ||
 Artikli 238 lõige 3 || IX lisa II osa punkt 1b ||
 Artikli 238 lõige 4 || IX lisa II osa punkt 1c ||
 Artikli 238 lõige 5 || IX lisa II osa punkt 1d ||
 Artikli 238 lõige 6 ||   ||
 Artikli 239 lõige 1 || IX lisa II osa punkt 2 ||
 Artikli 239 lõige 2 || IX lisa II osa punkt 2a ||
 Artikli 239 lõige 3 || IX lisa II osa punkt 2b ||
 Artikli 239 lõige 4 || IX lisa II osa punkt 2c ||
 Artikli 239 lõige 5 || IX lisa II osa punkt 2d ||
 Artikli 239 lõige 6 ||   ||
 Artikli 240 lõige 1 || Artikli 95 lõige 1 ||
 Artikli 240 lõige 2 || Artikli 95 lõige 2 ||
 Artikli 240 lõige 3 || Artikli 96 lõige 2 ||
 Artikli 240 lõige 4 || Artikli 96 lõige 3 ||
 Artikli 240 lõige 5 || Artikli 96 lõige 4 ||
 Artikli 240 lõige 6 ||   ||
 Artikli 241 lõige 1 || IX lisa IV osa punktid 2 ja 3 ||
 Artikli 241 lõige 2 || IX lisa IV osa punkt 5 ||
 Artikli 241 lõige 3 || IX lisa IV osa punkt 5 ||
 Artikli 242 lõige 1 || IX lisa IV osa punkt 60 ||
 Artikli 242 lõige 2 || IX lisa IV osa punkt 61 ||
 Artikli 242 lõige 3 ||   ||
 Artikli 242 lõige 4 ||   ||
 Artikli 243 lõige 1 || Artikli 101 lõige 1 ||
 Artikli 243 lõige 2 || Artikli 101 lõige 2 ||
 Artikli 243 lõige 3 ||   ||
 Artikkel 244 || IX lisa II osa punktid 3 ja 4 ||
 Artikkel 245 || IX lisa II osa punktid 5–7 ||
 Artikkel 246 || IX lisa IV osa punktid 6–7 ||
 Artikkel 247 || IX lisa IV osa punkt 8 ||
 Artikli 248 lõige 1 || IX lisa IV osa punktid 9–10 ||
 Artikli 248 lõige 2 || IX lisa IV osa punkt 10 (muudatus) ||
 Artikkel 249 || IX lisa IV osa punktid 11–12 ||
 Artikli 250 lõige 1 || IX lisa IV osa punkt 13 ||
 Artikli 250 lõige 2 || IX lisa IV osa punkt 15 ||
 Artikli 251 lõige 1 || Artikkel 100 ||
 Artikli 251 lõige 2 || IX lisa IV osa punktid 17–20 ||
 Artikli 251 lõige 3 || IX lisa IV osa punkt 21 ||
 Artikli 251 lõige 4 || IX lisa IV osa punktid 22–23 ||
 Artikli 251 lõige 5 || IX lisa IV osa punktid 24–25 ||
 Artikli 251 lõige 6 || IX lisa IV osa punktid 26–29 ||
 Artikli 251 lõige 7 || IX lisa IV osa punkt 30 ||
 Artikli 251 lõige 8 || IX lisa IV osa punkt 32 ||
 Artikli 251 lõige 9 || IX lisa IV osa punkt 33 ||
 Artikkel 252 || IX lisa IV osa punkt 34 ||
 Artikkel 253 || IX lisa IV osa punktid 35–36 ||
 Artikli 254 lõige 1 || IX lisa IV osa punktid 38, 39 ja 41 ||
 Artikli 254 lõige 2 || IX lisa IV osa punkt 42 ||
 Artikli 254 lõige 3 || IX lisa IV osa punkt 43 ||
 Artikli 254 lõige 4 || IX lisa IV osa punkt 44 ||
 Artikli 254 lõige 5 ||   ||
 Artikkel 255 || IX lisa IV osa punkt 45 ||
 Artikli 256 lõige 1 || IX lisa IV osa punktid 46–47 ja 49 ||
 Artikli 256 lõige 2 || IX lisa IV osa punkt 51 ||
 Artikli 257 lõige 1 || IX lisa IV osa punkt 52 ||
 Artikli 257 lõige 2 || IX lisa IV osa punkt 53 ||
 Artikli 257 lõige 3 || IX lisa IV osa punkt 54 ||
 Artikli 257 lõige 4 ||   ||
 Artikli 258 lõige 1 || IX lisa IV osa punktid 55, 57 ||
 Artikli 258 lõige 2 || IX lisa IV osa punkt 58 ||
 Artikli 258 lõige 3 || IX lisa IV osa punkt 59 ||
 Artikli 259 lõige 1 || IX lisa IV osa punkt 62 ||
 Artikli 259 lõige 2 || IX lisa IV osa punktid 63–65 ||
 Artikli 259 lõige 3 || IX lisa IV osa punktid 66 ja 67 ||
 Artikli 259 lõige 4 ||   ||
 Artikli 260 lõige 1 || IX lisa IV osa punkt 68 ||
 Artikli 260 lõige 2 || IX lisa IV osa punkt 70 ||
 Artikli 260 lõige 3 || IX lisa IV osa punkt 71 (muudatus) ||
 Artikli 261 lõige 1 || IX lisa IV osa punkt 72 ||
 Artikli 261 lõige 2 || IX lisa IV osa punkt 73 ||
 Artikli 261 lõige 3 || IX lisa IV osa punktid 74–75 ||
 Artikli 261 lõige 4 || IX lisa IV osa punkt 76 ||
 Artikli 262 lõige 1 || Artikli 97 lõige 1 ||
 Artikli 262 lõige 2 || Artikli 97 lõige 2 ||
 Artikli 262 lõige 3 || Artikli 97 lõige 3 ||
 Artikkel 263 || IX lisa III osa punkt 1 ||
 Artikkel 264 || IX lisa III osa punktid 2–7 ||
 Artikkel 265 || Artikli 98 lõige 1 ja IX lisa III osa punktid 8 ning 9 ||
 Artikli 266 lõige 1 ||   || Kapitali adekvaatusse direktiivi II lisa punkt 5
 Artikli 266 lõige 2 ||   ||
 Artikli 267 lõige 1 || III lisa I osa punkt 2 ||
 Artikli 267 lõige 2 || III lisa I osa punkt 3 ||
 Artikli 267 lõige 3 || III lisa I osa punkt 4 ||
 Artikli 267 lõige 4 || III lisa I osa punkt 5 ||
 Artikli 267 lõige 5 || III lisa I osa punkt 6 ||
 Artikli 267 lõige 6 || III lisa I osa punkt 7 ||
 Artikli 267 lõige 7 || III lisa I osa punkt 8 ||
 Artikli 267 lõige 8 || III lisa I osa punkt 9 ||
 Artikli 267 lõige 9 || III lisa I osa punkt 10 ||
 Artikli 267 lõige 10 || III lisa I osa punkt 11 ||
 Artikli 267 lõige 11 || III lisa I osa punkt 12 ||
 Artikli 267 lõige 12 || III lisa I osa punkt 13 ||
 Artikli 267 lõige 13 || III lisa I osa punkt 14 ||
 Artikli 267 lõige 14 || III lisa I osa punkt 15 ||
 Artikli 267 lõige 15 || III lisa I osa punkt 16 ||
 Artikli 267 lõige 16 || III lisa I osa punkt 17 ||
 Artikli 267 lõige 17 || III lisa I osa punkt 18 ||
 Artikli 267 lõige 18 || III lisa I osa punkt 19 ||
 Artikli 267 lõige 19 || III lisa I osa punkt 20 ||
 Artikli 267 lõige 20 || III lisa I osa punkt 21 ||
 Artikli 267 lõige 21 || III lisa I osa punkt 22 ||
 Artikli 267 lõige 22 || III lisa I osa punkt 23 ||
 Artikli 267 lõige 23 || III lisa I osa punkt 26 ||
 Artikli 267 lõige 24 || III lisa I osa punkt 27 ||
 Artikli 267 lõige 25 || III lisa I osa punkt 28 ||
 Artikli 267 lõige 26 || III lisa VII osa punkt a ||
 Artikli 267 lõige 27 || III lisa VII osa punkt a ||
 Artikli 267 lõiked 28–31 ||   ||
 Artikli 268 lõige 1 || III lisa II osa punkt 1 ||
 Artikli 268 lõige 2 || III lisa II osa punkt 2 ||
 Artikli 268 lõige 3 || III lisa II osa punkti 3 esimene ja teine lõik ||
 Artikli 268 lõige 4 || III lisa II osa punkti 3 kolmas lõik ||
 Artikli 268 lõige 5 || III lisa II osa punkt 4 ||
 Artikli 268 lõige 6 || III lisa II osa punkt 5 ||
 Artikli 268 lõige 7 || III lisa II osa punkt 7 ||
 Artikli 268 lõige 8 || III lisa II osa punkt 8 ||
 Artikli 269 lõige 1 || III lisa III osa ||
 Artikli 269 lõige 2 || III lisa III osa ||
 Artikli 269 lõige 3 || III lisa III osa ||
 Artikli 270 lõige 1 || III lisa IV osa ||
 Artikli 270 lõige 2 || III lisa IV osa joonealune märkus 4 ||
 Artikli 271 lõige 1 || III lisa V osa punkt 1 ||
 Artikli 271 lõige 2 || III lisa V osa punkt 2 ||
 Artikli 272 lõige 1 || III lisa V osa punktid 3–4 ||
 Artikli 272 lõige 2 || III lisa V osa punkt 5 ||
 Artikli 272 lõige 3 ||   ||
 Artikli 272 lõige 4 ||   ||
 Artikli 273 lõige 1 ||   ||
 Artikli 273 lõige 2 || III lisa V osa punkt 6 ||
 Artikli 273 lõige 3 || III lisa V osa punkt 7 ||
 Artikli 273 lõige 4 || III lisa V osa punkt 8 ||
 Artikli 274 lõige 1 || III lisa V osa punkt 11 ||
 Artikli 274 lõige 2 || III lisa V osa punkt 12 ||
 Artikli 275 lõige 1 ||   ||
