				|

		52013PC0627

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega nähakse ette sätted, mis käsitlevad Euroopa elektroonilise side ühtset turgu ja ühendatud Euroopani jõudmiseks vajalikke meetmeid, ning millega muudetakse direktiive 2002/20/EÜ, 2002/21/EÜ ja 2002/22/EÜ ning määrusi (EÜ) nr 1211/2009 ja (EL) nr 531/2012 /* COM/2013/0627 final - 2013/0309 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU
TAUST
1.1. Ettepaneku eesmärgid
Euroopal tuleb konkurentsivõime taastamiseks,
innovatsiooni edendamiseks ja uute töökohtade loomiseks hakata kasutama uusi
majanduskasvu allikaid. Ülemaailmne majandus areneb internetipõhise majanduse
suunas ning info- ja kommunikatsioonitehnoloogiat (IKT) tuleb täiel määral
tunnustada aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu allikana. Euroopa ei
saa loobuda võrgutehnoloogiast tulenevast kasust, kuna viimastel aastatel
vastab see 50 %-le tootlikkuse kasvule kõigis sektorites, kuna iga kahe
kaotatud töökoha kohta luuakse viis uut töökohta, kuna tegemist on selliste
uute uuenduslike teenuste käimalükkava jõuga, mis võivad kiiresti saavutada
ülemaailmse mastaabi, kui neil võimaldatakse areneda. Võrgutehnoloogia on
Euroopa jaoks võimalus väljuda kriisist tugevamana tingimusel, et tegeletakse
praegusest killustatusest tulenevate majanduskasvu takistavate teguritega. Seda
tunnistati Euroopa Ülemkogu 2013. aasta kevadisel kohtumisel, mille järeldustes
nähti ette, et komisjon peaks 2013. aasta oktoobriks esitama aruande täielikult
toimiva digitaalse ühtse turu lõpuleviimist takistavate viimaste tõkete kohta,
ning esitama konkreetsed meetmed ühtse turu loomiseks info- ja
kommunikatsioonitehnoloogia valdkonnas niipea kui võimalik
Ettepaneku
üldeesmärk on liikuda elektroonilise side ühtse turu loomise poole. Sellel
turul
- on kodanikel ja
ettevõtjatel ilma piiriüleste piirangute või põhjendamatute lisakuludeta
juurdepääs kõikjal liidus pakutavatele elektroonilise side teenustele;
- võivad
elektroonilisi sidevõrke ja -teenuseid osutavad ettevõtjad tegutseda ja neid
teenuseid pakkuda olenemata nende või klientide asukohast ELis.
See kaugeleulatuv eesmärk on ülimalt oluline,
kuna liit on enam kui kümme aastat seadusandliku sekkumise abil püüdnud neid
turgusid liberaliseerida ja integreerida. Kõnealuse eesmärgi saavutamiseks on
kiired ja otsustavad meetmed, nii nagu need käesolevas ettepanekus
sätestatakse, seda enam tähtsad, et läheb aega, enne kui mõnede vastuvõetud
meetmete mõju alles avalduma hakkab. Elektroonilise side ühtse turuga
edendataks konkurentsi, investeerimist võrkudesse ja teenustesse ning nendega
seotud innovatsiooni, soodustades turu integratsiooni ja piiriülest
investeerimist võrkudesse ning teenuste pakkumist. Kavandatud konkreetsed
meetmed peaksid võimaldama suurendada infrastruktuuri kvaliteedil ja hindadel
põhinevat konkurentsi, tõhustama innovatsiooni ja eristamist, sealhulgas
ärimudelites, ning hõlbustama traadita või püsiliiniteenuse turule tulemist või
sellel laienemist käsitlevate investeerimisotsuste kaubanduslike ja tehniliste
aspektide kavandamist. Nende meetmetega toetatakse muid meetmeid, mis on võetud
Euroopa digitaalarengu tegevuskavas seatud lairibaühenduse eesmärkide
edendamiseks ning sellise tõelise digitaalse ühtse turu loomiseks, kus sisu,
rakendused ja muud digitaalteenused saavad vabalt liikuda. Infrastruktuurialase
konkurentsi ja integreerimise tõhustumine kõikjal liidus peaks samuti aitama
kaasa kitsaskohtade vähendamisele ning sellest tulenevalt vähendada
elektroonilise side turgude eelreguleerimise vajadust. Seeläbi muutub kõnealune
sektor aja jooksul sarnaseks mis tahes muu majandussektoriga, mille suhtes
kohaldatakse horisontaalset reguleerimist ja konkurentsieeskirju.
Digitaalse infrastruktuuri ja digitaalteenuste
üha suurem kättesaadavus laiendaks omakorda tarbijate valikuvõimalusi ja
parandaks teenusekvaliteeti, aitaks kaasa territoriaalse ja sotsiaalse sidususe
suurenemisele ning lihtsustaks liikuvust kõikjal ELis. Samal ajal peaks
digitaalmajanduse seisukohast üldiselt kogu liidus paremini toimiv
elektroonilise side sektor tooma kaasa teenuste laiema valiku ja parema
kvaliteedi, võimaldades saavutada tootlikkuse kasvu, mis on seotud IKT
kasutamise ja ajakohastatud avalike teenustega. Lõppeesmärk on toetada Euroopa
konkurentsivõimet maailmas, mille toimimine ja areng sõltub üha rohkem
digitaalmajandusest.
Siseturu integreerimisega seotud probleemid on
muu hulgas järgmised: Esiteks tuleb kõrvaldada tarbetud takistused, mis on
seotud lubade andmise süsteemi ja teenuste osutamist käsitlevate eeskirjadega,
nii et ühes liikmesriigis saadud luba on kehtiv kõigis liikmesriikides ning et
ettevõtjad võivad pakkuda teenuseid regulatiivsete kohustuste järjepideva ja
stabiilse kohaldamise alusel. Teiseks tuleb senisest enam ühtlustada
juurdepääsu olulistele sisenditele, tagades mobiilside operaatoritele
prognoositavad sagedusalade jagamist käsitlevad tingimused ning koordineeritud
ajakava traadita lairibaühendust võimaldaval spektrile juurdepääsul kogu
liidus, ühtlustades Euroopa püsivõrkudele juurdepääsu võimalusi, nii et
teenusepakkujad saavad lihtsamalt kogu ühtsel turul teenuseid pakkuda.
Kolmandaks tuleb tagada tarbijakaitse ühtlaselt kõrge tase kõikjal liidus ning
sellega seonduvad ühised äritingimused, sealhulgas meetmed, millega lõpetada
järk-järgult mobiilside rändlusteenuste lisatasud ja kindlustada juurdepääs
avatud internetile. Ehkki tegemist on erinevate ülesannetega, millele käesolev
ettepanek pakub erinevaid lahendusi, on neil kõigil oluline koht äri- ja
investeerimisotsuste tegemisel kõnealuses sektoris ja tarbijate huvide
seisukohast, ning neid kõiki tuleb nüüd ühtse turu loomiseks koos käsitleda.
Neile lisanduvad üldisemad digitaalse ühtse turu loomisega seonduvad probleemid,
nagu internetisisu suhtes kohaldatavad eeskirjad.
Kiirendada tuleb investeerimist järgmise
põlvkonna infrastruktuuri, et eurooplased võiksid kasutada innovaatilisi ja
kvaliteetseid uusi teenuseid. Sobiv õiguskeskkond on dünaamilise ja
konkurentsivõimelise turu stimuleerimiseks kesksel kohal. See keskkond peab
tagama riski ja tulu vahelise õige tasakaalu neile, kes on valmis investeerima.
Selle abil saab teha lõpu teenuste osutamise killustatusele, nii et neist
tulenev kasu on liidu kõigile tööstusharudele ja kasutajatele täiel määral
kättesaadav. Nende eesmärkide saavutamise toetamiseks võtab komisjon koos
käesoleva ettepanekuga vastu soovituse asjakohaste mittediskrimineerimiskohustuste
ja kuluarvestuse metoodikate kohta eesmärgiga edendada konkurentsi ja parandada
lairibaühendusse investeerimise keskkonda[1].
Soovitusega edendatakse konkurentsi ja tõhustatakse investeerimist kiiretesse
võrkudesse, pakkudes vaskpaar-juurdepääsuvõrguga seotud hindade pikaajalist
stabiilsust, tagades juurdepääsutaotlejatele võrdse juurdepääsu turgu
valitsevate operaatorite võrkudele, kindlustades neile seeläbi võrdsed
võimalused, ning kehtestades tingimused, mille alusel järgmise põlvkonna
juurdepääsuvõrkude hinnaregulatsioon ei ole enam põhjendatud. Neisse võrkudesse
investeerijatele antakse seeläbi suurem vabadus panna paika sobivad
hinnakujundusstrateegiad, et tagada nende investeeringute tasuvus
konkureerivate infrastruktuuride kujul, näiteks vaskpaarvõrgud, mõnedes
piirkondades kaabelvõrgud ning üha rohkem neljanda põlvkonna mobiilsidevõrgud.
Käesolevat ettepanekut tuleb uurida muude sama
valdkonda käsitlevate hiljutiste või oodatavate algatuste kontekstis. Ettepanek
põhineb 2002. aasta peamistel direktiividel, millega reguleeritakse
elektroonilise side pakkumist ja mida on muudetud 2009. aastal, ning arendab
neid edasi, kehtestades otseselt kohaldatavad õigussätted, mis toimivad
koostoimes lubade andmist, spektrieraldamist ja võrkudele juurdepääsu
käsitlevate direktiivide sätetega. Ettepanek on jätk komisjoni ettepanekule
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseks kiire elektroonilise side võrkude
kasutuselevõtukulude vähendamise meetmete kohta[2]. Juba
selles otsustati käsitleda ühe vahendi raames mitmeid erinevaid regulatiivseid
kuluelemente võrguinvesteeringute eri etappides, mis üheskoos võimaldavad
vähendada lairibaühenduse kasutuselevõtu kulusid kuni 30 %. Käesolev ettepanek
võetakse vastu ka teadmises, et komisjoni asjaomaseid turgusid käsitlev
soovitus[3] vaadatakse läbi 2014. aastal ning et ettevalmistustööd edenevad hästi.
Ettepaneku kiire vastuvõtmine ja rakendamine võimaldaks vähendada nende turgude
arvu või ulatust, mille suhtes kohaldatakse eelnevat reguleerimist konkurentsi
arendamist ühtsel turul käsitleva prognoosiva analüüsi raames.
1.2. Üldine taust
Praegu muutuvad paljud uued digitaalteenused
ja -rakendused ELi ühtsel turul veebis kättesaadavaks. Tänapäeval on
innovatsiooni ja majanduskasvu pakkuvad võimalused sageli digitaalsed
praktiliselt igas majanduse harus: autotööstus (võrku ühendatud autod), energeetika
(arukad võrgud), haldusasutused (e-valitsus) ja üldteenused (e-tervis). Olgu
tegemist väikeste alustavate või suurte ettevõtetega, on praktiliselt iga
äriettevõtte hea toimimise eelduseks juurdepääs tasemel teenustele ja
infrastruktuurile. Kogu ökosüsteem sõltub elektroonilise side võrkude
pakutavast ühenduvusest.
Praegu on Euroopa killustunud 28 eraldiseisva
riikliku sideturu vahel, neist igaühes on piiratud arvul osalejad. Kuna ükski
operaator ei tegutse enam kui pooltes liikmesriikides (enamik hulga vähesemates
riikides), on tulemuseks see, et turul tegutseb üle 200 operaatori 510 miljoni
kliendi kohta. Näiteks rakendatakse ELi lubade andmist, reguleerivaid
tingimusi, spektri eraldamist ja tarbijakaitset käsitlevaid eeskirju erineval
viisil. Selline ebaühtlus tõkestab turule sisenemist ja suurendab kulusid nende
operaatorite jaoks, kes soovivad pakkuda piiriüleseid teenuseid, takistades
neil seeläbi oma tegevust laiendada. Olukord on kardinaalselt erinev USAs ja
Hiinas, kus on 330 miljonit (USA) ja 1400 miljonit (Hiina) klienti hõlmav ühtne
turg, keda teenindab neli-viis suurt operaatorit, kelle suhtes kohaldatakse
ühte õigusakti, ühte litsentsisüsteemi ja ühte spektripoliitikat.
Mastaabisäästude ja uute
majanduskasvuvõimaluste kaudu paraneb ühelt poolt kiiretesse võrkudesse
tehtavate investeeringute tasuvus ning teiselt poolt edeneb konkurents ja
üleilmne konkurentsivõime. Ometi ei saa ELis operaatorid sellest piisaval
määral kasu. Muu maailm teeb märkimisväärseid digitaalalaseid jõupingutusi ja
investeeringuid: need investeeringud tasuvad end ära nii investoritele kui ka
tarbijatele, aga Euroopas ei toimu selline ajakohastamine piisavalt kiiresti.
Killustatud liikmesriikide turgude tõttu on
tarbijatel vähem valikut, vähem innovaatilised ja kehvema kvaliteediga teenused
ning nad maksavad endiselt kõrget hinda piiriüleste telefonikõnede või
rändlusteenuste eest ELis. See tähendab, et neil puudub võimalus kasutada täiel
määral ära praegu potentsiaalselt olemasolevaid digitaalteenuseid.
Selle tulemusena kaotab Euroopa ühe olulise
potentsiaalse majanduskasvu allika. Maailmas, kus IKT ulatub kõikjale,
kahjustab killustatud elektroonilise side turg kogu majanduse tõhusust ja
tootlikkust. ELi elektroonilise side ühtse turu kasutamata potentsiaali
hinnatakse kuni 0,9 %-le SKPst ehk aastas 110 miljardile eurole[4]. Üksnes
äritegevusega seotud sideteenuste ühtsest turust saadav kasu ulatub peaaegu 90
miljardi euroni aastas[5].
Tugev telekommunikatsiooniturg toetab laiemat
digitaalmajandust, mille dünaamika kajastub selle pidevas tööhõive kasvus. Et
anda pisutki aimu selle laiema majanduse ulatusest, tuleb öelda, et ELis töötab
enam kui neli miljonit IT-spetsialisti ja nende hulk kasvab majanduslangusele
vaatamata. Laiemas majanduses võimaldaks IKTsse tehtavate investeeringute
suurendamine, tööjõu e-oskuste parandamine ning internetimajanduse
raamtingimuste reformimine suurendada SKPd aastaks 2020[6] täiendava 5 % võrra ning luua
3,8 miljonit töökohta[7].

Elektroonilise
side turule sisenemise tõkete tõttu jäävad kasutamata üleeuroopaliste teenuste
eelised: parem kvaliteet, mastaabisääst, suuremad investeeringud, suurem
tõhusus ja tugevam läbirääkimispositsioon. Sellel on negatiivne mõju laiemale
digitaalsele ökosüsteemile, mis hõlmab ELi seadmetootjad, sisu ja rakenduste pakkujaid,
alates idufirmadest ja lõpetades valitsustega. Samuti mõjutab see selliseid
majandusharusid nagu pangandus, autotööstus, logistika, jaekaubandus,
energeetika ja transport, mis sõltuvad tootmise tõhustamisel ühenduvusest
näiteks pilvandmetöötluse, ühendatud objektide ja teenuste integreeritud
osutamise kaudu.
1.3. Poliitiline taust
Euroopa digitaalarengu tegevuskavas, mis on
ELi strateegia „Euroopa 2020” üks juhtalgatusi, on IKT ja võrgu ühenduvuse
oluline roll juba välja toodud. Selles esitatakse mitmed algatused, et toetada
investeeringuid, suurendada konkurentsivõimet ja vähendada kiirete võrkude
kasutuselevõtu kulusid, et tagada Euroopa kõigile kodanikele juurdepääs kiirele
lairibaühendusele. Samuti on komisjon loonud suure koalitsiooni digitaaltöökohtade
edendamiseks, et tegeleda selle valdkonna tööhõivealase potentsiaaliga.
Komisjon rakendab algatusi ka digitaalse ühtse
turu tagamiseks ning selleks, et edendada internetisisu, sealhulgas
e-kaubandust ja e-valitsust. Samuti on komisjon esitanud ettepaneku reformida
ELi andmekaitsemäärust, eesmärgiga kaitsta kodanike eraelu, hõlbustades samal
ajal innovatsiooni ja äritegevust ühtsel turul, ning strateegia küberjulgeoleku
edendamiseks ning ELi elutähtsate infrastruktuuride ja võrkude kaitsmiseks, sealhulgas
võrgu- ja infoturvet käsitleva direktiivi ettepanek,[8] millega toetatakse oluliselt
kodanike ja tarbijate usaldust võrgukeskkonnas.
Elektroonilise side ühtse turu suunas
liikumine toetaks digitaalse ühtse turu ökosüsteemi. Selline turg tähendab mitte
ainult tänapäevast infrastruktuuri, vaid ka innovaatilisi ja turvalisi
digitaalteenuseid.
Seda tunnistati Euroopa Ülemkogu 2013. aasta
kevadisel kohtumisel, kus rõhutati digitaalse ühtse turu olulisust
majanduskasvu seisukohast ning kutsuti komisjoni üles esitama (oktoobris
toimuva Euroopa Ülemkogu kohtumise jaoks) konkreetseid meetmeid IKT valdkonnas
ühtse turu loomiseks niipea kui võimalik. Käesolev ettepanek ning komisjoni
soovitus, milles käsitletakse järjepidevaid mittediskrimineerimiskohustusi ja
kuluarvestuse metoodikaid eesmärgiga edendada konkurentsi ja parandada
lairibasse investeerimise keskkonda, moodustavad tasakaalustatud meetmete
kogumi, mille eesmärk on ühtse telekommunikatsioonituru poole liikumine ja
investeeringute edendamine.
2.           HUVITATUD
ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE TULEMUSED JA MÕJU HINDAMINE
2.1. Sidusrühmade seisukohad
Kuna kevadel kogunenud Euroopa Ülemkogu
toonitas oma järeldustes, et konkreetsed ettepanekud tuleb esitada enne
oktoobris toimuvat Euroopa Ülemkogu kohtumist, tuli avalikud konsulteerimised
viia läbi lühikese aja jooksul. Lisaks spetsiifilistele ametlikele
konsultatsioonidele ja nendega seotud üritustele on komisjon tihedalt suhelnud
mitme sidusrühma organisatsiooniga, et hinnata elektroonilise side turu üldist
olukorda ja seda, kuidas luua ühtne turg. Komisjon on kohtunud kõiki
tööstusharusid, tarbijaorganisatsioone, kodanikuühiskonda ning riikide
reguleerivaid asutusi ja valitsusi esindavate sidusrühmadega ning saanud nende
ettepanekud.
Neile lisaks korraldas komisjon mitu
konsulteerimisega seotud üritust, kus osalesid kõiki tööstusharusid, tarbijaid
ja kodanikuühiskonda esindavad sidusrühmad[9].
Need konsulteerimised näitasid, et sidusrühmade suur enamus on komisjoni
probleemianalüüsiga nõus ja tunnistab kohese tegutsemise vajalikkust.
Samuti toimusid arutelud Euroopa Parlamendis
ja nõukogus (transpordi, telekommunikatsiooni ja energeetika nõukogu). Nõukogus
oli enamik delegatsioonist nõus probleemianalüüsiga ja vajadusega võtta
meetmeid, et liikuda tõeliselt ühtse turu poole, eesmärgiga säilitada või
suurendada konkurentsi ja tarbijate valikuvõimalusi, käsitleda võrgu
neutraalsuse ja rändlusega seotud küsimusi ning hoida ära õiguslik arbitraaž,
tagades samal ajal regulatiivse järjepidevuse, sealhulgas spektrihalduse valdkonnas,
ning vältides pädevusalade liigset koondumist. Arutelud Euroopa Parlamendis
tõid välja suure toetuse komisjoni ettepanekute suunale ja rõhutasid eelkõige,
et elektroonilise side ühtse turu raames tuleb kiiresti kaotada rändlustasud
ning tagada tarbijakaitse kõrge tase ja töötada välja võrgu neutraalsust
käsitlevad selged eeskirjad.
2.2. Eksperdiarvamused
2012. aastal valmis e-side jaoks tõelise
siseturu loomist käsitlev ulatuslik uuring (Steps towards a truly internal
market for e-communications), mida tuntakse ka nime all „Euroopa ühtse
telekommunikatsioonituru hind”[10].
Uuringus hinnati ELi elektroonilise side võrkude ühtse turu olukorda ja mõõdeti
ühtse turu majanduslikku potentsiaali.
Komisjon kasutas ka mitmeid muid allikaid,
näiteks iga-aastane digitaalse tegevuskava tulemustabel ning majanduse ja
rahanduse peadirektoraadi läbiviidud majandusalased uuringud, nende hulgas
uuring Euroopa telekommunikatsioonituru killustatuse kohta[11]. Ka regulatiivse raamistiku
raames loodud ELi tasandi konsultatsioonimehhanismi kaudu on toodud esile
riikide reguleerivate asutuste ebajärjepidevaid tavasid asjaomaste turgude
reguleerimisel. Raadiospektripoliitika programmi raames avastas komisjon, et
liikmesriikide vahel on märkimisväärselt vähe ühtsust seoses tehnoloogianeutraalseks
kasutamiseks mõeldud spektriribade lubamise ja avamisega, eelkõige seoses neid
käsitlevate tingimuste ja ajastusega.
2.3. Kavandatud määruse mõju hindamine
Komisjoni
talitused viisid kooskõlas parema õigusliku reguleerimise poliitikaga läbi
poliitikavalikute mõju hindamise.
