				|

		52013PC0130

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta, ning määrust (EÜ) nr 2027/97 lennuettevõtja vastutuse kohta reisijate ja nende pagasi õhuveol /* COM/2013/0130 final - 2013/0072 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
1.1.        Kehtiv õigusraamistik
Vastavalt määrusele (EÜ) nr 261/2004[1] peavad lennuettevõtjad
sõltuvalt reisi katkestusega seotud asjaoludest tegema järgmist:
–
pakkuma reisijatele abi, näiteks sööki, suupisteid,
helistamisvõimalust ja hotellimajutust;
–
pakkuma teekonna muutmise ja tagasimakse võimalust;

–
maksma sõltuvalt lennu pikkusest kuni 600 euro
suuruse kindlasummalise hüvitise ühe reisija kohta ning
–
teavitama reisijaid ennetavalt nende õigustest.
Lennuettevõtja ei ole kohustatud maksma
rahalist hüvitist, kui ta tõendab, et lennu hilinemise või tühistamise
põhjustasid erakorralised asjaolud. Siiski peab lennuettevõtja ka erakorraliste
asjaolude korral täitma hoolitsemis ja abistamiskohustusi.
Peale selle on määrusega ette nähtud, et
liikmesriigid loovad kõnealuse määruse nõuetekohase kohaldamise tagamiseks
riiklikud täitevasutused.
Käesolevas määruses sätestatud õigusi ei tohi
segamini ajada Montréali konventsioonist tulenevate õigustega, kuna
konventsioonis käsitletakse individuaalset kahjutasu, mis määratakse sõltuvalt
konkreetse reisija konkreetsest olukorrast kindlaks igal üksikjuhul eraldi,
määruses (EÜ) nr 261/2004 aga on sätestatud hoolitsemise ja abi andmisega
seotud standardõigused, mida kohaldatakse kõikide reisijate suhtes, sõltumata
nende konkreetsest olukorrast.
Vastavalt Montréali konventsioonile
(mis on määrusega (EÜ) nr 2027/97[2]
üle võetud ELi õigusesse) võib reisijal olla õigus saada hüvitist seoses pagasikäitlemishäiretega
(kuid mitte rohkem kui 1200 eurot), välja arvatud juhul, kui lennuettevõtja
tõendab, et ta on võtnud kõik mõistlikud meetmed, et vältida kahju või et
selliseid meetmeid ei olnud võimalik võtta. Erinevalt määrusest (EÜ) nr
261/2004 ei ole määruses (EÜ) nr 2027/97 ega ka Montréali konventsioonis nõutud
asjaomase õigusakti nõuetekohase kohaldamise eest vastutavate riiklike
täitevasutuste loomist.
1.2.        Hiljutine areng
Sageli ei suuda lennuettevõtjad tagada
reisijate õigusi lennureisist mahajätmise, lennu tühistamise või pikaajalise
hilinemise ning pagasikäitlemishäirete korral, eelkõige määruse (EÜ) nr
261/2004 (edaspidi „määrus”) ja määruse (EÜ) nr 2027/97 kohaldamise raames.
Dokumendis „2010. aasta aruanne ELi
kodakondsuse kohta: ELi kodanike õigusi piiravate takistuste kõrvaldamine”[3] on sätestatud meetmed, et
tagada mis tahes transpordiliiki kasutavatele reisijatele ühtsed õigused kogu
ELis ja selliste õiguste nõuetekohane jõustamine.
Komisjonis 28. märtsil 2011 vastu võetud transpordialases
valges raamatus on ühe algatusena nimetatud vajadust saavutada reisijate
õigusi käsitlevate ELi õigusaktide ühtne tõlgendamine ning ühtlustatud ja
tulemuslik jõustamine, et tagada ettevõtjatele võrdsed võimalused ning
kodanikele Euroopa normidele vastav kaitse[4]
Komisjoni 11. aprilli 2011. aasta teatises[5] märgiti, et määruse (EÜ) nr 261/2004 sätteid tõlgendatakse praegu
kehtivas tekstis esinevate üheselt määratlemata valdkondade ja lünkade tõttu
erinevalt, ning et liikmesriigid ei ole kõnealust määrust ühetaoliselt
jõustanud. Lisaks sellele on reisijatel raske oma individuaalseid õigusi
jõustada.
29. märtsil 2012 võttis Euroopa Parlament vastu
resolutsiooni[6]
seoses komisjoni eespool nimetatud teatisega. Euroopa Parlament on seisukohal,
et kehtivate eeskirjade nõuetekohane kohaldamine liikmesriikides ja lennuettevõtjate
poolt, piisavate ja lihtsate kahjuhüvitamisvahendite kasutuselevõtmine ning
reisijate täpne teavitamine nende õigustest peaksid olema reisijate usalduse
taastamise nurgakivid. Euroopa Parlament avaldab kahetsust, et riiklikud
täitevasutused ei suuda reisijate õigusi alati tulemuslikult kaitsta. Euroopa
Parlament palub komisjonil teha määruse (EÜ) nr 261/2004 kohta ettepanek, et
täpsustada reisijate õigusi ning määrata eelkõige kindlaks mõiste
„erakorralised asjaolud” sisu.
ELi õigusaktid peavad olema täielikult
kooskõlas põhiõiguste hartaga[7].
Harta artiklist 38 järeldub eelkõige, et kõikides ELi poliitikavaldkondades
tuleb tagada tarbijakaitse kõrge tase. Muud asjakohased sätted hõlmavad õigust
isikuandmete kaitsele (artikkel 8), mis tahes diskrimineerimise keeldu ja
puuetega inimeste integreerimist (artiklid 21 ja 26) ning õigust tõhusale
õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtumõistmisele (artikkel 47).
Kohtupraktikal on
olnud otsustav mõju kõnealuse määruse tõlgendamisele. Kohtuasjas C-344/04
(IATA) kinnitas Euroopa Kohus määruse täielikku kooskõla Montréali
konventsiooniga ning kahe asjaomase õigusliku vahendi vastastikust täiendavust.
Kohtuasjas C-549/07 Wallentin-Herrman määras kohus kindlaks, millal õhusõiduki
tehnilist probleemi ei tohiks käsitada erakorralise asjaoluna. Sturgeoni
kohtuasjas (liidetud kohtuasjad C-402/07 ja C-432/07) otsustas Euroopa Kohus,
et saabumiskohta vähemalt kolmetunnise hilinemise korral on reisijal õigus
hüvitisele.
Käesoleva
ettepaneku eesmärk on edendada lennureisijate huve ja tagada, et
lennuettevõtjad kaitsevad lennureisijaid igati reisikatkestuste korral, ning
samal ajal võtta arvesse rahalist mõju lennutranspordisektorile ja tagada
lennuettevõtjate tegutsemine ühtlustatud tingimustel liberaliseeritud turul.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA
MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
2.1.        Konsulteerimise käik
Ajavahemikus 19. detsembrist 2011 kuni 11.
märtsini 2012 toimus avalik arutelu. Esitati 410 märkust. Arutelu tulemused on
kättesaadavad komisjoni veebisaidil[8].
Lisaks küsitles konsulteerija individuaalselt ja üksikasjalikumalt 98 esindajat
kõikidest sidusrühmadest.
Peale selle korraldas komisjon koostöös
Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega 30. mail 2012 konverentsi, kus
sidusrühmadele anti võimalus avaldada arvamust avaliku arutelu tulemuste kohta.
Konverentsi ettekanded ja protokoll on kättesaadavad komisjoni veebisaidil[9].
Tarbijate ja lennureisijate esindajad keskendusid peamiselt määruse nõuete mittetäitmisele ning selle
puudulikule jõustamisele, eelkõige seoses rahalise hüvitise maksmisega
lennureisi hilinemise korral. Lennuettevõtjad ja nende ühendused
rõhutasid eelkõige seda, et määruse rakendamise kulud on väga suured, kuna
lennuettevõtjad peavad võtma piiramatu vastutuse selliste intsidentide eest,
milles nad süüdi ei ole (nt tuhapilvega seotud probleemid 2010. aasta
aprillis). Lennuettevõtjad kritiseerisid teravalt Sturgeoni kohtuasjas tehtud
otsust, mis võib tekitada ülemääraseid kulusid. Reisibüroode ja
-korraldajate ühenduste seisukohad sarnanesid lennuettevõtjate omaga, välja
arvatud mõned märkimisväärsed erinevused seoses teekonna muutmise õigusega või
lennupileti kasutamata jätmisega (reisile mitteilmumise korral rakendatav
poliitika). Lennujaamad väljendasid kindlat vastuseisu vastutuse mis
tahes suurendamisele läbivaadatud määruse alusel.
Avalikus arutelus osalenud liikmesriikide ametiasutuste
ja allasutuste seisukohad sarnanesid enamikel juhtudel
tarbijate/lennureisijate ühenduste seisukohtadega, samas olid nad tundlikumad
majandus-, eelarve-ja õiguspiirangute suhtes.
2.2.        Mõju hindamine
Komisjon hindas nelja lennureisijate õiguste
parema kohaldamise ja jõustamise varianti. Variandid erinevad üksteisest selle
poolest, mil viisil on saavutatud kompromiss rangema jõustamise ning
majandusstiimulite kohandamise vahel lennuettevõtjate hulgas: kulude
suurenemine sunnib lennuettevõtjaid otsima võimalusi hoida nõuete järgimisest
tulenevad kulud võimalikult madalal ja püüda vältida reisijate õiguste
tagamist. Karistuste karmistamine on stiimul, mis aitab tagada nõuete täitmist.
Seepärast tuleks selliste variantide puhul, kus komisjoni määrusest tulenevate
kohustustega seotud kulud on suuremad, rakendada karmimaid ja kooskõlastatumaid
jõustamismeetmeid.
Kõnealuseid variante kaaluti seetõttu, et
juhul, kui keskendutakse vaid jõustamisele ega võeta arvesse majandustegureid,
mis vähendavad lennuettevõtjate huvi nõuete täitmise vastu, tuleks teha suuri
riiklikke investeeringuid õiguskaitseorganitesse.
Variant 1: keskendumine
majandusstiimulitele (mõõdukad muutused jõustamise valdkonnas). Variandi 1 puhul on jõustamine koordineeritum tänu tihedamale
teabevahetusele riiklike täitevasutuste ja komisjoni vahel. Selle variandi
puhul keskendutakse peamiselt kulude vähendamisele, asendades mõned
hoolitsusega seotud kohustused (nt toitlustamine ja majutus) nõudega, et
lennuettevõtja peab reisijatele pakkuma vabatahtlikku kindlustust.
Variant 2: jõustamismeetmete karmistamine
koos majandusstiimulite kohaldamisega. Jõustamismeetmeid
karmistatakse riiklike täitevasutuste tegevuse tõhusama koordineerimise kaudu.
Riiklikud täitevasutused peavad edastama komisjonile täpsemat teavet oma
tegevuse kohta ning komisjon võib taotleda uurimise algatamist eelkõige mitut
liikmesriiki hõlmavate juhtumite puhul. Hoolitsuse ja abi suurenemisega seotud kulud
kompenseeritakse rahaliste hüvitiste üldsumma kohandamisega. Selle eesmärgi
saavutamiseks vähendatakse hüvitiste väljamaksmise sagedust kahel viisil:
·
variant 2a:
ajavahemikku, mille möödumisel reisijal tekib õigus taotleda hüvitist lennu
hilinemise eest, pikendatakse praeguselt kolmelt tunnilt vähemalt viiele
tunnile;
·
variant 2b: mõistet
„erakorralised asjaolud” laiendatakse nii, et see hõlmaks ka enamikku tehnilisi
puudujääke.
Nii variandi 2a kui ka variandi 2b puhul
analüüsitakse seda, kas ühekordse hüvitise täiendav kohandamine on põhjendatud
või mitte.
Variandi 2 kohaselt piiratakse
majutuskohustust pikka aega kestva erakorralise sündmuse korral kolme või nelja
päevani. Selleks et leevendada eespool nimetatud muudatuste mõju reisijatele,
on kavas kasutusele võtta hädaolukorra lahendamise kavad ja kiirendada teekonna
muutmist.
Variant 3: põhitähelepanu jõustamisel. Selle variandi puhul keskendutakse täielikult karmimale jõustamisele
ning täpsustatakse reisijate praegusi õigusi, et tõhustada nende kohaldamist.
Variant 4: tsentraliseeritud jõustamine, Variandi 4 puhul keskendutakse täielikult tsentraliseeritud
jõustamispoliitikale, mis peab tasakaalustama nõuete täitmisega seotud
negatiivsete stiimulite mõju. Seega on ELi täitevasutused selle variandi lahutamatu
osa.
Variantide 3 ja 4 puhul tagab lennupileti
hinnale lisatud tasust rahastatav fond pikka aega kestva erakorralise sündmuse
korral reisijatele järjepideva hoolitsuse ning hüvitab vähemalt osa
lennuettevõtjate kahjust.