 Artikli 275 lõige 2 || III lisa V osa punkt 13 ||
 Artikli 275 lõige 3 || III lisa V osa punkt 14 ||
 Artikli 276 lõige 1 ||   ||
 Artikli 276 lõige 2 || III lisa V osa punkt 15 ||
 Artikli 276 lõige 3 || III lisa V osa punkt 16 ||
 Artikli 276 lõige 4 || III lisa V osa punkt 17 ||
 Artikli 276 lõige 5 || III lisa V osa punkt 18 ||
 Artikli 276 lõige 6 || III lisa V osa punkt 19 ||
 Artikli 276 lõige 7 || III lisa V osa punkt 20 ||
 Artikli 276 lõige 8 || III lisa V osa punkt 21 ||
 Artikli 277 lõige 1 || III lisa VI osa punkt 1 ||
 Artikli 277 lõige 2 || III lisa VI osa punkt 2 ||
 Artikli 277 lõige 3 || III lisa VI osa punkt 3 ||
 Artikli 277 lõige 4 || III lisa VI osa punkt 4 ||
 Artikli 277 lõige 5 ||   ||
 Artikli 277 lõige 6 ||   ||
 Artikli 278 lõige 1 || III lisa VI osa punkt 5 ||
 Artikli 278 lõige 2 || III lisa VI osa punkt 6 ||
 Artikli 278 lõige 3 || III lisa VI osa punkt 6 ||
 Artikli 278 lõige 4 || III lisa VI osa punkt 7 ||
 Artikli 278 lõige 5 || III lisa VI osa punkt 8 ||
 Artikli 278 lõige 6 || III lisa VI osa punkt 9 ||
 Artikli 278 lõige 7 || III lisa VI osa punkt 10 ||
 Artikli 278 lõige 8 || III lisa VI osa punkt 11 (muudatus) ||
 Artikli 278 lõige 9 || III lisa VI osa punkt 12 ||
 Artikli 278 lõige 10 || III lisa VI osa punkt 13 ||
 Artikli 278 lõige 11 || III lisa VI osa punkt 14 ||
 Artikli 278 lõige 12 || III lisa VI osa punkt 15 ||
 Artikli 278 lõige 13 ||   ||
 Artikli 279 lõige 1 || III lisa VI osa punkt 16 ||
 Artikli 279 lõiked 2–7 ||   ||
 Artikli 280 lõige 1 || III lisa VI osa punktid 18 ja 25 ||
 Artikli 280 lõige 2 || III lisa VI osa punkt 19 ||
 Artikli 280 lõige 3 ||   ||
 Artikli 280 lõige 4 || III lisa VI osa punkt 20 ||
 Artikli 280 lõige 5 || III lisa VI osa punkt 21 ||
 Artikli 280 lõige 6 || III lisa VI osa punkt 22 ||
 Artikli 280 lõige 7 || III lisa VI osa punkt 23 ||
 Artikli 280 lõige 8 || III lisa VI osa punkt 24 ||
 Artikli 281 lõige 1 || III lisa VI osa punkt 17 ||
 Artikli 281 lõige 2 ||   ||
 Artikli 281 lõige 3 ||   ||
 Artikli 281 lõige 4 ||   ||
 Artikkel 282 || III lisa VI osa punkt 26 ||
 Artikli 283 lõige 1 || III lisa VI osa punkt 27 ||
 Artikli 283 lõige 2 || III lisa VI osa punkt 28 ||
 Artikli 283 lõige 3 ||   ||
 Artikli 283 lõige 4 || III lisa VI osa punkt 29 ||
 Artikli 283 lõige 5 || III lisa VI osa punkt 30 ||
 Artikli 283 lõige 6 || III lisa VI osa punkt 31 ||
 Artikli 284 lõige 1 || III lisa VI osa punkt 32 ||
 Artikli 284 lõige 2 || III lisa VI osa punkt 33 ||
 Artikli 284 lõiked 3–10 ||   ||
 Artikli 285 lõige 1 || III lisa VI osa punkt 34 ||
 Artikli 285 lõige 2 || III lisa VI osa punkt 35 ||
 Artikli 285 lõige 3 ||   ||
 Artikli 285 lõige 4 ||   ||
 Artikli 285 lõige 5 ||   ||
 Artikli 285 lõige 6 ||   ||
 Artikli 286 lõige 1 || III lisa VI osa punkt 36 ||
 Artikli 286 lõige 2 ||   ||
 Artikli 286 lõige 3 || III lisa VI osa punkt 38 ||
 Artikli 286 lõige 4 || III lisa VI osa punkt 39 ||
 Artikli 286 lõige 5 || III lisa VI osa punkt 40 ||
 Artikli 286 lõige 6 || III lisa VI osa punkt 41 ||
 Artikli 286 lõige 7 ||   ||
 Artikli 286 lõige 8 ||   ||
 Artikli 286 lõige 9 ||   ||
 Artikli 286 lõige 10 ||   ||
 Artikli 287 lõige 1 || III lisa VI osa punkt 42 ||
 Artikli 287 lõiked 2–5 ||   ||
 Artikli 287 lõige 6 || III lisa VI osa punkt 42 ||
 Artikli 288 lõige 1 ||   ||
 Artikli 288 lõige 2 ||   ||
 Artikli 288 lõige 3 ||   ||
 Artikkel 289 || III lisa VII osa punkt a ||
 Artikli 290 lõige 1 ||   ||
 Artikli 290 lõige 2 || III lisa VII osa punkti b alapunkt 5 ||
 Artikli 290 lõige 3 ||   ||
 Artikli 291 lõige 1 || III lisa VII osa punkti b alapunkt iii ||
 Artikli 291 lõige 2 || III lisa VII osa punkti b alapunkt iv ||
 Artikli 291 lõige 3 || III lisa VII osa punkti b alapunkt v ||
 Artikli 291 lõige 4 || III lisa VII osa punkti b viienda lõigu alapunktid c–d ||
 Artikli 292 lõige 1 || III lisa VII osa punkt c ||
 Artikli 292 lõige 2 || III lisa VII osa punkt c ||
 Artikli 292 lõige 3 || III lisa VII osa punkt c ||
 Artikli 292 lõige 4 ||   ||
 Artikli 293 lõige 1 ||   ||
 Artikli 293 lõige 2 ||   || II lisa punktid 7–11
 Artikli 294 lõige 1 ||   ||
 Artikkel 295 ||   ||
 Artikkel 296 ||   ||
 Artikkel 297 ||   ||
 Artikkel 298 ||   ||
 Artikkel 299 ||   ||
 Artikkel 300 ||   ||
 Artikli 301 lõige 1 || Artikli 104 lõige 6 ||
 Artikli 301 lõige 2 || Artikli 105 lõige 1 ja artikli 105 lõige 2 ||
 Artikli 301 lõige 3 ||   ||
 Artikli 302 lõige 1 || Artikli 102 lõige 2 ja artikli 102 lõige 3 ||
 Artikli 302 lõige 2 ||   ||
 Artikli 303 lõige 3 || Artikli 102 lõige 4 ||
 Artikli 303 lõige 3 || X lisa IV osa punkt 1 ||
 Artikli 303 lõige 3 || X lisa IV osa punkt 2 ||
 Artikli 303 lõige 4 ||   ||
 Artikli 303 lõige 5 ||   ||
 Artikli 304 lõige 1 || X lisa I osa punkt 1 ||
 Artikli 305 lõige 2 || X lisa I osa punktid 2–4 ||
 Artikli 305 lõige 3 || X lisa I osa punktid 5–6 ||
 Artikli 305 lõige 3 ||   ||
 Artikli 306 lõige 1 || Artikli 104 lõige 1 ||
 Artikli 306 lõige 2 || X lisa II osa punkti 1 esimene lause ||
 Artikli 306 lõige 3 || X lisa II osa punkti 1 teine lause ||
 Artikli 306 lõige 4 || X lisa II osa punkt 2 ||
 Artikli 307 lõige 1 || X lisa II osa punkt 4 ||
 Artikli 307 lõige 2 ||   ||
 Artikli 307 lõige 3 ||   ||
 Artikli 308 lõige 1 || X lisa II osa punktid 5–7 ||
 Artikli 308 lõige 2 || X lisa II osa punktid 10 ja 11 ||
 Artikkel 309 || X lisa II osa punkt 12 ||
 Artikkel 310 || X lisa III osa punktid 1–7 ||
 Artikli 311 lõige 1 || X lisa III osa punkt 1 ||
 Artikli 311 lõige 2 || X lisa III osa punktid 8–12 ||
 Artikli 311 lõige 3 || X lisa III osa punktid 13–18 ||
 Artikli 311 lõige 4 || X lisa III osa punkt 19 ||
 Artikli 311 lõige 5 || X lisa III osa punkt 20 ||
 Artikli 311 lõige 6 || X lisa III osa punktid 21–24 ||
 Artikli 311 lõige 7 ||   ||
 Artikli 312 lõige 1 || X lisa III osa punkt 25 ||
 Artikli 312 lõige 2 || X lisa III osa punkt 26 ||
 Artikli 312 lõige 3 || X lisa III osa punkt 27 ||
 Artikli 312 lõige 4 || X lisa III osa punkt 28 ||
 Artikli 312 lõige 5 || X lisa III osa punkt 29 ||
 Artikkel 313 || X lisa V osa ||
 Artikli 314 lõige 1 ||   || Artikkel 26
 Artikli 314 lõige 2 ||   || Artikkel 26
 Artikli 314 lõige 3 ||   ||
 Artikkel 315 ||   ||
 Artikli 316 lõige 1 ||   || I lisa punkt 1
 Artikli 316 lõige 2 ||   || I lisa punkt 2
 Artikli 316 lõige 3 ||   || I lisa punkt 3
 Artikli 317 lõige 1 ||   || I lisa punkt 4
 Artikli 317 lõige 2 ||   ||
 Artikli 318 lõige 1 ||   || I lisa punkt 5
 Artikli 318 lõige 2 ||   ||
 Artikkel 319 ||   || I lisa punkt 7
 Artikli 320 lõige 1 ||   || I lisa punkt 9
 Artikli 320 lõige 2 ||   || I lisa punkt 10
 Artikli 321 lõige 1 ||   || I lisa punkt 8