Regulatiivne
killustatus on peaasjalikult seotud elektroonilise side osutamiseks vajalike
peamiste sektoripõhiste nõudmistega, mille suhtes kohaldatakse ELi õigust
(lubade andmine, juurdepääs traadita ja püsivõrgule, lõppkasutajaid käsitlevate
kaitse-eeskirjade täitmine). Ehkki need elemendid on põhiolemuselt väga
erinevad ning killustatust käsitlevad lahendused on sellest tulenevalt ka väga
erinevad, tuleb neid kõiki arvesse võtta, kui soovitakse kaotada elektroonilise
side võrkude ja teenuste integreeritud pakkumist takistavad peamised tõkked
liidus. Lahenduste hindamisel on lähtutud järgmisest: a) riikide lubade andmise
süsteemist tulenevad tõkked, mis on seotud riikide reguleerivate asutuste
järgitavate reguleerimispõhimõtete ebajärjepidevusega; b) koordineerimise
puudumine spektri eraldamisel ja seda käsitlevate tingimuste puhul, samuti
regulatiivne ebakindlus sagedusalade kättesaadavusel; c) selliste
hulgimüügitoodete puudumine, mille kaudu saab teise operaatori võrku kasutades
pakkuda ühtse koostalitustasemega teenuseid turu parandusmeetmete või
vastastikuste läbirääkimiste raames; d) tarbijakaitse eeskirjade killustatus,
mille tulemuseks on tarbijakaitse ebaühtlane tase ja erinevad
kaubandustingimused, sealhulgas rändlusteenuste ja rahvusvaheliste kõnede kõrge
hind ning teenuste blokeerimine ja piiramine.
Killustatuse
põhjustega tegelemiseks valiti põhjalikumaks analüüsiks välja kolm
poliitikavalikut. Esimene valik põhines elektroonilise side praegusel
reguleerival raamistikul. Teises valikuvõimaluses kaaluti ühte õigusakti
(määrus), kohandades reguleerivat raamistikku vaid juhul, kui see on ELi
elektroonilise side ühtse turu seisukohast vajalik, võttes aluseks tõhustatud
ELi koordineerimise. Kolmas valikuvõimalus hõlmas teise võimaluse sisulist
külge, aga selles asendati praegune juhtimissüsteem ELi üheainsa
reguleerimisasutusega, et saavutada täielik regulatiivne koordineerimine.
Iga valikuvõimaluse puhul hinnati selle
tõhusust poliitikaeesmärkide saavutamise seisukohast, keskendudes nõudluse ja
pakkumise poole kuludele ja tuludele, hõlmates mõju ELi elektroonilise side
tööstuse struktuurile, majandusele, töökohtadele, tarbijale kaasnevale kasule
ja keskkonnale.
Mõju hindamise
aruandes järeldatakse, et olemasolevatest valikutest on parim teine
valikuvõimalus. Esiteks soovitakse Euroopa ühtse loaga vähendada Euroopa
operaatoritel lasuvat halduskoormust ning tagada nende regulatiivse kohtlemise
järjepidevus.
Raadiospektri
kasutamise koordineerimine ühtsel turul tagab spektri kättesaadavuse
sünkroniseeritud viisil ning selle kasutamisega seotud ühtsete tingimuste
rakendamise kõikjal Euroopas, tagades seeläbi spektri tõhusa kasutuse. Samal
ajal toetaks see prognoositavat keskkonda investeerimisel kiiretesse
võrkudesse, sealhulgas nende ulatuslik territoriaalne katvus, mis on samuti
lõppkasutaja pikaajalistes huvides.
Asjaolu, et ELi
tasandil on saadaval standardiseeritud hulgimüügitasandi juurdepääsutoode
võimaliku parandusmeetmena, et võimaldada operaatoritel saavutada märkimisväärne
turujõud, võimaldab püsiliinioperaatoritel pakkuda oma klientidele kõrge
teenusekvaliteediga ühenduvusteenuseid kõikjal liidus. Loodetakse, et sellel on
positiivne mõju eelkõige piiriülestele investeeringutele, kuna ettevõtjate
sisenemine uutele turgudele klientide nõudlusele reageerimiseks muutub
lihtsamaks, see võimaldab neil pakkuda hea kvaliteediga juurdepääsutooteid,
misläbi suureneb konkurents, ja operaatoritel lasub kohustus parandada oma
pakkumist infrastruktuuri ja teenustesse investeerimise kaudu.
Teenusekvaliteeti
käsitlevate ühiste eeskirjadega tagatakse kasutajate vabadus pääseda kõikjal
liidus juurde vabalt valitud teenustele ja rakendustele lepingus kindlaks
määratud selgete tingimuste alusel, ilma et nende juurdepääs internetile oleks
põhjendamatult piiratud või blokeeritud. Nende ühiste eeskirjadega tagatakse
samal ajal võimalus saada eriteenuseid konkreetse sisu, rakenduste ja parema
teenusekvaliteediga teenuste pakkumiseks. Suurema läbipaistvuse ja lepinguliste
õigustega tagatakse tarbijate huvi hea kvaliteediga ja usaldusväärsete teenuste
vastu ning tõhustatakse turu konkurentsidünaamikat.
Meetmetega, mis
käsitlevad põhjendamatuid hinnaerinevusi riigisiseste ja ELi-siseste kõnede
vahel, ning meetmetega, millega lihtsustub rändlustasude ühtlustamine
riigisiseste tasudega (Roaming Like At Home) rändluslepingute kaudu,
püütakse kaotada piiriülese elektroonilise side teenuste eest võetavad
põhjendamatud lisatasud.
Selle valikuvõimalusega paraneks õiguslik
prognoositavus ja läbipaistvus kõige tõhusamalt ja õigeaegsemalt. Turgude
suurem konkurentsivõime, käitamistingimuste ühtlustamine (juurdepääs
sisenditele, tarbijapõhised eeskirjad) ning mastaabieeliste ülekanduv mõju, mis
on seotud klientidelt võetava hinna paindlikkusega või konkurentsisurvega,
peaks aitama kaasa ühtlustumisele. Suurem konkurentsisurve, millega kaasnevad
stiimulid diferentseerimiseks, suuremad mastaabieelised, parem regulatiivne
prognoositavus ning parem keskkond innovaatiliste teenuste laialdaseks
pakkumiseks, peaks aja jooksul parandama investeerimiskeskkonda. Kuigi
eeldatakse, et need ettepanekud mõjutavad positiivselt töökohtade loomist, on
nende sotsiaalset mõju ja mõju tööhõivele selles etapis veel keeruline hinnata.
Komisjon pöörab õigusaktide järelevalve ja hindamise käigus sellele aspektile
erilist tähelepanu.
Erinevalt eelistatavast võimalusest läheks 1.
valikuvõimaluse (kehtiva raamistiku kohaldamine) ja 3. valikuvõimaluse (ELi
hõlmavate teenuste regulatiivse juhtimise põhjalik muutmine) korral soovitud
tulemuse saavutamiseks 3−5 aastat kauem, kusjuures SKP suureneks
ajavahemikul 2015–2020 potentsiaalselt kuni 3,7 %-ni.
Eelistatava
võimaluse mõju avalduks kiiremini ja sellega täidetaks kõik erieesmärgid,
saavutades seega suurima võimaliku majandusliku ja sotsiaalse mõju teiste
kaalutud valikuvõimalustega võrreldes.
Mõju hindamise
komitee esitas mõjuhinnangu kavandi suhtes arvamuse 6. septembril 2013.
Aruanne ja selle kommenteeritud kokkuvõte
avaldatakse koos käesoleva ettepanekuga.
3.           ETTEPANEKU
ÕIGUSLIK KÜLG
3.1. Õiguslik alus
Ettepanek põhineb Euroopa Liidu toimimise
lepingu artiklil 114, kuna see käsitleb elektroonilise side siseturgu ja
selle toimimist.
3.2. Subsidiaarsus
Praegu kehtiva reguleeriva raamistikuga ei ole
suudetud saavutada eesmärki, milleks on luua elektroonilise side ühtne turg.
Erinevused siseriiklikes eeskirjades, mis on küll kooskõlas olemasoleva ELi
õigusraamistikuga, põhjustavad tõkkeid teenuste piiriülesel osutamisel ja
hankimisel, piirates seeläbi vabadust pakkuda elektroonilise side teenust, nagu
see on tagatud ELi õigusaktidega. See avaldab otsest mõju siseturu toimimisele.
Liikmesriikidel puudub nii pädevus kui ka stiimul muuta praegust regulatiivset
keskkonda.
Probleemi põhjustega tegelemiseks on vaja ELi
tasandi meetmeid. Praegust killustatust, mis tuleneb üldise loasüsteemi
riiklikust mõõtmest, leevendatakse ELi ühtse loa kehtestamisega. ELi ühtne
luba, millele lisandub päritoluriigi kontroll loa tühistamisel ja/või
peatamisel, hõlbustaks ELi operaatorite registreerimist ja nende suhtes
kohaldatavate kõige olulisemate täitemeetmete koordineerimist. Ettepanekuga
tagatakse nende ettevõtjate jaoks suurem regulatiivne järjepidevus ja
prognoositavus, andes komisjonile õiguse nõuda, et riikide reguleerivad
asutused tühistaksid kavandatud parandusmeetmed, mis on ELi õigusaktidega
vastuolus. Ettepanek tagab palju suurema ühtsuse traadita ja püsivõrgule
juurdepääsu reguleeritud tingimuse osas ning see lihtsustab üleeuroopaliste
teenuste pakkumist. Lõppkasutajate õiguste täielik ühtlustamine tagab selle, et
kodanikel ja teenusepakkujatel on kõikjal ELis ühesugused õigused ja
kohustused, eelkõige võimalus turustada ja hankida teenuseid piiriüleselt
samadel tingimusel.
Subsidiaarsuse põhimõtet järgitakse, kuna ELi
sekkumisel piirdutakse üksnes konkreetsete siseturu tõkete kõrvaldamiseks
vajalikuga.
Esiteks on ELi ühtne luba kättesaadav neile
operaatoritele, kes kavatsevad tegutseda üleeuroopaliselt, ning võrkude asukoha
või teenuste pakkumise kohaga lahutamatult seotud regulatiivsed kohustused
jäävad kõnealuse liikmesriigi reguleeriva asutuse otsustada. Spektri
eraldamisest saadavad tulud jäävad asjaomasesse liikmesriiki. Spektri
kasutamist käsitlevad üksikasjalikumad reguleerivad põhimõtted, mis täiendavad
ELi reguleeriva raamistiku kaugeleulatuvaid eesmärke, jätavad liikmesriikidele
siiski üksikasjade osas suure kaalutlusõiguse. Samuti põhineb komisjonile
spektriga seotud teavitamise kord pigem õigusliku kooskõla kontrollil ja mitte
sellel, et komisjoni kaalutlusõigus asendatakse liikmesriikide omaga, ning
selle suhtes kohaldatakse täiendavaid kaitsemeetmeid, näiteks kontrollimenetlus
komiteemenetluse raames. Üldloa laiendamine väikese levialaga traadita
pääsupunktide kasutamiseks on piiratud mittehäirivate, väikese võimsusega
seadmetega, mis on rakendusmeetmetega rangelt kindlaks määratud. Kohustuse
kehtestamine Euroopa virtuaalse juurdepääsu toodete pakkumiseks jääb selle
liikmesriigi reguleeriva asutuse pädevusse, kus võrk asub, vastavalt
olemasoleval raamistikul põhinevale turuanalüüsile. Virtuaalse juurdepääsu
toodete ühtlustamiseks kasutatakse sama mehhanismi kui see, mida kasutati juba
olemasoleva raamistiku kohaselt ettenähtud hulgitasandi füüsilise juurdepääsu
toodete puhul.
3.3. Proportsionaalsus
ELi tegevus on piiratud kindlaksmääratud
eesmärkide saavutamiseks vajalikuga. Meetmetega püütakse kõrvaldada ühtse turu
selged kitsaskohad, nii et kehtivasse reguleerivasse raamistikku on vaja teha
võimalikult vähe muudatusi, et luua tingimused uute piiriüleste elektroonilise
side turgude arendamiseks ELi tasandil. Selle kaudu oleks võimalik saavutada
ühtse turu mõlemad eesmärgid, milleks on vabadus pakkuda ja vabadus tarbida
elektroonilise side teenuseid. Jättes praeguse reguleeriva raamistiku valdavalt
puutumata, näiteks ei muudeta seda, kuidas riikide reguleerivad asutused
turujärelevalvet teevad, võimaldavad need meetmed vältida nende operaatorite
toiminguid, kes soovivad piirduda riikliku (või piirkondliku) tasandiga.
Samuti peaks uute piiriüleste turgude
arenemine järgima parema õigusloome põhimõtet. See tähendab seda, et
regulatiivne surve väheneb järk-järgult koos turgude konkurentsivõime
paranemisega integreerituma Euroopa kontekstis, aga vastavalt riikide
reguleerivate asutuste järelevalvepädevusele ja nii, et nende suhtes kohaldatakse
konkurentsialast järelkontrolli. See on kasulik, kuna riikide reguleerivatel
asutustel on parim positsioon, et võtta arvesse riikide eripärasid, kui i)
reguleeritakse juurdepääsu sellisele füüsilisele infrastruktuurile, mis on oma
olemuselt geograafiliselt piiratud riikliku või piirkondliku tasandiga, ja ii)
kui lahendatakse tarbijatega seotud küsimusi riiklikus kontekstis (eelkõige
tarbijate oma keeles).
Kavandatavad meetmed ei hõlma muudatusi
juhtimises või pädevuste üleviimises Euroopa tasandile, näiteks ELi reguleeriva
asutuse või üleeuroopalise spektrilubade väljastaja kaudu.
Lahendused võimaldavad asjaomastel
sidusrühmadel kasutada suure ühtse turu sünergiat ja vähendada ebatõhusust
nende toimimises ja investeeringutes õigeaegselt ja tõhusalt. Käesoleva
ettepanekuga tagatakse kehtivate eeskirjade jätkuv kohaldamine operaatorite
suhtes, kes soovivad osutada teenuseid vaid ühes liikmesriigis. Samal ajal
saavad nad kasu lõppkasutajate õigustega seotud parematest ja selgematest
eeskirjadest ning prognoositavamast keskkonnast juurdepääsul spektrisisenditele
ja hea kvaliteediga püsivõrkudele juurdepääsu toodetele.
3.4. Põhiõigused
Analüüsiti ettepaneku mõju sellistele
põhiõigustele nagu sõna- ja teabevabadus, ettevõtlusvabadus,
mittediskrimineerimine, tarbijakaitse ja isikuandmete kaitse. Eelkõige
tagatakse määrusega juurdepääs avatud internetile; selles kehtestatakse ranged
normid täielikult ühtlustatud lõppkasutaja õigustele, suurendatakse
ettevõtlusvabadust Euroopa tasandil ja selle abil peaks aja jooksul vähenema
sektoripõhine reguleerimine.
3.5. Vahendi valik
Komisjon teeb määruse ettepaneku, kuna see
tagab ühtse turu tõkete kõrvaldamise elektroonilise side olemasoleva
reguleeriva raamistiku täiendamise kaudu. See hõlmab konkreetseid, otsekohaldatavaid
õigusi ja kohustusi teenusepakkujatele ja lõppkasutajatele; samuti hõlmab see
teatavaid sisendeid käsitlevaid koordineerimismehhanisme Euroopa tasandil,
hõlbustamaks elektroonilise side teenuste piiriülest pakkumist. Määrus on
oluline näiteks sellistes valdkondades nagu avatud internet ja andmehaldus, kus
tõeliselt ühtne lähenemisviis on vajalik, et vältida algusest peale suundumust
riigi tasandi lahendustele ning võimaldada integreeritud võrguhaldamist ja
sellise veebisisu, selliste rakenduste ja teenuste arendamist, mida saab teha
ühesugusel viisil kättesaadavaks kogu liidus.
3.6. Ettepaneku struktuur ning peamised
õigused ja kohustused
Üldsätted (I peatükk, artiklid 1 ja 2)
I peatükk sisaldab üldsätteid, sealhulgas
asjaomaseid mõisteid. Selles esitatakse regulatiivsed põhimõtted, mille alusel
toimivad seotud reguleerivad organid käesoleva määruse kohaldamisel koostoimes
olemasoleva raamistiku sätetega.
ELi ühtne luba (II peatükk, artiklid
3−7)
Praegu peavad operaatorid, kes soovivad
pakkuda teenuseid mitmes liikmesriigis, taotlema selleks luba igas
liikmesriigis eraldi. Määrusega kehtestatakse ELi ühtne luba, mis põhineb
Euroopa elektroonilise side ettevõtja peamise tegevuskoha liikmesriigis
kohaldataval (päritoluliikmesriigi) ühtsel teavitamiskorral ning milles
sätestatakse tema suhtes kohaldatavad tingimused. ELi ühtse loa tühistamist
ja/või peatamist kontrollib päritoluliikmesriik. ELi ühtse loa omajatel on
ühetaolistes olukordades õigus võrdsele regulatiivsele kohtlemisele
liikmesriikides ja liikmesriikidevaheliselt ning uued turule tulijad ja
väiksemad piiriülesed operaatorid on muus liikmesriigis kui
päritoluliikmesriigis (vastuvõtvad liikmesriigid) vabastatud halduskuludest ja
universaalteenuse rahastamisega seotud maksudest. ELi ühtse loa omajad jätkavad
teenuste pakkumist kõikjal Euroopas regulatiivsete kohustuste senisest
järjepidevama kohaldamise alusel.
Euroopa ühtse loaga vähenevad seega tarbetud
haldustakistused ja selle abil tagatakse Euroopa teenusepakkujatele
järjepidevamad õigused ja kohustused, mis võimaldavad neil tegutseda kõikjal
ELis ja tegevust laiendada.
Euroopa sisendid (III peatükk)
1. jagu (artiklid 8–16)
Praegu puudub Euroopa mobiilside operaatoritel
kõikjal Euroopas spektri kättesaadavusega seotud vajalik prognoositavus ning
nad peavad toime tulema spektri eraldamist käsitlevate erinevate tingimustega.
See raskendab pikaajalist kavandamist, piiriülest investeerimist ning
lõppkokkuvõttes ka tegevuse laiendamist. Nende erinevuste tõttu kavandavad
seadmete valmistajad oma tooteid muudele, suurematele ja kasvuvõimalusi
pakkuvatele turgudele. Et teha lõpp sellisele jätkusuutmatule olukorrale, tuleb
järgmiste meetmetega tagada spektrikasutuse ühtlustamine tagada:
·
määrata traadita lairibaühenduseks kasutatava
ühtlustatud spektri kasutamise tingimuste määratlemisel kindlaks liikmesriigi
suhtes kohaldatavad reguleerivad põhimõtted;
·
anda komisjonile õigus võtta vastu rakendusakte,
mille abil ühtlustada spektri kättesaadavust, selle eraldamise ajakava ja
spektri kasutusõiguste kestust;
·
luua konsultatsioonimehhanism, mis võimaldab
komisjonil vaadata läbi spektri eraldamist ja kasutamist käsitlevate riiklike
meetmete eelnõud;
·
lihtsustada väikese võimsusega traadita
lairibaühenduse (wifi, väikese raadiusega kärjed) kasutuselevõtu ja pakkumisega
seotud tingimusi konkurentsi suurendamiseks ja võrgu ülekoormuse vähendamiseks.
2. jagu (artiklid 17–20)
Ühtlustatud ja hea kvaliteediga virtuaalne
juurdepääs püsivõrkudele hõlbustaks turule sisenemist ja piiriüleste teenuste
pakkumist nii lõppkasutajatele kui ka ettevõtjatele ning edendaks konkurentsi
ja investeeringuid. Praegu määratletakse püsivõrkudele virtuaalse juurdepääsu
tooteid ELis erinevalt. Piiriüleste teenuste pakkumiseks vajalik virtuaalne
juurdepääs püsivõrkudele ühtlustatakse järgmiste meetmete kaudu:
·
määratakse kindlaks ELi tasandil ühtlustatud
virtuaalse lairibajuurdepääsu toodete (virtuaalne eraldamine, IP bitivoog ja
püsiliinide lõppsegmendid) ühised omadused, kui nende pakkumise õigus on antud
märkimisväärse turujõuga operaatoritele;
·
sellest tulenevalt tuleb riikide reguleerivatel
asutustel võtta reguleerivate parandusmeetmete kehtestamisel arvesse kõnealuste
ühtlustatud juurdepääsutoodete kasutuselevõttu ning pöörata asjakohast
tähelepanu olemasolevale infrastruktuurialasele konkurentsile,
investeeringutele ning proportsionaalsust käsitlevatele üldistele nõuetele.
Otsuste tegemise praktika kajastub ettepaneku sättes, milles seotakse järgmise
põlvkonna võrkudele kehtestatud hulgimüügitasandi hinnakontrolli kohustuste
läbivaatamine alternatiivse infrastruktuuri poolt tuleva konkurentsisurve,
mittediskrimineeriva juurdepääsu tõhusa tagamise ja jaetasandi konkurentsiga
hindade, valiku ja kvaliteedi osas;
·
sätestatakse elektroonilise side ettevõtja õigus
pakkuda mõistlikel tingimustel tagatud teenusekvaliteediga ühenduvust
võimaldavaid ühtlustatud tooteid ja pääseda sellistele toodetele ligi, et
võimaldada uut liiki internetiteenuseid.