Kõikidel variantidel on ühised tunnusjooned,
näiteks:
·
eri küsimuste täpsustamine (näiteks eespool
nimetatud erakorralised asjaolud, teekonna muutmise kohustus, hoolitsus
lennurajaga seotud viivituste korral, ümberistumisel lennust mahajäämine jne);
·
üldise jõustamise ja konkreetsete kaebuste
menetlemise funktsionaalne lahutamine, kusjuures konkreetsete kaebustega võivad
tegelema hakata alternatiivsed vaidluste lahendamise asutused; nii
lennuettevõtjad kui ka konkreetsete kaebuste arutamisega tegelevad asutused
peavad järgima selget kaebuste menetlemise korda (kus on muu hulgas sätestatud
maksimaalne vastamistähtaeg);
·
teiste turuosaliste kaasamine: lennuettevõtjatel on
suurem võimalus kasutada regressiõigust reisikatkestuse põhjustanud kolmandate
isikute vastu; lennujaama kasutajate ühiste hädaolukorra lahendamise kavade
koostamine.
Mõjuhinnangust järeldub, et variant 2 on
teistest eelistatum, kuna see suurendab reisijate õigusi kõige tulemuslikumalt
ja tõhusamalt, võttes samal ajal arvesse muudatuste rahalist mõju
lennutranspordisektorile. Variant 2a on variandiga 2b võrreldes pisut
eelistatum, kuna juhul, kui hilinemise eest hüvitise saamise õiguse tekkimist
õigustav ajavahemik on liiga lühike (nagu on ette nähtud variandiga 2b), võib
tühistatud reiside arv suureneda ning kuna variandiga 2a tagatakse parem
kooskõla hüvitise saamise õiguse ja tagasimakseõiguse vahel (mõlemad tekivad
kõige varem pärast viie tunni möödumist). Mõjuhinnangust ei selgu, missugust
variandi 2a allvarianti tuleks eelistada (nt hüvitise suuruse kohandamine ja/või
erineva pikkusega ajavahemikud lennureisi hilinemise eest makstava hüvitise
saamise õiguse tekkimiseks).
Variandi nr 2 puhul jäävad lennuettevõtjate
kulud samasuguseks nagu praegu seoses määruse nõuete täitmisega, kuid nende
edasise suurenemise võimalus on piiratud juhul, kui suureneb hüvitist
taotlevate reisijate arv või kui erakorraline sündmus kestab pikka aega.
Komisjon on otsustanud tugineda ettepaneku
tegemisel mõjuhinnangu tulemustele, st lähtudes valikuvariandist 2a, mis muu
hulgas hõlmab ka hilinemise eest hüvitise saamise õiguse tekkeks vajaliku
ajavahemiku pikendamist viie tunnini kõikide ELi-siseste lennureiside puhul.
Käesoleva ettepaneku kohaselt hüvitise suurus allvariantide puhul ei muutu;
selle asemel pikendatakse EList väljapoole suunduvate üle 3 500 km
pikkuste lennureiside puhul ajavahemikku, mis on kehtestatud hilinemise eest
antava hüvitise saamise õiguse tekkimiseks, võttes arvesse seda, et pikkadel
lendudel tekkinud konkreetse probleemide põhjused tuleb kõrvaldada
lennuettevõtja põhibaasist kaugemal (üheksa tundi EList väljapoole suunduvate 3
500–6 000 km pikkuste lennureiside puhul ning 12 tundi 6 000 km ja pikemate
lennureiside puhul).
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
3.1.        Õiguslik alus
Ettepanek põhineb Euroopa Liidu toimimise
lepingu artikli 100 lõikel 2.
3.2.        Subsidiaarsuse ja
proportsionaalsuse põhimõte
Esiteks on liikmesriikidel piiratud võimalused
tarbijakaitsevaldkonnas üksi tegutseda, kuna lennuteenuseid käsitlev määrus
(EÜ) nr 1008/2008 ei võimalda liikmesriikidel kehtestada täiendavaid nõudeid
ELi-siseseid teenuseid pakkuvate lennuettevõtjate suhtes.[10]
Teiseks tuleneb enamik lennureisijate
õigustega seotud probleeme määruste (EÜ) nr 261/2004 ja (EÜ) nr 2027/97
erinevast kohaldamisest/jõustamisest eri liikmesriikides ning see vähendab
reisijate õigusi ja takistab võrdsete tingimuste loomist kõikidele
lennuettevõtjatele. Neid probleeme on võimalik lahendada vaid ELi
koordineeritud sekkumise abil.
Ettepanek on vastavuses ka proportsionaalsuse
põhimõttega. Ettevõtjate ja liikmesriikide ametiasutuste lisakulud on seotud
vaid väljaminekutega, mis on vajalikud reisijate õiguste paremaks kohaldamiseks
ja jõustamiseks. Hoolitsuse ja abi pakkumise või pikaajalise hilinemise
hüvitamisega seotud kulude suurenemine kompenseeritakse hüvitise saamise õiguse
tekkeks nõutava ajavahemiku muutmisega.
3.3.        Ettepaneku üksikasjalik
selgitus
3.3.1. Reisijate õiguste tulemuslik ja
järjepidev jõustamine
Ettepaneku eesmärk on parandada jõustamist
ning selgitada olulisemaid põhimõtteid ning reisijate konkreetseid õigusi, mis
on põhjustanud hulgaliselt vaidlusi lennuettevõtjate ja reisijate vahel, ning
tõhustada ja paremini koordineerida liikmesriikide jõustamistegevust.
3.3.1.1. Olulisemate põhimõtete selgitamine
·
Mõiste „erakorralised asjaolud”: kooskõlas Euroopa Kohtu otsusega kohtuasjas C-549/07
(Wallentin-Herman) on kõnealune mõiste ettepanekus selgelt määratletud kui
asjaolu, mis oma olemuselt või päritolult ei ole omane asjaomase lennuettevõtja
tavapärasele tegevusele ja väljub tema tegeliku kontrolli alt. Lisaks
kehtestatakse ettepanekus õiguskindluse täiendavaks tagamiseks mittetäielik
loetelu asjaoludest, mida tuleb käsitada erakorralisena, ning asjaoludest, mida
ei tuleks käsitada erakorralisena (ettepaneku artikli 1 punkt 1e; muudetud
määruse (EÜ) nr 261/2004 artikli 2 punkt m ning 1. lisa).
·
Õigus hüvitisele lennu pikaajalise hilinemise
korral: ettepanekus on üksikasjalikult sätestatud, et
määrusele (EÜ) nr 261/2004 lisatakse tekst, milles käsitletakse õigust saada
hüvitist lennu pikaajalise hilinemise korral kooskõlas Euroopa Kohtu otsusega
liidetud kohtuasjades C-407/07 ja C-432/07 (Sturgeon). Siiski tuleks selleks,
et vältida tühistatud lendude arvu suurenemist (mis on reisija seisukohalt
üldjuhul ebamugavam), pikendada ajavahemikku, mille möödumisel tekib õigus
hüvitise saamisele, kõikide ELi-siseste lennureiside puhul kolmelt tunnilt
viiele tunnile Kui ELi-siseste lendude puhul on kavas kohaldada üht ja sama
ajavahemikku, siis kolmandatesse riikidesse suunduvate ja sealt saabuvate
lennureiside puhul hakkab asjaomase ajavahemiku pikkus sõltuma lennureisi
pikkusest, et võtta arvesse lennuettevõtjate praktilisi probleeme, mis tekivad
siis, kui hilinemise põhjus tuleb kõrvaldada kodubaasist kaugel asuvas
lennujaamas (vt punkt 3.3.2) (Ettepaneku artikli 1 lõige 5; muudetud määruse
(EÜ) nr 261/2004 artikli 6 lõige 2).
·
Õigus teekonna muutmisele: ettepanekus täpsustatakse, et kui lennuettevõtjal ei ole võimalik 12
tunni jooksul reisija teekonda oma teenuste abil muuta, tuleb kaaluda teiste
lennuettevõtjate ning muude transpordiliikide pakutavaid võimalusi sõltuvalt
vabade kohtade olemasolust (ettepaneku artikli 1 lõige 8; muudetud määruse (EÜ)
nr 261/2004 artikli 8 lõige 5).
·
Õigus hoolitsusele: kui
praegu sõltub hoolitsusõiguse tekkimiseks nõutav ajavahemik lennu pikkusest
(kaks, kolm või neli tundi), siis käesoleva ettepanekuga sätestatakse kõikide
lendude jaoks üks ajavahemik kaks tundi (ettepaneku artikli 1 lõige 5; muudetud
määruse (EÜ) nr 261/2004 artikli 6 lõike 1 punkt i).
·
Mahajäämine ümberistumisega lennust: ettepanekus kinnitatakse, et lennureisijal, kes jääb ümberistumisega
lennust maha eelmise lennu hilinemise tõttu, on õigus hoolitsusele (mida peab
pakkuma selle lennu käitaja, kelle lennust maha jäädi, kuna tal on selleks
kõige paremad võimalused), ning teatavatel juhtudel ka õigus hüvitisele (mida
peab pakkuma hilinenud lennu käitaja, kelle tõttu lennust maha jäädi). Siiski
kohaldatakse õigust hüvitisele vaid siis, kui ümberistumisega lennud on
üheainsa veolepingu osa, kuna sel juhul kannavad hilinemise eest vastutust
asjaomased lennuettevõtjad, kes on kavandatud ümberistumisest teadlikud.
Lennuettevõtjatele jääb õigus leppida omavahel kokku kulude jagamises
(ettepaneku artikli 1 lõige 6; muudetud määruse (EÜ) nr 261/2004 artikkel 6a).
·
Lennuplaani muutmine:
ettepanekus kinnitatakse, et kui lennuettevõtja teatab lennuplaani muutmisest
vähem kui kaks nädalat enne algselt kavandatud väljumisaega, on reisijal samad
õigused, mis lennu hilinemise korral (ettepaneku artikli 1 lõige 5; muudetud
määruse (EÜ) nr 261/2004 artikkel 6).
·
Lennurajaga seotud hilinemised: ettepanekus on selgelt sätestatud reisijate õigused juhul, kui
õhusõiduk hilineb lennurajaga seotud põhjustel, eelkõige õigus lahkuda pärast
viie tunni möödumist õhusõiduki pardalt (kooskõlas õigusega tagasimaksele)
(ettepaneku artikli 1 lõige 5; muudetud määruse (EÜ) nr 261/2004 artikli 6
lõige 5).
·
Reisile mitteilmumise korral rakendatava
poliitika osaline keelustamine: ettepanekus
kinnitatakse, et edasi-tagasi pileti ostnud reisijat ei või jätta maha tagasi
reisi alguspunkti suunduvalt lennult põhjendusega, et ta ei kasutanud
väljalennuks ostetud piletit. Siiski ei piirata kõnealuse keeluga
lennuettevõtjate õigust kehtestada konkreetseid eeskirju ühe ja sama lennureisi
piletite kasutamisjärjekorra kohta. Komisjon otsustas reisile mitteilmumise
korral rakendatava poliitika osalise keelustamise kasuks seetõttu, et vastasel
korral väheneb lennuettevõtjate huvi müüa vahemaandumisega lende odavamalt kui
otselende, mis aga omakorda kahjustab konkurentsi (ettepaneku artikli 1 lõike 3
punkt b, muudetud määruse (EÜ) nr 261/2004 artikli 4 lõige 4).
·
Õigus saada teavet:
reisijatel peaks olema õigus saada teavet lennu katkestamise kohta kohe pärast
selle teabe kättesaadavaks muutumist (ettepaneku artikli 1 lõige 13; muudetud
määruse (EÜ) nr 261/2004 artikkel 14).
3.3.1.2. Karistuste tulemuslikkuse ja
järjepidevuse tagamine
Ettepanekus täpsustatakse riiklike
täitevasutuste rolli, mis hõlmab sõnaselgelt üldise jõustamisega seotud
ülesannete täitmist. Konkreetsete kaebuste kohtuväline menetlemine jääb aga
kaebuste menetlemise asutuste ülesandeks, millest alternatiivseid vaidluste
lahendamise asutusi käsitleva uue määruse[11]kohaselt
võivad saada alternatiivsed vaidluste lahendamise asutused. Mõlemad asutused
teevad tihedat koostööd (ettepaneku artikli 1 lõige 15, muudetud määruse (EÜ)
nr 261/2004 artiklid 16 ja 16a).
Riiklikud täitevasutused võtavad kasutusele
praegusest veelgi ennetavama kontrollipoliitika ning nende ülesanded
hakkavad tulevikus hõlmama ka määruse (EÜ) nr 2027/97 (ja Montréali
konventsiooni) kohaste pagasit käsitlevate sätete täitmise kontrollimist
(ettepaneku artikli 2 lõige 4, muudetud määruse (EÜ) nr 2027/97 artikkel 6b).
Riiklike jõustamisasutuste vahelise
teabevahetuse ja koordineerimise tõhustamiseks rakendatakse
aruandekohustust ja ametlikke kooskõlastusmenetlusi (ettepaneku artikli 1 lõige
15; muudetud määruse (EÜ) nr 261/2004 artikkel 16b).