 Artikli 321 lõige 2 ||   || I lisa punkt 8
 Artikkel 322 ||   || I lisa punkt 11
 Artikkel 323 ||   || I lisa punkt 13
 Artikkel 324 ||   || I lisa punkt 14
 Artikli 325 lõige 1 ||   || I lisa punkt 14
 Artikli 325 lõige 2 ||   || I lisa punkt 14
 Artikli 325 lõige 3 ||   || I lisa punkt 14
 Artikli 325 lõige 4 ||   ||  Artikli 19 lõige 1
 Artikli 326 lõige 1 ||   || I lisa punkt 16a
 Artikli 326 lõige 2 ||   || I lisa punkt 16a
 Artikli 326 lõige 3 ||   || I lisa punkt 16a
 Artikli 326 lõige 4 ||   || I lisa punkt 16a
 Artikli 326 lõige 4 ||   || I lisa punkt 16a
 Artikli 327 lõige 1 ||   || I lisa punkt 14a
 Artikli 327 lõige 2 ||   || I lisa punkt 14b
 Artikli 327 lõige 3 ||   || I lisa punkt 14c
 Artikli 327 lõige 4 ||   || I lisa punkt 14a
 Artikli 328 lõige 1 ||   || I lisa punkt 17
 Artikli 328 lõige 2 ||   || I lisa punkt 18
 Artikli 328 lõige 3 ||   || I lisa punkt 19
 Artikli 328 lõige 4 ||   || I lisa punkt 20
 Artikli 328 lõige 5 ||   || I lisa punkt 21
 Artikli 328 lõige 6 ||   || I lisa punkt 22
 Artikli 328 lõige 7 ||   || I lisa punkt 23
 Artikli 328 lõige 8 ||   || I lisa punkt 24
 Artikli 328 lõige 9 ||   || I lisa punkt 25
 Artikli 329 lõige 1 ||   || I lisa punkt 26
 Artikli 329 lõige 2 ||   || I lisa punkt 27
 Artikli 329 lõige 3 ||   || I lisa punkt 28
 Artikli 329 lõige 4 ||   || I lisa punkt 29
 Artikli 329 lõige 5 ||   || I lisa punkt 30
 Artikli 329 lõige 6 ||   || I lisa punkt 31
 Artikli 329 lõige 7 ||   || I lisa punkt 32
 Artikli 330 lõige 1 ||   || I lisa punkt 33
 Artikli 330 lõige 2 ||   || I lisa punkt 33
 Artikli 330 lõige 3 ||   ||
 Artikkel 331 ||   || I lisa punkt 34
 Artikkel 332 ||   || I lisa punkt 36
 Artikli 333 lõige 1 ||   ||
 Artikli 333 lõige 2 ||   || I lisa punkt 37
 Artikli 333 lõige 3 ||   || I lisa punkt 38
 Artikli 334 lõige 1 ||   || I lisa punkt 41
 Artikli 334 lõige 2 ||   || I lisa punkt 41
 Artikli 335 lõige 1 ||   || I lisa punkt 42
 Artikli 335 lõige 2 ||   ||
 Artikli 335 lõige 3 ||   || I lisa punkt 43
 Artikli 335 lõige 4 ||   || I lisa punkt 44
 Artikli 335 lõige 5 ||   || I lisa punkt 45
 Artikli 335 lõige 6 ||   || I lisa punkt 46
 Artikkel 336 ||   || I lisa punkt 8
 Artikli 337 lõige 1 ||   || I lisa punktid 48–49
 Artikli 337 lõige 2 ||   || I lisa punkt 50
 Artikkel 338 ||   || I lisa punkt 51
 Artikli 339 lõige 1 ||   || I lisa punkt 53
 Artikli 339 lõige 2 ||   || I lisa punkt 54
 Artikli 339 lõige 3 ||   || I lisa punkt 55
 Artikli 339 lõige 4 ||   || I lisa punkt 56
 Artikkel 340 ||   || III lisa punkt 1
 Artikli 341 lõige 1 ||   || III lisa punkt 2 ja punkti 2 alapunkt 4
 Artikli 341 lõige 2 ||   || III lisa punkti 2 alapunkt 2
 Artikli 341 lõige 3 ||   || III lisa punkti 2 alapunkt 1
 Artikli 341 lõige 4 ||   || III lisa punkti 2 alapunkt 2
 Artikli 341 lõige 5 ||   ||
 Artikli 342 lõige 1 ||   || III lisa punkti 2 alapunkt 1
 Artikli 342 lõige 2 ||   || III lisa punkti 2 alapunkt 1
 Artikli 342 lõige 3 ||   || III lisa punkti 2 alapunkt 1
 Artikli 343 lõige 1 ||   || III lisa punkti 3 alapunkt 1
 Artikli 343 lõige 2 ||   || III lisa punkti 3 alapunkt 2
 Artikli 343 lõige 3 ||   || III lisa punkti 3 alapunkt 2
 Artikli 343 lõige 4 ||   ||
 Artikkel 344 ||   ||
 Artikkel 345 ||   ||
 Artikli 346 lõige 1 ||   || IV lisa punkt 1
 Artikli 346 lõige 2 ||   || IV lisa punkt 2
 Artikli 346 lõige 3 ||   || IV lisa punkt 3
 Artikli 346 lõige 4 ||   || IV lisa punkt 4
 Artikli 346 lõige 5 ||   || IV lisa punkt 6
 Artikli 347 lõige 1 ||   || IV lisa punkt 8
 Artikli 347 lõige 2 ||   || IV lisa punkt 9
 Artikli 347 lõige 3 ||   || IV lisa punkt 10
 Artikli 347 lõige 4 ||   || IV lisa punkt 12
 Artikli 348 lõige 1 ||   || IV lisa punkt 13
 Artikli 348 lõige 2 ||   || IV lisa punkt 14
 Artikli 348 lõige 3 ||   || IV lisa punkt 15
 Artikli 348 lõige 4 ||   || IV lisa punkt 16
 Artikli 348 lõige 5 ||   || IV lisa punkt 17
 Artikli 348 lõige 6 ||   || IV lisa punkt 18
 Artikli 349 lõige 1 ||   || IV lisa punkt 19
 Artikli 349 lõige 2 ||   || IV lisa punkt 20
 Artikkel 350 ||   || IV lisa punkt 21
 Artikkel 351 ||   ||
 Artikli 352 lõige 1 ||   || V lisa punkt 1
 Artikli 352 lõige 2 ||   ||
 Artikli 352 lõige 3 ||   ||
 Artikli 353 lõige 1 ||   || V lisa punkt 10b
 Artikli 353 lõige 2 ||   ||
 Artikli 353 lõige 3 ||   ||
 Artikli 354 lõige 1 ||   || V lisa punkt 10
 Artikli 354 lõige 2 ||   || V lisa punkt 10a
 Artikli 355 lõige 1 ||   || V lisa punkt 7
 Artikli 355 lõige 2 ||   || V lisa punkt 8
 Artikli 355 lõige 3 ||   || V lisa punkt 9
 Artikli 355 lõige 4 ||   || V lisa punkt 10
 Artikli 355 lõige 5 ||   || V lisa punkt 8
 Artikli 356 lõige 1 ||   || V lisa punkt 11
 Artikli 356 lõige 2 ||   || V lisa punkt 12
 Artikli 356 lõige 3 ||   || V lisa punkt 12
 Artikli 357 lõige 1 ||   || V lisa punkt 2
 Artikli 357 lõige 2 ||   || V lisa punkt 2
 Artikli 357 lõige 3 ||   || V lisa punkt 5
 Artikli 357 lõige 4 ||   ||
 Artikli 358 lõige 1 ||   || V lisa punkt 3
 Artikli 358 lõige 2 ||   ||
 Artikli 359 lõige 1 ||   || V lisa punkt 5
 Artikli 360 lõige 1 ||   || V lisa punkt 5
 Artikli 360 lõige 2 ||   ||
 Artikkel 361 ||   || V lisa punkt 5a
 Artikkel 362 ||   || V lisa punkt 5b
 Artikli 363 lõige 1 ||   || V lisa punkt 5c
 Artikli 363 lõige 2 ||   || V lisa punkt 5d
 Artikli 363 lõige 3 ||   || V lisa punkt 5d
 Artikli 363 lõige 4 ||   || V lisa punkt 5d
 Artikli 363 lõige 5 ||   || V lisa punkt 5d
 Artikli 363 lõige 6 ||   || V lisa punkt 5d
 Artikli 363 lõige 7 ||   ||
 Artikli 364 lõige 1 ||   || V lisa punkt 5a
 Artikli 364 lõige 2 ||   || V lisa punkt 5e
 Artikli 365 lõige 1 ||   || V lisa punkt 5f
 Artikli 365 lõige 2 ||   || V lisa punkt 5g
 Artikli 365 lõige 3 ||   || V lisa punkt 5h
 Artikli 365 lõige 4 ||   || V lisa punkt 5h
 Artikli 365 lõige 5 ||   || V lisa punkt 5i
 Artikli 365 lõige 6 ||   || V lisa punkt 5
 Artikkel 366 ||   || V lisa punkt 5j
 Artikkel 367 ||   ||
 Artikli 367 lõige 4 ||   || V lisa punkt 5l
 Artikli 367 lõige 5 ||   || V lisa punkt 5l
 Artikli 367 lõige 6 ||   || V lisa punkt 5l
 Artikkel 368 ||   || II lisa punkt 1
 Artikli 369 lõige 1 ||   || II lisa punkt 2
 Artikli 369 lõige 2 ||   || II lisa punkt 3
 Artikli 369 lõige 3 ||   ||
 Artikkel 370 ||   || II lisa punkt 4
 Artikkel 371 ||   ||
 Artikkel 372 ||   ||
 Artikkel 373 ||   ||
 Artikkel 374 ||   ||
 Artikkel 375 ||   ||
 Artikkel 376 ||   || Artikli 28 lõige 1
 Artikkel 377 ||   ||
 Artikkel 378 ||   ||
 Artikli 379 lõige 1 || Artikli 106 lõige 1 ||
 Artikli 379 lõige 2 || Artikli 106 lõige 1 ||
 Artikli 379 lõige 3 ||   || Artikli 29 lõige 1
 Artikli 379 lõige 4 ||   || Artikli 30 lõige 1