Lõppkasutajate õigused (IV peatükk,
artiklid 21−29)
Euroopas seisavad nii elektroonilise side
ettevõtja kui ka lõppkasutajad silmitsi lõppkasutajate õigusi käsitlevate
ebajärjekindlate eeskirjadega, mille tulemuseks on kaitse taseme erinevus ja
hulk erinevaid eeskirju, mida tuleb liikmesriikides järgida. Selline
killustatus on operaatorite jaoks kulukas, sellega ei ole rahul lõppkasutajad
ning lõppkokkuvõttes takistab see teenuste piiriülest pakkumist ja avaldab
negatiivset mõju lõppkasutajate valmisolekule neid teenuseid tarbida. Selleks
et tagada tarbijakaitse asjakohane tase kõikjal ELis, ühtlustatakse eeskirjad,
millega määratakse kindlaks lõppkasutajate õigused. Nende hulgas on:
–
mittediskrimineerimine teatavate riigisiseste ja
ELi-siseste (rahvusvaheliste) sideteenuste vahel (välja arvatud siis, kui
erinevused on objektiivselt õigustatud);
–
kohustuslik lepingueelne ja lepingus sisalduv
teave;
–
suurem läbipaistvus ja võimalused, et vältida nn
arvešokke;
–
õigus lõpetada leping kuue kuu möödumisel
täiendavate kuludeta (välja arvatud subsideeritud hinnaga seadmete jääkväärtus
või muud soodustused);
–
teenusepakkujatel lasuv kohustus pakkuda
lõppkasutajatele tõrgeteta juurdepääsu kogu sisule, rakendustele või teenustele
(võrgu neutraalsus) ning operaatorite üldise internetiühenduse teenusega seotud
andmeedastuse haldamise meetmete reguleerimine. Samal ajal täpsustatakse parema
kvaliteediga eriteenuste õigusraamistikku.
Teenusepakkuja vahetamise lihtsustamine (V
peatükk, artikkel 30)
Paremad eeskirjad teenusepakkuja vahetamiseks
edendavad turule sisenemist ja konkurentsi elektroonilise side teenuse
ettevõtjate vahel ning võimaldavad lõppkasutajal lihtsamalt valida nende
konkreetsetele vajadustele vastav teenusepakkuja. Nähakse ette teenusepakkuja
vahetamist käsitlevad ühtlustatud põhimõtted, näiteks kulupõhisus, vastuvõtva
ettevõtja juhitav menetlus, üleandva ettevõtjaga sõlmitud lepingu automaatne
lõpetamine.
Korraldus- ja lõppsätted (VI peatükk,
artiklid 31−40)
Peatükk sisaldab esimesi üldsätteid, mis on
seotud riikide pädevate ametiasutuste karistuste kehtestamise volitustega, ja
eeskirjad komisjoni volituste kohta võtta vastu delegeeritud õigusakte või
rakendusakte.
Samuti esitatakse raamdirektiividesse ning ELi
rändlusteenuste ja BERECi (elektroonilise side Euroopa reguleerivate asutuste
ühendatud amet) määrusesse tehtavad muudatused. Arvestades turu eelnevat
reguleerimist ja asjaolu, et riikide reguleerivad asutused vastutavad endiselt
oma (riikliku) turu eest, on muudatuste eesmärk saavutada kõikjal ELis riigi
reguleerivate asutuste turu hindamisel ja ELi ühtse loa omajatele reguleerivate
kohustuste kehtestamisel suurem järjekindlus ja stabiilsus, et piirata neid
juhtumeid, kus teenusepakkujatele kehtestatakse samade turuhäirete kaotamiseks
erinevad kohustused kõigis neis liikmesriikides, kus nad tegutsevad. Sel
põhjusel nähakse ette, et komisjonil on volitused nõuda ELi ühtse loaga
ettevõtjatele kehtestatud parandusmeetmete tühistamist, samuti nähakse ette
õiguskindlus seoses kriteeriumidega, mille alusel selgitada välja turud, mille
suhtes kehtivad eelnevad parandusmeetmed, võttes arvesse ka OTT-teenuste
pakkujate poolsest samalaadsete teenuste pakkumisest tulenevaid
konkurentsipiiranguid.
Ehkki III rändlusmäärusega, milles sisalduvad
struktuurimeetmed, suurendatakse konkurentsi turgudel, ei ole see piisav sellise
olukorra loomiseks, kus kliendid saavad teises liikmesriigis reisides julgelt
jätkata tarbimisharjumusi, mis neil on tekkinud päritoluriigis, ning seeläbi
kaotada rändlusega seotud lisatasud kõikjal Euroopas. Artiklis 37 tuginetakse
seega rändlusteenuse määrusele ja nähakse operaatoritele ette stiimulid pakkuda
rändlust riigisiseste hindadega. Ettepanekus nähakse mobiilsideoperaatoritele
ette vabatahtlik süsteem, mille kaudu sõlmida kahe- või mitmepoolseid
rändluslepinguid, mis võimaldavad neil arvesse võtta rändlusteenuste
hulgimüügikulusid ja viia 2016. aasta juuliks järk-järgult sisse riigisiseste
hindadega rändlusteenused, vähendades samal ajal hinnaerinevuste ärakasutamise
ohtu. Sellised rändluslepingud ei ole turul uus nähtus. Olemasolevad rändluslepingud
võimaldavad lepingupooltel (konkurentsiõiguse täitmise korral) pakkuda
rändlusteenuseid omavahel ja saavutada nii mastaabisäästu. Käesolevas
ettepanekus neist lepingutest teatamist, eesmärgiga parandada nende
läbipaistvust. Kavandatud vabatahtliku süsteemi eesmärk on suunata selline
õiguspärane mastaabisääst tarbijatele selliselt, et neile pakutakse
rändlusteenuseid riigisiseste hindadega ning tingimustel, millega tagatakse
rändlus kõikjal liidus ja et kõigil liidu tarbijatel on võimalus neist pakkumistest
võimalikult kiiresti kasu saada. Ettepanekus nähakse samal ajal ette ka vajalik
tasakaal, mis võimaldab operaatoritel kohandada jaemüügipakkumisi ning tagada
järk-järgult, et kõik kliendid saaksid neist kasu. Ilma kahe- või mitmepoolsete
rändluslepinguteta ei ole reaalne oodata, et üksikoperaatorid suudaksid pakkuda
rändlust riigisiseste hindadega kõikjal liidus kavandatud aja jooksul.
BERECi määrusesse tehtavad muudatused osutuvad
vajalikuks ameti suurema stabiilsuse huvides, pakkudes BERECile strateegilisemat
rolli eelkõige kolmeaastase ametiajaga esimehe ametissenimetamise kaudu.
4. MÕJU
EELARVELE
Määruse ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet.
Määruse (EÜ) nr 1211/2009 muutmise ettepanekul
ei ole mõju ei ametikohtade loeteluga ettenähtud ametikohtade arvule ega ELi
poolt BERECile antavale rahalisele toetusele ning see on kooskõlas Euroopa
Parlamendi ja nõukogu teatises (COM(2013)519final) esitatud arvandmetega,
2013/0309 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega nähakse ette sätted, mis käsitlevad
Euroopa elektroonilise side ühtset turgu ja ühendatud Euroopani jõudmiseks
vajalikke meetmeid, ning millega muudetakse direktiive 2002/20/EÜ, 2002/21/EÜ
ja 2002/22/EÜ ning määrusi (EÜ) nr 1211/2009 ja (EL) nr 531/2012
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 114,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
riikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[12],

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[13],
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopal tuleb kriisist
väljumiseks, töökohtade loomiseks ja konkurentsivõime taastamiseks kasutada ära
kõik majanduskasvu allikad. Majanduskasvu taastamine ja töökohtade loomine
liidus on strateegia „Euroopa 2020” eesmärk. 2013. aasta Euroopa Ülemkogu
kevadisel kohtumisel rõhutati digitaalse ühtse turu tähtsust majanduskasvule ja
kutsuti üles võtma konkreetseid meetmeid info-ja kommunikatsioonitehnoloogia
(IKT) ühtse turu võimalikult kiireks loomiseks. Strateegia „Euroopa 2020”
eesmärkide ja nimetatud üleskutsega kooskõlas on käesoleva määruse eesmärk luua
elektroonilise side ühtne turg liidu elektroonilise side praeguse reguleeriva
raamistiku täiendamise ja kohandamise kaudu.
(2)       Digitaalarengu tegevuskavas,
mis on üks strateegia „Euroopa 2020” juhtalgatus, on IKT ja võrgu
ühenduvuse rolli Euroopa majanduse ja ühiskonna hädavajaliku alusena juba
tunnustatud. Selleks et Euroopa saaks kasutada ära digitaalsetest muudatustest
tulenevad eelised, vajab liit kõiki sektoreid hõlmavat dünaamilist
elektroonilise side ühtset turgu kõikjal Euroopas. Selline tõeliselt ühtne
sideturg on innovaatilise ja aruka digitaalmajanduse tugisammas ning sellise
digitaalse ühtse turu alustala, kus veebipõhised teenused võivad vabalt liikuda
üle piiride.
(3)       Tõrgeteta toimival
elektroonilise side ühtsel turul tuleks tagada vabadus pakkuda elektroonilise
side võrke ja teenuseid liidu kõigile klientidele ja iga lõppkasutaja õigus
valida turul pakutavast parim pakkumine ning seda ei tohiks takistada turgude
killustatus liikmesriikide lõikes. Elektroonilise side praegune reguleeriv
raamistik ei paku täielikku lahendust sellele killustatusele, sest üldlubade
andmise ja spektri eraldamise kavad on pigem riiklikud kui liiduülesed,
elektroonilise side teenuste pakkujatele kättesaadavad juurdepääsutooted on
liikmesriigiti erinevad ning kohaldatakse erinevaid sektoripõhiseid tarbijakaitse
eeskirju. Paljudel juhtudel määratakse liidu eeskirjadega kindlaks vaid
lähtealus ja neid rakendatakse liikmesriikides sageli erinevalt.
(4)       Elektroonilise side tõeliselt
ühtne turg peaks edendama konkurentsi, investeerimist ja innovatsiooni uute ja
täiustatud võrkude ja teenuste vallas, soodustades turu integratsiooni ja
teenuste piiriülest pakkumist. See peaks aitama saavutada digitaalarengu
tegevuskavas seatud kiire lairibavõrgu ambitsioonikaid eesmärke. Digitaalse
infrastruktuuri ja teenuste üha suurem kättesaadavus peaks omakorda suurendama
tarbijate valikut, teenusekvaliteeti ja sisu mitmekesisust, edendama
territoriaalset ja sotsiaalset ühtekuuluvust ning hõlbustama liikuvust kõikjal
liidus.
(5)       Elektroonilise side ühtse
turuga kaasnevad eelised peaksid jõudma laiemasse digitaalsesse ökosüsteemi.
Sinna kuuluvad liidu seadmete valmistajad, sisu ja rakenduste pakkujad ning
majandus laiemas tähenduses, hõlmates selliseid sektoreid nagu pangandus,
autotööstus, logistika, jaekaubandus, energeetika ja transport, mis sõltuvad
oma tegevuse tõhustamisel ühenduvusest, näiteks kõikjal kättesaadavate
pilvetehnoloogia rakenduste, võrguühendusega objektide ja ettevõtte eri
harudele teenuste integreeritud osutamise võimaluste kaudu. Samuti peaksid e-valitsuse
ja e-tervishoiu teenuste ulatuslikumast kättesaadavusest kasu saama riikide
haldusasutused ja tervishoiusektor. Elektroonilise side ühtse turu kontekstis
võib paraneda ka kultuurisisu ja -teenuste pakkumine ning kultuuriline
mitmekesisus üldiselt. Elektroonilise side võrkude ja teenuste kaudu toimuv
ühenduvuse pakkumine on kogu majandusele ja ühiskonnale sedavõrd tähtis, et
vältida tuleks põhjendamatut sektoripõhist regulatiivset ja muud koormust.
(6)       Käesoleva määruse eesmärk on
viia lõpule elektroonilise side ühtse turu väljakujundamine, tegutsedes kolmel
laial omavahel seotud suunal. Esiteks tuleks määrusega tagada vabadus pakkuda
elektroonilise side teenuseid ja võrke piiriüleselt eri liikmesriikides,
tuginedes ELi ühtse loa mõistele, milles määratakse kindlaks tingimused, et
tagada suurem järjekindlus ja prognoositavus sektoripõhise reguleerimise sisus
ja rakendamises kõikjal liidus. Teiseks tuleb senisest ühtsematel tingimustel
võimaldada juurdepääsu piiriüleste elektroonilise side võrkude ja teenuste
osutamiseks vajalikele põhisisenditele mitte ainult traadita lairibaühenduse
puhul, mille jaoks on olulise tähtsusega nii litsentsitud kui ka litsentsivaba
spekter, vaid ka püsiliinide kaudu pakutava ühenduse puhul. Kolmandaks tuleks
äritingimuste ühtlustamise ja kodanike digitaalse kindlustunde suurendamise
huvides käesoleva määrusega ühtlustada lõppkasutajaid, eelkõige tarbijaid
käsitlevad eeskirjad. See hõlmab mittediskrimineerimise põhimõtet, lepinguga
seotud teavet, lepingu lõpetamist ja teenusepakkuja vahetamist käsitlevaid
eeskirju, samuti eeskirju internetisisule, rakendustele ja teenustele
juurdepääsu ning andmeliikluse haldamise kohta, millega kaitstakse
lõppkasutajaid ja tagatakse samaaegselt interneti ökosüsteemi pidev toimimine
innovatsiooni mootorina. Lisaks sellele peaksid edasised reformid rändluse
valdkonnas andma lõppkasutajatele kindlustunde kasutada liidus reisides
internetiühendust ning toimima aja jooksul katalüsaatorina hindade ja muude
tingimuste ühtlustumisele liidus.
(7)       Käesolev määrus peaks seega
täiendama olemasolevat liidu reguleerivat raamistikku (Euroopa Parlamendi ja
nõukogu direktiiv 2002/19/EÜ,[14]
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/20/EÜ,[15] Euroopa Parlamendi ja nõukogu
direktiiv 2002/21/EÜ,[16]
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/22/EÜ,[17] Euroopa Parlamendi ja nõukogu
direktiiv 2002/58/EÜ,[18]
komisjoni direktiiv 2002/77/EÜ,[19]
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1211/2009,[20] Euroopa Parlamendi ja nõukogu
määrus (EL) nr 531/2012[21]
ja Euroopa Parlamendi otsus nr 243/2012/EL[22])
ning kooskõlas ELi õigusega vastu võetud kehtivaid siseriiklikke õigusakte,
sätestades nii elektroonilise side pakkujate kui ka lõppkasutajate õigused ja
kohustused ning muutes sellest tulenevalt olemasolevaid direktiive ja määrust
(EL) nr 531/2012, eesmärgiga tagada suurem ühtsus ja teha teatavaid sisulisi
muudatusi, mis on kooskõlas konkurentsivõimelisema ühtse turuga.
(8)       Käesolevas määruses ette
nähtud meetmed on kooskõlas tehnoloogianeutraalsuse põhimõttega: nende
meetmetega ei sunnita ega soodustata konkreetse tehnoloogia kasutamist.
(9)       Piiriülese elektroonilise
side pakkumisel on halduskoormus endiselt suurem kui riigipiiridesse jääval
teenuseosutamisel. Nimelt peavad piiriülesed teenusepakkujad teenuse
pakkumisest endiselt teavitama ja maksma tasusid igas vastuvõtvas
liikmesriigis. ELi ühtse loa omajatele peaks kehtima ühtne teavitussüsteem
teenusepakkuja peamise tegevuskoha liikmesriigis (päritoluliikmesriigis), et
vähendada piiriüleste operaatorite halduskoormust. ELi ühtset luba tuleks
kohaldada kõigi ettevõtjate suhtes, kes pakuvad või kavatsevad pakkuda
elektroonilise side teenuseid ja võrke enam kui ühes liikmesriigis, tagades
neile seeläbi õigused, mis on seotud vabadusega pakkuda elektroonilise side
teenuseid ja võrke käesoleva määruse kohaselt kõigis liikmesriikides. ELi ühtne
luba, milles määratakse kindlaks kõigis liikmesriikides päritoluliikmesriigi
üldloa alusel teenuseid osutavate elektroonilise side operaatorite suhtes
kehtiv õigusraamistik, peaks tagama elektroonilise side teenuste ja võrkude
osutamise vabaduse tõhusa toimimise kogu liidus.
(10)     Elektroonilise side teenuste
või võrkude pakkumine piiriüleselt võib toimuda mitmel viisil, sõltudes
sellistest erinevatest teguritest nagu pakutava võrgu või teenuse liik, füüsilise
infrastruktuuri vajalik suurus või abonentide arv eri liikmesriikides.
Kavatsust pakkuda elektroonilise side teenuseid piiriüleselt või käitada
elektroonilise side võrke enam kui ühes liikmesriigis saab tõendada sellise
tegevuse kaudu nagu asjaomases liikmesriigis võrkudele juurdepääsu käsitlevate
lepingute üle peetavad läbirääkimised või veebisaidi kaudu toimuv
turundustegevus sihtliikmesriigi keeles.
(11)     Olenemata sellest, kuidas
teenusepakkuja soovib piiriüleselt elektroonilise side võrke käitada või
elektroonilise side teenuseid pakkuda, peaks Euroopa elektroonilise side
ettevõtja suhtes kohaldatav reguleeriv kord olema neutraalne nende äriliste
valikute suhtes, millest lähtuvalt korraldatakse ülesanded ja tegevus eri
liikmesriikides. Äriühingu struktuurist sõltumata tuleks Euroopa elektroonilise
side ettevõtja päritoluliikmesriigina käsitada seega liikmesriiki, kus tehakse
elektroonilise side võrkude või teenuste pakkumist käsitlevad strateegilised
otsused.
(12)     ELi ühtse loa aluseks peaks
olema päritoluliikmesriigi üldluba. Selle suhtes ei tohiks kehtestada
tingimusi, mida juba kohaldatakse muude olemasolevate siseriiklike
õigusaktidega, mis ei puuduta konkreetselt elektroonilise side sektorit. Samuti
peaksid käesoleva määruse ja määruse (EL) nr 531/2012 sätted kehtima Euroopa
elektroonilise side ettevõtjate suhtes.
(13)     Enamik sektorile iseloomulikke
tingimusi, näiteks need, mis on puudutavad võrkudele juurdepääsu või võrkude
turvalisust ja terviklust või juurdepääsu hädaabiteenustele, on tihedalt seotud
võrgu või teenuse pakkumise kohaga. Sellest tulenevalt võivad Euroopa
elektroonilise side ettevõtja suhtes kehtida tingimused, mida kohaldatakse
liikmesriigis, kus ta tegutseb, kui käesolevas määruses ei ole sätestatud
teisiti.
(14)     Kui liikmesriik nõuab, et
sektor panustaks universaalteenuse osutamise kohustuste rahastamisse ja riikide
reguleerivate asutuste halduskulude katmisse, peaksid panuse jagunemisega
seotud kriteeriumid ja menetlused olema proportsionaalsed ja
mittediskrimineerivad Euroopa elektroonilise side ettevõtjate suhtes, nii et
see ei takistaks piiriülest turule sisenemist, seda eelkõige uute ja väikeste
ettevõtjate puhul. Üksiku ettevõtja panuse arvestamisel tuleks seega võtta
arvesse maksja turuosa vastavalt asjaomases liikmesriigis realiseeritud käibele
ning selle suhtes tuleks kohaldada miinimumkünnist.
(15)     On oluline tagada, et
ühetaoliste asjaolude korral ei kohtleks eri liikmesriigid Euroopa
elektroonilise side ettevõtjat diskrimineerivalt ning et ühtsel turul
kohaldataks järjekindlaid reguleerimistavasid, eelkõige seoses meetmetega, mis
kuuluvad direktiivi 2002/21/EÜ artiklite 15 või 16 või direktiivi 2002/19/EÜ
artiklite 5 või 8 kohaldamisalasse. Euroopa elektroonilise side ettevõtjatel
peaks seega olema õigus kõigi liikmesriikide poolsele võrdsele kohtlemisele
objektiivselt samaväärsetes olukordades, et võimaldada mitme riigi
territooriumit hõlmavat integreeritumat tegevust. Samuti tuleks sellistel
juhtudel näha liidu tasandil ette konkreetsed menetlused direktiivi 2002/21/EÜ
artikli 7 punktis a osutatud parandusmeetmeid käsitlevate otsuste eelnõude
läbivaatamiseks, et vältida põhjendamatuid erinevusi eri liikmesriikides
Euroopa elektroonilise side ettevõtjate suhtes kehtivate kohustuste osas.
(16)     Euroopa elektroonilise side
ettevõtja päritoluliikmesriigi ja mis tahes vastuvõtva riigi vahel tuleks ära
jagada regulatiivne ja järelevalvealane pädevus, eesmärgiga vähendada tõkkeid
turule sisenemisel, tagades samal ajal, et asjaomased ettevõtjad jõustavad
elektroonilise side teenuste ja võrkude osutamiseks kehtivaid tingimusi
nõuetekohaselt. Ehkki kõigil riikide reguleerivatel asutustel peaks olema
kohustus jälgida oma territooriumil kehtivate tingimuste täitmist vastavalt
liidu õigusele, sealhulgas sanktsioonide ja ajutiste meetmete kaudu, siis peaks
üksnes päritoluliikmesriigi reguleerival asutusel olema õigus peatada või
tühistada Euroopa elektroonilise side ettevõtja õigused pakkuda elektroonilise
side võrke ja teenuseid kõikjal liidus või mõnes selle osas.
(17)     Raadiospekter on avalik hüve
ning liidu mobiil-, traadita lairiba- ja satelliitside siseturu jaoks tähtis
ressurss. Traadita lairibaside arendamisega panustatakse digitaalarengu
tegevuskava rakendamisse ning eelkõige eesmärki tagada aastaks 2020 kõigile
liidu kodanikele juurdepääs lairibaühendusele kiirusega vähemalt 30 Mbit/s ning
pakkuda liidus suurima võimaliku kiiruse ja läbilaskevõimega lairibaühendust.