3.3.1.3. Individuaalsete nõuete ja kaebuste
tulemusliku menetlemise tagamine
Ettepaneku kohaselt peavad lennuettevõtjad
teavitama reisijaid pileti broneerimise ajal nõuete ja kaebuste menetlemise
korrast, tagama elektroonilised vahendid kaebuste esitamiseks ning andma teavet
nõuete menetlemiseks pädevate asutuste kohta. Lennuettevõtjad peavad reisijate
nõuetele ja kaebustele vastama kahe kuu jooksul (ettepaneku artikli 1 lõige 15;
muudetud määruse (EÜ) nr 261/2004 artikkel 16a).
3.3.2. Üksikasjalikum arvestamine
lennuettevõtjate finantssuutlikkusega
Ettepanek sisaldab piiratud arvul meetmeid,
mille eesmärk on vähendada määruse (EÜ) nr 261/2004 kõige kulukamaid aspekte.
·
Õigus hüvitise saamiseks ELi piires toimuva
lennureisi hilinemisel tekib pärast viie tunni möödumist. Kolmandatesse
riikidesse suunduvate või sealt saabuvate lennureiside puhul hakkab hüvitise
saamiseks nõutava ajavahemiku pikkus sõltuma asjaomase lennureisi pikkusest, et
võtta arvesse probleeme, mis tekivad siis, kui lennuettevõtja peab hilinemise
põhjuse kõrvaldama kodubaasist kaugel asuvas lennujaamas: EList väljapoole
suunduva kuni 3 500 km pikkuse lennureisi puhul on selleks ajavahemikuks viis
tundi, EList väljapoole suunduva 3 500–6 000 km pikkuse lennureisi puhul üheksa
tundi ning EList väljapoole suunduva üle 6 000 km pikkuse lennureisi puhul 12
tundi – (ettepaneku artikli 1 lõige 5; muudetud määruse (EÜ) nr 261/2004
artikli 6 lõige 2).
·
Kui lend hilineb või tühistatakse erakorraliste
asjaolude tõttu, võib lennuettevõtja piirata reisija majutusõigust kolmele ööle
maksumusega kuni 100 eurot öö kohta (ettepaneku artikli 1 lõige 9, muudetud
määruse (EÜ) nr 261/2004 artikli 9 lõige 4). Mõju, mida eespool nimetatud
meetmed reisijatele avaldavad, leevendatakse kahe täiendava meetmega: esiteks
peaks teekonna kiirem muutmine vähendama ohtu, et reisijad on sunnitud nii
pikka aega lennujaamas viibima (vt eespool); teiseks peavad lennujaamad,
lennuettevõtjad ja teised lennutranspordiahelas osalejad välja töötama
hädaolukorra lahendamise plaani, et pakkuda lennujaamas viibima sunnitud
reisijatele võimalikult kvaliteetset hoolitsust ja abi (ettepaneku artikli 1
lõige 4; muudetud määruse (EÜ) nr 261/2004 artikli 5 lõige 5). Peale selle ei
kohaldata majutusõiguse piiranguid piiratud liikumisvõimega reisijate ja nende
saatjate, rasedate naiste, eriarstiabi vajavate reisijate ning saatjata
reisivate laste suhtes, tingimusel et nad on teavitanud lennuettevõtjat oma
pardaletulekust 48 tundi enne lennu kavandatavat väljumisaega (ettepaneku
artikli 1 lõige 11; muudetud määruse (EÜ) nr 261/2004 artikli 11 lõiked 3 ja
4).
·
Lühikeste (piirkondlike) lendude iseärasusi
arvestades ei pea lennuettevõtjad majutama selliseid reisijaid, kes lendavad
vähem kui 250 km kaugusele õhusõidukis, mille maksimaalne reisijakohtade arv on
80 (v.a ümberistumisega lennu korral). Ka sel juhul ei kohaldata erandit
piiratud liikumisvõimega isikute ja nende saatjate, rasedate naiste,
eriarstiabi vajavate isikute ning saatjata reisivate laste suhtes (ettepaneku
artikli 1 lõiked 9 ja 11; muudetud määruse (EÜ) nr 261/2004 artikli 9 lõige 5
ning artikli 11 lõiked 3 ja 4).
·
Ettepanekus on täpsustatud, et liikmesriikide
õigusaktid ei tohi piirata lennuettevõtjate õigust nõuda hüvitist kolmandatelt
isikutelt, kes vastutavad lennureisi hilinemise või tühistamise eest
(ettepaneku artikli 1 lõige 12; määruse (EÜ) nr 261/2004 artikkel 13).
3.3.3. Reisijate õiguste täielikum
tagamine seoses pagasikäitlemishäiretega
Vastavalt ÜRO puuetega inimeste õiguste
konventsioonile ja EL põhiõiguste hartale (artiklid 21 ja 26) peaks piiratud
liikumisvõimega isikutel olema teiste kodanikega samaväärne õigus vabalt
liikuda, teha valikuid ja saada mittediskrimineerivalt koheldud.
Lennuettevõtja vastutust liikumisabivahendite
suhtes suurendatakse nii, et see hõlmaks liikumisabivahendite tegelikku
väärtust. Selleks kohaldatakse lennuettevõtjate suhtes kooskõlas Montréali
konventsiooniga nõuet pakkuda automaatselt võimalust täita asjaomases
konventsioonis kindlaksmääratud erideklaratsioon ilma täiendavate kuludeta
(ettepaneku artikli 2 lõige 4; muudetud määruse (EÜ) nr 2027/97 artikkel 6a).
Ettepanek aitab suurendada pagasi
piirnormide läbipaistvust. Ettepanekus on üksikasjalikult sätestatud, et
lennuettevõtja peab selgelt märkima käsipagasi ja registreeritud pagasi
piirnormid nii lennu broneerimisel kui ka lennujaamas (ettepaneku artiklis
lõige 4; muudetud määruse (EÜ) nr 2027/97 artikkel 6d).
Ettepanek hõlmab ka muusikariistu
käsitlevaid meetmeid. Ettepanekus kohustatakse lennuettevõtjaid lubama
reisijatel võtta teatavatel tingimustel reisijatesalongi kaasa väiksemaid
muusikariistu ning täpsustatakse eeskirju, milles käsitletakse suuremate muusikariistade
vedamist lastiruumis (ettepaneku artikli 2 lõige 4; muudetud määruse (EÜ) nr
2027/97 artikkel 6e).
Võttes arvesse Montréali konventsiooni rangeid
piiranguid seoses tähtajaga, mille jooksul reisijad peavad lennuettevõtjale
esitama pagasikäitlemishäiretega seotud kaebuse, tehakse ettepanek, et
lennuettevõtjad võtavad lennujaamades kasutusele nõudevormi, kuhu reisija saab
märkida pagasi hilinemise, kahjustumise või kadumisega seotud kaebused (nt
ühtne avaldus vara kadumise kohta (common Property Irregularity Report
ehk PIR)), mida seejärel käsitatakse määruse (EÜ) nr 2027/97 ja Montréali
konventsiooni kohase nõudena (ettepaneku artikli 2 lõige 1; muudetud määruse
(EÜ) nr 2027/97 artikli 3 lõige 2).
Vastavalt ettepanekule vastutavad määruse (EÜ)
nr 261/2005 alusel määratud riiklikud täitevasutused ka määruse (EÜ) nr 2027/97
selliste sätete jõustamise eest, mis käsitlevad reisija õigusi pagasi
hilinemise, kadumise või kahjustumise korral (ettepaneku artikli 2 lõige 4;
muudetud määruse (EÜ) nr 2027/97 artikkel 6b).
3.3.4. Vastutusmäärade kohandamine
kooskõlas üldise hinnainflatsiooniga
Määruses (EÜ) nr 2027/97, mida on muudetud
määrusega (EÜ) nr 889/2002, on sätestatud Montréali konventsiooni ülevõtmine
ELi õigusesse ning laiendatud selle reguleerimisala nii, et see hõlmaks lisaks
rahvusvahelistele lendudele ka riigisiseseid lende. Konventsioonis on
sätestatud reisijate-, pagasi- ja lastiveo suhtes kohaldatavad vastutusmäärad,
mida alates 30. detsembrist 2009 suurendati 13,1 % võrra. Käesoleva ettepanekuga
ajakohastatakse ELi määruses sätestatud vastutusmäärasid, et võtta arvesse
konventsioonis tehtud asjaomaseid muudatusi (ettepaneku artikli 2 lõiked 2 ja 3
ning 2. lisa; muudetud määruse (EÜ) nr 2027/97 artikli 5 lõige 2, artikli 6
lõige 1 ning määruse lisa).
4.           Mõju eelarvele
Käesolev ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet.
2013/0072 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega muudetakse määrust (EÜ) nr 261/2004,
millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral
ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi
kohta, ning määrust (EÜ) nr 2027/97 lennuettevõtja vastutuse kohta reisijate ja
nende pagasi õhuveol
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 100 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[12],

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[13],
tegutsedes seadusandliku tavamenetluse
kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Tänu Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrusele (EÜ) nr 261/2004, millega
kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning
lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi
kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91,[14] ja nõukogu 9. oktoobri 1997.
aasta määrusele (EÜ) nr 2027/97 lennuettevõtja vastutuse kohta õnnetusjuhtumite
puhul[15]
on olnud võimalik märkimisväärselt kaitsta lennureisijate õigusi juhul, kui
nende reisikava muutub lennureisist mahajätmise, pikaajaliste hilinemiste,
lendude tühistamise või pagasikäitlemishäirete tõttu.
(2)       Samas on kõnealuste määruste
kohaste õiguste rakendamisel ilmnenud mitmeid vajakajäämisi, mistõttu ei ole
olnud võimalik reisijaid täielikult kaitsta. Selleks et tagada lennureisijate
õiguste tulemuslikum, tõhusam ja ühtsem kohaldamine kogu ELis, on vaja praegu
kehtivat õigusraamistikku kohandada. Seda vajadust rõhutati dokumendis „2010.
aasta aruanne ELi kodakondsuse kohta – ELi kodanike õigusi piiravate takistuste
kõrvaldamine”,[16]
milles esitati meetmed, et tagada eelkõige lennureisijate ühtsed õigused ja nende
nõuetekohane rakendamine.
(3)       Selleks et suurendada
lennuettevõtjate- ja -reisijate õiguskindlust, on vaja mõiste „erakorralised
asjaolud” täpsemalt määratleda ja võtta arvesse Euroopa Kohtu otsust kohtuasjas
C-549/07 (Wallentin-Hermann). Seda määratlust tuleks veelgi täpsustada
erakorraliste või tavapäraste asjaolude mittetäieliku loeteluga.
(4)       Kohtuasjas C-173/07
(Emirates) otsustas Euroopa Kohus, et mõistet „lend” tuleb määruse (EÜ) nr
261/2004 tähenduses tõlgendada nii, et sisuliselt koosneb see ühest
lennutransporditoimingust kui üks selle transpordiliigi „üksus”, mida teostab
lennuettevõtja, kes määrab oma marsruudi. Ebamäärasuse vältimiseks tuleks nüüd
selgelt määratleda mõiste „lend” ning sellega seotud mõisted „ümberistumisega
lend” ja „lennureis”.
(5)       Kohtuasjas C-22/11 (Finnair)
leidis Euroopa Kohus, et mõiste „lennureisist mahajätmine” tõlgendamisel tuleb
lisaks nendele juhtudele, kui reisija jäetakse lennust maha selle
ülebroneerimise tõttu, pidada silmas ka juhte, kui lennureisist jäetakse maha
muudel, nt käituslikel põhjustel. Seda selgitust silmas pidades ei ole põhjust
muuta praegu kehtivat mõistet „lennureisist mahajätmine”.
(6)       Määrust (EÜ) nr 261/2004
kohaldatakse ka nende reisijate suhtes, kes on broneerinud lennureisi
reisipaketi ühe osana. Samas tuleks täpsustada, et reisijad ei või kumuleerida
õigusi, eelkõige ei või samaaegselt lähtuda nii käesolevast määrusest kui ka
nõukogu 13. juuni 1990. aasta direktiivist 90/314/EMÜ reisipakettide,
puhkusepakettide ja ekskursioonipakettide kohta[17]. Reisijad peaksid saama
valida, missugusele õigusaktile nad nõude esitamisel tuginevad, ent neil ei
tohiks olla õigust nõuda ühe ja sama probleemi eest hüvitist mõlema õigusakti
alusel. Reisijaid ei peaks puudutama see, kuidas lennuettevõtjad ja reisikorraldajad
selliseid nõudeid omavahel jagavad.
(7)       Selleks et suurendada
reisijate kaitset, ei tohiks neid jätta maha edasi-tagasipiletiga hõlmatud
tagasilennust, kuna nad ei ole kasutanud väljalennupiletit.
(8)       Praegu karistatakse reisijaid
vahetevahel halduslõivudega selle eest, kui nende nimi on valesti kirjutatud.