 Artikli 379 lõige 5 ||   || Artikli 29 lõige 2
 Artikli 379 lõige 6 || Artikli 106 lõige 2 ||
 Artikli 379 lõige 7 || Artikli 106 lõige 3 ||
 Artikli 379 lõige 8 ||   ||
 Artikkel 380 || Artikkel 107 ||
 Artikkel 381 || Artikkel 108 ||
 Artikkel 382 || Artikkel 109 ||
 Artikli 383 lõige 1 || Artikli 110 lõige 1 ||
 Artikli 383 lõige 2 || Artikli 110 lõige 2 ||
 Artikli 384 lõige 1 || Artikli 111 lõige 1 ||
 Artikli 384 lõige 2 || Artikli 111 lõige 4 ||
 Artikli 384 lõige 3 || Artikli 30 lõige 4 ||
 Artikli 384 lõige 4 ||   || Artikkel 31
 Artikkel 385 ||   ||
 Artikli 386 lõige 1 ||   || VI lisa punkt 1
 Artikli 386 lõige 2 ||   || VI lisa punkt 2
 Artikli 386 lõige 3 ||   || VI lisa punkt 3
 Artikkel 387 ||   || Artikli 32 lõige 1
 Artikli 388 lõige 1 || Artikli 112 lõige 1 ||
 Artikli 388 lõige 2 || Artikli 112 lõige 2 ||
 Artikli 388 lõige 3 || Artikli 112 lõige 3 ||
 Artikli 388 lõige 4 ||   ||
 Artikli 389 lõige 1 || Artikli 113 lõige 3 ||
 Artikli 389 lõige 2 || Artikli 113 lõige 4 ||
 Artikli 390 lõige 1 || Artikli 114 lõige 1 ||
 Artikli 390 lõige 2 || Artikli 114 lõige 2 ||
 Artikli 390 lõige 3 || Artikli 114 lõige 3 ||
 Artikli 391 lõige 1 || Artikli 115 lõige 1 ||
 Artikli 391 lõige 2 || Artikli 115 lõige 2 ||
 Artikli 392 lõige 1 || Artikli 117 lõige 1 ||
 Artikli 392 lõige 2 || Artikli 117 lõige 2 ||
 Artikkel 393 ||   ||
 Artikli 394 lõige 1 || Artikli 122a lõige 1 ||
 Artikli 394 lõige 2 || Artikli 122a lõige 2 ||
 Artikli 394 lõige 3 || Artikli 122a lõige 3 ||
 Artikli 394 lõige 4 || Artikli 122a lõige 4 ||
 Artikkel 395 ||   ||
 Artikkel 396 ||   ||
 Artikkel 397 ||   ||
 Artikkel 398 ||   ||
 Artikkel 399 ||   ||
 Artikkel 400 ||   ||
 Artikkel 401 ||   ||
 Artikkel 402 ||   ||
 Artikkel 403 ||   ||
 Artikkel 404 ||   ||
 Artikkel 405 ||   ||
 Artikkel 406 ||   ||
 Artikkel 407 ||   ||
 Artikkel 408 ||   ||
 Artikkel 409 ||   ||
 Artikkel 410 ||   ||
 Artikkel 411 ||   ||
 Artikkel 412 ||   ||
 Artikkel 413 ||   ||
 Artikkel 414 ||   ||
 Artikkel 415 ||   ||
 Artikkel 416 ||   ||
 Artikkel 417 ||   ||
 Artikli 418 lõige 1 || Artikli 145 lõige 1 ||
 Artikli 418 lõige 2 || Artikli 145 lõige 2 ||
 Artikli 418 lõige 3 || Artikli 145 lõige 3 ||
 Artikli 418 lõige 4 || Artikli 145 lõige 4 ||
 Artikli 419 lõige 1 || XII lisa I osa punkt 1 ja artikli 146 lõige 1 ||
 Artikli 419 lõige 2 || Artikli 146 lõige 2 ja XII lisa I osa punktid 2 ja 3 ||
 Artikli 419 lõige 3 || Artikli 146 lõige 3 ||
 Artikkel 420 || Artikkel 147 ja XII lisa I osa punkt 4 ||
 Artikli 421 lõige 1 || Artikkel 148 ||
 Artikli 421 lõige 2 ||   ||
 Artikli 422 lõige 1 || XII lisa II osa punkt 1 ||
 Artikli 422 lõige 2 ||   ||
 Artikkel 423 || XII lisa II osa punkt 2 ||
 Artikkel 424 ||   ||
 Artikkel 425 || XII lisa II osa punktid 4, 8 ||
 Artikkel 426 || XII lisa II osa punkt 5 ||
 Artikkel 427 ||   ||
 Artikkel 428 || XII lisa II osa punkt 6 ||
 Artikkel 429 || XII lisa II osa punkt 7 ||
 Artikkel 430 || XII lisa II osa punkt 9 ||
 Artikkel 431 || XII lisa II osa punkt 11 ||
 Artikkel 432 || XII lisa II osa punkt 12 ||
 Artikkel 433 || XII lisa II osa punkt 13 ||
 Artikkel 434 || XII lisa II osa punkt 14 ||
 Artikli 435 lõige 1 || XII lisa II osa punkt 15 ||
 Artikli 435 lõige 2 ||   ||
 Artikkel 436 ||   ||
 Artikkel 437 || XII lisa III osa punkt 1 ||
 Artikkel 438 || XII lisa III osa punkt 2 ||
 Artikkel 439 || XII lisa III osa punkt 3 ||
 Artikkel 440 ||   ||
 Artikli 441 esimene lõik || Artikli 150 lõige 1 || Artikkel 41
 Artikli 441 teine lõik ||   ||
 Artikkel 442 ||   ||
 Artikkel 443 ||   ||
 Artikkel 444 ||   ||
 Artikli 445 lõige 1 || Artikkel 151a ||
 Artikli 445 lõige 2 || Artikkel 151a ||
 Artikli 445 lõige 3 || Artikkel 151a ||
 Artikli 445 lõige 4 ||   ||
 Artikli 445 lõige 5 ||   ||
 Artikkel 446 ||   ||
 Artikkel 447 ||   ||
 Artikkel 448 ||   ||
 Artikkel 459 ||   ||
 Artikkel 450 ||   ||
 Artikkel 451 ||   ||
 Artikkel 452 ||   ||
 Artikkel 453 ||   ||
 Artikkel 454 ||   ||
 Artikkel 455 ||   ||
 Artikkel 456 ||   ||
 Artikkel 457 ||   ||
 Artikkel 458 ||   ||
 Artikkel 459 ||   ||
 Artikkel 460 ||   ||
 Artikkel 461 ||   ||
 Artikkel 462 ||   ||
 Artikkel 463 ||   ||
 Artikkel 464 ||   ||
 Artikkel 465 ||   ||
 Artikkel 466 ||   ||
 Artikkel 467 ||   ||
 Artikkel 468 ||   ||
 Artikkel 469 ||   ||
 Artikkel 470 ||   ||
 Artikkel 471 ||   ||
 Artikkel 472 ||   ||
 Artikkel 473 ||   ||
 Artikkel 474 ||   ||
 Artikkel 475 ||   ||
 Artikkel 476 || Artikli 152 lõige 5 ||
 Artikkel 477 ||   ||
 Artikkel 478 ||   ||
 Artikkel 479 ||   ||
 Artikkel 480 ||   ||
 Artikkel 481 ||   ||
 Artikkel 482 ||   ||
 Artikkel 483 ||   ||
 Artikkel 484 ||   ||
 Artikkel 485 ||   ||
 Artikkel 486 ||   ||
 Artikkel 487 ||   ||
 Artikkel 488 ||   ||
 I lisa || II lisa ||
 II lisa || IV lisa ||
 III lisa ||   ||
 IV lisa 1. osa || Direktiivi 2000/12/EÜ artikli 152 lõige 5 ja artikli 1 punktid 14–19 ||
 IV lisa 2. osa || Direktiivi 2000/12/EÜ artikli 152 lõige 5 ja artikkel 42 ||
 IV lisa 3. osa || Direktiivi 2000/12/EÜ artikli 152 lõige 5 ja artikkel 43 ||
 IV lisa 4. osa || Direktiivi 2000/12/EÜ artikli 152 lõige 5 ja artikkel 44 ||
 IV lisa 5. osa || Direktiivi 2000/12/EÜ artikli 152 lõige 5 ja artikkel 45 ||
 IV lisa 6. osa || Direktiivi 2000/12/EÜ artikli 152 lõige 5 ja artikkel 46 ||
ETTEPANEKUTELE LISATAV
FINANTSSELGITUS
1.           ETTEPANEKU/ALGATUSE RAAMISTIK
              1.1.    Ettepaneku/algatuse nimetus
              1.2.    Asjaomased poliitikavaldkonnad vastavalt
tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise struktuurile
              1.3.    Ettepaneku/algatuse liik
              1.4.    Eesmärgid
              1.5.    Ettepaneku/algatuse põhjendus
              1.6.    Meetme kestus ja finantsmõju
              1.7.    Ettenähtud eelarve täitmise viisid
2.           HALDUSMEETMED
              2.1.    Järelevalve ja aruandluse eeskirjad
              2.2.    Haldus- ja kontrollisüsteemid
              2.3.    Pettuse ja eeskirjade eiramise ärahoidmise
meetmed
3.           ETTEPANEKU/ALGATUSE HINNANGULINE
FINANTSMÕJU
              3.1.    Mitmeaastase finantsraamistiku rubriigid ja
kulude eelarveread, millele mõju avaldub
              3.2.    Hinnanguline mõju kuludele
              3.2.1. Üldine hinnanguline mõju kuludele
              3.2.2. Hinnanguline mõju tegevusassigneeringutele
              3.2.3. Hinnanguline mõju haldusassigneeringutele
              3.2.4. Kooskõla kehtiva mitmeaastase finantsraamistikuga
              3.2.5. Kolmandate isikute rahaline osalus
              3.3.    Hinnanguline mõju tuludele
ETTEPANEKUTELE
LISATAV FINANTSSELGITUS