Vaatamata sellele on liit jäänud uusima põlvkonna traadita lairibatehnoloogia
kasutuselevõtu ja leviku vallas maha maailma teistest olulistest piirkondadest
(Põhja-Ameerika, Aafrika ja osa Aasiast) , kuigi see on vajalik nimetatud
poliitiliste eesmärkide saavutamiseks. Lubade andmise ja traadita lairibaside
jaoks 800 MHz sagedusala kättesaadavaks tegemise protsessi killustatus, kus üle
poole liikmesriikidest soovivad enda suhtes erandi tegemist või ei suuda muul
viisil kinni pidada raadiospektripoliitika programmi käsitlevas Euroopa
Parlamendi ja nõukogu otsuses 243/2012[23]
seatud tähtajast, annab märku kiire tegutsemise vajadusest isegi praeguse
raadiospektripoliitika programmi tähtaja raames. Liidu meetmed traadita
lairibasideks kasutatava raadiospektri kättesaadavust ja kasutamise tõhusust
käsitlevate tingimuste ühtlustamiseks vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu
otsusele 676/2002/EÜ[24]
ei ole olnud piisavad sellele probleemile lahenduse leidmiseks.
(18)     Erinevate riiklike
poliitikameetmete rakendamine tekitab siseturu ebaühtlust ja killustatust, mis
takistab kogu liitu hõlmavate teenuste kasutuselevõttu ja traadita lairibaside
siseturu lõpuleviimist. Eelkõige võib see luua ebavõrdsed tingimused
juurdepääsuks sellistele teenustele, takistada konkurentsi eri liikmesriikides
asutatud ettevõtete vahel, pärssida investeerimist uuematesse võrkudesse ja
tehnoloogiasse ning innovaatiliste teenuste tekkimist, jättes kodanikud ja
ettevõtjad seega ilma kõikjal kättesaadavatest integreeritud kvaliteetsetest
teenustest ning traadita lairibaühenduse pakkujad ilma võimalusest suurendada
tõhusust tänu integreeritumatele laiaulatuslikele toimingutele. Seetõttu peaks
raadiospektri eraldamise teatavaid aspekte käsitlevad liidu tasandi meetmed
toetama traadita lairibaside täiustatud teenuste ulatuslikku integreeritud
levikut kogu liidus. Samal ajal peaks liikmesriikidel säilima õigus võtta
meetmeid raadiospektri korraldamiseks avaliku korra, julgeoleku ja kaitse
eesmärkidel.
(19)     Elektroonilise side teenuste
ettevõtjad, sealhulgas mobiilsideoperaatorid või nende konsortsiumid, peaksid
ühiselt suutma seda, et suurem osa liidu territooriumist oleks lõppkasutajate
pikaajalise kasu nimel kaetud tõhusate ja taskukohaste hindadega teenustega,
ning seepärast saama kasutada raadiospektrit ühtlustatud sagedusaladel mitmes
liikmesriigis samade tingimuste, menetluste, kulude, ajastuse ja kestuse alusel
ning koos täiendavate raadiospektripakettidega, näiteks kombineerides
madalamaid ja kõrgemaid sagedusalasid, et katta tihedalt ja vähem tihedalt
asustatud alasid. Paremat koordineerimist ja suuremat järjepidevust soodustavad
algatused edendaksid ka võrkude investeerimiskeskkonna prognoositavust. Seda
prognoositavust edendaksid oluliselt ka raadiospektriga seotud kasutusõiguste
pikaajalist kestust soosivad selged poliitikameetmed (ilma et seejuures
piirataks nende õiguste tähtajatust mõnedes liikmesriikides), ning ühtlasi
oleks see seotud sellise raadiospektri osalise või täieliku üleandmise,
rentimise või ühikasutus selgete tingimustega, mille suhtes kehtib
individuaalne kasutusõigus.
(20)     Parandada tuleks raadiospektri
kasutusõiguste koordineerimist ja järjepidevust, vähemalt nende sagedusalade
puhul, mis on ühtlustatud traadita paikse, teisaldatava ja mobiilse lairibaside
jaoks. See hõlmab Rahvusvahelise Telekommunikatsiooni Liidu (ITU) tasandil
kindlaksmääratud sagedusalasid rahvusvahelise mobiilside (International
Mobile Telecommunications ehk IMT) täiustatud süsteemide jaoks, samuti
raadio-kohtvõrkude (RLAN) jaoks kasutatavaid sagedusalasid, näiteks 2,4 GHz ja
5 GHz. Samuti peaks see laienema sagedusaladele, mida võib ühtlustada tulevikus
traadita lairibaside jaoks, nagu seda on kavandatud raadiospektripoliitika
programmi artikli 3 punktis b ja raadiospektripoliitika töörühma 13. juuli
2013. aasta arvamuses, milles käsitletakse Euroopa ees seisvate probleemide
lahendamist seoses traadita lairibaühenduse kasvava raadiospektrivajadusega,
lähitulevikus näiteks sagedusalad 700 MHz, 1,5 GHz ja 3,8–4,2 GHz.
(21)     Eri riikide raadiospektri
eraldamise menetluste järjepidevust soodustaksid senisest selgemad sätted, mis
käsitlevad loa andmise menetluste ajastusega seotud kriteeriume; kasutusõiguste
kestust, tasusid ja makseviise; läbilaskevõime ja leviga seotud kohustusi;
selliste raadiosagedusalade ja sagedusvahemike kindlaksmääramist, mille suhtes
kohaldatakse loa andmise menetlust; objektiivsed künnisnõuded tõhusa
konkurentsi edendamiseks; kasutusõigustega kauplemise tingimused, sealhulgas
ühiskasutuse tingimused.
(22)     Rahalise koormuse piiramine
vastavalt sellele, mida on vaja raadiospektri optimaalseks haldamiseks, hoides
tasakaalu viivitamata makstavate ja perioodiliste tasude vahel, julgustaks
investeeringuid infrastruktuuri ja tehnoloogia kasutuselvõttu ning võimaldaks
suunata sellest tuleneda võivad kulueelised lõppkasutajatele.
(23)     Raadiospektri sünkroonsem
eraldamine ja sellest tulenev traadita lairibaühenduse kasutuselevõtt kõikjal
liidus peaks toetama mastaabisäästu sellistes seonduvates tööstusharudes, kes
tegelevad võrgu- ja lõppseadmetega. Need tööstusharud võiksid omakorda võtta
senisest enam arvesse liidu algatusi ja poliitikameetmeid seoses raadiospektri
kasutamisega. Sellest tulenevalt tuleks kehtestada sagedusalade jaotamise
ajakavade ühtlustamise menetlus ja määrata kindlaks nende kasutusõiguste
minimaalne või ühesugune kestus.
(24)     Muude peamiste sisuliste
tingimuste puhul, mida võib siduda traadita lairibaühenduseks kasutatava
raadiospektri kasutusõigustega, soodustaks koordineerimismehhanismi
sisseseadmine seda, et eri liikmesriigid kohaldavad ühtmoodi käesolevas
määruses sätestatud reguleerivaid põhimõtteid ja kriteeriume. Koordineerimismehhanismi
abil oleks komisjonil ja teiste liikmesriikide pädevatel asutustel võimalus
teha asjaomase liikmesriigi kasutusõiguste andmise kohta eelnevalt märkusi ning
teiselt poolt oleks komisjonil võimalus liikmesriikide seisukohti arvestades
tõkestada ettepaneku rakendamine, kui tundub, et see ei ole liidu õigusega
kooskõlas.
(25)     Arvestades traadita
lairibaühenduse spektrivajaduse tohutut kasvu, tuleks edendada tõhusat
spektrikasutust võimaldavaid lahendusi alternatiivseks juurdepääsuks traadita
lairibaühendusele. See hõlmab väikese võimsuse ja tööraadiusega traadita
juurdepääsusüsteeme, näiteks nn raadio-kohtvõrke (RLAN, tuntud ka kui wifi),
samuti väikese võimsuse ja levialaga juurdepääsupunktide kärgvõrgud (nn femto-,
piko- või metrokärjed).
(26)     Sellised täiendavad traadita
juurdepääsusüsteemid nagu RLAN, eelkõige üldsusele juurdepääsetavad
RLAN-pääsupunktid, võimaldavad lõppkasutajatel üha enam juurdepääsu internetile
ning võimaldavad mobiilsideoperaatoritel mobiilse andmeliikluse mujale
suunamist ühtlustatud raadiospektriressursside kaudu, ilma et selleks oleks
vaja raadiospektri individuaalset luba või kasutusõigust.
(27)     Praegu kasutavad enamikku
RLAN-pääsupunkte erakasutajad oma lairiba püsiühenduse kohaliku traadita
laiendusena. Kui lõppkasutajad soovivad oma internetilepingu piires jagada oma
RLAN-võrku teistega, peaks selliste pääsupunktide arvukus eelkõige tihedalt
asustatud piirkondades maksimeerima traadita andmeside läbilaskevõimet
raadiospektri taaskasutamise kaudu ja looma teistele lõppkasutajatele
kättesaadava kulutõhusa traadita lairibaühenduse täiendava infrastruktuuri.
Seega tuleks kõrvaldada või ära hoida tarbetud piirangud, mis takistavad
lõppkasutajatel oma RLAN-pääsupunktide jagamist teiste lõppkasutajatega või
sellistesse pääsupunktidesse ühendumist.
(28)     Samuti tuleks kaotada
RLAN-pääsupunktide kasutuselevõtu ja omavahelise sidumise tarbetud piirangud.
Riigiasutused või avalike teenuste pakkujad kasutavad oma tööruumides üha
rohkem RLAN-pääsupunkte nii enda tarbeks (näiteks töötajatele mõeldud
kasutamiseks) kui ka selleks, et hõlbustada kodanike jaoks kohapeal kulutõhusat
juurdepääsu e-valitsuse teenustele ning toetada arukate avalike teenuste
osutamist reaalajas saadava teabega, näiteks ühistranspordi või liikluse
korraldamise kohta. Samuti võiksid riigiasutused võimaldada kodanikele üldiselt
juurdepääsu sellistele juurdepääsupunktidele neis tööruumides elanikkonnale
pakutavate teenuste tugiteenusena ning nad peaksid seda saama teha kooskõlas
konkurentsi- ja riigihankeeeskirjadega. Elektroonilise side võrkudele kohaliku
juurdepääsu võimaldamine eraomandi sees või ümbruses või piiratud juurdepääsuga
avalikul alal muu teenuse tugiteenusena, mis ei sõltu sellest juurdepääsust,
näiteks RLAN-levialad (hotspots), mis on tehtud muu äritegevuse klientidele
või avalikkusele kättesaadavaks kõnealusel alal, ei tohiks tähendada, et sellis
juurdepääsu pakkujat käsitatakse elektroonilist sidet pakkuva ettevõtjana.
(29)     Väikese võimsuse ja leivalaga
traadita pääsupunktid on kodustele wifi ruuteritele sarnanevad väga väiksed ja
silmatorkamatud seadmed, mille tehnilised näitajad tuleks kindlaks määrata
liidu tasandil, et need saaks kasutusele võtta ja neid kasutada erinevates
kohalikes oludes üldloa alusel, ilma põhjendamatute piiranguteta, mis võivad olla
seotud individuaalsete ehituslubade või muude lubadega. Nende meetmete
proportsionaalsus, millega täpsustatakse sellise kasutuse suhtes üldloa andmist
võimaldavad tehnilised näitajad, tuleks tagada oluliselt piiravamate
näitajatega kui seda on liidu meetmetes sellistele parameetritele nagu
väljundvõimsus sätestatud maksimaalsed piirmäärad.
(30)     Liikmesriikidel tuleks tagada,
et raadiospektri haldamine riiklikul tasandil ei takista teisi liikmesriike
kasutamast raadiospektrit, millele neil on õigus, või täitmast kohustusi, mis
on seotud sagedusaladega, mille kasutamine on liidu tasandil ühtlustatud.
Raadiospektripoliitika töörühma käimasolevatele tegevusele tuginedes on vaja
luua koordineerimismehhanism, mille abil tagada, et igal liikmesriigil on
võrdne juurdepääs raadiospektrile ning et koordineerimise tulemused on
järjepidevad ja jõustatavad.
(31)     Liidu reguleeriva raamistiku
rakendamisest saadud kogemused näitavad, et kehtivad sätted, mis eeldavad
reguleerivate meetmete järjepidevat kohaldamist, ja eesmärk panustada siseturu
väljakujundamisse, ei ole loonud piisavaid stiimuleid, et juurdepääsutooteid
loodaks harmoneeritud standardite ja ühtlustatud protsesside alusel, seda
eelkõige püsivõrkude puhul. Eri liikmesriikides tegutsedes on ettevõtjatel
raske leida sobiva kvaliteedi ja võrkude ja teenuste koostalitlusvõimega
juurdepääsusisendeid, ning juhul, kui need on olemas, on nende tehnilised
omadused erinevad. See suurendab kulusid ja on takistuseks teenuste
piiriülesele osutamisele.
(32)     Elektroonilise side ühtse turu
integreerimine kiireneks raamistiku loomisega, milles määratakse kindlaks
teatavad olulised Euroopa virtuaalsed tooted, mis on eriti olulised selleks, et
elektroonilise side teenuste ettevõtjad saaksid pakkuda piiriüleseid teenuseid
ning töötada välja kogu liitu hõlmava strateegia üha enam andmeedastusel
põhinevas keskkonnas, toetudes võtmeparameetritele ja miinimumnäitajatele.
(33)     Tuleks täpsustada neid
operatiivseid vajadusi, mida täidavad erinevad virtuaalsed tooted. Euroopa
virtuaalse lairibajuurdepääsu tooted peaksid olema kättesaadavad juhtudel, mil
märkimisväärse turujõuga operaatorid on kohustatud raamdirektiivi ja
juurdepääsu käsitleva direktiivi kohaselt pakkuma reguleeritud tingimustel
juurdepääsu oma võrgu konkreetses pääsupunktis. Esiteks tuleks lihtsustada
tõhusat piiriülest turule sisenemist lihtsustada ühtlustatud toodetega, mis
võimaldavad teenuste piiriülestel pakkujatel alustada oma lõppklientidele
teenuste pakkumist viivitamata ning prognoositava ja piisava kvaliteediga, sealhulgas
teenused äriklientidele, kellel on tegevuskohad eri liikmesriikides, kui see
osutub turuanalüüsi kohaselt vajalikuks ja proportsionaalseks. Need ühtlustatud
tooted peaksid olema kättesaadavad piisava aja jooksul, et võimaldada
juurdepääsu taotlejatel ja pakkujatel kavandada keskmise pikkusega ja
pikaajalisi investeeringuid.
(34)     Teiseks on keerukamad
virtuaalse juurdepääsu tooted, mis nõuavad juurdepääsutaotlejatelt suuremaid
investeeringuid ning võimaldavad tänu kohalikul tasandil pakutavale juurdepääsule
rohkem kontrolli- ja diferentseerimisvõimalusi, olulise tähtsusega, et luua
vajalikud tingimused jätkusuutlikuks konkurentsiks kogusiseturul. Seega tuleks
piiriülese investeerimise soodustamiseks ühtlustada ka sellised järgmise
põlvkonna võrkude võtmetähtsusega hulgimüügitasandi juurdepääsu tooted.
Sellised virtuaalse lairibajuurdepääsu tooted tuleks välja töötada nii, et
nende funktsioonid oleksid samaväärsed nagu füüsilisel eraldamisel, eesmärgiga
laiendada valikut hulgimüügitasandi võimalikest parandusmeetmetest, mida
esitada läbivaatamiseks riikide reguleerivatele asutustele direktiivi
2002/19/EÜ kohase proportsionaalsuse hindamise raames.
(35)     Kolmandaks tuleb ühtlustada ka
täiustatud liidesega püsiliinide lõppsegmentide jaoks kasutatav hulgimüügitasandi
juurdepääsutoode, et võimaldada eluliselt tähtsate ühenduvusteenuste piiriülest
pakkumist kõige nõudlikumatele äriklientidele.
(36)     IP-protokollil põhinevate
ühenduvust võimaldavate toodete puudumine selliste eri liiki ja tagatud
teenusekvaliteediga teenuste osutamiseks, mis võimaldavad võrgudomeenideülest
ja võrgupiire ületavat teabevahetust nii liikmesriikide sees kui ka nende
vahel, takistab täielikult internetiprotokollil põhinevatele võrkudele
järkjärgulise ülemineku kontekstis selliste rakenduste arendamist, mis sõltuvad
juurdepääsust teistele võrkudele, pärssides seeläbi tehnoloogilisi uuendusi.
Lisaks sellele takistab kõnealune olukord selliste tõhususega kaasnevate
võimaluste laiemat levimist, mis on seotud IP-põhiste võrkude ja tagatud
teenusekvaliteediga ühenduvust võimaldavate toodete haldamise ja pakkumisega
(eelkõige suurem turvalisus, usaldusväärsus ja paindlikkus, kulutõhusus ja
ressursside kiirem jagamine), millest saavad kasu võrguoperaatorid,
teenusepakkujad ja lõppkasutajad. Seega on vaja ühtlustatud lähenemisviisi
nende toodete väljatöötamisele ja kättesaadavaks tegemisele mõistlikel
tingimustel, mis hõlmavad vajaduse korral toodete ristpakkumise võimalust
asjaomaste elektroonilise side ettevõtjate poolt.
(37)     Käesoleva määrusega loodavaid
Euroopa virtuaalse lairibajuurdepääsu tooteid tuleks arvesse võtta riikide
reguleerivate asutuste hinnangus, kui uuritakse, millised on kõige sobivamad
parandusmeetmed seoses juurdepääsuga märkimisväärset turujõudu omavate
ettevõtjate võrkudele, vältides samas hulgimüügitasandi juurdepääsutoodete
tarbetu dubleerimisega kaasnevat ülereguleerimist, olenemata sellest, kas
sellised tooted on kehtestatud kooskõlas turuanalüüsiga või muudel tingimustel.
Eelkõige ei tohiks Euroopa virtuaalse juurdepääsu toodete kasutuselevõtmisega
kaasneda konkreetsele operaatorile kohustuseks tehtud reguleeritud
juurdepääsutoodete arvu suurenemine. Samuti ei tohiks asjaolu, et riikide
reguleerivad asutused peavad hakkama käesoleva määruse vastuvõtmise järel
hindama seda, kas seniste hulgimüügitasandi juurdepääsu parandusmeetmete asemel
tuleks kehtestada Euroopa virtuaalse lairibajuurdepääsu toote pakkumise
kohustus, ning seda, kas Euroopa virtuaalse lairibajuurdepääsu toote
kehtestamine on tulevaste turuanalüüside kontekstis ja märkimisväärse turujõu
olemasolu korral asjakohane, mõjutada riikide reguleerivate asutuste vastutust
selgitada välja kõige asjakohasemad ja proportsionaalsemad parandusmeetmed
tuvastatud konkurentsiprobleemi lahendamiseks vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ
artiklile 16.
(38)     Regulatiivse prognoositavuse
huvides tuleks õigusloomes arvestada ka kehtiva õigusraamistiku kohase areneva
otsustamistava põhielemente, mis mõjutavad tingimusi, mille alusel tehakse
hulgimüügitasandi juurdepääsu tooted, sealhulgas Euroopa lairibajuurdepääsu
virtuaalsed tooted, kättesaadavaks järgmise põlvkonna juurdepääsuvõrkudele.
Need elemendid peaksid hõlmama sätteid, milles hulgimüügitasandi
juurdepääsuturgude analüüsi seisukohast ja eelkõige silmas pidades võimalikku
vajadust kehtestada hinnakontroll juurdepääsul järgmise põlvkonna võrkudele,
võetakse arvesse seoseid püsi- ja traadita alternatiivsetest
infrastruktuuridest tulenevate konkurentsipiirangute, mittediskrimineerivat
juurdepääsu käsitlevate tõhusate tagatiste ning jaemüügi tasandi hindade,
valikuvõimaluste ja kvaliteedi osas esineva konkurentsi vahel. See viimane
määrab lõppkokkuvõttes ära lõppkasutajatele tagatava kasu. Näiteks võivad
riikide reguleerivad asutused direktiivi 2002/21/EÜ artikli 16 kohaselt läbiviidava
juhtumipõhise hindamise puhul ja ilma, et see piiraks märkimisväärse turujõu
hindamist, olla seisukohal, et kahe järgmise põlvkonna püsivõrgu olemasolu
korral on turutingimused piisavalt konkurentsipõhised selleks, et võrke
uuendataks ja liigutaks ülikiirete teenuste pakkumise suunas. See on jaeturu
tasandi konkurentsi seisukohast oluline parameeter.
(39)     Konkurentsi tihenemine ühtsel
turul peaks aja jooksul kaasa tooma turuanalüüsil põhineva sektoripõhise
reguleerimise vähenemise. Ühtse turu lõpuleviimine peaks soodustama tõhusat
konkurentsi asjaomastel turgudel ning konkurentsiõiguse järeljõustamist
peetakse üha enam piisavaks vahendiks, et tagada turu toimimine. Selleks et
tagada õiguslik selgus ja regulatiivsete lähenemisviiside prognoositavus kõigis
liikmesriikides, tuleks ette näha selged ja siduvad kriteeriumid, mille alusel
hinnata, kas eelneval reguleerimisel põhinevad kohustused on konkreetsel turul
endiselt õigustatud, pidades silmas kitsaskohtade säilimist ja
konkurentsialaseid väljavaateid, eelkõige infrastruktuuripõhist konkurentsi,
ning jaemüügi tasandi konkurentsi selliste näitajate puhul nagu hind, valik ja
kvaliteet, mis on lõppkokkuvõttes lõppkasutajate ja ELi majanduse üldise
konkurentsivõime seisukohast kõige olulisemad. See kaalutlus peaks olema
aluseks nende turgude nimekirja järgmisteks läbivaatamisteks, mille puhul
võidakse kohaldada eelnevat reguleerimist, ja aitama riikide reguleerivatel
asutustel koondada jõupingutused valdkondadele, kus konkurents ei ole veel
tõhus, ja tegema seda ühtsel viisil. Elektroonilise side tõeliselt ühtse turu
loomine võib mõjutada ka turgude geograafilist ulatust nii
konkurentsipõhimõtete alusel tehtava sektoripõhise reguleerimise kui ka
konkurentsiõiguse kui sellise rakendamise seisukohast.