Broneeringuvigu tuleks mõistlikkuse piires parandada tasuta, tingimusel et ei
muudeta lennuaegu, kuupäeva, marsruuti ega reisijaid.
(9)       Täpsustada tuleks asjaolu, et
lennu tühistamise korral on reisija see, kes otsustab, kas küsida raha tagasi,
muuta teekonda ja jätkata reisi või reisida hilisemal kuupäeval, mitte aga
lennuettevõtja.
(10)     Lennujaamad ja lennujaama
kasutajad, nt lennuettevõtjad ja maapealse käitlusega tegelevad äriühingud,
peaksid tegema koostööd, et võimalikult palju vähendada mitmete lennu
katkestamise juhtude mõju reisijatele, tagades reisijate eest hoolitsemise ja
teekonna muutmise. Selleks peaksid nad sellisteks juhtudeks koostama
hädaolukorra lahendamise kavad ja neid üheskoos arendama.
(11)     Määrusesse (EÜ) nr 261/2004
tuleks selge sõnaga lisada reisijate õigus saada hüvitist lennu pikaajalise
hilinemise eest, võttes arvesse Euroopa Kohtu otsust liidetud kohtuasjades
C-402/07 ja C-432/07 (Sturgeon). Samal ajal tuleks pikendada ajavahemikku,
millest pikema hilinemise korral tekib õigus hüvitisele, et võtta arvesse
lennundussektorile avalduvat finantsmõju ja lõpptulemusena vältida lendude
tühistamise sagenemist. Selleks et tagada ELis reisijatele ühtsed
hüvitamistingimused, peaks kõnealune ajapiir olema kogu ELis kõikide reisijate
jaoks ühesugune, kuid see peaks sõltuma kolmandatesse riikidesse suunduva ja
sealt saabuva lennureisi pikkusest, et võtta arvesse käitamisraskusi, mis
lennuettevõtjatel tekivad seoses hilinemisega oma põhibaasist kaugel asuvates
lennujaamades.
(12)     Õiguskindluse tagamiseks
tuleks määruses (EÜ) nr 261/2004 selge sõnaga kinnitada, et lennuplaani
muutmine mõjutab reisijaid samamoodi nagu pikaajalised hilinemised, mistõttu
peaksid reisijatel olema mõlemal juhul ühesugused õigused.
(13)     Ümberistumisega lennust maha
jäänud reisijate eest tuleks korralikult hoolitseda ajal, kui nad ootavad
reisiteekonna muutmist. Võrdse kohtlemise põhimõtte kohaselt peaks reisijatel
olema võimalik nõuda hüvitist samasugustel alustel nagu neil reisijatel, kelle
lend hilineb või tühistatakse, pidades silmas hilinemist reisi lõppsihtkohta.
(14)     Reisijate paremaks kaitsmiseks
tuleks täpsustada, et hilinenud reisijatel on õigus hoolitsusele ja hüvitisele,
olenemata sellest, kas nad ootavad lennujaama terminalis või õhusõiduki pardal.
Kuna aga õhusõiduki pardal ootajatel puudub juurdepääs terminalis osutatavatele
teenustele, peaks sellistel reisijatel olema suuremad õigused seoses
põhivajaduste ja pardalt lahkumisega.
(15)     Kui reisija on valinud
võimaluse muuta teekonda esimesel võimalusel, sõltub lennuettevõtja pakkumine
teekonda muuta tihti vabade kohtade olemasolust tema enda käitatavatel
lendudel, mistõttu ei võimaldata reisijatele kiiremat teekonna muutmist muude
lendudega. Tuleks kehtestada kord, et pärast teatava ajavahemiku möödumist
peaks lennuettevõtja pakkuma teekonna muutmise võimalust mõne teise
lennuettevõtja lendudega või muude transpordiliikidega, kui see kiirendab
reisija jõudmist sihtkohta. Selline alternatiivne teekonna muutmine peaks
sõltuma vabade kohtade olemasolust.
(16)     Praegu on lennuettevõtjatel
piiramatu kohustus majutada oma reisijaid pikaajaliste erakorraliste asjaolude
korral. Selline ebakindlus, mis tuleneb ajapiirangu puudumisest, võib
kahjustada lennuettevõtja finantsstabiilsust. Seepärast peaks lennuettevõtjal
olema võimalik lõpetada reisijate eest hoolitsemine pärast teatava aja
möödumist. Pealegi peaksid hädaolukorra lahendamise kava ja kiire teekonna
muutmine leevendama riski, et reisijad on sunnitud jääma lennujaama pikaks
ajaks.
(17)     Reisijate teatavate õiguste,
eelkõige majutusõiguse rakendamine on osutunud ebaproportsionaalseks võrreldes
teatavate lühilendude käitamisest saadava tuluga. Seepärast tuleks lennud, mida
teevad väiksed õhusõidukid lühikestel vahemaadel, vabastada kohustusest maksta
majutuse eest, ent lennuettevõtja peaks siiski aitama reisijatel majutust
leida.
(18)     Puudega inimeste, piiratud
liikumisvõimega inimeste ja muude erivajadustega inimeste, nt saatjate
reisivate laste, rasedate naiste ja eriarstiabi vajavate inimeste puhul võib
majutuse korraldamine lennu katkestamise korral osutuda keerulisemaks.
Seepärast ei tohiks erakorraliste asjaolude ilmnemisel või piirkondlike lendude
puhul kehtivaid majutusõiguse piiranguid kohaldada nende reisijakategooriate
suhtes.
(19)     Praegu ei ole lendude
pikaajaliste hilinemiste ja tühistamiste põhjused ELis seotud üksnes
lennuettevõtjatega. Selleks et stimuleerida kõiki lennundussektoris osalejaid
otsima tõhusaid ja õigeaegseid lahendusi, kuidas vähendada lendude pikast
hilinemisest ja tühistamisest reisijatele põhjustatud ebamugavusi, peaks
lennuettevõtjatel olema õigus taotleda hüvitist kolmandalt isikult, kes on
aidanud kaasa sündmusele, mis on tinginud kahju hüvitamise või muude kohustuste
täitmise.
(20)     Lisaks reisijate
nõuetekohasele teavitamisele nende õigustest lennu katkestamise korral tuleks
neid ka nõuetekohaselt teavitada lennu katkemise põhjustest kohe, kui
sellekohane teave on olemas. Sellist teavet tuleks anda ka juhul, kui reisija
on ostnud pileti ELis tegutseva vahendaja kaudu.
(21)     Selleks et paremini tagada
reisijate õiguste kaitse, tuleks täpsemalt kindlaks määrata riiklike
täitevasutuste roll ja seda selgelt eristada reisijate üksikute kaebuste
menetlemisest.
(22)     Reisijaid tuleks nõuetekohaselt
teavitada asjakohasest lennuettevõtjatele nõuete ja kaebuste esitamise korrast
ja nad peaksid saama vastuse mõistliku aja jooksul. Samuti peaks reisijatel
olema võimalik esitada lennuettevõtjate kohta kaebus kohtuväliselt. Kuna aga
õigus tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus on üks Euroopa Liidu põhiõiguste
harta artiklis 47 tunnustatud põhiõigustest, ei tohiks kõnealused meetmed
takistada reisijatel kohtusse pöörduda.
(23)     Kohtuasjas C-139/11 (Moré vs.
KLM) selgitas Euroopa Kohus, et tähtaeg, mille jooksul võib esitada hagi
hüvitise nõudes, määrab iga liikmesriik kindlaks oma eeskirjadega.
(24)     Tänu korrapärasele
teabevahetusele komisjoni ja täitevasutuste vahel oleks komisjonil võimalik
paremini täita liikmesriikide asutuste kontrollimise ja nende tegevuse
koordineerimisega seotud ülesandeid ning neid asutusi toetada.
(25)     Selleks et tagada määruse (EÜ)
nr 261/2004 rakendamise ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda
rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks kasutada kooskõlas Euroopa Parlamendi
ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega
kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide
läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni
rakendamisvolituste teostamise suhtes[18].
(26)     Liikmesriikide poolt
komisjonile esitatavate tegevusaruannete sisu käsitlevate rakendusotsuste vastu
võtmiseks tuleks kasutada nõuandemenetlust.
(27)     Selleks et tagada kahjustatud
või kaotsi läinud liikumisabivahendi täieliku väärtuse hüvitamine, peaksid
lennuettevõtjad pakkuma piiratud liikumisvõimega reisijatele tasuta võimalust
esitada erideklaratsioon, mis vastavalt Montréali konventsioonile lubab neil
taotleda kaotsimineku või kahjustumise täielikku hüvitamist.
(28)     Mõnikord tekitavad reisijates
segadust pardale võtta lubatud pagasi mõõtmed, kaal või esemete arv. Selleks et
tagada reisijate igakülgne teadlikkus sellest, missugused käsipagasi ja
registreeritud pagasi piirnormid kaasnevad tema piletiga, peaksid
lennuettevõtjad need selgelt märkima pileti broneerimisel ja lennujaamas.
(29)     Muusikariistu tuleks võimaluse
korral lubada võtta reisijatesalongi ja kui see ei ole võimalik, tuleks neid
vedada sobivates tingimustes õhusõiduki lastiruumis. Määrust (EÜ) nr 2027/97
tuleks vastavalt muuta.
(30)     Selleks et tagada määrusega
(EÜ) nr 2027/97 reisijatele antud õiguste nõuetekohane ja järjekindel
kohaldamine, peaksid määruse (EÜ) nr 261/2004 alusel määratud riiklikud
täitevasutused jälgima ka määrusest (EÜ) nr 2027/97 tulenevaid õigusi ja nende
jõustamist.
(31)     Arvestades kaotsi läinud,
kahjustada saanud või hilinenud pagasi kohta kaebuste esitamise lühikesi
tähtaegu, peaksid lennuettevõtjad andma reisijatele võimaluse esitada kaebus
sellekohasel vormil lennujaamas. Selleks võiks kasutada ka ühtset avaldust vara
kadumise kohta (PIR).
(32)     Määruse (EÜ) nr 2027/97[19] artikli 3 lõige 2 on iganenud,
kuna nüüd reguleeritakse kindlustusküsimusi määrusega (EÜ) nr 785/2004.
Seepärast tuleks see tunnistada kehtetuks.
(33)     Oluline on muuta määruses (EÜ)
nr 2027/97 esitatud rahalisi piirmäärasid, et võtta arvesse Rahvusvahelises
Tsiviillennunduse Organisatsioonis (ICAO) 2009. aastal Montréali konventsiooni
artikli 24 lõike 2 kohaselt läbi vaadatud majandusarengutendentse.
(34)     Selleks et tagada määruse (EÜ)
nr 2027/97 ja Montréali konventsiooni jätkuv omavaheline vastavus, tuleks
komisjonile delegeerida volitus võtta vastu õigusakte kooskõlas Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikliga 290. See võimaldaks komisjonil muuta määruses (EÜ)
nr 2027/97 esitatud rahalisi piirmäärasid juhul, kui Rahvusvaheline
Tsiviillennunduse Organisatsioon (ICAO) kohandab neid vastavalt Montréali
konventsiooni artikli 24 lõikele 2.
(35)     Käesolev määrus peaks austama
põhiõigusi ja järgima eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud
põhimõtteid, täpsemalt tarbijakaitset, õigust isikuandmete kaitsele, mis tahes
diskrimineerimise keeldu, puudega inimeste integreerimist, õigust tõhusale
õiguskaitsele ja õiglasele kohtupidamisele,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määrust (EÜ) nr 261/2004 muudetakse
järgmiselt.
1.           Artiklit 2 muudetakse
järgmiselt:
(a)
punktis c esitatud mõiste asendatakse järgmisega:
„„ühenduse lennuettevõtja” — lennuettevõtja,
kellel on kehtiv lennutegevusluba, mille on välja andnud liikmesriik vastavalt
nõukogu 24. septembri 2008. aasta määruse (EÜ) nr 1008/2008 (ühenduses
lennuteenuste osutamist käsitlevate ühiseeskirjade kohta)[20] sätetele;”
(b)
punktis d esitatud mõiste asendatakse järgmisega:
„„reisikorraldaja — nõukogu 13. juuni 1990. aasta
direktiivi 90/314/EMÜ (reisipakettide, puhkusepakettide ja
ekskursioonipakettide kohta)[21]
artikli 2 punktis 2 määratletud isik;”
(c)
punktis i esitatud mõiste asendatakse järgmisega:
„„piiratud liikumisvõimega isik” – määruse (EÜ) nr
1107/2006 (puudega ja liikumispuudega isikute õiguste kohta lennureisi puhul)[22] artikli 2 punktis a
määratletud mis tahes isik;”
(d)
punktis l esitatud mõiste „tühistamine” määratlusse
lisatakse järgmine lause:
„Lendu, mille puhul õhusõiduk tõusis õhku, kuid
oli seejärel mingil põhjusel sunnitud maanduma sihtlennujaamast erinevas
lennujaamas või pöörduma tagasi lähtelennujaama, käsitatakse tühistatud
lennuna.”