1.
ETTEPANEKU/ALGATUSE RAAMISTIK
1.1.
Ettepaneku/algatuse nimetus

Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus krediidiasutuste ja
investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta

1.2.
Asjaomased poliitikavaldkonnad vastavalt
tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise (ABM/ABB[1]) struktuurile

Siseturg – finantsturud
Siseturg – finantseerimisasutused

1.3.
Ettepaneku/algatuse liik

ý Ettepanek/algatus
käsitleb uut meedet
¨ Ettepanek/algatus
käsitleb uut meedet, mis tuleneb katseprojektist / ettevalmistavast meetmest[2]
¨ Ettepanek/algatus käsitleb olemasoleva
meetme pikendamist
¨ Ettepanek/algatus
käsitleb ümbersuunatud meedet

1.4.
Eesmärgid
1.4.1.
Komisjoni mitmeaastased strateegilised eesmärgid,
mida ettepaneku/algatuse kaudu täidetakse

Käesolev algatus on eelkõige seotud strateegilise eesmärgiga parandada
finantsturgude reguleerimist ja järelevalvet. Pankade toetamiseks enneolematus
mahus võetud fiskaalmeetmetega peab kaasnema otsustav reform, millega
kõrvaldatakse finantskriisi ajal ilmsiks tulnud regulatiivsed puudused. ELi
panganduse regulatiivse korra reform kajastab rahvusvaheliselt koordineeritud
töö tulemust seoses Basel III pankade kapitali ja likviidsuse raamistikuga ning
see on ühtlustatud teise strateegilise eesmärgiga, milleks on ülemaailmsete
standardite kehtestamine rahvusvaheliste partneritega koostöö ja kokkulepete
kaudu.

1.4.2.
Erieesmärgid ning asjaomased tegevusalad vastavalt
tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise süsteemile

Erieesmärk nr 1. (Siseturg –
finantseerimisasutused)
Parandada pangandus-, kindlustus- ja pensionisektorite omavahendite
nõuete korda.
Erieesmärk nr 1. (Siseturg – finantsturud)
Edendada finantsturgudel stabiilsust ja terviklikkust asjakohase
järelevalve, tugevate turu infrastruktuuride ja läbipaistvuse kõrge taseme
kaudu.
Lisaks
kahele konkreetsele eesmärgile, mis tehti kindlaks siseturu ja teenuste
peadirektoraadi 2011. aasta juhtimiskavale, püütakse algatusega aidata kaasa
järgmiste konkreetsete eesmärkide saavutamisele, mis on kindlaks tehtud
ettepanekule lisatud mõjuhinnangus:
-
pankade riskijuhtimise parandamine;
- õigusliku
arbitraaži võimaluste ennetamine;
-
õigusselguse suurendamine;
-
nõuete täitmise koormuse vähendamine;
-
võrdsete tingimuste loomine;
-
järelevalvealase koostöö ja lähendamise suurendamine;
-
pangalaenude tsüklilisuse vähendamine.
Asjaomased tegevusalad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja
eelarvestamise süsteemile
Finantsturud, finantseerimisasutused

1.4.3.
Oodatavad tulemused ja mõju

Täpsustage, milline
peaks olema ettepaneku/algatuse oodatav mõju abisaajatele/sihtrühmale.
Ettepaneku tulemusena peaks paranema ELi pangandussektori
kapitaliseeritus ja likviidsusriski juhtimine. See peaks omakorda vähendama
süsteemsete pangakriiside esinemise sagedust tulevikus. Paranenud
finantsstabiilsusega kaasneb eeldatavalt majanduslik puhaskasu, mis ELi jaoks
tähendab 0,3–2 protsendipunkti võrra suuremat SKP kasvu aastas. Kasu saavad
paljud eri sidusrühmad, sealhulgas üksikisikutest, väikestest ja keskmise
suurusega ettevõtjatest ja suurettevõtjatest pangalaenu võtjad ja
võlausaldajad, valitsused ning ELi kodanikud üldiselt.
Euroopa Pangandusjärelevalvel (EBA) on nende eesmärkide saavutamisel
oluline roll, kuna ettepaneku kohaselt peab ta eri poliitikaküsimustes välja
töötama üle 50 siduva tehnilise standardi. Siduvate tehniliste standarditega,
mille peab heaks kiitma komisjon, tagatakse äärmiselt tehnilist laadi sätete
ühtne rakendamine kogu ELis ja kavandatud poliitika ootuspärane toimimine.
Seepärast peaks EBA töö aitama kaasa osades 1.4.1 ja 1.4.2 esitatud asjaomaste
strateegiliste ja erieesmärkide tulemuslikule saavutamisele.

1.4.4.
Tulemus- ja mõjunäitajad

Täpsustage, milliste
näitajate alusel hinnatakse ettepaneku/algatuse elluviimist.
1. Oodatavad tulemused:
- paranenud finantsstabiilsus tänu pankade paremale reguleerimisele
ja järelevalvele;
- paranenud ELi pankade kapitaliseeritus ja likviidsusriski
juhtimine.
Näitajad:
- finantseerimisasutuste makseviivituse vastase kaitse maksumuse
dünaamika;
- nende pankade osakaal, kes läbivad ELi stressitestid edukalt;
- ELi pankade hoitavate omavahendite suhtarvud ja kapitalipuhvrid,
mis ületavad omavahendite nõuet.
2. Oodatav tulemus:
- tulemuslikum ELi pangandusalane reguleerimine ja järelevalve.
Näitaja:
- siduvate tehniliste standardite arv, mille EBA tähtajaks välja
töötas.