(40)     Lõppkasutajate kaitse
sektoripõhiste eeskirjade erinev rakendamine riikide tasandil loob olulisi
tõkkeid ühtsel digitaalsel turul. Eelkõige tähendab see nõuete järgimise
suuremaid kulusid nende üldsusele elektroonilist sidet pakkuvate ettevõtjate
jaoks, kes soovivad pakkuda teenuseid eri liikmesriikides. Lisaks sellele
vähendavad turu killustatus ja kindlusetus seoses eri liikmesriikides tagatud
kaitse tasemega lõppkasutajate usaldust, mis paneb neid loobuma elektroonilise
side teenuste ostmisest välismaal. Et saavutada liidu eesmärk kaotada siseturu
toimimist takistavad tõkked, tuleb asendada riikide tasandil kehtivad erinevad
õigusmeetmed ühtse ja täielikult ühtlustatud sektoripõhiste eeskirjade
kogumiga, millega tagatakse lõppkasutajale kaitse kõrge ja ühtne tase.
Õigussätete täielik ühtlustamine ei tohiks takistada üldsusele elektroonilist
sidetpakkuvaid ettevõtjaid pakkumast lõppkasutajatele selliseid lepinguid, mis
näevad ette kõnealusest tasemest kõrgema kaitstuse taseme.
(41)     Arvestades, et käesoleva määrusega
ühtlustatakse vaid teatavad sektoripõhised eeskirjad, ei tohiks määrus piirata
liidu õigusaktide ja neid rakendavate siseriiklike õigusaktidega kehtestatud
üldiste tarbijakaitse eeskirjade kohaldamist.
(42)     Kui käesoleva määruse
peatükkide 4 ja 5 sätetes viidatakse lõppkasutajatele, ei tuleks neid sätteid
kohaldada ainult tarbijate, vaid ka muude lõppkasutajate rühmade, peamiselt
mikroettevõtjate suhtes. Muud lõppkasutajad kui tarbijad peaksid individuaalse
taotluse korral saama eraldi lepingu sõlmimise alusel teha erandi teatavatest
sätetest.
(43)     Elektroonilise side ühtse turu
lõpuleviimine eeldab ka nende tõkete kõrvaldamist, mis takistavad
lõppkasutajate juurdepääsu elektroonilise side teenustele kogu liidus. Seetõttu
ei tohiks riigiasutused luua ega säilitada tõkkeid selliste teenuste
piiriülesele ostmisele. Üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad ei
tohiks keelata ega piirata lõppkasutajate juurdepääsu või neid diskrimineerida
kodakondsuse või elukohaliikmesriigi alusel. Sellest hoolimata peaks olema
võimalik kehtestada eristusi, mis põhinevad objektiivselt põhjendatud
erinevustel hinna, riskide ja selliste turutingimuste osas nagu muutused
nõudluses ja konkurentide tariifid.
(44)     Nii püsi- kui ka mobiilsides
on endiselt olulised hinnaerinevused riigisiseste ning teises liikmesriigis
lõppevate kõnede ja lühisõnumite vahel. Kuigi riikide, operaatorite ja
tariifipakettide ning mobiil- ja püsisideteenuste vahel on olulisi erinevusi,
avaldab see siiski mõju haavatavamatele kliendirühmadele ning takistab sujuvat
sidet liidus hoolimata sellest, et kõnede lõpetamise tasud on väga oluliselt
langenud ja on toimunud nende absoluutväärtuse ühtlustumine eri
liikmesriikides, ning sellest, et transiiditurgude hinnad on väga madalad.
Samuti peaks üleminek täielikult internetiprotokollil põhinevale elektroonilise
side keskkonnale tooma varem või hiljem kaasa kulude täiendava vähenemise.
Sellest tulenevalt tuleks objektiivsete kriteeriumide alusel põhjendada mis
tahes märkimisväärset erinevust riigisisese püsivõrgu kaugside (st igasugune
side peale selle, mis toimub riigi numeratsiooniplaanis ühe suunakoodiga
identifitseeritava geograafilise ala piires) ja teises liikmesriigis lõppeva
püsivõrgu side jaehindade vahel. Rahvusvaheliste mobiilsideteenuste jaehinnad
ei tohiks ületada reguleeritud rändluskõnedele ja lühisõnumitele määruses (EL)
nr 531/2012 kehtestatud kõneteenuste ja lühisõnumi eurotariife, välja arvatud
objektiivsete kriteeriumidega põhjendatud juhtudel. Sellised kriteeriumid
võivad hõlmata lisakulusid ning nendega seotud mõistlikku marginaali. Muude
objektiivsete tegurite hulgas võivad olla hinnaelastsusega seotud erinevused ja
asjaolu, et kõigile lõppkasutajatele on hõlpsasti kättesaadavad muud tariifid,
mida pakuvad üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad, kes pakuvad
liidus piiriüleseid sideteenuseid väikeste lisatasudega või lisatasudeta, või
samaväärsete funktsioonidega infoühiskonna teenuseid pakkuvad ettevõtjad,
tingimusel et selliste alternatiivsete teenuste pakkujad teavitavad
lõppkasutajaid aktiivselt neist võimalustest.
(45)     Internet on viimaste
aastakümnete jooksul arenenud innovatsiooni edendavaks avatud platvormiks,
millele on lõppkasutajatel, sisu ja rakenduste ning internetiühenduse teenuste
pakkujatel kerge juurde pääseda. Praeguse regulatiivse raamistiku eesmärk on
edendada lõppkasutajate võimet pääseda juurde ja levitada teavet või kasutada
rakendusi ja teenuseid vastavalt oma valikutele. Elektroonilise side Euroopa
reguleerivate asutuste ühendatud ameti (BEREC) 2012. aasta mais avaldatud
andmeedastuse haldamise viise käsitlevast aruandest ning 2012. aasta detsembris
avaldatud ja Tervise- ja Tarbijaküsimuste Rakendusameti tellitud uuringust
(internetiühenduse turu toimimise ja internetiühenduse pakkumise kohta tarbija seisukohast)
selgus hiljuti siiski, et märkimisväärne hulk lõppkasutajatest kannatab
selliste andmeedastuse haldamistavade all, millega blokeeritakse või
aeglustatakse konkreetseid rakendusi. Selliseid suundumusi arvestades on vaja
liidu tasandil selgeid eeskirju, et säilitada avatud internet ning vältida
ühtse turu killustamist, mida põhjustavad liikmesriikide individuaalsed
meetmed.
(46)     Lõppkasutajate vabaduse puhul
pääseda juurde teabele ja seaduslikule sisule ja seda levitada ning kasutada
rakendusi ja teenuseid vastavalt oma valikule tuleb järgida liidu õigust ja
sellega kooskõlas olevaid riiklikke õigusakte. Käesolevas määruses määratakse
kindlaks selle vabaduse võimalikud piirangud, mida üldsusele elektroonilist
sidet pakkuvad ettevõtjad võivad kohaldada, aga see ei piira liidu muid
õigusakte, sealhulgas autoriõigust ja direktiivi 2000/31/EÜ.
(47)     Avatud interneti kontekstis ei
tohiks üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad lepingus kokku
lepitud internetiühenduse teenuste andmemahtude ja kiiruste piirangute piires
blokeerida, aeglustada, halvendada ega diskrimineerida konkreetset sisu,
rakendusi või teenuseid või nende konkreetseid kategooriaid, välja arvatud
piiratud arvu mõistlike andmeliikluse haldamise meetmete puhul. Sellised meetmed
peaksid olema läbipaistvad, proportsionaalsed ja mittediskrimineerivad.
Mõisliku andmeliikluse haldamise alla kuulub raskete kuritegude ärahoidmine või
takistamine, sealhulgas teenusepakkujate vabatahtlikult võetavad meetmed, et
takistada juurdepääsu lapspornole ja selle levitamist. Võrgu ülekoormuse
tagajärgi minimeerivaid meetmeid tuleks pidada mõistlikuks tingimusel, et võrgu
ülekoormus on ajutine või esineb erakorralistel asjaoludel.
(48)     Mahupõhiseid tariife tuleks
pidada avatud interneti põhimõttega kokkusobivaks eeldusel, et lõppkasutajatel
on võimalik valida oma tavapärasele andmekasutusele vastav tariif, lähtudes
läbipaistvast teabest sellise valiku tingimuste ja tagajärgede kohta. Samal
ajal peaksid sellised tariifid võimaldama üldsusele elektroonilist sidet
pakkuvatel ettevõtjatel võrgu võimsust eeldatava andmemahuga paremini
kohandada. On oluline, et enne andmemahu või andmeedastuskiiruse piiranguid ja
kohaldatavaid tasusid käsitleva lepingu sõlmimist oleksid lõppkasutajad
täielikult teadlikud sellest, et neil on pidevalt võimalus jälgida oma
tarbimist ja soovi korral hõlpsasti suurendada kättesaadavat andmemahtu.
(49)     Lõppkasutajate seas on
nõudlust ka selliste üldsusele elektroonilist sidet pakkuvate ettevõtjate või
sisu, rakenduste või teenuste pakkujate teenuste ja rakenduste järele, mis
eeldavad tagatud teenusekvaliteedi kõrgemat taset. Nende teenuste hulka võivad
muu hulgas kuuluda IP ringhääling (IP-TV), videokonverentsid ja teatavad
rakendused tervishoiu valdkonnas. Seega peaks lõppkasutajatel olema vabadus
sõlmida üldsusele elektroonilist sidet pakkuvate ettevõtjatega või sisu,
rakenduste või teenuste pakkujatega lepinguid parema teenusekvaliteediga
eriteenuste osutamiseks.
(50)     Lisaks sellele on sisu,
rakenduste ja teenuste pakkujate hulgas nõudlus selliste edastusteenuste
pakkumise järele, mis põhinevad paindlikel kvaliteediparameetritel, sealhulgas
madalama prioriteedi määramine andmeedastuse jaoks, mis ei ole kiireloomuline.
On oluline, et sisu, rakenduste ja teenuste pakkujad saaksid leppida üldsusele
elektroonilist sidet pakkuvate ettevõtjatega kokku paindlikus
teenusekvaliteedis eriteenuste osutamiseks ning see võimalus osutub
tõenäoliselt oluliseks selliste uute teenuste arendamisel nagu masinatevaheline
teabevahetus (M2M). Ühtlasi peaksid sellised kokkulepped võimaldama üldsusele
elektroonilist sidet pakkuvatel ettevõtjatel andmeedastust paremini
tasakaalustada ja hoida ära võrgu ülekoormatust. Sisu, rakenduste ja teenuste
pakkujad ning üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad peaksid
seetõttu olema vabad sõlmima kokkuleppeid kindlaksmääratud teenusekvaliteediga
eriteenuste pakkumiseks tingimusel, et need kokkulepped ei kahjusta oluliselt
internetiühenduse teenuste üldist kvaliteeti.
(51)     Riikide reguleerivatel
asutustel on oluline roll selle tagamisel, et lõppkasutajad saaksid kasutada
seda vabadust juurdepääsuks avatud internetile. Selleks peaksid riikide
reguleerivatel asutustel olema järelevalve- ja aruandekohustused ning nad
peaksid tagama, et üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad järgiksid
asjakohaseid norme ning et kvaliteetsed ja mittediskrimineerivad
internetiühenduse teenused, mida eriteenused ei kahjusta, oleksid
kättesaadavad. Hinnates internetiühenduse teenuse võimalikku üldist
kahjustamist, peaksid riikide reguleerivad asutused võtma arvesse selliseid
kvaliteediparameetreid nagu ajastus ja usaldusväärsusparameetrid (latentsusaeg,
värin, paketikadu), võrgu ülekoormuse tase ja tagajärjed, tegeliku ja
väljareklaamitud kiirus võrdlus, internetiühenduse teenuste ja eriteenuste
tõhususe võrdlus ning lõppkasutajate hinnang kvaliteedile. Riikide
reguleerivatel asutustel peaks olema õigus kehtestada kõikidele või üksikutele
üldsusele elektroonilise side teenuste pakkujatele teenusekvaliteedi
miinimumnõuded, kui see on vajalik, et vältida internetiühenduse teenuse
kvaliteedi üldist kahjustamist või halvendamist.
(52)     Hindade, tariifide ja
tingimuste läbipaistvuse ja võrreldavuse tagamise meetmed ja teenusekvaliteedi
parameetrid, sealhulgas need, mis puudutavad konkreetselt internetiühenduse
teenuste osutamist, peaksid suurendama lõppkasutajate võimalusi teha neile
sobivaim teenusepakkuja valik ja seega saada konkurentsist võimalikult suurt
kasu.
(53)     Enne kui lõppkasutaja teenuse
ostab, tuleks teda osutatava teenuse hinnast ja liigist nõuetekohaselt
teavitada. See teave tuleks samuti anda vahetult enne kõne ühendamist, kui
teatavale numbrile või teenusele helistamisel kehtivad eraldi hinnatingimused,
nagu tasuliste telefoniteenuste puhul, mille suhtes kohaldatakse sageli
eritasusid. Kui selline kohustus on ebaproportsionaalne, võttes arvesse
teenusepakkujale tariifide kohta teabe andmise kestust ja maksumust võrreldes
keskmise kõne kestusega ja lõppkasutajale kaasnevate kulude riskiga, võib riigi
reguleeriv asutus teha erandeid. Lõppkasutajat tuleks teavitada ka sellest, kas
tasuta telefoninumbrite suhtes kohaldatakse lisatasusid.
(54)     Üldsusele elektroonilist sidet
pakkuvad ettevõtjad peaksid lõppkasutajaid muu hulgas piisavalt teavitama oma
teenustest ja tariifidest, teenusekvaliteedi parameetritest, hädaabiteenustele
juurdepääsust ja selle võimalikest piirangutest ning puuetega tarbijatele
suunatud teenuste ja toodete valikust. See teave tuleks anda selgel ja
läbipaistval viisil ning see peaks olema kohandatud konkreetselt nendele
liikmesriikidele, kus teenuseid osutatakse, ning igasuguste muutuste korral
tuleks seda teavet ajakohastada. Eraldi läbiräägitavate pakkumiste puhul tuleks
teenusepakkujad sellise teabe andmise kohustusest vabastada.
(55)     Tooteid ja teenuseid käsitleva
võrreldava teabe kättesaadavus on väga oluline, et lõppkasutajad saaksid
pakkumisi sõltumatult hinnata. Kogemus on näidanud, et usaldusväärse ja
võrreldava teabe kättesaadavus suurendab lõppkasutajate usaldust teenuste
kasutamise vastu ning nende tahet kasutada ära valikuvõimalused.
(56)     Lepingud on oluline vahend,
millega tagada lõppkasutajatele teabe läbipaistvus ja õiguskindlus. Enne seda,
kui lõppkasutaja ennast lepinguga seob, peaksid üldsusele elektroonilist sidet
pakkuvad ettevõtjad andma talle selget ja arusaadavat teavet kõigi lepingu
oluliste elementide kohta. Selline teave peaks olema kohustuslik ja seda ei
tohiks muuta, välja arvatud juhul, kui lõppkasutaja ja teenusepakkuja selles
omavahel kokku lepivad. Komisjon ja mitu riikide reguleerivat asutust leidsid
hiljuti, et internetiühenduse teenuste väljareklaamitud kiiruse ja
lõppkasutajatele tegelikult kättesaadava kiiruse vahel on suured erinevused.
Üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad peaksid seetõttu enne
lepingu sõlmimist teavitama lõppkasutajat kiirusest ja muudest
teenusekvaliteedi parameetritest, mida nad suudavad lõppkasutaja põhiasukohas
reaalselt tagada.
(57)     Seoses lõppseadmetega tuleks
lepingutes täpsustada mis tahes piirangud, mille teenusepakkuja on seadmete
kasutamisele kehtestanud, näiteks lukustatud SIM-kaardiga mobiilsidevahendid,
ning lepingu ennetähtaegse lõpetamisega seotud tasud. Pärast lepingu
kokkulepitud kestuse lõppu ei tohiks nõuda mingeid tasusid.
(58)     Arvešoki vältimiseks peaks
lõppkasutajal olema võimalik määrata telefoni- ja internetiühenduse teenuste
kasutamisega seotud tasude rahaline ülempiir. Seda võimalust peaks pakkuma
tasuta koos asjakohase teatega, mida saab hiljem uuesti vaadata, kui kulud
jõuavad kõnealuse ülempiiri lähedale. Ülempiiri saavutamise korral ei peaks
lõppkasutajad enam teenust saama või neilt ei tuleks enam selle eest tasu
nõuda, välja arvatud juhul, kui lõppkasutaja on sõnaselgelt soovinud, et talle
osutataks jätkuvalt asjaomast teenust vastavalt teenusepakkujaga kokkulepitule.
(59)     Liikmesriikide kogemustest
ning Tervise- ja Tarbijaküsimuste Rakendusameti tellitud hiljutisest uuringust
selgub, et pikk lepinguperiood ja lepingu automaatne pikendamine takistavad
märkimisväärselt teenusepakkuja vahetamist. Sellest tulenevalt on soovitav, et
lõppkasutajatel oleks võimalik lõpetada leping ilma lisatasusid maksmata kuus
kuud pärast selle sõlmimist. Sellisel juhul võidakse nõuda, et lõppkasutaja
maksaks teenusepakkujale hüvitist subsideeritud lõppseadmete jääkväärtuse või pro
rata temporis põhimõttel muude soodustuste eest. Automaatselt pikendatud
lepingut peaks olema võimalik lõpetada ühekuulise etteteatamisajaga.
(60)     Üldsusele elektroonilist sidet
pakkuva ettevõtja poolt lepingutingimustes lõppkasutaja kahjuks tehtud olulisi
muudatusi, näiteks seoses tasude, tariifide, andmemahu või kiirusepiirangu,
katvuse või isikuandmete töötlemisega, tuleks käsitada põhjusena, mis annab
lõppkasutajale õiguse lõpetada leping ilma lisatasusid maksmata.
(61)     Teenuspaketid, mis sisaldavad elektroonilise
side ja muid teenuseid, nagu lineaarsed ringhäälinguteenused, on muutunud üha
levinumaks ja konkurentsi seisukohast väga oluliseks. Kui sellistesse
pakettidesse kuuluvate teenuste suhtes kohaldatakse erinevaid lepingu
lõpetamist ja teenusepakkuja vahetamist käsitlevaid lepingutingimusi, takistab
see lõppkasutajal kogu teenusepaketti või selle osa konkureeriva pakkumise
vastu välja vahetada. Seepärast tuleks käesoleva määruse sätteid, mis
käsitlevad lepingu lõpetamist ja teenusepakkuja vahetamist, kohaldada kõigi
selliste pakettide osade suhtes.
(62)     Konkurentsikeskkonna kõigi
eeliste ärakasutamiseks peaks lõppkasutajal olema võimalik teha teadlikke
otsuseid ning vahetada teenusepakkujat, kui see on nende huvides. Seepärast
peaks lõppkasutajal olema võimalik vahetada teenusepakkujat ilma õiguslike,
tehniliste või menetluslike takistusteta, sealhulgas lepingutingimuste ja
-tasude osas. Numbri liikuvus on tarbijate valiku hõlbustamisel ja tulemusliku
konkurentsi tagamisel põhiline toetav tegur. Seda tuleks teha ilma
viivitusteta, nii et number aktiveeritaks ühe tööpäeva jooksul numbri
teisaldamise lepingu sõlmimisest. Maksmata arvete tasumine ei tohiks olla
numbri teisaldamise tingimuseks.
(63)     Ühtse kontaktpunkti loomise
toetamiseks ja teenusepakkuja vahetamise lõppkasutajate jaoks sujuvaks
muutmiseks peaks vahetusprotsessi juhtima üldsusele elektroonilist sidet pakkuv
vastuvõttev ettevõtja. Üldsusele elektroonilist sidet pakkuv üleandev ettevõtja
ei tohiks vahetusprotsessi pidurdada ega takistada. Tuleks kasutada võimalikult
laialdaselt automatiseeritud protsesse ja tagada isikuandmete kaitse kõrge
tase. Teenusepakkuja vahetamise kohta läbipaistva, täpse ja õigeaegse teabe
kättesaadavus peaks suurendama lõppkasutajate usaldust vahetamise vastu ja ka
nende tahet osaleda aktiivselt konkurentsiprotsessis.
(64)     Üldsusele elektroonilist sidet
pakkuva üleandva ettevõtjaga sõlmitavad lepingud tuleks pärast teenusepakkuja
vahetamist tühistada automaatselt, ilma et lõppkasutajad peaksid astuma
lisasamme. Ettemakstud teenuste puhul tuleks ettemaksu kulutamata jääk
teenusepakkujat vahetavale tarbijale tagasi maksta.
(65)     Lõppkasutajatele tuleks
oluliste kontaktandmete, nagu e-posti aadressi vahetamisel tagada järjepidevus.
Selleks ning tagamaks, et e-kirjavahetus kaotsi ei läheks, tuleks
lõppkasutajatele anda võimalus kasutada tasuta e-posti edasisaatmise teenust,
mida pakub üldsusele elektroonilist sidet pakkuv üleandev ettevõtja, juhul kui
lõppkasutajal on üleandva ettevõtja antud e-posti aadress.