(e)
lisatakse järgmised mõisted:
„m)    „erakorralised asjaolud” – asjaolud, mis
oma olemuselt või päritolult ei ole omased asjaomase lennuettevõtja
tavapärasele tegevusele ja väljuvad tema tegeliku kontrolli alt. Käesoleva
määruse kohaldamisel hõlmavad erakorralised asjaolud lisas esitatud asjaolusid;
n)      „lend” – kahe lennujaama vaheline
lennutransporditoiming; arvesse ei võeta tehnilistel või käituslikel põhjustel tehtavaid
vahepeatusi;
o)      „ümberistumisega lend” – ühe veolepingu
alusel toimuv lend, mille eesmärk, sõltuvalt kontekstist, on võimaldada
reisijal kas saabuda ümberistumiskohta, et sealt edasi minna teisele lennule,
või lahkuda teise lennuga ümberistumiskohast;
p)      „lennureis” – lend või mitu
ümberistumisega lendu, millega vastavalt veolepingule veetakse reisija
lähtelennujaamast lõppsihtkohta;
q)      „lennujaam” – mis tahes ala, mis on
spetsiaalselt kohandatud õhusõidukite maandumiseks, õhkutõusmiseks ja manööverdamiseks,
kaasa arvatud lennuliikluse ja -teenuste nõuete täitmiseks vajalikud
abirajatised, sealhulgas ärilendude teenindamiseks vajalikud rajatised;
r)       „lennujaama käitaja” – asutus, kelle
ainu- või lisaülesanne olukorrast olenevalt on hallata ja juhtida lennujaamade
või lennujaamade võrgustiku taristut riiklike õigusnormide või lepingute alusel
ning koordineerida ja kontrollida asjaomases lennujaamas või lennujaamade
võrgustikus tegutsevate eri käitajate tegevust;
s)       „piletihind” – pileti eest makstud
täishind, mis hõlmab lennu maksumust ning piletiga hõlmatud kõikide
kohustuslike ja vabatahtlike teenuste eest makstavaid makse, tasusid,
lisatasusid ja lõive;
t)       „lennuhind” – väärtus, mille saamiseks
korrutatakse piletihind lennu pikkuse ja piletiga hõlmatud lennureisi
kogupikkuse suhtarvuga;
u)      „väljumisaeg” – aeg, mil õhusõiduk lahkub
seisuplatsilt kas tagasipukseerituna või omal jõul (liikumise algus);
v)      „saabumisaeg” – aeg, mil õhusõiduk saabub
seisuplatsile ja seisupidur on sisse lülitatud (liikumise lõpp);
w)     „lennurajaga seotud viivitus” –
ajavahemik, mil õhusõiduk on maapinnal ning mis väljumise korral kestab alates
reisijate pardalemineku algusest kuni õhusõiduki õhkutõusmiseni ja saabumise
korral alates õhusõiduki maandumisest kuni reisijate õhusõidukist väljumise
alguseni;
x)      „öö” – ajavahemik alates keskööst kuni
kella kuueni hommikul;
y)      „saatjata reisiv laps” – laps, kes reisib
ilma vanema või hooldajata ja kelle eest lennuettevõtja kohustub hoolitsema
vastavalt avaldatud eeskirjadele.”
2.           Artiklit 3 muudetakse
järgmiselt:
(a)
lõige 2 asendatakse järgmisega:
„Lõiget 1 kohaldatakse tingimusel, et:
a) reisijal on kinnitatud broneering asjaomasele
lennule ja ta tuleb kohale pardaleminekuks, v.a artiklis 5 osutatud tühistamise
korral ja artiklis 6 osutatud sõiduplaanimuudatuse korral,
– sätestatud korras ja ajaks, mille
lennuettevõtja, reisikorraldaja või volitatud reisiagent on kirjalikult
(sealhulgas elektrooniliselt) ette teatanud,
või kui aega ei ole märgitud,
– mitte hiljem kui 45 minutit enne kavandatud
väljumisaega või
b) lennuettevõtja või reisikorraldaja on suunanud
reisija lennult, mille jaoks tal oli broneering, teisele lennule, olenemata
põhjusest.”
(b)
lõige 4 asendatakse järgmisega:
„4. Ilma et see piiraks artikli 8 lõike 6
kohaldamist, kohaldatakse käesolevat määrust üksnes nende reisijate suhtes, kes
reisivad jäigatiivalise mootorõhusõidukiga. Kui aga veolepingu kohaselt toimub
lennureisi mingi osa muu transpordiliigi või kopteriga, kohaldatakse käesolevat
määrust kogu lennureisi suhtes ja muu transpordiliigiga toimuvat reisiosa
käsitatakse käesoleva määruse kohaldamisel ümberistumisega lennuna.”
(c)
lõige 6 asendatakse järgmisega:
„6. Käesolevat määrust kohaldatakse ka
reisipaketilepingu alusel veetavate reisijate suhtes, kuid see ei mõjuta nõukogu
direktiivist 90/314/EMÜ tulenevaid reisijate õigusi. Reisijal on õigus esitada
nõudeid käesoleva määruse ja nõukogu direktiivi 90/314/EMÜ alusel, kuid ta ei
või ühtede ja samade seikadega seoses taotleda õigusi mõlema õigusakti alusel,
kui nende õigustega kaitstakse samu huve või kui neil on üks ja sama eesmärk.
Käesolevat määrust ei kohaldata juhul, kui reisipakett tühistatakse või
lükatakse hilisemale ajale muul põhjusel kui lennu tühistamise või hilinemise
tõttu.”
3.           Artiklit 4 muudetakse
järgmiselt:
(a)
lõige 3 asendatakse järgmisega:
„3. Kui reisijad jäetakse lennureisist maha vastu
nende tahtmist, maksab tegutsev lennuettevõtja reisijatele viivitamata hüvitist
vastavalt artiklile 7 ja abistab neid vastavalt artiklile 8. Kui artikli 8
lõike 1 punkti b kohaselt valib reisija teekonna muutmise esimesel võimalusel
ja kui uue lennu väljumisaeg on vähemalt kaks tundi pärast esialgset
väljumisaega, abistab tegutsev lennuettevõtja reisijat vastavalt artiklile 9.”
(b)
lisatakse järgmised kaks lõiget:
„4. Lõikeid 1, 2 ja 3 kohaldatakse ka
tagasisõidupiletite suhtes, kui reisija jäetakse maha tagasilennust, kuna ta ei
kasutanud väljalennuks ostetud piletit või ei maksnud sellekohast lisatasu.
5. Kui reisija või tema nimel tegutsev vahendaja
annab teada, et ühe reisija või samas veolepingus märgitud mitme reisija nimes
on kirjaviga, mistõttu võidakse reisija(d) lennust maha jätta, parandab
lennuettevõtja vea üks kord hiljemalt 48 tundi enne lennu väljumist, ilma et
reisija või vahendaja peaks maksma lisatasu, v.a juhul, kui see on keelatud
riigi või rahvusvaheliste õigusaktidega.”
4.           Artiklit 5 muudetakse
järgmiselt:
(a)
lõike 1 punktid a ja b asendatakse järgmisega:
„a) pakub tegutsev lennuettevõtja vastavalt
artiklile 8 võimalust saada raha tagasi, jätkata reisi teekonda muutes või
reisida hilisemal kuupäeval; ning
„b) hoolitseb tegutsev lennuettevõtja teekonna
muutmise korral, kui muudetud lennu mõistlikkuse piires eeldatav väljumisaeg on
vähemalt kaks tundi pärast tühistatud lennu kavandatud väljumisaega, reisija
eest artiklis 9 kindlaksmääratud korras ning”;
(b)
lõige 3 asendatakse järgmisega:
„3. Tegutsev lennuettevõtja ei ole kohustatud
maksma hüvitist vastavalt artiklile 7, kui ta suudab tõendada, et tühistamise
põhjustasid erakorralised asjaolud ja et tühistamist ei oleks suudetud vältida
isegi siis, kui oleks võetud kõik põhjendatud meetmed. Sellised erakorralised
asjaolud võib esitada vabandusena üksnes niivõrd, kuivõrd need mõjutavad
asjaomast lendu või sama õhusõiduki varasemat lendu.”;
(c)
lisatakse lõige 5:
„5. Sellise lennujaama käitaja, mille aastane
veomaht on vähemalt kolme järjestikuse aasta jooksul olnud väiksem kui kolm
miljonit reisijat, tagab, et lennujaama ja selle kasutajate, eelkõige
lennuettevõtjate ja maapealse teeninduse teenuste osutajate, tegevust koordineeritakse
nõuetekohaste hädaolukorra lahendamise kavadega, milles peetakse silmas
võimalikke olukordi, et mitmed lennud tühistatakse ja/või hilinevad, mistõttu
märkimisväärne arv reisijaid on sunnitud jääma lennujaama, sh lennuettevõtja
maksejõuetust või lennutegevusloa tühistamist. Hädaolukorra lahendamise kava
eesmärk on tagada lennujaama jääma sunnitud reisijate nõuetekohane teavitamine
ja abistamine. Lennujaama käitaja edastab hädaolukorra lahendamise kava ja
selle kõik muudatused artikli 16 kohaselt määratud riiklikule täitevasutusele.
Eespool nimetatud reisijateveomahust väiksema mahuga lennujaama käitaja teeb
mõistlikke jõupingutusi, et koordineerida lennujaama kasutajate tegevust ning
abistada ja teavitada lennujaamas olema sunnitud reisijaid sellises olukorras.”
5.           Artikkel 6 asendatakse
järgmisega:
„Artikkel
6
Pikaajaline
hilinemine
1.       Kui lennuettevõtjal on põhjust eeldada,
et lend hilineb või kui ta lükkab algselt kavandatud väljumisaja edasi, pakub
tegutsev lennuettevõtja reisijatele:
i)        artikli 9 lõike 1 punktis a ja
artikli 9 lõikes 2 osutatud abi, kui lend hilineb vähemalt kaks tundi, ning
ii)       artikli 9 lõike 1 punktides b ja c
osutatud abi, kui lend hilineb vähemalt viis tundi ja hilinemine hõlmab üht või
mitut ööd; ning
iii)      artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud
abi, kui lend hilineb vähemalt viis tundi.
2.       Reisijatel on õigus saada tegutsevalt
lennuettevõtjalt hüvitist kooskõlas artikliga 7, kui reisija saabub
lõppsihtkohta:
a) viis tundi pärast kavandatud saabumisaega või
hiljem kõikide ühendusesiseste lennureiside puhul ja kolmandatesse riikidesse
suunduvate / kolmandatest riikidest saabuvate 3 500 kilomeetri pikkuste või
lühemate lennureiside puhul;
b) üheksa tundi pärast kavandatud saabumisaega või
hiljem kolmandatesse riikidesse suunduvate / kolmandatest riikidest saabuvate 3
500 kuni 6 000 kilomeetri pikkuste lennureiside puhul;
c) kaksteist tundi pärast kavandatud saabumisaega
või hiljem kolmandatesse riikidesse suunduvate / kolmandatest riikidest
saabuvate 6 000 kilomeetri pikkuste või pikemate lennureiside puhul.
3.       Lõiget 2 kohaldatakse ka juhul, kui
tegutsev lennuettevõtja on muutnud kavandatud väljumis- ja saabumisaega,
mistõttu lend esialgse saabumisajaga võrreldes hilineb, v.a juhul, kui
reisijale teatatakse esialgse väljumisaja muudatusest ette rohkem kui 15 päeva.
4.       Tegutsev lennuettevõtja ei ole kohustatud
maksma hüvitist vastavalt artiklile 7, kui ta suudab tõendada, et hilinemise
või sõiduplaani muutmise põhjustasid erakorralised asjaolud ja et hilinemist
või sõiduplaani muutmist ei oleks suudetud vältida isegi siis, kui oleks võetud
kõik põhjendatud meetmed. Sellised erakorralised asjaolud võib esitada
vabandusena üksnes niivõrd, kuivõrd need mõjutavad asjaomast lendu või sama
õhusõiduki varasemat lendu.
5.       Kui ohutuspiirangutest tulenevalt on
lennurajaga seotud viivitus pikem kui üks tund, võimaldab tegutsev
lennuettevõtja tasuta kasutada tualetti ja saada joogivett ning tagab
reisijatesalongi piisava kütmise või jahutamise ja vajaduse korral piisava
arstiabi. Kui lennurajaga seotud viivitus kestab kuni viis tundi, pöördub
õhusõiduk tagasi väravasse või sobivasse pardalt mahatuleku kohta, kus
reisijatel lubatakse pardalt maha minna ja neile osutatakse lõikes 1 kindlaks
määratud abi, v.a juhul, kui õhusõiduk ei saa lennurajalt lahkuda ohutuse või
turvalisusega seotud põhjustel.”