1.5.
Ettepaneku/algatuse põhjendus
1.5.1.
Lühi- või pikaajalises perspektiivis täidetavad
vajadused

Kahe algatuse põhjal nõutavatest siduvatest tehnilistest
standarditest 60 % tuleb EBA-l töötada välja 2013. aastaks, mis eeldab EBA
täistööajale taandatud töötajate arvu suurendamist, et tulla toime
töökoormusega. Täistööajale taandatud töötajate suurenenud arvu tuleb hoida ka
järgnevatel aastatel, et teha muudatusi juba väljatöötatud siduvates
tehnilistes standardites ning töötada välja ülejäänud 40 % siduvatest
tehnilistest standarditest. Lisaks pikas perspektiivis lisandub siduvate
tehniliste standarditega seotud tööd tulevastest seadusandlikest ettepanekutest
ELi panganduse reguleerimise valdkonnas.

1.5.2.
Euroopa Liidu meetme lisaväärtus

On mitu olulist põhjust, mis tõendavad ELi meetme lisaväärtust
kõnealuse algatuse puhul. Need hõlmavad järgmist:
- vajadus parandada ELi panganduse siseturu integreeritust;
- käsitleda mitmeid turutõrkeid ja regulatiivseid puudusi, mis
ilmnesid finantskriisi taustal;
- kõrvaldada õigusliku arbitraaži võimalused, mis on kehtivate
õigusaktide kohaselt võimalikud; ja
- tagada järjepidev ELi lähenemine algatusega hõlmatud eri küsimuste
käsitlemisel, mis kaotaks ära vajaduse liikmesriikidel lähtuda enda
lähenemisest, mis võiks killustada siseturgu.
Olulisim on, et ainult ühise ELi tasandi meetmega saab eeldatavalt
tulemuslikult tagada finantsstabiilsust ja piirata ülemäärast finantssektori
protsüklilisust, sest praegused põhimõtted, mis on suunatud nende peamiste
süsteemsete aspektide käsitlemiseks, on kas liigselt siseriiklikest vajadustest
lähtuvad või puuduvad täielikult.

1.5.3.
Samalaadsetest kogemustest saadud õppetunnid

2011. aasta on EBA esimene tegevusaasta ning seepärast esimesed
siduvad tehnilised standardid, mis on seotud kehtiva õigusraamistikuga, tuleb
komisjonile alles esitada.

1.5.4.
Kooskõla ja võimalik koostoime muude asjaomaste
meetmetega

Ettepanek on kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrusega (EÜ) nr
1093/2010, millega asutatakse Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa
Pangandusjärelevalve).

1.6.
Meetme kestus ja finantsmõju

¨ Piiratud kestusega ettepanek/algatus
–
¨  Ettepanek/algatus hõlmab ajavahemikku
[PP/KK]AAAA–[PP/KK]AAAA
–
¨  Finantsmõju avaldub ajavahemikul AAAA–AAAA
ý Piiramatu kestusega ettepanek/algatus
–
rakendamise käivitumisperiood hõlmab ajavahemikku
AAAA – AAAA,
–
millele järgneb täieulatuslik rakendamine.

1.7.
Ettenähtud eelarve täitmise viisid[3]

¨ Otsene tsentraliseeritud eelarve täitmine komisjoni poolt
¨ Kaudne tsentraliseeritud eelarve täitmine, mille puhul eelarve täitmise ülesanded on delegeeritud:
–
¨  rakendusametitele
–
ý  ühenduste asutatud asutustele[4]
–
¨  riigi avalik-õiguslikele asutustele või avalikke
teenuseid osutavatele asutustele
–
¨  isikutele, kellele on delegeeritud konkreetsete
meetmete rakendamine Euroopa Liidu lepingu V jaotise kohaselt ja kes on
kindlaks määratud asjaomases alusaktis finantsmääruse artikli 49
tähenduses
¨ Eelarve täitmine koostöös liikmesriikidega
¨ Detsentraliseeritud eelarve täitmine koostöös kolmandate riikidega
¨ Eelarve täitmine ühiselt rahvusvaheliste organisatsioonidega (täpsustage)
Mitme eelarve täitmise
viisi valimise korral esitage üksikasjad rubriigis „Märkused”.
Märkused

2.
HALDUSMEETMED
2.1.
Järelevalve ja aruandluse eeskirjad

Täpsustage tingimused ja
sagedus.
Vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 avaldab komisjon hiljemalt 2.
jaanuariks 2014 ning pärast seda iga kolme aasta järel üldaruande EBA tegevuse
ja käesoleva määrusega ette nähtud menetluste rakendamise tulemusena saadud
kogemuste kohta. Kõnealuses aruandes hinnatakse muu hulgas liikmesriikide
järelevalveasutuste poolt järelevalvetavade valdkonnas saavutatud lähenemise
taset ning seda, kas EBA vahendid on piisavad oma ülesannete täitmiseks.
Aruanne edastataks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

2.2.
Haldus- ja kontrollisüsteemid
2.2.1.
Tuvastatud ohud

Seoses kahe ettepanekuga on teostatud kolm mõju hindamist, mille
käigus on kindlaks tehtud kulud ja tulud, mis kaasnevad eri
poliitikavalikutega, et käsitleda tuvastatud probleeme.
Seoses EBA ülesannetega on risk, et kavandatud eeskirjade
tulemuslikkust takistab EBA suutmatus (tulenevalt personali vähesusest) töötada
välja kvaliteetsed siduvad tehnilised standardid ning esitada need komisjoni
ettepanekus sätestatud tähtaegadeks.

2.2.2.
Ettenähtud kontrollimeetod(id)

EBA juhtimis- ja kontrollisüsteemid on esitatud määruse (EL) nr
1093/2010 III peatükis.
Nagu osutatud punktis 2.1 ning käesoleva määruse artiklis 81,
eeldatakse, et komisjon avaldab iga kolme aasta järel aruande EBA tegevuse ja
käesoleva määrusega ette nähtud menetluste rakendamise tulemusena saadud
kogemuste kohta.

2.3.
Pettuse ja eeskirjade eiramise ärahoidmise meetmed

Täpsustage
rakendatavad või kavandatud ennetus- ja kaitsemeetmed.
Vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 66 kohaldatakse
pettuste, korruptsiooni ja muu illegaalse tegevuse vastu võitlemise eesmärgil
määrust (EÜ) nr 1073/1999 EBA suhtes ilma piiranguteta. EBA ühineb
institutsioonidevahelise kokkuleppega, mis käsitleb OLAFi teostatavat
sisejuurdlust, ning võtab viivitamata vastu asjakohased sätted, mida
kohaldatakse EBA kõigi töötajate suhtes.
Rahastamisotsustes ning nendest tulenevates lepingutes ja
õigusaktides sätestatakse selgesõnaliselt, et kontrollikoda ja OLAF võivad
vajadusel teha EBA poolsest rahastamisest kasu saajate ning raha jaotamise eest
vastutavate töötajate juures kohapealseid kontrolle.

3.
ETTEPANEKU/ALGATUSE HINNANGULINE FINANTSMÕJU
3.1.
Mitmeaastase finantsraamistiku rubriigid ja kulude
eelarveread, millele mõju avaldub

·      Olemasolevad eelarveread
Järjestage
mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide ja iga rubriigi sees eelarveridade
kaupa
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || Eelarverida || Assigneeringute liik || Rahaline osalus
 Nr 1A Konkurentsivõime majanduskasvu ja tööhõive tagamiseks || Liigendatud/ liigendamata ([5]) || EFTA[6] riigid || Kandidaatriigid[7] || Kolmandad riigid || Rahaline osalus finantsmääruse artikli 18 lõike 1 punkti aa tähenduses
   || 12.04.02.01 Euroopa Pangandusjärelevalve – Toetus jaotistele 1 ja 2 (Personali- ja halduskulud) || Liigendatud || JAH || EI || EI || EI
·      Uued eelarveread, mille loomist taotletakse
Järjestage mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide ja
iga rubriigi sees eelarveridade kaupa
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || Eelarverida || Assigneeringute liik || Rahaline osalus
 Nr [Nimetus……………………………………..] || Liigendatud/liigendamata || EFTA riigid || Kandidaatriigid || Kolmandad riigid || Rahaline osalus finantsmääruse artikli 18 lõike 1 punkti aa tähenduses
   || [XX.YY.YY.YY]   ||   || JAH/EI || JAH/EI || JAH/EI || JAH/EI