(66)     Pädevad siseriiklikud asutused
võivad ette näha üldise numbrite teisaldamise ja teenusepakkuja vahetamise
menetluse, võttes arvesse tehnika arengut ja vajadust tagada sujuv, tõhus ja
tarbijasõbralik vahetusprotsess. Pädevad siseriiklikud asutused peaksid saama kehtestada
proportsionaalseid meetmeid, et kaitsta lõppkasutajaid piisavalt kogu
vahetusprotsessi jooksul, sealhulgas asjakohaseid sanktsioone, mis on vajalikud
kuritarvituste ja viivituste riski minimeerimiseks ning selleks, et vältida
olukorda, kus teenusepakkujat vahetatakse ilma lõppkasutaja nõusolekuta. Samuti
peaks neil olema võimalik kehtestada sellistel juhtudel lõppkasutajate jaoks
automaatse hüvitamise kord.
(67)     Riikide reguleerivatel
asutustel peaks olema võimalik võtta tõhusaid meetmeid, et kontrollida ja
tagada käesoleva määruse järgimist, sealhulgas peaks neil olema õigus
kehtestada määruse rikkumise korral tõhusaid rahalisi või halduskaristusi.
(68)     Turu ja tehnika arengu
arvessevõtmiseks tuleks komisjonile anda volitus võtta kooskõlas Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikliga 290 vastu õigusakte käesoleva määruse lisade
kohandamiseks. On eriti tähtis, et komisjon korraldaks oma ettevalmistava töö
käigus asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil.
Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama
asjakohaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa
Parlamendile ja nõukogule.
(69)     Selleks et tagada käesoleva
määruse rakendamiseks ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda
rakendamisvolitused seoses otsusega, mille kohaselt on liikmesriigid kohustatud
kohandama oma kavu, et need vastaksid kasutusõiguste andmist ja nende tegelikku
kasutamist käsitlevale ühisele ajakavale.
(70)     Rakendamisvolitusi, mis
seonduvad raadiospektri ühtlustamise ja kasutamislubade koordineerimise,
väikese levialaga traadita pääsupunktide omaduste, liikmesriikide vahelise
raadiospektri eraldamist käsitleva koordineerimise, Euroopa virtuaalse
juurdepääsu tooteid käsitlevate täpsemate tehniliste ja metodoloogiliste
eeskirjade ning internetiühenduse teenuse kaitsmise, andmeedastuse mõistliku
haldamise ja teenusekvaliteediga, tuleks teostada vastavalt Euroopa Parlamendi
ja nõukogu määrusele (EL) nr 182/2011[25].
(71)     Selleks et tagada käesoleva
määruse kohase elektroonilise side ühtse turu lõpuleviimise eesmärgi ja selle
saavutamiseks vajalike meetmete ning teatavate kehtivate õigusnormide vaheline
järjepidevus ning võtta arvesse muutuva otsuste tegemise praktika keskseid
aspekte, tuleks direktiive 2002/21/EÜ, 2002/20/EÜ ja 2002/22/EÜ ning määrust nr
531/2012 muuta. Selleks tuleks ette näha, et direktiivi 2002/21/EÜ ja sellega
seotud direktiive loetakse koostoimes käesoleva määrusega, komisjonile antakse
suuremad volitused, mille abil tagada Euroopa konsultatsioonimehhanismi
kontekstis märkimisväärse turujõuga Euroopa elektroonilise side ettevõtjate
suhtes kehtestatud parandusmeetmete ühtsus, ühtlustatakse kriteeriumid, mis on
vastu võetud asjaomaste turgude kindlaksmääramise ja konkurentsivõime
hindamiseks, kohandatakse direktiivis 2002/20/EÜ sätestatud teavitussüsteemi
ELi ühtse loa kasutuselevõtu eesmärgil ning tunnistatakse kehtetuks
direktiiviga 2002/22/EÜ ettenähtud lõppkasutajate õiguste minimaalset
ühtlustamist käsitlevad sätted, mis osutuvad käesolevas määruses ettenähtud
täieliku ühtlustamise tõttu tarbetuks.
(72)     Mobiilside turg on liidus
endiselt killustatud, kuna ükski mobiiltelefonivõrk ei hõlma kõiki
liikmesriike. Liidus reisivatele omamaistele klientidele mobiilsideteenuste
pakkumiseks tuleb rändlusteenuse pakkujatel osta hulgimüügitasandi
rändlusteenuseid külastatava liikmesriigi operaatoritelt. Sellised
hulgimüügitasud takistavad oluliselt rändlusteenuste osutamist riigisisestele
mobiilteenustele vastaval hinnatasemel. Nende tasude vähendamise soodustamiseks
on vaja täiendavaid meetmeid. Selleks et hulgimüügitasandi kulusid arvesse
võtta, tuleks rändlusteenust pakkuvate ettevõtjate vahel sõlmida kaubanduslikud
või tehnilised lepingud, mille abil on võimalik võrgu leviala kõikjal liidus
virtuaalselt laiendada. Asjakohaste stiimulite pakkumiseks tuleks kohandada
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 531/2012[26] sätestatud regulatiivseid
kohustusi. Kui rändlusteenuse pakkujad tagavad oma võrkude või kahe- või
mitmepoolsete rändluslepingute kaudu, et kõigi nende klientide suhtes
kohaldatakse liidus vaikimisi riigisisesel tariifitasemel rändlustariife, ei
tohiks nende teenusepakkujate suhtes kohaldada riigisisestel teenusepakkujatel
lasuvat kohustust võimaldada oma klientidele juurdepääsu kõne- ja
lühisõnumiteenustele ning alternatiivse rändlusteenuse pakkuja osutatavale
andmeside-rändlusteenusele, kohaldades juhul, kui selline juurdepääs on juba
antud, üleminekuperioodi.
(73)     Kahe- või mitmepoolsete
rändluslepingute abil võivad mobiilsideoperaatorid käsitleda oma riigisiseste
klientide rändlust partnerite võrkudes enam-vähem võrdväärselt sellistele
klientidele oma võrkudes teenuste pakkumisega, mis mõjutab kogu liitu katva
virtuaalse võrgu raames kohaldatavaid jaemüügihindu. Selline hulgimüügitasandi
süsteem võiks anda võimaluse arendada uusi rändlustooteid ning suurendada
seeläbi valikuvõimalusi ja konkurentsi jaemüügitasandil.
(74)     Euroopa digitaalarengu
tegevuskava ja määrusega nr 531/2012 seatakse poliitiline eesmärk, mille
kohaselt peaksid erinevused rändlus- ja riigisiseste tariifide vahel olema
nullilähedased. Tegelikkuses eeldab see seda, et tarbijatel, kes kuuluvad
sellistesse kodumaise tarbimise üldistesse kategooriatesse, mis on kindlaks
määratud osapoole erinevate riigisiseste jaemüügitasandi pakettide alusel,
peaks olema liidus reisides võimalik julgelt jätkata oma tarbimisharjumusi
lisakuludeta, nii nagu see toimuks päritoluriigis. Sellised üldised kategooriad
võib kindlaks määrata kehtivate kaubandustavade alusel, näiteks eristades
riigisisese jaemüügitasandi pakette selle alusel, kas tegemist on ettemaksu-
või järelmaksuklientidega; üksnes GSM-pakettidega (st kõneteenus,
lühisõnumiteenus); erinevatele tarbimismahtudele kohandatud pakettidega; äri-
või eraklientidele suunatud pakettidega; jaemüügitasandi pakettidega, mille
puhul makstakse iga tarbitud ühiku eest, või pakettidega, mille puhul pakutakse
teatavat hulka ühikuid (näiteks kõneminut, andmeedastuse megabait) teatava
summa eest, olenemata tegelikust tarbimisest. Liidu eri osades riigisisestel
mobiilsideturgudel klientidele kättesaadavate jaetasandi tariifide ja pakettide
puhul võetakse arvesse konkurentsivõimelise turuga seonduvaid erinevaid
kasutajate nõudmisi. Paindlikkus, mis iseloomustab riigisisest turgu, peaks
kajastuma ka liidusiseses rändluskeskkonnas. Siiski tuleks arvestada sellega,
et kuna rändlusteenuse pakkujad vajavad eri liikmesriikide sõltumatute
võrguoperaatorite hulgimüügisisendeid, võib see asjaolu endiselt õigustada
mõistliku kasutusega seotud piirangute kehtestamist, kui sellise rändlusteenuse
tarbimise suhtes kohaldatakse riigisiseseid tariife.
(75)     Ehkki rändlusteenuse
pakkujatel tuleks kõigepealt ise hinnata kõne-, lühisõnumi- ja
andmeside-rändlusteenuste mõistlikku mahtu, mille eest maksta riigisisest hinda
erinevate jaepakettide raames, tuleks riikide reguleerivatel asutustel
kontrollida, kuidas rändlusteenuse pakkujad kohaldavad kõnealuseid mõistliku
kasutamise piire, ning tagada, et need määratakse lepingus üksikasjaliku
arvulise teabega konkreetselt kindlaks kliendile selgetel ja arusaadavatel
tingimustel. Seda tehes peaksid riikide reguleerivad asutused võtma täiel
määral arvesse BERECi asjakohaseid suuniseid. BERECil tuleks oma juhistes teha
kindlaks erinevad tarbimismudelid, tuginedes kõne-, andmeedastus- ja
lühisõnumiteenuste kasutamise liidu tasandi suundumustele, ning prognoositav
areng eelkõige seoses traadita võrkude kaudu toimuva andmekasutusega.
(76)     Kuna mobiilkõne lõpetamise
tasud on kõikjal liidus viimastel aastatel märkimisväärselt langenud, peaks
olema võimalik kaotada ka sissetulevate kõnede rändlustasud.
(77)     Selleks et tagada BERECi
tegevuse stabiilsus ja strateegiline juhtroll, peaks BERECi reguleerivate
asutuste nõukogu esindama täistööajaga esimees, kelle on reguleerivate asutuste
nõukogu nimetatud ametisse teenete, oskuste, elektroonilise side turu osaliste
ja turgude hea tundmise ning järelevalve ja reguleerimise valdkonnas asjakohase
kogemuse alusel pärast avalikku valikumenetlust, mille on korraldanud ja mida
haldab reguleerivate asutuste nõukogu, keda abistab komisjon. Et nimetada
ametisse esimene reguleerivate asutuste nõukogu esimees, tuleks komisjonil muu
hulgas koostada kandidaatide nimekiri, mis on koostatud kandidaatide teenete,
oskuste, elektroonilise side turu osaliste ja turgude hea tundmise ning
järelevalve ja reguleerimise valdkonna asjakohase kogemuse alusel. Järgmiste
ametissenimetamiste jaoks tuleks käesoleva määruse kohaselt koostatavas
aruandes läbi vaadata komisjonipoolse kandidaatide nimekirja koostamise vajadus.
Seega peaks BERECi büroosse kuuluma reguleerivate asutuste nõukogu esimees,
juhtkomitee ja haldusdirektor.
(78)     Seepärast tuleks direktiive
2002/20/EÜ, 2002/21/EÜ ja 2002/22/EÜ ning määrusi (EÜ) nr 1211/2009 ja (EL) nr
531/2012 vastavalt muuta.
(79)     Komisjon võib määruse (EÜ) nr
1211/2009 kohaselt alati BERECiga konsulteerida, kui see osutub vajalikuks
käesoleva määruse sätete rakendamiseks.
(80)     Käesolevas määruses järgitakse
põhiõigusi ning võetakse arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestatud
õigusi ja põhimõtteid, eelkõige artiklit 8 (isikuandmete kaitse), artiklit 11
(sõna- ja teabevabadus), artiklit 16 (ettevõtlusvabadus) artiklit 21
(mittediskrimineerimine) ja artiklit 38 (tarbijakaitse).
(81)     Kuna liikmesriigid ei suuda
piisaval määral saavutada käesoleva määruse eesmärki, milleks on elektroonilise
side Euroopa ühtse turu lõpuleviimiseks vajalike reguleerivate põhimõtete ja
üksikasjalike eeskirjade kehtestamine, ning nimetatud eesmärk on oma ulatuse ja
mõju tõttu paremini saavutatav liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid
vastavalt Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse
põhimõttele. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte
kohaselt ei lähe käesolev määrus selle eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
Üldsätted
Artikkel 1 – Eesmärk ja kohaldamisala
1. Käesolevas
määruses kehtestatakse reguleerivad põhimõtted ja üksikasjalikud eeskirjad, mis
on vajalikud Euroopa elektroonilise side ühtse turu lõpuleviimiseks. Sellel
turul
a) on
elektroonilise side teenuste ja võrkude pakkujatel õigus, võimalus ja stiimul
arendada, laiendada ja käitada oma võrke ning pakkuda teenuseid olenemata
sellest, kus kõnealune teenusepakkuja asub või kus asuvad tema kliendid liidus;
b) on kodanikel ja
ettevõtjatel õigus ja võimalus pääseda juurde konkurentsivõimelistele,
turvalistele ja usaldusväärsetele elektroonilise side teenustele, olenemata
sellest, kus neid liidus osutatakse, ilma et seda takistaksid piiriülesed
piirangud või põhjendamatud lisakulud.
2. Käesoleva
määrusega kehtestatakse eelkõige reguleerivad põhimõtted, mille alusel
komisjon, elektroonilise side Euroopa reguleerivate asutuste ühendatud amet
(BEREC) ja riikide pädevad asutused toimivad oma pädevuse piires koostoimes
direktiivide 2002/19/EÜ, 2002/20/EÜ, 2002/21/EÜ ja 2002/22/EÜ sätetega, selleks
et
a) tagada
lihtsustatud, prognoositavad ja ühtlustatud reguleerivad tingimused kesksete
halduslike ja äriliste parameetrite jaoks, sealhulgas seoses võimalike turuanalüüsi
alusel kehtestatavate individuaalsete kohustuste proportsionaalsusega;
b) edendada ühtse
turu jätkusuutlikku konkurentsi ja liidu üldist konkurentsivõimet ning
vähendada vastavalt sektoripõhist turu reguleerimist, kui need eesmärgid on
saavutatud;
c) soodustada
investeerimist uutesse ja täiustatud suure võimsusega infrastruktuuridesse, mis
hõlmavad kogu liitu ja mis vastavad lõppkasutajate kasvavale nõudlusele, ning
selliste infrastruktuuridega seotud innovatsiooni;
d) hõlbustada
innovaatiliste ja kvaliteetsete teenuste pakkumist;
e) tagada traadita
lairibateenuste jaoks raadiospektri kättesaadavus ja selle tõhus kasutamine
innovatsiooni, investeeringute, töökohtade ja lõppkasutajate kasu toetamiseks,
olenemata sellest, kas kohaldatakse raadiospektri üldluba või individuaalseid
kasutusõigusi;
f) teenida
kodanike ja lõppkasutajate huvisid seoses ühenduvusteenustega, edendades
investeerimistingimusi, et parandada võrkudele juurdepääsu ja teenustega seotud
valikuvõimalusi ja kvaliteeti, lihtsustades liikuvust kõikjal liidus ning
sotsiaalset ja territoriaalset kaasatust.
3. Lõikes 2
sätestatud üldiste reguleerivate põhimõtete rakendamise tagamiseks
kehtestatakse käesolevas määruses ka vajalikud üksikasjalikud eeskirjad
järgmistes valdkondades:
a) ELi ühtne luba
Euroopa elektroonilise side ettevõtjatele;
b) reguleerivate
tingimuste jätkuv lähendamise seoses riikide reguleerivate asutuste poolt
Euroopa elektroonilise side ettevõtjatele kehtestatud parandusmeetmete
vajalikkuse ja proportsionaalsusega;
c) teatavate
hulgimüügitasandi lairibatoodete ühtlustatud pakkumine liidu tasandil ühtsetel
reguleerivatel tingimusel;
d) kooskõlastatud
Euroopa raamistik ühtlustatud raadiospektri eraldamiseks traadita lairibaside
teenuste jaoks, millega luuakse Euroopa traadita side ala;
e) lõppkasutajate
õigusi ja jaemüügiturul tõhusa konkurentsi edendamist käsitlevad ühtlustatud
eeskirjad, millega luuakse Euroopa elektroonilise side tarbijate ala;
f) liidusiseste
side- ja rändlusteenuste eest põhjendamatult nõutavate lisatasude järkjärguline
kaotamine.
Artikkel 2 – Mõisted
Käesolevas
määruses kasutatakse direktiivides 2002/19/EÜ, 2002/20/EÜ, 2002/21/EÜ,
2002/22/EÜ ja 2002/77/EÜ sätestatud mõisteid.
Samuti kasutatakse
järgmisi mõisteid:
1) „Euroopa
elektroonilise side ettevõtja” – liidus asutatud ettevõtja, kes pakub või
kavatseb pakkuda elektroonilise side võrke või teenuseid kas otse või ühe või
enama tütarettevõtja kaudu enam kui ühte liikmesriiki ja keda ei saa pidada
mõne teise elektroonilise side ettevõtja tütarettevõtjaks;
2) „üldsusele
elektroonilist sidet pakkuv ettevõtja” − ettevõtja, kes pakub
üldkasutatavaid elektroonilise side võrke või üldkasutatavaid elektroonilise
side teenuseid;
3)
„tütarettevõtja” − ettevõtja, kelle puhul teisel ettevõtjal on otseselt
või kaudselt
i) õigus kasutada
üle poole häältest või
ii) õigus nimetada
ametisse üle poole nõukogu, juhatuse või ettevõtjat seaduslikult esindava
organi liikmetest või
iii) õigus juhtida
ettevõtja äritegevust;
4) „ELi ühtne
luba” − õigusraamistik, mida kohaldatakse Euroopa elektroonilise side
ettevõtja suhtes kõikjal liidus päritoluliikmeriigis välja antud üldloa alusel
ja kooskõlas käesoleva määrusega;
5)
„päritoluliikmesriik” − liikmesriik, kus asub Euroopa elektroonilise side
ettevõtja peamine tegevuskoht;
6) „peamine
tegevuskoht” − ettevõtja tegevuskoht selles liikmesriigis, kus tehakse
peamised otsused liidus elektroonilise side teenuste või võrkude pakkumise ja
neisse tehtavate investeeringute kohta;
7) „vastuvõttev
liikmesriik” − liikmesriik, mis ei ole päritoluliikmesriik ja kus Euroopa
elektroonilise side ettevõtja pakub elektroonilise side võrke või teenuseid;
8) „traadita lairibaühenduseks kasutatav
ühtlustatud raadiospekter” − raadiospekter, mille kättesaadavust ja
tõhusat kasutust käsitlevad tingimused on liidu tasandil ühtlustatud, eelkõige
Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsuse 676/2002/EÜ[27] alusel, ning mida kasutatakse
muude elektroonilise side teenuste jaoks kui ringhääling;
9) „väikese
levialaga traadita pääsupunkt” − traadita võrguühendust võimaldavad
väikese võimsuse ja tööulatusega väikeseadmed, mis võivad, kuid ei pruugi olla
osa üldkasutatavast maapealsest mobiilsidevõrgust ja varustatud ühe või mitme
vähese visuaalse mõjuga antenniga ning mille kaudu on üldsusel traadita
juurdepääs elektroonilise side võrkudele olenemata sellest, milline on nende
võrkude topoloogia;
10)
„raadio-kohtvõrk” (RLAN) − väikese võimsuse ja tööulatusega traadita
juurdepääsusüsteem, mille puhul oht tekitada häireid teiste kasutajate poolt
vahetus läheduses kasutatavate muude süsteemide töös on väike ja milles
kasutatakse ainuõiguseta spektrit, mille kättesaadavust ja tõhusat kasutust
käsitlevad tingimused on kõnealuse eesmärgi jaoks liidu tasandil ühtlustatud;
11) „virtuaalne
lairibajuurdepääs” – sellist liiki hulgitasandi juurdepääs lairibavõrkudele,
mis koosneb virtuaalsest juurdepääsulingist kliendi ruumidesse mis tahes
juurdepääsuvõrgu arhitektuuri kaudu, välja arvatud füüsiline eraldamine, ja
kindlaksmääratud üleandmispunktidele andmeedastuse teenusest ning mis hõlmab
konkreetseid võrguelemente, konkreetseid võrgu funktsioone ja IT tugisüsteeme;
12) „tagatud
teenusekvaliteediga ühenduvust võimaldav toode” − toode, mis tehakse
kättesaadavaks internetiprotokolli (IP) sidumispunkti kaudu ning mis võimaldab
klientidel luua IP-sideühenduse sidumispunkti ning võrgu ühe või mitme
kindlaksmääratud otspunkti vahel, samuti võimaldab see kindlaksmääratud
tasemega võrgu katkematut jõudlust lõppkasutajatele eriteenuste pakkumiseks
teatava tagatud teenusekvaliteediga vastavalt kindlaksmääratud parameetritele;
13) „kaugside”
− kõne- või sõnumiteenused, mille sihtkoht on väljaspool kohaliku
keskjaama ja piirkondlike tariifide ala, mille määratlemiseks kasutatakse riigi
numeratsiooniplaanis sisalduvaid geograafiliste piirkondade suunanumbreid;
14) „
internetiühenduse teenus” − üldkasutatav elektroonilise side teenus,
millega pakutakse internetiühendust ja selle kaudu ühendust praktiliselt kõigi
internetiga ühendatud otspunktide vahel, sõltumata kasutatavast
võrgutehnoloogiast;
15) „eriteenus”
− elektroonilise side teenus või mis tahes muu teenus, mis võimaldab
pääseda juurde konkreetsele sisule, rakendustele või teenustele või nende
kombinatsioonile ja mille tehnilisi näitajaid kontrollitakse otspunktide vahel
või mis võimaldab saata andmeid kindlaksmääratud arvule osapooltele või
otspunktidele või võtta vastu andmeid kindlaksmääratud arvult osapooltelt või
otspunktidelt; eriteenust ei turustata ega kasutata laialdaselt
internetiühenduse teenust asendava teenusena;
16) „üldsusele
elektroonilist sidet pakkuv vastuvõttev ettevõtja” − üldsusele
elektroonilist sidet pakkuv ettevõtja, kellele telefoninumber või teenus üle
antakse;
17) „üldsusele
elektroonilist sidet pakkuv üleandev ettevõtja ” − üldsusele
elektroonilist sidet pakkuv ettevõtja, kellelt telefoninumber või teenus üle
võetakse.