6.           Lisatakse järgmine artikkel:
„Artikkel
6a
Ümberistumisega
lennust mahajäämine
1.       Kui reisija jääb järgmisest
ümberistumisega lennust maha eelmise lennu hilinemise või sõiduplaanimuudatuse
tõttu, pakub järgmist lendu käitav ühenduse lennuettevõtja reisijale:
i) artikli 9 lõike 1 punktis a ja artikli 9 lõikes
2 kindlaks määratud abi, kui järgmise lennu ooteaeg pikeneb vähemalt kahe tunni
võrra; ning
ii) võimalust teekonda muuta, nagu on sätestatud
artikli 8 lõike 1 punktis b; ning
iii) artikli 9 lõike 1 punktides b
ja c kindlaks määratud abi, kui uue pakutava lennu või artikli 8 alusel
pakutava muu transpordiliigi kavandatud väljumisaeg on vähemalt viis tundi
pärast selle lennu kavandatud väljumisaega, millest reisija maha jäi, ja kui
hilinemine hõlmab üht või mitut ööd.
2.       Kui reisija jääb järgmisest
ümberistumisega lennust maha eelmise lennu hilinemise tõttu, on tal õigus saada
kõnealust eelmist lendu käitavalt ühenduse lennuettevõtjalt hüvitist kooskõlas artikli
6 lõikega 2. Sel juhul lähtutakse hilinemisaja arvutamisel lõppsihtkohta
saabumise kavandatud ajast.
3. Lõike 2 kohaldamine ei piira asjaosaliste
lennuettevõtjate vahelise hüvitamiskorra kohaldamist.”
4. Lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse ka kolmandate riikide
nende lennuettevõtjate suhtes, kes käitavad ELi lennujaama suunduvat või sealt
saabuvat ümberistumisega lendu.”
7.           Artiklit 7 muudetakse
järgmiselt:
(a)
lõikes 1 asendatakse mõiste „lend” mõistega
„lennureis”;
(b)
lõiked 2, 3 ja 4 asendatakse järgmisega:
„2. Kui reisija valib võimaluse jätkata reisi
kooskõlas artikli 8 lõike 1 punktiga b, on tal ainult üks kord õigus saada
hüvitist reisi jooksul lõppsihtkohta, isegi kui teekonna muutmise jooksul peaks
lend tühistatama või kui reisija peaks ümberistumisel lennust maha jääma.
3. Lõikes 1 osutatud hüvitis makstakse sularahas,
elektroonilise pangaülekandega või pangakorralduse või pangatšekkidena.
4. Lõikes 1 nimetatud vahemaid mõõdetakse vahemaa
mõõtmise suurringjoone meetodil.
5. Lennuettevõtja võib jõuda reisijaga
vabatahtlikule kokkuleppele, mis asendab lõikes 1 sätestatud hüvitamissätted,
tingimusel et kõnealune kokkulepe vormistatakse reisija allkirjastatud
dokumendina, mis tuletab reisijale meelde tema õigusi saada hüvitist käesoleva
määruse alusel.”
8.           Artikkel 8 asendatakse
järgmisega:
„Artikkel
8
Õigus
tagasimaksele või teekonna muutmisele
1. Kui osutatakse käesolevale artiklile, pakutakse
reisijatele tasuta võimalust valida kolme järgmise variandi vahel:
a)       – reisija taotluse korral kogu lennuhinna
tagasimaksmine seitsme päeva jooksul artikli 7 lõikes 3 osutatud viisil
ärajäänud reisiosa või -osade eest ning toimunud reisiosa või -osade eest, kui
lennust ei ole reisija esialgse reisikava jaoks kasu, ning vajaduse korral koos
– esimesel võimalusel toimuva tagasilennuga
esimesse väljumiskohta;
b)       reisijate reisikava jätkumine, muutes
esimesel võimalusel ja võrreldavatel reisitingimustel nende teekonda
lõppsihtkohta; või
c)       teekonna muutmine võrreldavatel
reisitingimustel reisijate lõppsihtkohta reisijale sobival hilisemal kuupäeval,
sõltuvalt vabade kohtade olemasolust.
2. Lõike 1 punkti a kohaldatakse ka nende
reisijate suhtes, kelle lennud on osa paketist, v.a õigus tagasimaksele, kui
neil on see õigus direktiivi 90/314/EMÜ alusel.
3. Kui tegutsev lennuettevõtja pakub reisijale
lendu sellisesse lennujaama või sellisest lennujaamast, mis erineb broneeringus
märgitud lennujaamast, tasub ta kulud, mis on seotud reisija toimetamisega
kõnealusest teisest lennujaamast broneeringus märgitud lennujaama või sihtlennujaama
puhul ka mõnda teise läheduses asuvasse sihtkohta, mille suhtes on reisijaga
kokku lepitud.
4. Reisijaga kokku lepitud juhul võib tagasilennul
või lõike 1 punktis a osutatud lendudel või lõike 1 puntides b või c osutatud
teekonnamuutmise korral kasutada mõne teise lennuettevõtja teenuseid,
teistsugust teekonda või muid transpordiliike.
5. Kui reisijad otsustavad lõike 1 punktis b
osutatud variandi kasuks, on neil vabade kohtade olemasolu korral õigus muuta
teekonda mõne teise lennuettevõtja kaudu või mõne muu transpordiliigiga, kui
tegutsev lennuettevõtja ei saa vedada reisijat enda käitatavate lendudega ja
õigel ajal lõppsihtkohta 12 tunni jooksul alates kavandatud saabumisajast.
Olenemata määruse (EÜ) nr 1008/2008[23]
artikli 22 lõikest 1, ei küsi see teine lennuettevõtja ega muu veoettevõtja
lepingu sõlminult lennuettevõtjalt hinda, mis on suurem kui tema enda teenuseid
kasutavate reisijate poolt samaväärsete teenuste eest viimase kolme kuu jooksul
makstud keskmine hind.
6. Kui reisijatele pakutakse vastavalt lõikele 1
võimalust kasutada teekonna või selle osa muutmise korral mõnda muud
transpordiliiki, kohaldatakse käesolevat määrust kõnealuse muu
transpordiliigiga toimunud veo suhtes nii, nagu oleks see toimunud
jäigatiivalise mootorõhusõidukiga.”
9.           Artiklit 9 muudetakse
järgmiselt:
(a)
lõike 1 punkt c asendatakse järgmisega:
„c) transport lennujama ja majutuskoha (hotell,
reisija peatuskoht või muu) vahel.”
(b)
lisatakse järgmised lõiked:
„4. Kui tegutsev lennuettevõtja suudab tõendada,
et lend tühistati või hilines või et sõiduplaani muudeti erakorraliste
asjaolude tõttu ning et tühistamist, hilinemist või sõiduplaanimuudatust ei
oleks suudetud vältida isegi mõistlike meetmete võtmise korral, võib ta piirata
lõike 1 punkti b kohaselt pakutava majutuse kogumaksumust 100 eurole ühe öö ja
reisija kohta ja majutuse maksimumpikkust kolmele ööle. Kui tegutsev
lennuettevõtja otsustab kohaldada seda piirangut, annab ta lisaks artiklis 14
sätestatud pidevale teavitamiskohustusele reisijatele siiski teavet olemasolevate
majutusvõimaluste kohta pärast kõnealust kolme ööd.
5. Kohustust pakkuda majutust lõike 1 punkti b
alusel ei kohaldata, kui asjaomane lend on kuni 250 km pikk ja kui kava
kohaselt käitab seda õhusõiduk, kus on maksimaalselt 80 reisijakohta, v.a
ümberistumisega lennu korral. Kui tegutsev lennuettevõtja otsustab kohaldada
kõnealust vabastust, jagab ta reisijatele ikkagi teavet olemasolevate
majutusvõimaluste kohta.
6. Kui reisija, kes on oma lennureisi
lähtelennujaamas, otsustab artikli 8 lõike 1 punkti a kohase hüvitise kasuks
või valib artikli 8 lõike 1 punkti c kohase võimaluse muuta teekonda hilisemal
kuupäeval, ei ole tal enam muid õigusi artikli 9 lõike 1 kohasele hoolitsusele
seoses asjakohase lennuga.”
10.         Artikli 10 lõike 2 punktides
a, b ja c asendatakse mõiste „piletihind” mõistega „lennuhind”.
11.         Artiklile 11 lisatakse
järgmine lõige:
„3. Tegutsev lennuettevõtja ei kohalda artikli 9
lõigetes 4 ja 5 sätestatud piiranguid, kui reisija on piiratud liikumisvõimega
isik või sellise isiku saatja, saatjata reisiv laps, rase naine või eriarstiabi
vajav isik, tingimusel et lennuettevõtjale, tema esindajale või
reisikorraldajale on teatatud konkreetsest abivajadusest vähemalt 48 tundi enne
lennu kavandatud väljumisaega. See teade hõlmab kogu lennureisi ja tagasireisi,
kui mõlema lennureisi kohta on sõlmitud leping ühe ja sama lennuettevõtjaga.”
12.         Artikkel 13 asendatakse
järgmisega:
„Artikkel
13
Õigus
kahjude hüvitamisele
Kui tegutsev lennuettevõtja maksab hüvitist või
täidab muid käesolevast määrusest tulenevaid kohustusi, ei või käesoleva
määruse ega liikmesriigi õiguse sätteid tõlgendada nii, et need kitsendaksid
kõnealuse lennuettevõtja õigust taotleda käesoleva määruse alusel tekkinud
kulude hüvitamist mis tahes kolmandalt isikult, kes on aidanud kaasa sündmusele,
mis on tinginud kahju hüvitamise või muude kohustuste täitmise.”
13.         Artikkel 14 asendatakse
järgmisega:
„Artikkel
14
Reisijate
teavitamise kohustus
1. Lennujaama käitaja ja tegutsev lennuettevõtja
tagavad, et registreerimislaudades (sh iseteenindavate pardale registreerimise
masinate juures) ja väravates oleks selgesti loetav ja reisijatele hästi
nähtavalt paigutatud teadaanne järgmise tekstiga: „Kui Teid ei lubata lennukile
või kui Teie lend tühistatakse või hilineb vähemalt kaks tundi, küsige registreerimislauast
või lähteväravast dokumenti oma õiguste, eelkõige saadaoleva abi ja võimaliku
hüvitise kohta.”
2. Lennureisist maha jätnud või lennu tühistanud
tegutsev lennuettevõtja annab igale reisijale, kes on lennureisist maha jäetud
või kelle lend on tühistatud, kirjaliku teadaande, milles on märgitud käesoleva
määruse kohase hüvitise maksmise ja abi andmise eeskirjad, sh teave artikli 9
lõigete 4 ja 5 kohaste võimalike piirangute kohta. Samuti annab ta samasuguse
teadaande igale reisijale, kelle lend hilineb vähemalt kaks tundi või kes ise
hilineb teekonna muutmise tõttu vähemalt kaks tundi. Samuti antakse reisijale
kirjalikult artikli 16a kohaselt kaebuste menetlemiseks määratud pädevate
asutuste kontaktandmed.
3. Pimedate ja nägemispuudega isikute puhul
kasutatakse käesoleva artikli sätete kohaldamiseks muid asjakohaseid vahendeid.
4. Lennujaama käitaja tagab, et üldine teave
reisijate õiguste kohta on selgesti loetav ja nähtav reisijatele ette nähtud
alas. Samuti tagab ta, et lennujaamas viibivatele reisijatele teatatakse nende
lennu tühistamisest ja nende õigustest, kui lennuettevõtja lõpetab ootamatult
tegevuse nt maksejõuetuse või lennutegevusloa tühistamise tõttu.
5. Kui lend või selle väljumine hilineb, teavitab
tegutsev lennuettevõtja reisijaid tekkinud olukorrast võimalikult kiiresti ja
mitte mingil juhul hiljem kui 30 minutit pärast kavandatud väljumisaega ning
teatab prognoositava väljumisaja kohe, kui tal on selle kohta teavet,
tingimusel et lennuettevõtja on saanud reisijate kontaktandmed kooskõlas
lõigetega 6 ja 7, kui pilet soetati vahendaja kaudu.
6. Kui reisija ei soeta piletit otse
lennuettevõtjalt, vaid ELis tegutseva vahendaja kaudu, annab kõnealune
vahendaja lennuettevõtjale reisija kontaktandmed, tingimusel et reisija on
andnud selleks selgesõnalise kirjaliku loa. Sellise loa andmine on igal juhul
vabatahtlik. Lennuettevõtja võib kasutada kõnealuseid kontaktandmeid üksnes
käesolevast artiklist tuleneva teavitamiskohustuse täitmiseks ja mitte
turundusotstarbel ning ta kustutab need andmed 72 tunni jooksul pärast
veolepingu lõppemist. Kõnealuste andmete töötlemise, neile juurdepääsu ja nende
salvestamise suhtes kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi
95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete
vaba liikumise kohta[24].

7. Vahendaja vabastatakse lõike 6 sätete
järgimisest, kui ta suudab tõendada mõne muu sellise süsteemi olemasolu,
millega tagatakse reisijate teavitamine ilma asjakohaseid kontaktandmeid
edastamata.”