3.2.
Hinnanguline mõju kuludele
3.2.1.
Üldine hinnanguline mõju kuludele

miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || Nr 1A || Konkurentsivõime majanduskasvu ja tööhõive tagamiseks
 Siseturu ja teenuste peadirektoraat ||   ||   || Aasta 2013[8] || Aasta 2014 || Aasta 2015 || KOKKU
  Tegevusassigneeringud ||   ||   ||   ||
 12.04.02.01 || Kulukohustused || (1) || 0,690 || 0,590 || 0,590 || 1,870
 Maksed || (2) || 0,690 || 0,590 || 0,590 || 1,870
 Eriprogrammide vahenditest rahastatavad haldusassigneeringud[9] ||   ||   ||   ||
 Eelarverida nr ||   || (3) ||   ||   ||   ||
 Siseturu ja teenuste peadirektoraadi assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || =1+1a +3 || 0,690 || 0,590 || 0,590 || 1,870
 Maksed || =2+2a +3 || 0,690 || 0,590 || 0,590 || 1,870
  Tegevusassigneeringud KOKKU || Kulukohustused || (4) || 0,690 || 0,590 || 0,590 || 1,870
 Maksed || (5) || 0,690 || 0,590 || 0,590 || 1,870
  Eriprogrammide vahenditest rahastatavad haldusassigneeringud KOKKU || (6) ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGI <1A.> assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || =4+ 6 || 0,690 || 0,590 || 0,590 || 1,870
 Maksed || =5+ 6 || 0,690 || 0,590 || 0,590 || 1,870
Juhul kui ettepanek/algatus mõjutab mitut rubriiki:
  Tegevusassigneeringud KOKKU || Kulukohustused || (4) ||   ||   ||   ||
 Maksed || (5) ||   ||   ||   ||
  Eriprogrammide vahenditest rahastatavad haldusassigneeringud KOKKU || (6) ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIKIDE 1– 4 assigneeringud KOKKU (võrdlussumma) || Kulukohustused || =4+ 6 ||   ||   ||   ||
 Maksed || =5+ 6 ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || 5 || Halduskulud
miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
   ||   ||   || Aasta N || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6) || KOKKU
 <…….> peadirektoraat ||
  Personalikulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Muud halduskulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 <…….> peadirektoraat KOKKU || Assigneeringud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGI 5 assigneeringud KOKKU || (Kulukohustuste kogusumma = maksete kogusumma) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
   ||   ||   || Aasta 2013[10] || Aasta 2014 || Aasta 2015 || KOKKU
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIKIDE 1– 5 assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || 0,690 || 0,590 || 0,590 || 1,870
 Maksed || 0,690 || 0,590 || 0,590 || 1,870

3.2.2.
Hinnanguline mõju tegevusassigneeringutele

–
¨  Ettepanek/algatus ei hõlma tegevusassigneeringute
kasutamist
–
ý  Ettepanek/algatus hõlmab tegevusassigneeringute
kasutamist, mis toimub järgmiselt:
Ettepaneku
konkreetsed eesmärgid on esitatud punktis 1.4.2. Peamised väljundid, mida
EBA-lt oodatakse nõutud vahendite kasutamisel on siduvad tehnilised standardid.
Ettepanekutega nõutakse EBA-lt umbes 55 siduva
tehnilise standardi väljatöötamist, millest 60 % tähtaeg on 2013. aastal. Tulenevalt algatuse
olemusest ei ole siiski võimalik allolevat tabelit täita, sest siduvaid
tehnilisi standardeid ei ole võimalik siduda ühe erieesmärgiga, kuna reeglina
ühe siduva tehnilise standardiga panustatakse korraga mitme erieesmärgi
saavutamisse. Näiteks siduv tehniline standard regulatiivsest kapitalist
mahaarvamiste järjepideva kohaldamise kohta aitaks i) parandada pankade
riskijuhtimist; ii) välistada õigusliku arbitraaži võimalusi; iii) suurendada
õigusselgust; iv) luua võrdsemad tingimused; ning v) parandada järelevalvealast
koostööd ja lähendamist.
Kulukohustuste assigneeringud miljonites eurodes (kolm
kohta pärast koma)
 Täpsustada eesmärgid ja väljundid   ò ||   ||   || Aasta N || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6) || KOKKU
 VÄLJUNDID
 Väljundi liik[11] || Väljundi keskmine kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv kokku || Kulud kokku
 ERIEESMÄRK nr 1[12]… ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Väljund ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Väljund ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Väljund ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Erieesmärk nr 1 kokku ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 ERIEESMÄRK nr 2 … ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Väljund ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Erieesmärk nr 2 kokku ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KULUD KOKKU ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||

3.2.3.
Hinnanguline mõju haldusassigneeringutele – ei ole
kohaldatav
3.2.3.1.
Ülevaade

–
¨  Ettepanek/algatus ei hõlma haldusassigneeringute
kasutamist
–
¨  Ettepanek/algatus hõlmab haldusassigneeringute
kasutamist, mis toimub järgmiselt:
miljonites eurodes
(kolm kohta pärast koma)
   || Aasta N[13] || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6) || KOKKU
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIK 5 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Personalikulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Muud halduskulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIK 5 kokku ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGIST 5 välja jäävad kulud[14] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Personalikulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Muud halduskulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGIST 5 välja jäävad kulud kokku ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOKKU ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||

3.2.3.2.
 Hinnanguline personalivajadus

–
¨  Ettepanek/algatus ei hõlma personali kasutamist
–
¨  Ettepanek/algatus hõlmab personali kasutamist,
mis toimub järgmiselt:
hinnanguline väärtus täisarvuna (või
maksimaalselt ühe kohaga pärast koma)
   || Aasta N || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6)
  Ametikohtade loeteluga ette nähtud ametikohad (ametnikud ja ajutised töötajad)
 XX 01 01 01 (komisjoni peakorteris ja esindustes) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 01 02 (delegatsioonides) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 01 (kaudne teadustegevus) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 01 (otsene teadustegevus) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Koosseisuväline personal (täistööajale taandatud töötajad)[15]
 XX 01 02 01 (üldvahenditest rahastatavad lepingulised töötajad, renditööjõud ja riikide lähetatud eksperdid) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 02 02 (lepingulised töötajad, kohalikud töötajad, riikide lähetatud eksperdid, renditööjõud ja noored eksperdid delegatsioonides) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 04 yy[16] || - peakorteris[17] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - delegatsioonides ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 02 (lepingulised töötajad, riikide lähetatud eksperdid ja renditööjõud kaudse teadustegevuse valdkonnas) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 02 (lepingulised töötajad, renditööjõud ja riikide lähetatud eksperdid otsese teadustegevuse valdkonnas) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Muud eelarveread (täpsustage) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOKKU ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
XX osutab
asjaomasele poliitikavaldkonnale või eelarvejaotisele.
Personalivajadused
kaetakse juba meedet haldavate peadirektoraadi töötajatega ja/või töötajate
ümberpaigutamise teel peadirektoraadi siseselt. Vajaduse korral võidakse
personali täiendada meedet haldavale peadirektoraadile iga-aastase vahendite
eraldamise menetluse käigus, arvestades olemasolevate eelarvepiirangutega.
Ülesannete kirjeldus:
 Ametnikud ja ajutised töötajad ||
 Koosseisuvälised töötajad ||

3.2.4.
Kooskõla kehtiva mitmeaastase finantsraamistikuga

–
¨  Ettepanek/algatus on kooskõlas kehtiva
mitmeaastase finantsraamistikuga
–
ý  Ettepanekuga/algatusega kaasneb mitmeaastase
finantsraamistiku asjakohase rubriigi ümberplaneerimine
Selgitage ümberplaneerimist, osutades asjaomastele
eelarveridadele ja summadele.
Komisjoni uus algatus
–
¨  Ettepanekuga/algatusega seoses on vajalik
paindlikkusinstrumendi kohaldamine või mitmeaastase finantsraamistiku
läbivaatamine[18]
Selgitage vajalikku toimingut, osutades asjaomastele
rubriikidele, eelarveridadele ja summadele.

3.2.5.
Kolmandate isikute rahaline osalus

–
Ettepanek/algatus hõlmab kaasrahastamist, mille
hinnanguline summa on järgmine:
assigneeringud miljonites eurodes (kolm kohta pärast
koma)
   || Aasta 2013 || Aasta 2014 || Aasta 2015 || Kokku
 Täpsustage kaasrahastav asutus || Liikmesriigid EBA kaudu – koguvajadusest 60 %
 Kaasrahastatavad assigneeringud KOKKU || 1,035 || 0,885 || 0,885 || 2,805