II peatükk
ELi ühtne luba
Artikkel 3 – Vabadus pakkuda elektroonilist
sidet kõikjal liidus
1. Euroopa
elektroonilise side ettevõtjal on õigus pakkuda elektroonilise side võrke ja
teenuseid kõikjal liidus ning kasutada nende võrkude ja teenuste pakkumisega
seotud õigusi igas liikmesriigis, kus ta tegutseb, ELi ühtse loa alusel ja
üksnes tingimusel, et artiklis 4 sätestatud teavitamisnõuded on täidetud.
2. Kui käesolevas
määruses ei ole sätestatud teisiti ja ilma et see piiraks määruse (EL) nr
531/2012 kohaldamist, kohaldatakse Euroopa elektroonilise side ettevõtja suhtes
igas asjaomases liikmesriigis kehtivaid eeskirju ja tingimusi vastavalt liidu
õigusaktidele.
3. Erandina
direktiivi 2002/20/EÜ artiklist 12 võib Euroopa elektroonilise side ettevõtja
suhtes kohaldada vastuvõtvas liikmesriigis kehtivaid haldustasusid ainult siis,
kui ettevõtja elektroonilise side teenuste aastakäive kõnealuses liikmesriigis
on üle 0,5 % kogu selle riigi elektroonilise side käibest. Nende tasude
kehtestamisel võetakse arvesse üksnes elektroonilise side teenuste käivet
asjaomases liikmesriigis.
4. Erandina
direktiivi 2002/22/EÜ artikli 13 lõike 1 punktist b võib Euroopa elektroonilise
side ettevõtja suhtes kohaldada makse, et jagada universaalteenuse osutamise
kohustuste netokulusid vastuvõtvas liikmesriigis ainult siis, kui tema
elektroonilise side teenuste aastakäive kõnealuses liikmesriigis on üle
3 % kogu riigi elektroonilise side käibest. Nende maksude kehtestamisel
võetakse arvesse üksnes käivet asjaomases liikmesriigis.
5. Objektiivselt
samaväärsetes olukordades tuleb eri liikmesriikide reguleerivatel asutustel
kohelda Euroopa elektroonilise side ettevõtteid võrdselt.
6. Kui nende
ettevõtjate vahel, kelle hulgas on Euroopa elektroonilise side ettevõtja, tekib
vaidlus direktiivide 2002/19/EÜ, 2002/20/EÜ, 2002/21/EÜ ja 2002/22/EÜ,
käesoleva määruse või määruse (EL) nr 531/2012 kohaselt vastuvõtvas
liikmesriigis kohaldatavate kohustuste üle, võib elektroonilise side Euroopa
pakkuja konsulteerida oma päritoluliikmesriigi reguleeriva asutustega, kes võib
reguleerimistavade järjepidevuse edendamise huvides esitada arvamuse. Vaidluse
lahendamisel võtab vastuvõtva liikmesriigi reguleeriv asutus päritoluliikmesriigi
reguleeriva asutuse arvamust võimalikult suurel määral arvesse.
7. Euroopa
elektroonilise side ettevõtja, kellel on käesoleva määruse jõustumise kuupäeval
õigus pakkuda elektroonilise side võrke ja teenuseid rohkem kui ühes
liikmesriigis, esitab artiklis 4 sätestatud teatise hiljemalt 1. juuliks 2016.
Artikkel 4 − Teavitamiskord Euroopa
elektroonilise side ettevõtjate jaoks
1. Käesoleva
määruse kohaselt esitab Euroopa elektroonilise side ettevõtja
päritoluliikmesriigi reguleerivale asutusele üheainsa teatise enne tegevuse
alustamist vähemalt ühes liikmesriigis.
2. Teatises
kinnitatakse elektroonilise side võrkude ja teenuste pakkumist või kavatsust
sellega alustada ning sellele lisatakse üksnes järgmine teave:
a) ettevõtja nimi, tema õiguslik seisund ja
vorm, registreerimisnumber, koht, kus teenusepakkuja on registreeritud
äriregistris või muus samalaadses avalikus registris, peamise tegevuskoha
aadress, kontaktisik, pakutavate või pakkumiseks kavandatavate võrkude või
teenuste lühikirjeldus ning päritoluliikmesriigi nimi;
b) vastuvõttev liikmesriik või vastuvõtvad
liikmesriigid, kus pakutakse või kavatsetakse pakkuda teenuseid ja võrke otse
või tütarettevõtjate kaudu, ning viimasel juhul tütarettevõtja nimi, õiguslik
seisund ja vorm, aadress, registreerimisnumber, koht, kus teenusepakkuja on
registreeritud äriregistris või vastuvõtva liikmesriigi muus samalaadses
avalikus registris, iga asjaomase tütarettevõtja kontaktandmed ja vastavad
tegevuspiirkonnad. Kui tütarettevõtjat kontrollivad ühiselt kaks või enam
elektroonilise side ettevõtjat, kelle peamised tegevuskohad asuvad eri
liikmesriikides, nimetab tütarettevõtja, milline emaettevõtjate
päritoluliikmesriikide hulgast on käesoleva määruse kohaldamise seisukohast
tema asjakohane päritoluriik, ning kõnealuse päritoluliikmesriigi emaettevõtja
teavitab sellest vastavalt.
Teatis tuleb
esitada päritoluliikmesriigi ja iga vastuvõtva liikmesriigi keel(t)es.
3.
Päritoluliikmesriigi reguleerivat asutust tuleb teavitada kõigist muudatustest
vastavalt lõikele 2 esitatud teabes ühe kuu jooksul pärast asjaolude muutumist.
Kui muudatus, millest tuleb teatada, käsitleb kavatsust pakkuda elektroonilise
side võrke või teenuseid vastuvõtvas liikmesriigis, mille kohta ei ole seni
teatist esitatud, võib Euroopa elektroonilise side ettevõtja hakata kõnealuses
vastuvõtvas liikmesriigis tegutsema pärast teatise esitamist.
4. Käesolevas
artiklis sätestatud teavitamiskohustuse täitmata jätmist käsitatakse Euroopa
elektroonilise side ettevõtja suhtes päritoluliikmesriigis kehtivate ühiste
tingimuste rikkumisena.
5.
Päritoluliikmesriigi reguleeriv asutus edastab lõike 2 kohaselt saadud teabe
ning lõike 3 kohaselt kõik selles teabes tehtud muudatused asjaomaste
vastuvõtvate liikmesriikide reguleerivatele asutustele ning BERECi büroole ühe
nädala jooksul pärast sellise teabe või muudatuse saamist.
BERECi büroo
haldab avalikkusele kättesaadavat registrit käesoleva määruse kohaselt esitatud
teatistest.
6. Euroopa
elektroonilise side ettevõtja taotluse korral väljastab päritoluliikmesriigi
reguleeriv asutus kooskõlas direktiivi 2002/20/EÜ artikliga 9 kinnituse, milles
täpsustatakse, et asjaomase ettevõtja suhtes kohaldatakse ELi ühtset luba.
7. Kui eri
liikmesriikides on üks või mitu reguleerivat asutust seisukohal, et lõike 2
kohaselt esitatud teatises või lõike 3 kohaselt esitatud teabe muudatustes
nimetatud päritoluliikmesriik ei vasta või ei vasta enam ettevõtja käesoleva
määruse kohasele peamisele tegevuskohale, teatatakse sellest komisjonile,
põhjendades oma hinnangut. Komisjonile esitatud teabe koopia saadetakse
teadmiseks BERECi büroosse. Komisjon annab asjaomasele Euroopa elektroonilise
side ettevõtjale ja vaidlustatud päritoluliikmesriigi reguleerivale asutusele
võimaluse esitada oma seisukohad ning teeb seejärel otsuse kõnealuse ettevõtja
päritoluliikmesriigi kindlaksmääramise kohta vastavalt käesolevale määrusele
kolme kuu jooksul pärast seda, kui talle on küsimusest teatatud.
Artikkel 5 – Vastavus ELi ühtsele loale
1. Iga asjaomase
liikmesriigi reguleeriv asutus kontrollib ja tagab direktiivi 2002/20/EÜ
artiklis 10 sätestatud menetlusi rakendava siseriikliku õiguse kohaselt, et
Euroopa elektroonilise side ettevõtjad täidavad tema territooriumil
kohaldatavaid eeskirju ja tingimusi vastavalt artiklile 3.
2. Vastuvõtva
liikmesriigi reguleeriv asutus edastab päritoluliikmesriigi reguleerivale
asutusele kogu asjakohase teabe üksikmeetmetest, mis ta on võtnud Euroopa
elektroonilise side ettevõtja suhtes, et tagada oma territooriumil
kohaldatavate eeskirjade ja tingimuste täitmine vastavalt artiklile 3.
Artikkel 6 – Euroopa elektroonilise side
ettevõtjate elektroonilise side pakkumise õiguste peatamine ja tühistamine
1. Ainult
päritoluliikmesriigi reguleeriv asutus võib peatada või tühistada Euroopa
elektroonilise side ettevõtja õigused pakkuda elektroonilise side võrke või
teenuseid kõikjal liidus või mõnes selle osas vastavalt siseriiklikele
õigusaktidele, millega on rakendatud direktiivi 2002/20/EÜ artikli 10 lõige 5,
ilma et see piiraks mis tahes asjaomase liikmesriigi antud spektri või numbrite
kasutamise õiguste peatamist või tühistamist käsitlevate meetmete ja vastavalt
lõikele 3 võetud ajutiste meetmete kohaldamist.
2. Kui vastuvõtvas
liikmesriigis artikli 3 kohaselt kohaldatavate eeskirjade ja tingimuste raske
või korduva rikkumise korral ei ole vastuvõtva liikmesriigi reguleeriva asutuse
lõikes 5 osutatud eeskirjade ja tingimuste täitmise tagamiseks võetud meetmed
andnud tulemusi, teavitab vastuvõttev liikmesriik päritoluliikmesriigi
reguleerivat asutust ja taotleb lõikes 1 sätestatud meetmete vastuvõtmist.
3. Kuni
päritoluliikmesriigi reguleeriv asutus ei ole teinud lõplikku otsust lõike 2
kohaselt esitatud taotluse kohta, võib vastuvõtva liikmesriigi reguleeriv
asutus võtta direktiivi 2002/20/EÜ artikli 10 lõiget 6 rakendava siseriikliku
õiguse kohaselt kiireloomulisi ajutisi meetmeid, kui tal on tõendeid tema
territooriumil vastavalt artiklile 3 kohaldatavate eeskirjade ja tingimuste
rikkumiste kohta. Erandina direktiivi 2002/20/EÜ artikli 10 lõikes 6 seatud
kolmekuulisest tähtajast, võivad kõnealused ajutised meetmed kehtida kuni
ajani, mil päritoluliikmesriigi reguleeriv asutus võtab vastu lõpliku otsuse.
Komisjoni, BERECit
ja päritoluliikmesriigi reguleerivat asutust ning teisi vastuvõtvaid
liikmesriike teavitatakse vastuvõetud ajutisest meetmest õigeaegselt.
4. Kui
päritoluliikmesriigi reguleeriv asutus kaalub otsuse tegemist Euroopa
elektroonilise side ettevõtja õiguste peatamise või tühistamise kohta vastavalt
lõikele 1 kas omal algatusel või vastuvõtva liikmesriigi reguleeriva asutuse
taotlusel, teatab ta oma kavatsusest iga vastuvõtva liikmesriigi reguleerivale
asutusele, keda see otsus puudutab. Vastuvõtva liikmesriigi reguleeriv asutus
võib ühe kuu jooksul esitada arvamuse.
5. Võttes
võimalikult suurel määral arvesse asjaomaste vastuvõtvate liikmesriikide
reguleerivate asutuste arvamust, võtab päritoluliikmesriigi reguleeriv asutus
vastu lõpliku otsuse ning teatab sellest nädala jooksul pärast vastuvõtmist
komisjonile, BERECile ja nende vastuvõtvate liikmesriikide reguleerivatele
asutustele, keda kõnealune otsus puudutab.
6. Kui
päritoluliikmesriigi reguleeriv asutus on otsustanud peatada või tühistada
Euroopa elektroonilise side ettevõtja õigused vastavalt lõikele 1, võtab
asjaomase vastuvõtva liikmesriigi reguleeriv asutus vajalikud meetmed, et
Euroopa elektroonilise side ettevõtja ei saaks jätkata tema territooriumil
nende teenuste või võrkude pakkumist, mida kõnealune otsus käsitleb.
Artikkel 7 – Täitemeetmete tagamise
koordineerimine
1. Artikli 6
kohaldamisel võtab päritoluliikmesriigi reguleeriv asutus muus liikmesriigis
pakutava või muus liikmesriigis kahju tekitanud elektroonilise side teenuse või
võrguga seotud järelevalve- ja täitemeetmeid sama hoolsalt kui siis, kui
elektroonilise side teenust või võrku oleks pakutud päritoluliikmesriigis.
2. Liikmesriigid
tagavad, et nende territooriumil on võimalik kätte toimetada artiklite 5 ja 6
kohaselt võetud meetmetega seotud õigusdokumente.
III peatükk
Euroopa sisendid
1. jagu −
Raadiospektri kasutamise koordineerimine ühtsel turul
Artikkel 8 –Reguleerimisala ja üldsätted
1. Käesolevat jagu
kohaldatakse traadita lairibaühenduse jaoks ühtlustatud raadiospektrile.
2. Käesolev jagu
ei piira liikmesriikide õigust saada kasu tasudest, mis on kehtestatud
raadiospektriressursside optimaalse kasutamise tagamiseks vastavalt direktiivi
2002/20/EÜ artiklile 13, ning korraldada ja kasutada oma spektrit avaliku
korra, julgeoleku ja kaitse eesmärkidel.
3. Kasutades
käesolevas jaos antud volitusi, võtab komisjon võimalikult suurel määral
arvesse kõiki komisjoni otsusega 2002/622/EÜ[28]
loodud raadiospektripoliitika töörühma (RSPG) esitatud asjakohaseid arvamusi.
Artikkel 9 − Raadiospektri kasutamine
traadita lairibaside jaoks: reguleerivad põhimõtted
1. Raadiospektri
eest vastutavad riikide pädevad asutused toetavad sellise traadita ala
arendamist, kus traadita kiire lairibaühenduse investeerimis- ja
konkurentsitingimused sulavad ühte ning kus on võimalik kavandada ja pakkuda
integreeritud, mitme riigi territooriumit hõlmavaid võrke ja teenuseid ja kus
on võimalik mastaabisääst, et seeläbi soodustada innovatsiooni, majanduskasvu
ja lõppkasutajate pikaajalist kasu.
Riikide pädevad
asutused hoiduvad kohaldamast selliseid menetlusi või kehtestamast selliseid
tingimusi raadiospektri kasutamisele, mis võivad põhjendamatult takistada
Euroopa elektroonilise side ettevõtjaid pakkumast integreeritud elektroonilise
side võrke ja teenuseid mitmes liikmesriigis või kõikjal liidus.
2. Riikide pädevad
asutused kohaldavad raadiospektri kasutamist lubades võimalikult vähe koormavat
lubade andmise süsteemi objektiivsete, läbipaistvate, mittediskrimineerivate ja
proportsionaalsete kriteeriumide alusel viisil, mis võimaldaks muuta
raadiospektri kasutuse võimalikult paindlikuks ja tõhusaks ning edendada
kõikjal liidus Euroopa elektroonilise side ettevõtjate integreeritud ja mitme
riigi territooriumit hõlmavate investeeringute ja tegevuse suhtes kohaldatavaid
võrreldavaid tingimusi.
3. Raadiospektri
kasutustingimuste ja -korra kehtestamisel peavad riikide pädevad asutused
silmas eelkõige praeguste ja võimalike uute operaatorite ning Euroopa
elektroonilise side ettevõtjate ja muude ettevõtjate võrdset kohtlemist.
4. Ilma et see
piiraks lõike 5 kohaldamist, võtavad riikide pädevad asutused arvesse
raadiospektri kasutusõiguste andmise tingimuste ja korra kehtestamisel järgmisi
reguleerivaid põhimõtteid ja vajaduse korral ühitavad need:
a) lõppkasutaja huvide
maksimeerimine, sealhulgas lõppkasutajate huvid, mis on seotud tõhusa
pikaajalise investeerimisega traadita võrkudesse ja teenustesse, sellealase
innovatsiooniga ja tõhusa konkurentsiga;
b) raadiospektri
võimalikult tõhusa kasutamise ja tulemusliku haldamise tagamine;
c) prognoositavate
ja võrreldavate tingimuste tagamine, et võimaldada mitme riigi territooriumi
hõlmavate võrguinvesteeringute ja -teenuste kavandamine ja mastaabisäästu
saavutamine;
d) kehtestatud
tingimuste vajalikkuse ja proportsionaalsuse tagamine, sealhulgas hinnates
objektiivselt, kas teatavaid operaatoreid kas soosida või kahjustada võivate
lisatingimuste kehtestamine on põhjendatud;
e) traadita
kiirete lairibavõrkude ulatusliku territoriaalse katvuse ning nendega seotud
teenuste laialdase leviku ja tarbimise tagamine.
5. Kaaludes, kas
raadiospektri kasutusõiguste suhtes tuleks kehtestada artiklis 10 viidatud
eritingimusi, võtavad riikide pädevad asutused eelkõige arvesse kõnealuses
artiklis sätestatud kriteeriume.
Artikkel 10 – Raadiospektri kasutamise
puhul arvesse võetavad asjakohased kriteeriumid
1. Kui
raadiospektri kasutusõiguste andmise konkreetse menetluse käigus otsustatakse,
kui palju ja mis liiki raadiospektrit eraldada, võtavad riikide pädevad
asutused arvesse järgmist:
a) erinevate
saadaval olevate raadiosagedusalade tehnilised näitajad;
b) võimalus
kombineerida ühe menetluse raames üksteist täiendavaid sagedusalasid ja
c) eri
liikmesriikides raadiospektri kasutusõigustest moodustuva sidusa koosluse
tähtsus võrkude või teenuste pakkumisele kogu liidu turul või märkimisväärsel
osal sellest turust.
2. Selleks et
otsustada, kas täpsustada raadiospektri ülem- või alampiir, mis määratakse
kindlaks teatava sagedusalade või üksteist täiendavate sagedusalade
kombinatsiooni kasutusõiguse puhul, tagavad riikide pädevad asutused
a) raadiospektri
võimalikult tõhusa kasutuse vastavalt artikli 9 lõike 4 punktile b, võttes
arvesse asjaomase sagedusala või -alade omadusi;
b) tõhusad
võrguinvesteeringud vastavalt artikli 9 lõike 4 punktile a.
Käesolev lõige ei
piira lõike 5 kohaldamist seoses tingimustega, mille kohaselt määratakse
kindlaks raadiospektri maksimaalsed vahemikud.
3. Riikide pädevad
asutused tagavad, et raadiospektri kasutusõiguste võimalikud tasud
a) peegeldavad
asjakohaselt raadiospektri sotsiaalset ja majanduslikku väärtust, sealhulgas
kasulikke välismõjusid;
b) väldivad
alakasutust ja edendavad investeeringuid võimsusesse, levisse ning võrkude ja
teenuste kvaliteeti;
c) väldivad
diskrimineerimist ja tagavad võrdsed võimalused operaatorite vahel, sealhulgas
praeguste ja võimalike uute operaatorite vahel;
d) saavutavad
optimaalse jaotumise koheselt makstavate ja võimalike perioodiliste maksete
vahel, võttes eelkõige arvesse vajadust stimuleerida võrgu kiiret
kasutuselevõttu ja raadiospektri kasutamist vastavalt artikli 9 lõike 4
punktidele b ja e.
Käesolev lõige ei
piira lõike 5 kohaldamist seoses võimalike tingimustega, mis tulenevad
erisuuruste tasude kehtestamisest operaatorite vahelise tõhusa konkurentsi
edendamiseks.
4. Riikide pädevad
asutused võivad kehtestada kohustused minimaalse territoriaalse kaetuse
saavutamiseks üksnes siis, kui need on vastavalt artikli 9 lõike 4 punktile d
vajalikud ja proportsionaalsed riiklikul tasandil kindlaks määratud üldist huvi
pakkuvate konkreetsete eesmärkide saavutamiseks. Selliste kohustuste
kehtestamisel võtavad riikide pädevad asutused arvesse
a) riigi
territooriumi senist kaetust asjaomaste teenuste või muude elektroonilise side
teenustega;
b) selliste
operaatorite arvu vähendamist, kelle suhtes on võimalik neid kohustusi
kohaldada;
c) koormuse
jagamise ja vastastikkuse võimalust eri operaatorite vahel, sealhulgas muud
elektroonilise side teenuste pakkujate vahel;
d) soovitud
kaetuse saavutamiseks vajalikke investeeringuid ja vajadust võtta neid arvesse
kohaldatavates tasudes;
e) asjaomaste
sagedusalade tehnilist sobivust ulatusliku territoriaalse kaetuse tõhusaks
tagamiseks.