14.         Artikkel 16 asendatakse
järgmisega:
„Artikkel
16
Jõustamine
1. Iga liikmesriik määrab riikliku täitevasutuse,
kes vastutab käesoleva määruse jõustamise eest oma territooriumil asuvatest
lennujaamadest väljuvate lendude ja kolmandast riigist sellistesse
lennujaamadesse saabuvate lendude puhul. Liikmesriigid teatavad komisjonile
käesoleva lõike kohaselt määratud asutuse.
2. Riiklik täitevasutus jälgib hoolikalt käesoleva
määruse nõuete järgimist ja võtab reisijate õiguste tagamiseks vajalikud
meetmed. Selleks esitavad lennuettevõtjad ja lennujaamade käitajad riikliku
täitevasutuse nõudmise korral talle asjakohased dokumendid Riiklik täitevasutus
võtab oma ülesannete täitmisel arvesse ka teavet, mille ta on saanud artikli
16a alusel määratud asutuselt. Samuti võib ta teha otsuse täitemeetmete kohta
selliste üksikute kaebuste alusel, mille talle on edastanud artikli 16a
kohaselt määratud asutus.
3. Liikmesriikide poolt käesoleva määruse
rikkumise puhul kohaldatavad karistused on tõhusad, proportsionaalsed ja
hoiatavad.
4. Kui artiklite 16 ja 16a alusel määratud
asutused on erinevad, kehtestatakse aruandluskord, et tagada teabevahetus eri
asutuste vahel, et aidata riiklikul täitevasutusel täita oma järelevalve- ja
jõustamisülesandeid ning artikli 16a alusel määratud asutusel koguda üksikute
kaebuste läbivaatamiseks vajalikku teavet.
5. Riiklikud täitevasutused avaldavad oma
iga-aastase tegevuse, sh kohaldatud karistuste kohta statistilised andmed
hiljemalt asjaomasele aastale järgneva kalendriaasta aprillikuu lõpuks.
6. Lennuettevõtjad edastavad oma kontaktandmed
käesoleva määrusega hõlmatud küsimuste käsitlemiseks nende liikmesriikide
täitevasutustele, kus nad tegutsevad.”
15.         Lisatakse järgmised artiklid:
„Artikkel
16a
Reisijate
nõuded ja kaebused
1. Lennuettevõtjad annavad reisijatele
broneerimise ajal teavet nõude esitamise ja kaebuste menetlemise korra kohta
seoses käesolevas määruses sätestatud õigustega ning need asjakohased
kontaktaadressid, kuhu reisijad saavad esitada oma nõuded ja kaebused, sh
elektrooniliste teabeedastusvahendite kaudu. Lennuettevõtja teatab reisijatele
ka selle asutuse või need asutused, kes on pädev(ad) reisijate kaebusi
menetlema.
2. Kui reisija soovib esitada lennuettevõtja kohta
kaebuse seoses käesolevast määrusest tulenevate õigustega, teeb ta seda kolme
kuu jooksul alates lennu toimumise või kavandatud toimumise kuupäevast.
Lennuettevõtja kinnitab reisijale seitsme päeva jooksul alates kaebuse
laekumisest, et on tema kaebuse kätte saanud. Kahe kuu jooksul alates kaebuse
saamisest annab lennuettevõtja reisijale täieliku vastuse.
3. Kooskõlas asjakohaste ELi ja siseriiklike
õigusaktidega määrab iga liikmesriik riikliku asutuse või riiklikud asutused,
kelle ülesanne on kohtuväliselt lahendada lennuettevõtjate ja reisijate
vahelisi vaidlusi seoses käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvate
õigustega.
4. Iga reisija võib esitada lõike 3 alusel
määratud mis tahes riiklikule asutusele kaebuse käesoleva määruse väidetava
rikkumise kohta ELi mõne liikmesriigi territooriumil asuvas lennujaamas või
seoses kõnealusel territooriumil asuvasse lennujaama kolmandast riigist saabuva
lennuga. Sellised kaebused võib esitada kõige varem kaks kuud pärast kaebuse
esitamist asjaomasele lennuettevõtjale, v.a juhul, kui lennuettevõtja on selle
kaebuse kohta juba lõpliku vastuse andnud.
5. Määratud asutus kinnitab seitsme päeva jooksul
pärast kaebuse saamist selle kättesaamist ja saadab kaebuse koopia asjakohasele
riiklikule täitevasutusele. Lõplik vastus kaebusele antakse hiljemalt kolme kuu
jooksul pärast kaebuse saamist. Lõpliku vastuse koopia saadetakse ka riiklikule
täitevasutusele.
Artikkel
16b
Liikmesriikide
ja komisjoni vaheline koostöö
1. Komisjon toetab liikmesriikide vahelist
dialoogi käesoleva määruse siseriikliku tõlgendamise ja kohaldamise kohta
artiklis 16c osutatud komitee kaudu.
2. Liikmesriigid esitavad komisjonile aruande oma
iga-aastase tegevuse kohta hiljemalt järgmise kalendriaasta aprillikuu lõpuks.
Komisjon võib rakendusaktidega otsustada, missuguseid küsimusi kõnealustes
aruannetes käsitletakse. Need rakendusaktid võetakse vastu artiklis 16c
osutatud menetluse kohaselt.
3. Liikmesriigid saadavad korrapäraselt
komisjonile asjakohast teavet määruse siseriikliku tõlgendamise ja kohaldamise
kohta; komisjon teeb nimetatud teabe elektrooniliselt kättesaadavaks teistele
liikmesriikidele.
4. Komisjon uurib liikmesriigi taotlusel või omal
algatusel juhte, kui käesoleva määruse mis tahes sätte kohaldamises ja
jõustamises esinevad erinevused, eelkõige seoses erakorraliste asjaolude
tõlgendamisega, ja selgitab käesoleva määruse sätteid, et tagada ühine
lähenemisviis. Selleks võib komisjon pärast artiklis 16c osutatud komiteega
konsulteerimist võtta vastu soovituse.
5. Komisjoni taotlusel uurivad riiklikud
täitevasutused ühe või mitme lennuettevõtja konkreetset kahtlustäratavat
tegevust ja esitavad oma järeldused komisjonile nelja kuu jooksul pärast
taotluse saamist.
Artikkel
16c
Komiteemenetlus
1. Komisjoni abistab reisijaõiguste komitee, kuhu
kuulub igast liikmesriigist kaks esindajat, kellest vähemalt üks esindab riiklikku
täitevasutust. Kõnealune komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011
tähenduses.
2. Käesolevale lõikele osutamisel kohaldatakse
määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 4.”
16.         Artikkel 17 asendatakse
järgmisega:
„Artikkel
17
Aruanne
Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule
1. jaanuariks 2017 aruande käesoleva määruse toimimise ja selle tulemuste
kohta, eelkõige seoses mõjuga, mida avaldavad pikaajaliste hilinemiste
hüvitamine ja majutusvõimaluste piiramine pikaajaliste erakorraliste asjaolude korral.
Komisjon esitab ka aruande reisijate parema kaitsmise kohta nendel kolmandatest
riikidest saabuvatel lendudel, mida ühendusevälised lennuettevõtjad käitavad
rahvusvaheliste lennutranspordilepingute alusel. Vajaduse korral lisatakse
aruandele seadusandlikud ettepanekud.”
17.         Käesoleva määruse 1. lisa
lisatakse määrusele (EÜ) nr 261/2004 1. lisana.
Artikkel 2
Määrust (EÜ) nr 2027/97 muudetakse järgmiselt.
1.           Artikli 3 lõige 2 asendatakse
järgmisega:
„2. Ühenduse lennuettevõtja tagab, et lennujaamas
on kaebusevorm, millega reisijal on võimalik kohe esitada kaebus kahjustatud
või hilinenud pagasi kohta. Lennuettevõtja võtab kõnealuse kaebusevormi, mille
võib esitada ka avaldusena vara kadumise kohta (Property Irregularity Report
ehk PIR)), lennujaamas kaebusena vastu kooskõlas Montréali konventsiooni
artikli 31 lõikega 2. See võimalus ei mõjuta reisija õigust esitada kaebus muul
viisil Montréali konventsiooniga ette nähtud tähtaegade jooksul.”
2.           Artikli 5 lõige 2 asendatakse
järgmisega:
„2. Ilma et see piiraks lõike 1 kohaldamist, on
surma korral ettemakse suuruseks reisija kohta vähemalt 18 096 SDRile vastav
summa eurodes. Komisjonil on õigus kohandada kõnealust summat artikli 6c kohase
delegeeritud õigusaktiga, arvestades otsust, mille Rahvusvaheline Tsiviillennunduse
Organisatsioon on teinud vastavalt Montréali konventsiooni artikli 24 lõikele
2. Eespool nimetatud summa mis tahes kohandamise korral muudetakse ka lisas
esitatud vastavat summat.”
3.           Artikli 6 lõikele 1 lisatakse
järgmine lause:
„Komisjonil on õigus kohandada lisas esitatud
summasid, v.a artikli 5 lõikes 2 nimetatud summa, artikli 6c kohase
delegeeritud õigusaktiga, arvestades otsust, mille Rahvusvaheline
Tsiviillennunduse Organisatsioon on teinud vastavalt Montréali konventsiooni
artikli 24 lõikele 2.”
4.           Lisatakse järgmised artiklid:
„Artikkel
6a
1. Registreeritud ratastoolide ning liikumis- või
muude abivahendite vedamisel pakuvad lennuettevõtja ja tema esindajad kõikidele
piiratud liikumisvõimega isikutele, nagu on määratletud määruse (EÜ) nr
1107/2006[25]
artikli 2 punktis a, võimalust tasuta esitada broneerimisel või hiljemalt siis,
kui vahendid antakse üle lennuettevõtjale, erideklaratsioon vastavalt Montréali
konventsiooni artikli 22 lõikele 2.
2. Liikumisabivahendite purunemise, kaotsimineku
või kahjustumise korral piirdub lennuettevõtja vastutus summaga, mille inimene
deklareeris siis, kui andis registreeritud liikumisabivahendid üle ühenduse
lennuettevõtjale.
3. Kui registreeritud ratastool või liikumis- või
muu abivahend puruneb, läheb kaotsi, saab kahjustatud või hilineb, on ühenduse
lennuettevõtja kohustatud maksma summa, mis ei ületa reisija deklareeritud
summat, v.a juhul, kui ta suudab tõendada, et deklareeritud summa on suurem kui
reisija tegelik kahju sihtkohas.
Artikkel
6b
1. Määruse (EÜ) nr 261/2004 artikli 16 alusel
määratud riiklik täitevasutus tagab käesoleva määruse järgimise. Selleks
kontrollib ta järgmist:
– lennutranspordilepingute tingimused;
– erideklaratsiooni esitamise võimaluse pakkumine
registreeritud liikumisabivahendite jaoks ja kõnealuste vahendite kahjustumise
korral makstava hüvitise suurus;
– vajaduse korral ettemakse tegemine artikli 5
lõike 1 alusel;
– artikli 6 kohaldamine.
2. Selleks et jälgida piiratud liikumisvõimega ja
puudega reisijate õiguste kaitsmist nende liikumisabivahendite kahjustumise
korral, uurib riiklik täitevasutus ja võtab arvesse teavet, mis käsitleb
kõnealuste vahenditega seotud kaebusi, mis on esitatud määruse (EÜ) nr 261/2004
artikli 16a alusel määratud asutustele.
3. Karistused, mida liikmesriigid kohaldavad
käesoleva määruse rikkumise korral, on tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
4. Riiklikud täitevasutused avaldavad määruse (EÜ)
nr 261/2004 artikli 16 lõike 6 kohastes aastaaruannetes ka statistilised andmed
oma tegevuse ja käesoleva määruse kohaldamisega seoses rakendatud karistuste
kohta.
Artikkel
6c
1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu
delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2. Artikli 6 lõikes 1 osutatud õigus võtta vastu
delegeeritud õigusakte antakse komisjonile määramata ajaks alates käesoleva
määruse jõustumise kuupäevast.
3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artikli 6
lõikes 1 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise
otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub
järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või
otsuses kindlaksmääratud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud
delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti
vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja
nõukogule.
5. Artikli 6 lõike 1 alusel vastu võetud
delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu
ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile
ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväiteid või kui Euroopa Parlament ja
nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita
vastuväiteid. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda
tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel
6d
1. Kuigi lennuettevõtjatel on täielik ärivabadus
määrata kindlaks, missugustel tingimustel nad lubavad pagasit vedada, märgivad
nad broneerimisel ja registreerimislaudades (sh iseteenindavate pardale
registreerimise masinate juures) selgelt, missugune on igal reisija broneeritud
lennul maksimaalne käsipagasi ja registreeritud pagasi piirnorm, sh kõik pagasi
piirnormi raames kohaldatavad esemete arvu piirangud. Kui pagasiveo eest
küsitakse lisatasu, märgib lennuettevõtja broneerimisel ja nõudmise korral
lennujaamas selgelt selliste tasude üksikasjad.