3.3.
Hinnanguline mõju tuludele

–
ý  Ettepanekul/algatusel puudub finantsmõju
tuludele.
–
¨  Ettepanekul/algatusel on järgmine finantsmõju:
¨         omavahenditele
¨         mitmesugustele tuludele
miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
 Tulude eelarverida || Jooksva aasta eelarves kättesaadavad assigneeringud || Ettepaneku/algatuse mõju[19]
 Aasta N || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisada vajalik arv aastaid, et kajastada finantsmõju kestust (vt punkt 1.6)
 Artikkel ………………. ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Mitmesuguste
sihtotstarbeliste tulude puhul täpsustage, milliseid kulude eelarveridasid
ettepanek mõjutab.
Täpsustage tuludele
avaldatava mõju arvutusmeetod.
Krediidiasutuste ja investeerimisühingute
suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete määruse ettepaneku ning krediidiasutuste
asutamise ja tegevuse tingimusi ja krediidiasutuste ja investeerimisühingute
usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet käsitleva direktiivi ettepaneku
finantsselgituse lisa
Kasutatud metoodika ja peamised eeldused
Kahest ettepanekust tulenevate EBA poolt
teostatavate ülesannetega seotud personalikulud (jaotis 1) on hinnatud
kooskõlas kuluklassifikatsioonidega komisjonile esitatud EBA 2012. aasta
eelarveprojektis.
Komisjoni kaks ettepanekut sisaldavad sätteid,
mille kohaselt EBA töötab välja umbes 55 komplekti uusi siduvaid tehnilisi
standardeid, millega peaks tagatama äärmiselt tehnilist laadi sätete ühtne
kohaldamine kogu ELis[20].
Ettepanekute kohaselt peaks EBA esitama umbes 60 % uutest siduvatest
tehnilistest standarditest 2013. aastal. Selle eesmärgi saavutamiseks on
vaja suurendada personali arvu juba alates 2013. aastast. Seoses ametikohtade
laadiga eeldab uute siduvate tehniliste standardite edukas ja õigel ajal
valmimine eelkõige täiendavaid poliitika-, õigus- ja mõju hindamise ametnikke.
Võttes aluseks komisjoni talituste ja EBA
hinnangud, kohaldati järgmisi oletusi, et hinnata mõju täistööajale taandatud
töötajate arvule, mis tuleneb vajadusest töötada välja kahe ettepanekuga seotud
siduvad tehnilised standardid:
–
üks poliitikaametnik koostab aastas kaks keskmise
keerukusega siduvat tehnilist standardit; see tähendab, et 2013. aastaks on
vaja 17 poliitikaametnikku;
–
kaheksa siduva tehnilise standardi menetlemiseks on
vaja ühte mõjuhinnangutega tegelevat ametnikku; see tähendab, et 2013. aastaks
on vaja nelja mõjuhinnangutega tegelevat ametnikku;
–
viie siduva tehnilise standardi koostamiseks on
vaja ühte õigusametnikku; see tähendab, et 2013. aastaks on vaja seitset
õigusametnikku;
–
vaja on kahte täiendavat abistavat täistööajale
taandatud töötajat, kes abistaksid eespool osutatud ametnikke igapäevaselt.
Seega
siduvate tehniliste standardite valmimine, mille tähtaeg on 2013. aastal,
eeldab 30 täistööajale taandatud töötajat. EBA esitatud andmete kohaselt
tegeleb siduvate tehniliste standardite 2011. aasta lõpuks 14 eksperti. Ennetades
siduvate tehniliste standarditega seotud töökoorumuse suurenemist, küsis EBA
oma 2012. aasta komisjonile esitatud eelarveprojektis 22 täiendavat
täistööajale taandatud töötajat, kellest seitse on ette nähtud siduvate
tehniliste standardite koostamiseks[21].
Kui EBA esitas 2012. aasta eelarve projekti, ei hõlmanud see ülejäänud üheksat
vajalikku täistööajale taandatud töötajat, sest EBA ei olnud teadlik siduvate
tehniliste standardite arvust, mille väljatöötamist temalt nõutakse kahe
ettepanekuga. Kõnealused ametikohad lisatakse siiski EBA tulevastesse
aastaeelarve taotlustesse.
Muud oletused:
−
võttes aluseks täistööajale taandatud töötajate
arvu 2012. aasta eelarve projektis, eeldatakse, et täiendavad üheksa
täistööajale taandatud töötajast seitse on ajutised töötajad (79 %), üks
on riikide lähetatud ekspert (14 %) ning üks on lepinguline töötaja
(7 %);
−
keskmine aastane palgakulu personali eri
kategooriate puhul põhineb eelarve peadirektoraade suunistel;
−
palga suhtes Londoni puhul kohaldatav koefitsient
on 1,344;
−
koolituskulud on ühe täistööajale taandatud töötaja
kohta eeldavalt 1000 eurot aastas;
−
lähetuskulud on 9700 eurot, võttes aluseks 2012.
aasta lähetuste eelarve projekti keskmise täistööajale taandatud töötaja kohta;
−
töölevõtmisega seotud kulud (reis, hotell, arstlik
läbivaatus, sisseseadmis- ja muud toetused, kolimiskulud jne) on 27 700
eurot, võttes aluseks 2012. aasta eelarve projekti töölevõtmisega seotud kulude
kohta ühe täidetava ametikoha puhul.
Eeldatakse, et töökoormus, mis on seotud
eespool osutatud täistööajale taandatud töötajate arvu suurenemisega, säilib ka
pärast 2014. aastast ning see on osaliselt seotud juba väljatöötatud siduvate
tehniliste standardite muutmisea ja osaliselt ülejäänud 40 % siduvate
tehniliste standardite koostamisega vastavalt kahele seadusandlikule
ettepanekule ja muudele tulevastele seadusandlikele ettepanekutele panganduse
reguleerimise valdkonnas.
Järgmise kolme aasta eelarve vajaliku
suurendamise arvutamise meetod on esitatud üksikasjalikumalt allolevas tabelis.
Arvutus kajastab asjaolu, et 40 % kuludest rahastatakse ühenduse
eelarvest.
Järgmises tabelis esitatakse seitsme ajutise
töötaja kavandatav ametikohtade loetelu:
[1]               ABM – tegevuspõhine juhtimine;
ABB – tegevuspõhine eelarvestamine.
[2]               Vastavalt finantsmääruse artikli 49 lõike 6
punktile a või b.
[3]               Eelarve täitmise viise
selgitatakse koos viidetega finantsmäärusele veebisaidil BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[4]               Määratletud finantsmääruse
artiklis 185.
[5]               Liigendatud assigneeringud /
liigendamata assigneeringud.
[6]               EFTA: Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsioon.
[7]               Kandidaatriigid ja vajaduse
korral Lääne-Balkani potentsiaalsed kandidaatriigid.
[8]               Aasta, mil alustatakse
ettepaneku/algatuse rakendamist.
[9]               Tehniline ja/või haldusabi ning
ELi programmide ja/või meetmete rakendamiseks antava toetusega seotud kulud
(endised B..A read), otsene teadustegevus, kaudne teadustegevus.
[10]             Aasta, mil alustatakse
ettepaneku/algatuse rakendamist.
[11]             Väljundid on tarnitavad kaubad ja
teenused (nt: rahastatud üliõpilasvahetuste arv, ehitatud teede pikkus
kilomeetrites jms).
[12]             Vastavalt punktis 1.4.2 nimetatud
eesmärkidele. „Erieesmärk/eesmärgid
...”
[13]             Aasta, mil alustatakse
ettepaneku/algatuse rakendamist.
[14]             Tehniline ja/või haldusabi ning
ELi programmide ja/või meetmete rakendamiseks antava toetusega seotud kulud
(endised B..A read), otsene teadustegevus, kaudne teadustegevus.
[15]             Lepingulised töötajad,
renditööjõud, noored eksperdid delegatsioonides, kohalikud töötajad, riikide
lähetatud eksperdid.
[16]             Tegevusassigneeringutest
rahastatavate koosseisuväliste töötajate ülempiiri arvestades (endised B.A
read).
[17]             Peamiselt struktuurifondid, Maaelu
Arengu Euroopa Põllumajandusfond ja Euroopa Kalandusfond.
[18]             Vt institutsioonidevahelise kokkuleppe punktid 19 ja 24.
[19]             Traditsiooniliste omavahendite (tolli- ja suhkrumaksud) korral peab olema
märgitud netosumma, s.t brutosumma pärast 25 % sissenõudmiskulude
mahaarvamist.
[20] Kuna EBA-l on põhjalikud eriteadmised, anti
talle volitused töötada välja siduvad tehnilised standardid, kuna on vaja
sätestada tõhus mehhanism, millega kehtestada ELi pangandusalaste õigusaktide
valdkonnas ühtlustatud regulatiivsed tehnilised standardid, et tagada ka
ühtsete eeskirjade abil võrdsed võimalused ning hoiustajate, investorite ja
tarbijate piisav kaitse kogu liidus. Selleks
koostab ELi õigusega määratletud valdkondades EBA regulatiivsete tehniliste
standardite eelnõud, mis ei hõlma poliitikavalikud ning mille komisjon hiljem
delegeeritud õigusaktidena kinnitab vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu
artiklile 290, et anda neile standarditele siduv õigusjõud. Enne siduvate tehniliste standardite eelnõude
esitamist komisjonile, tuleb EBA-l teostada ulatuslik eeltöö, mis hõlmab
huvitatud isikutega konsulteerimist seoses siduvate tehniliste standarditega
ning sellistel isikutel märkuste esitamise võimaldamist kavandatud meetmete
kohta; õigusliku mõju hindamise
teostamist; õigusaktide koostamist ja
muid ülesandeid.
[21] Muud EBA poolt 2012. aasta eelarveprojektis
küsitud ametikohad on seotud järelevalve ja rakendusosakondade töökoormuse
eeldatava suurenemisega. Muude ametikohtade
arvu suurendamise taotlus tuleneb ressursside kasutamise kogemusest EBA
esimesel tegevusaastal ning eesmärk on tagada EBA ülesannete tulemuslik
täitmine seoses õigusrikkumistega, järelevalveasutuste kolleegiumis
osalemisega, tarbijate valdkonnaga, rahvusvahelise tööga ning muude
valdkondadega.