2. Kui erakorralistel asjaoludel, nt ohutusest
tulenevalt või õhusõidukitüübi muutmise tõttu pärast lennu broneerimist ei ole
võimalik vedada lubatud käsipagasi hulka kuuluvaid esemeid reisijatesalongis,
võib lennuettevõtja vedada neid õhusõiduki lastiruumis reisijalt täiendavat
lisamaksu nõudmata.
3. Kõnealused õigused ei mõjuta ELi ja
rahvusvaheliste lennundusjulgestuseeskirjadega, nt määrustega (EÜ) nr 300/2008
ja (EÜ) nr 820/2008, kehtestatud käsipagasipiirangute kohaldamist.
Artikkel
6e
1. Ühenduse lennuettevõtja lubab reisijal võtta
õhusõiduki reisijatesalongi muusikariista, kui kohaldatavatest
ohutuseeskirjadest ning asjaomase õhusõiduki tehnilistest omadustest ja
piirangutest ei tulene teisiti. Muusikariistu lubatakse vedada õhusõiduki
reisijatesalongis tingimusel, et need paigutatakse salongis asuvasse sobivasse
pagasiruumi või asjakohase reisijaistme alla. Lennuettevõtja võib määrata
kindlaks, et muusikariist on osa reisija lubatud käsipagasist, mistõttu ei või
seda lubatud käsipagasile lisaks kaasa võtta.
2. Kui muusikariist on liiga suur selleks, et
ohutult mahtuda reisijatesalongis asuvasse sobivasse pagasiruumi või
reisijaistme alla, võib lennuettevõtja nõuda teise pileti eest maksmist, kui
sellist muusikariista veetakse käsipagasina teisel istmel. Teise istekoha
ostmise korral peaks lennuettevõtja tegema mõistlikke pingutusi, et paigutada
asjaomane reisija ja muusikariist kõrvuti istmetele. Võimaluse ja vajaduse
korral veetakse muusikariistu õhusõiduki lastiruumi köetavas osas, kui
kohaldatavatest ohutuseeskirjadest ning asjaomase õhusõiduki ruumipiirangutest
ja tehnilistest omadustest ei tulene teisiti. Lennuettevõtja märgib selgelt,
missugustel tingimustel muusikariistu veetakse, ja kohaldatavad tasud.”
5.           Artikkel 7 asendatakse
järgmisega:
„Artikkel
7
Komisjon esitab hiljemalt 1. jaanuariks 2017
Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva määruse toimimise ja mõju
kohta. Vajaduse korral lisatakse aruandele seadusandlikud ettepanekud.”
6.           Määruse (EÜ) nr 97/2027 lisa
asendatakse käesoleva määruse 2. lisaga.
Artikkel 3
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
1. lisa
„Lisa : mittetäielik loetelu asjaoludest, mida
käesoleva määruse tähenduses käsitatakse erakorralisena
1. Erakorralisena käsitatakse järgmisi asjaolusid:
i. loodusõnnetused, mis ei võimalda lendu ohutult
käitada;
ii. tehnilised probleemid, mis ei ole
iseloomulikud õhusõiduki tavapärasel käitamisel (näiteks rikke kindlakstegemine
lennu ajal) ja mis takistavad lennu jätkamist tavapärastes tingimustes; või
varjatud tootmisdefekt, mille tootja või pädev asutus on avastanud ja mis
mõjutab lennuohtust;
iii. turvalisusriskid, sabotaaži- või
terrorismiakt, mis muudab lennu ohutu käitamise võimatuks;
iv. eluohtlikud terviseriskid või akuutsed
terviseprobleemid, mille tõttu tuleb asjaomane lend katkestada või ümber
suunata;
v. lennuliikluse korraldamise piirangud või
õhuruumi või lennujaama sulgemine;
vi. ilmastikutingimused, milles ei ole võimalik
tagada lennuohutust; ning
vii. tegutseva lennuettevõtja või põhiteenuste
osutajate (näiteks lennujaama- ja aeronavigatsiooniteenuste osutajad)
töötajatega seotud töövaidlused.
2. Erakorralisena ei käsitata järgmisi asjaolusid:
i. tehnilised probleemid, mis on iseloomulikud
õhusõiduki tavapärases käitamises (nt õhusõiduki korrapärase hoolduse või
lennueelse ülevaatuse käigus leitud puudused ning puudused, mis tulenevad
korrapärase hoolduse või lennueelse ülevaatuse nõuete eiramisest, ning
ii. lennumeeskonna liikmete või salongitöötajate
puudumine (välja arvatud juhul, kui selle põhjuseks on töövaidlus).
2. lisa
„LISA
Lennuettevõtja
vastutus reisijate ja nende pagasi suhtes
See teadaanne võtab kokku vastutuseeskirjad,
mida ühenduse lennuettevõtjad peavad ELi õigusaktide ja Montréali konventsiooni
kohaselt kohaldama.
Hüvitis
surma või vigastuse korral
Lennuettevõtja vastutus reisija vigastuse või
surma korral õhusõiduki pardal toimunud õnnetuse tagajärjel või reisijate
peale- ja väljatuleku käigus ei ole rahaliselt piiratud. Kuni 113 100 SDRi
(ligikaudne summa kohalikus vääringus) suuruse kahju puhul ei saa
lennuettevõtja hüvitisnõuet vaidlustada. Sellest määrast suuremate summade
puhul saab lennuettevõtja nõude vaidlustada, kui ta tõendab, et ei olnud
hooletu ega muul viisil süüdi või et kahju tekke ainsaks põhjuseks oli kolmanda
isiku hooletus või süü.
Ettemaksed
Kui reisija saab surma või vigastada, peab
lennuettevõtja tegema vahetute majanduslike vajaduste rahuldamiseks ettemakse
15 päeva jooksul alates selle isiku kindlakstegemisest, kellel on õigus saada
hüvitist. Surma korral on selle ettemakse suuruseks vähemalt 18 096 SDRi
(ligikaudne summa kohalikus vääringus).
Reisijateveo
hilinemine
Reisijateveo hilinemise korral vastutab
lennuettevõtja kahju eest, välja arvatud juhul, kui ta on võtnud kõik
mõistlikud meetmed, et vältida kahju, või kui selliseid meetmeid ei olnud
võimalik võtta. Vastutus reisijateveo hilinemise eest on kuni 4 694 SDRi
(ligikaudne summa kohalikus vääringus).
pagasi
kadumine, kahjustumine või hilinemine
Lennuettevõtja vastutus pagasi kadumise,
kahjustumise või hilinemise korral on kuni 1 113 SDRi (ligikaudne summa
kohalikus vääringus). Kõnealust hüvitismäära kohaldatakse ühe reisija, mitte
iga registreeritud pagasiühiku suhtes, välja arvatud juhul, kui lennuettevõtja
ja reisija on erideklaratsioonis kokku leppinud suurema vastutusmäära.
Lennuettevõtja ei vastuta pagasi kahjustumise ega kadumise eest juhul, kui
pagasi kahjustumine või kadumine on tingitud pagasi kvaliteedist või sellest,
et pagas oli vigane. Lennuettevõtja ei vastuta pagasi hilinemisest tuleneva
kahju eest, kui ta on võtnud kõik mõistlikud meetmed pagasi hilinemisest
tuleneva kahju vältimiseks või kui tal ei olnud võimalik asjakohaseid meetmeid
võtta. Lennuettevõtja vastutab käsipagasi, kaasa arvatud isiklike asjade
kahjustumise eest üksnes juhul, kui asjaomane kahjustus on tekkinud tema süül.
Pagasiga
seotud ülemmäära suurendamine
Reisija suhtes kohaldatakse suuremat vastutuse
ülemmäära, kui ta esitab hiljemalt lennule registreerimisel erideklaratsiooni
ja teeb täiendava makse, kui see on nõutav. Kõnealune täiendav makse põhineb
tasumääral, mis on seotud veo- ja kindlustuskuludega, mis kõnealuse pagasi
puhul lisanduvad vastutusemäära (1 131 SDRi) piiresse jääva pagasi vedamise ja
kindlustamise kuludele. See tasumäär tehakse reisijatele taotluse korral
teatavaks. Puudega ja piiratud liikumisvõimega reisijatele pakutakse
süstemaatiliselt ja tasuta võimalust koostada liikumisabivahendite
transportimiseks erideklaratsioon.
Pagasiga
seotud kaebuste esitamise tähtaeg
Pagasi kahjustumise, hilinemise, kadumise või
hävimise korral peab reisija esitama lennuettevõtjale kirjaliku kaebuse nii pea
kui võimalik. Pagasi kahjustumise korral peab kaebuse esitama seitsme päeva
jooksul ning pagasi hilinemise korral 21 päeva jooksul alates päevast, mil
pagas anti reisijale üle. Selleks et eespool nimetatud tähtaegadest oleks
lihtne kinni pidada, peab lennuettevõtja pakkuma reisijatele võimalust täita
kaebusevorm lennujaamas. Lennuettevõtja peab kõnealuse vormi lennujaamas
kaebusena vastu võtma (kaebusena käsitatakse ka avaldust vara kadumise kohta (Property
Irregularity Report ehk PIR).
Lepingu
sõlminud ja tegeliku lennuettevõtja vastutus
Kui lendu tegelikult käitav lennuettevõtja ei
ole sama kui lepingu sõlminud lennuettevõtja, on reisijal õigus esitada kaebus
või kahjunõue ükskõik kummale neist. See hõlmab ka neid juhtumeid, kus
sihtkohas üleantavat pagasit käsitlev erideklaratsioon on kokku lepitud
tegeliku lennuettevõtjaga.
Kohtumenetluse
alustamise tähtaeg
Hagi kahjutasu sissenõudmiseks tuleb esitada
kahe aasta jooksul alates päevast, mil õhusõiduk jõudis või oleks pidanud
jõudma sihtpunki.
Eespool
esitatud teabe alus
Eespool esitatud eeskirjad põhinevad 28. mai
1999. aasta Montréali konventsioonil, mida rakendatakse ühenduses määrusega
(EÜ) nr 2027/97 (mida on muudetud määrusega (EÜ) nr 889/2002 ja määrusega (EL)
nr xxx) ning liikmesriikide õigusaktidega.
[1]               Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 261/2004,
11. veebruar 2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist
mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest
antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr
295/91 (ELT L 46, 17.2.2004, lk 1).
[2]               Nõukogu määrus (EÜ) nr 2027/97, 9. oktoober 1997,
lennuettevõtja vastutuse kohta õnnetusjuhtumite puhul (EÜT, L 285, 17.10.1997,
lk 1), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. mai 2002. aasta
määrusega (EÜ) nr 889/2002 (EÜT, L 140, 30.5.2002, lk 2).
[3]               KOM(2010) 0603, 16. oktoober
2010
[4]               Euroopa ühtse transpordipiirkonna tegevuskava –
Konkurentsivõimelise ja ressursitõhusa transpordisüsteemi suunas KOM(2011) 144
(lõplik), vt lk 23: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0144:FIN:ET:PDF
[5]               Komisjoni teatis Euroopa parlamendile ja nõukogule
määruse (EÜ) nr 261/2004 (millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele
lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise
hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta) kohaldamise kohta (http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0174:FIN:ET:PDF).
KOM(2011) 174 (lõplik).
[6]               Euroopa Parlamendi resolutsioon lennureisijatele
kehtivate õiguste tõhususe ja rakendamise kohta (2011/2150(INI)), http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&language=EN&reference=P7-TA-2012-99
[7]               EÜT C364, 18.12.2000, lk 1.
[8]               http://ec.europa.eu/transport/passengers/consultations/2012-03-11-apr_en.htm
[9]               http://ec.europa.eu/transport/passengers/events/2012-05-30-stakeholder-conference_en.htm
[10]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1008/2008,
24. september 2008, ühenduses lennuteenuste osutamist käsitlevate
ühiseeskirjade kohta (ELT L 293, 31.10.2008).
[11]             Vt komisjoni ettepanekud: http://ec.europa.eu/consumers/redress_cons/adr_policy_work_en.htm
[12]             ELT C […], lk […].
[13]             ELT C […], lk […].
[14]             ELT L46, 17.2.2004, lk 1.
[15]             EÜT L285, 17.10.1997, lk 1; muudetud EÜT L 140, 30.5.2002,
lk 2.
[16]             KOM(2010) 603 (lõplik).
[17]             EÜT L158, 23.6.1990, lk 59.
[18]             ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
[19]             Nõukogu määrus (EÜ) nr 2027/97, 9. oktoober 1997,
lennuettevõtja vastutuse kohta õnnetusjuhtumite puhul (EÜT, L 285, 17.10.1997,
lk 1), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. mai 2002. aasta
määrusega (EÜ) nr 889/2002 (EÜT, L 140, 30.5.2002, lk 2).
[20]             ELT L 293, 31.10.2008, lk 3.
[21]             EÜT L 158, 23.6.1990, lk 59.
[22]             ELT L204, 26.7.2006, lk 1.
[23]             ELT L293, 31.10.2008, lk 3.
[24]             EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31.
[25]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1107/2006, 5.
juuli 2006, puudega ja liikumispuudega isikute õiguste kohta lennureisi puhul,
ELT L 204, 26.7.2006, lk 1.