5. Selleks et
otsustada, kas tõhusa konkurentsi edendamiseks on vaja kehtestada mõni Euroopa
Parlamendi ja nõukogu otsuse nr 243/2012/EÜ artikli 5 lõikes 2 sätestatud
meede,[29]
hindavad riikide pädevad asutused objektiivselt ja ettevaatavalt järgmisi
aspekte, võttes arvesse turutingimusi ja olemasolevaid võrdlusnäitajaid:
a) kas tõhusa
konkurentsi püsimine või selle saavutamine on tõenäoline ilma nende meetmeteta
ja
b) milline on
selliste ajutiste meetmete võimalik mõju turuoperaatorite senistele ja
tulevastele investeeringutele.
6. Riikide pädevad
asutused määravad kindlaks tingimused, mille kohaselt ettevõtjad võivad
raadiospektri kasutamise individuaalseid õigusi osaliselt või tervikuna
teistele ettevõtjatele üle anda või rentida, sealhulgas kõnealuse raadiospektri
ühiskasutamine. Selliste tingimuste kindlaksmääramisel võtavad riikide pädevad
asutused arvesse
a) raadiospektri
tõhusa kasutamise optimeerimist vastavalt artikli 9 lõike 4 punktile b;
b) soodsate
ühiskasutusvõimaluste kasutamise võimaldamist;
c) seniste ja
võimalike uute õiguste omajate huvide ühtesobitamist;
d) paremini
toimiva, likviidsema turu loomine juurdepääsuks raadiospektrile.
Käesolev lõige ei
piira konkurentsieeskirjade kohaldamist ettevõtjate suhtes.
7. Riikide pädevad
asutused lubavad passiivse ja aktiivse infrastruktuuri ühiskasutust ning
infrastruktuuri ühist kasutuselevõttu traadita lairibaside jaoks, võttes
arvesse
a)
infrastruktuuripõhise konkurentsi ja sellele lisaks muu teenusepõhise
konkurentsi olukorda;
b) raadiospektri
tõhusa kasutamise nõudeid;
c)
valikuvõimaluste suurenemist ja teenusekvaliteedi paranemist lõppkasutajatele;
d) tehnoloogilisi
uuendusi.
Käesolev lõige ei
piira konkurentsieeskirjade kohaldamist ettevõtjate suhtes.
Artikkel 11 – Raadiospektri kasutamise
tingimustega seotud täiendavad sätted
1. Kui traadita
lairibaühenduse jaoks ühtlustatud raadiospektri kättesaadavuse ja tõhusa
kasutamise tehnilised tingimused võimaldavad kasutada asjaomast raadiospektrit
üldloasüsteemi alusel, hoiduvad riikide pädevad asutused lisatingimuste
kehtestamisest ega lase mis tahes teistsugusel kasutusel takistada selle
ühtlustatud süsteemi tulemuslikku kohaldamist.
2. Riikide pädevad
asutused kehtestavad loatingimused, mille kohaselt võib individuaalset luba või
kasutusõigust kehtetuks tunnistada või tühistada juhtudel, mil vastav
raadiospekter jäetakse pidevalt kasutamata. Kehtetukstunnistamise või
tühistamise võib asjakohaselt hüvitada, kui raadiospektri kasutamata jätmise
põhjused ei sõltu operaatorist ning on objektiivselt põhjendatud.
3. Selleks et
õigeaegselt vabastada piisavalt ühtlustatud raadiospektrit või võimaldada selle
ühiskasutust kulutõhusates sagedusalades suure läbilaskevõimega traadita
lairibateenuste jaoks, kaaluvad riikide pädevad asutused vajadust kehtestada
kooskõlas konkurentsieeskirjadega
a) asjakohased
hüvitised või stimuleerivad tasud olemasolevatele kasutajatele või raadiospektri
kasutusõiguste omajatele, muu hulgas pakkumissüsteemi lisamise kaudu või
makstes kindla summa kasutusõiguste eest, või
b) stimuleerivad
tasud, mida maksavad olemasolevad kasutajad või raadiospektri kasutusõiguste
omajad.
4. Riikide pädevad
asutused kaaluvad vajadust määrata vastavalt otsuse nr 243/2012/EÜ artikli 6
lõikele 3 erinevatele sagedusaladele kindlaks asjakohased tehnilise jõudluse
miinimumtasemed, et parandada spektrikasutuse tõhusust ja piiramata otsuse nr
676/2002 alusel võetud meetmeid.
Nende tasemete
kindlaksmääramisel tuleb eelkõige
a) võtta arvesse
tehnoloogia arengu ja seadmete uuendamise tsükleid, eelkõige lõppseadmeid, ja
b) kohaldada
kindlaksmääratud tehnilise jõudluse saavutamiseks tehnoloogianeutraalsuse
põhimõtet kooskõlas direktiivi 2002/21/EÜ artikliga 9.
Artikkel 12 − Traadita
lairibaühendusega seotud teatavate loatingimuste ühtlustamine
1. Riikide pädevad
asutused koostavad kasutusõiguste andmise või ümberjagamise või kehtivate
õiguste alusel nende õiguste uuendamise ajakavad, mida kohaldatakse traadita
lairibaside jaoks ühtlustatud raadiospektrile.
Kasutusõiguste
kestus või edasiste uuendamiste kuupäevad kehtestatakse aegsasti enne esimeses
lõigus osutatud ajakavas sisalduvat asjaomast menetlust. Ajakavades,
kehtivusaegades ja uuendustsüklites võetakse arvesse vajadust prognoositava
investeerimiskeskkonna järele, tegelikku võimalust vabastada traadita
lairibaühenduse jaoks ühtlustatud raadiospektri uusi sagedusalasid ning
seonduvate investeeringute amortisatsiooniperioodi konkurentsitingimustes.
2. Selleks et tagada lõike 1 ühtne rakendamine
kõikjal liidus ja eelkõige võimaldada traadita teenuste samaaegset
kättesaadavus liidus, võib komisjon rakendusaktide kaudu
a) kehtestada liidule tervikuna ühise ajakava
või eri liikmesriikidest koosnevate rühmade oludele sobivad ajakavad, kuupäeva
või kuupäevad, enne mida antakse ühtlustatud sagedusala või üksteist
täiendavate ühtlustatud sagedusalade kogumi jaoks individuaalsed kasutusõigused
ning võimaldatakse raadiospektri tegelik kasutamine traadita lairibaside
pakkumiseks ainuõiguse või ühiskasutuse alusel kõikjal liidus.
b) määrata kindlaks ühtlustatud sagedusalade
jaoks antud õiguste minimaalne kestus;
c) määrata selliste õiguste puhul, mis ei ole
oma olemuselt tähtajatud, kindlaks samaaegne kehtivus või uuendamise aeg kogu
liidus;
d) määrata kindlaks muu kui traadita
lairibaühenduse jaoks ühtlustatud sagedusalade juba kehtivate kasutusõiguste
kehtivusaja lõppkuupäev või tähtajatute õiguste puhul kuupäev, enne mida
kasutusõigust muudetakse, et võimaldada traadita lairibaside pakkumist.
Sellised rakendusaktid võetakse vastu
kooskõlas artikli 33 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
3. Samuti võib komisjon võtta vastu
rakendusakte, millega ühtlustatakse traadita lairibaside jaoks ühtlustatud
sagedusalades raadiospektri individuaalsete kasutusõiguste kehtivusaega või
uuendamise kuupäeva, mis on selliste rakendusaktide vastuvõtmise ajal juba
olemas, et sünkroniseerida kogu liidus nende sagedusalade kasutusõiguste
uuendamise või ümberjagamise kuupäev, sünkroniseerides selle kuupäeva võimalus
korral l selliste muude sagedusalade uuendamise või ümberjagamise kuupäevaga,
mida on ühtlustatud lõike 2 või käesoleva lõike kohaselt vastu võetud
rakendusmeetmetega. Sellised rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 33
lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Kui käesoleva lõiguga ette nähtud
rakendusaktides määratakse kindlaks raadiospektri kasutusõiguste uuendamise või
ümberjagamise ühtlustatud kuupäev, mis osutub hilisemaks kui sellise raadiospektri
seniste individuaalsete kasutusõiguste kehtivusaeg või uuendamise kuupäev mis
tahes liikmesriigis, pikendavad riikide pädevad asutused olemasolevaid õigusi
ühtlustatud kuupäevani samadel loatingimustel, mida seni oli kohaldatud,
sealhulgas võimalikud kohaldatavad perioodilised tasud.
Kui teise lõigu kohaselt antud pikendusaeg on
võrreldes kasutusõiguste algse kestusega märkimisväärne, võivad riikide pädevad
asutused seada õiguste pikendamise tingimuseks varem kohaldatud loatingimuste
sellise muutmise, mis osutub vajalikuks muutunud olusid silmas pidades,
sealhulgas lisatasude kehtestamine. Kõnealuste lisatasude kindlaksmääramisel
lähtutakse algsete kasutusõiguste eest makstavatest tasudest, mis olid välja
arvutatud konkreetselt algselt kavandatud perioodi kohta ja mille suhtes
kohaldatakse pro rata temporis põhimõtet.
Käesolevas lõigus sätestatud rakendusaktid ei
eelda juba olemasolevate kasutusõiguste lühendamist mis tahes liikmesriigis,
välja arvatud vastavalt direktiivi 2002/20/EÜ artikli 14 lõikele 2, ja neid ei
kohaldata tähtajatu kehtivusajaga olemasolevate õiguste suhtes.
Kui komisjon võtab vastavalt lõikele 2 vastu
rakendusakti, võib ta kohaldada käesoleva lõike sätteid mutatis mutandis
kõigi traadita lairibaühenduse jaoks ühtlustatud sagedusalade kasutusõiguste
suhtes.
4. Lõigetes 2 ja 3 sätestatud rakendusaktide
vastuvõtmisel võtab komisjon arvesse järgmist
a) artiklis 9 sätestatud reguleerivad
põhimõtted;
b) liidusisesed objektiivsed erinevused selles
osas, kui palju on traadita lairibaside pakkumise jaoks raadiospektrit juurde
vaja, võttes arvesse mitut liikmesriiki katvate integreeritud võrkude ühiseid
raadiospektri vajadusi;
c) tegutsemistingimuste prognoositavus
raadiospektri praeguste kasutajate jaoks;
d) traadita lairibatehnoloogia järjestikuste
põlvkondade kasutuselevõtu-, arendamis- ja investeerimistsüklid;
e) lõppkasutajate nõudlus suure
läbilaskevõimega traadita lairibaühenduse järele;
Ajakavade kindlaksmääramisel liikmesriikide
erinevatele rühmadele, kes ei ole veel andnud individuaalseid kasutusõigusi ja
võimaldanud kõnelause ühtlustatud sagedusala tegelikku kasutamist, võtab
komisjon nõuetekohaselt arvesse liikmesriikide esitatud teavet selle kohta,
millised on raadiospektri kasutusõiguste andmise traditsioonilised viisid,
direktiivi 2002/21/EÜ artikli 9 lõigetes 3 ja 4 sätestatud piirangute põhjused,
võimalik vajadus vabastada kõnealune sagedusala, mõju konkurentsile,
geograafilised või tehnilised piirangud ning mõju siseturule. Komisjon tagab,
et rakendamist ei lükata põhjendamatult edasi ning et erinevused liikmesriikide
ajakavades ei loo liikmesriikide vahel põhjendamatuid konkurentsi- või
reguleerimisolukorra erisusi.
5. Lõikega 2 ei piirata liikmesriikide õigust
anda kasutusõigusi ühtlustatud sagedusala jaoks ja võimaldada selle tegelikku
kasutamist enne kõnealust sagedusala käsitleva rakendusakti vastuvõtmist −
tingimusel, et täidetakse käesoleva lõike teist lõiku − või enne
rakendusaktiga kõnealusele sagedusalale kehtestatud ühtlustatud kuupäeva.
Kui riikide pädevad asutused annavad õigused
ühtlustatud sagedusala kasutamiseks enne kõnealust sagedusala käsitleva
rakendusakti vastuvõtmist, määravad nad kindlaks sellise õiguse andmise
tingimused, eelkõige kehtivusajaga seotud tingimused nii, et kasutusõiguste
saajad on teadlikud võimalusest, et komisjon võtab vastavalt lõikele 2 vastu
rakendusaktid, milles kehtestatakse selliste õiguste minimaalne kestus või
kehtivusaja sünkroniseeritud lõppemis- või uuendamisajad kõikjal liidus.
Käesolevat lõiku ei kohaldata tähtajatu kehtivusajaga õiguste andmise suhtes.
6. Nende ühtlustatud sagedusalade puhul, mille
jaoks on lõike 2 kohaselt vastuvõetud rakendusaktis kehtestatud kasutusõiguste
andmist ja tegeliku kasutamise lubamist käsitlev ühine ajakava, esitavad
riikide pädevad asutused komisjonile õigeaegselt piisavalt üksikasjaliku teabe
selle kohta, kuidas nad kavatsevad tagada nõuetest kinnipidamise. Komisjon võib
vastu võtta rakendusakte, milles määratakse kindlaks sellesisulise teabe
esitamise vorm ja kord. Sellised rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli
33 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Kui komisjon leiab liikmesriikide esitatud
üksikasjalike kavade läbivaatamise käigus, et on ebatõenäoline, et asjaomane
liikmesriik suudab täita tema suhtes kohaldatavat ajakava, võib komisjon võtta
rakendusaktiga vastu otsuse, mis kohustab seda liikmesriiki kohandama oma plaane
selliselt, et nõuete täitmine oleks tagatud.
Artikkel 13 – Siseturul traadita
lairibaühenduse jaoks kasutatava raadiospektri kasutuslubade korra ja
kasutustingimuste koordineerimine
1. Kui riigi pädev asutus kavatseb seada
raadiospektri kasutamise eeltingimuseks üldloa olemasolu, anda individuaalseid
raadiospektri kasutusõigusi või muuta raadiospektri kasutamisega seotud õigusi
ja kohustusi vastavalt direktiivi 2002/20/EÜ artiklile 14, esitab ta üheaegselt
nii komisjonile kui ka teiste liikmesriikide raadiospektri eest vastutavatele
pädevatele asutustele meetme eelnõu koos põhjendustega vajaduse korral pärast
direktiivi 2002/21/EÜ artiklis 6 nimetatud avaliku konsulteerimise
lõpulejõudmist ja igal juhul alles sellises ettevalmistamise etapis, et komisjonile
ja teiste liikmesriikide pädevatele asutustele saaks esitada piisava ja
stabiliseerunud teabe kõigi oluliste küsimuste kohta.
Riigi pädev asutus esitab teabe, mis hõlmab
vastavalt vajadusele vähemalt järgmisi elemente:
a) loaandmise protsessi liik;
b) loaandmise protsessi ajastus;
c) kasutusõiguste kestus;
d) kõigile tervikuna või teatavale ettevõtjale
kättesaadava raadiospektri liik ja ulatus;
e) võimalike makstavate tasude suurus ja
struktuur;
f) hüvitised või stiimulid, mis on seotud
raadiospektri vabastamise või ühiskasutusega olemasolevate kasutajate poolt;
g) kaetusega seotud kohustused;
h) hulgimüügitasandi juurdepääs, rändlust
käsitlevad riiklikud või piirkondlikud nõuded;
i) raadiospektri reserveerimine teatavat tüüpi
operaatoritele või teatavat tüüpi operaatorite väljajätmine;
j) kasutusõiguste jagamise, üleandmise või
kuhjumisega seotud tingimused;
k) võimalus kasutada raadiospektrit ühiselt;
l) infrastruktuuri ühiskasutamine;
m) tehnoloogilise tõhususe miinimumtasemed;
n) direktiivi 2002/21/EÜ artikli 9 lõigete 3
ja 4 kohaselt kohaldatavad piirangud;
o) ühe või mitme kasutusõiguse kehtetuks
tunnistamine või tühistamine, õiguste või selliste õigustega seotud tingimuste
muutmine, mida ei saa pidada direktiivi 2002/20/EÜ artikli 14 lõike 1 tähenduses
väheolulisteks.
2. Riikide pädevad asutused ja komisjon võivad
esitada märkusi asjaomasele pädevale asutusele kahe kuu jooksul. Kahe kuu
pikkust tähtaega ei pikendata.
Hinnates meetme eelnõu vastavalt käesolevale
artiklile, võtab komisjon arvesse eelkõige
a) direktiivide 2002/20/EÜ ja 2002/21/EÜ ning
otsuse nr 243/2012/EÜ sätteid;
b) artiklis 9 sätestatud reguleerivaid
põhimõtteid;
c) artiklis 10 sätestatud teatavate
eritingimuste asjakohaseid kriteeriume ja artiklis 11 sätestatud lisasätteid;
d) artikli 12 kohaselt vastu võetud
rakendusakte;
e) kooskõla teiste liikmesriikide hiljutiste,
käimasolevate või kavandatud menetlustega ning võimalikku mõju
liikmesriikidevahelisele kaubandusele.
Kui komisjon annab kõnealuse tähtaja jooksul
pädevale asutusele teada, et meetme eelnõu looks siseturul tõkke või et tal on
sügavaid kahtlusi, kas see sobib kokku liidu õigusega, lükatakse meetme eelnõu
vastuvõtmine veel kaks kuud edasi. Sellisel juhul teavitab komisjon ka teiste
liikmesriikide pädevaid asutusi meetme eelnõu kohta võetud seisukohast.
3. Lõikes 2 osutatud täiendava kahekuulise
tähtaja jooksul teevad komisjon ja asjaomane pädev asutus tihedat koostööd, et
selgitada välja lõikes 2 osutatud kriteeriumide seisukohast kõige sobivam ja
tõhusam meede, arvestades samal ajal nõuetekohaselt turuosaliste arvamustega ja
vajadusega tagada reguleerimistavade järjepidevuse edendamine.
4. Pädev asutus võib meetme eelnõud muuta või
selle tühistada menetluse mis tahes etapis, võttes võimalikult suurel määral
arvesse lõikes 2 osutatud komisjoni teatist.
5. Lõikes 2 nimetatud kahekuulise tähtaja
jooksul võib komisjon
a) esitada sidekomiteele otsuse eelnõu, milles
nõutakse asjaomaselt asutuselt meetme eelnõu tagasivõtmist. Otsuse eelnõule
lisatakse üksikasjalik ja objektiivne analüüs selle kohta, miks komisjon leiab,
et meetme eelnõu ei tohiks esitatud kujul vastu võtta, ja vajaduse korral
konkreetsed ettepanekud meetme eelnõu muutmiseks, või
b) teha otsuse, milles ta muudab oma
seisukohta kõnealuse meetme eelnõu suhtes.
6. Kui komisjon ei ole esitanud lõike 5 punkti
a kohast otsuse eelnõud või kui komisjon teeb lõike 5 punkti b kohase otsuse,
võib asjaomane asutus meetme eelnõu vastu võtta.
Kui komisjon on esitanud lõike 5 punkti a
kohase otsuse eelnõu, lükkab pädev asutus meetme eelnõu vastuvõtmise edasi
ajaks, mis ei ole pikem kui kuus kuud alates ajast, mil pädevale asutusele
saadeti lõike 2 kohane teatis.
Komisjon võib otsustada muuta asjaomast meetme
eelnõud käsitlevat seisukohta menetluse mis tahes etapis ja samuti pärast seda,
kui otsuse eelnõu on esitatud sidekomiteele.
7. Komisjon võtab otsused, millega ta kohustab
pädeva asutuse meetme eelnõu tagasi võtma, vastu rakendusaktidega. Nimetatud
rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 33 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
8. Kui komisjon on vastu võtnud lõike 7 kohase
otsuse, muudab pädev asutus meetme eelnõud või tühistab selle kuue kuu jooksul
alates komisjoni otsuse teatavaks tegemise kuupäevast. Kui meetme eelnõud
muudetakse, korraldab pädev asutus vajaduse korral avaliku konsulteerimise ning
teeb meetme muudetud eelnõu komisjonile kättesaadavaks vastavalt lõikele 1.
9. Asjaomane pädev asutus võtab võimalikult
suurel määral arvesse teiste liikmesriikide pädevate asutuste ja komisjoni
arvamusi, ja kui tegemist ei ole lõike 2 kolmandas lõigus, lõike 6 teises
lõigus ja lõikes 7 osutatud juhtumitega, võib ta meetme muudetud eelnõu vastu
võtta ning edastada selle seejärel komisjonile.
10. Kui see menetlus on lõpetatud, teavitab
pädev asutus komisjoni meedet käsitleva menetluse tulemustest.
Artikkel 14 – Juurdepääs
raadio-kohtvõrkudele
1. Riikide pädevad asutused lubavad pakkuda
juurdepääsu üldsusele elektroonilist sidet pakkuva ettevõtja võrku
raadio-kohtvõrkude kaudu ning kasutada sellise juurdepääsu pakkumiseks
ühtlustatud raadiospektrit üksnes üldloa olemasolul.
2. Riikide pädevad asutused ei takista
üldsusele elektroonilist sidet pakkuvaid ettevõtjaid võimaldamast üldsusele
juurdepääsu nende võrkudesse raadio-kohtvõrkude kaudu, mis võivad paikneda
lõppkasutaja ruumides, eeldusel, et üldloa tingimused on täidetud ja
lõppkasutaja on andnud selleks eelnevalt oma teadliku nõusoleku.
3. Üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad
ettevõtjad ei piira ühepoolselt
a) lõppkasutajate õigust liituda kolmandate
isikute pakutavate vabalt valitud raadio-kohtvõrkudega;
b) lõppkasutajate õigust lubada teistele
lõppkasutajatele vastastikku või üldisemalt juurdepääsu selliste ettevõtjate
võrkudele raadio-kohtvõrkude kaudu, sealhulgas ka kolmandate isikute selliste
algatuste alusel, mis koondavad ühte eri lõppkasutajate raadio-kohtvõrgud ja
teevad need üldsusele kättesaadavaks.
4. Riikide pädevad asutused ei piira
lõppkasutajate õigust lubada teistele lõppkasutajatele vastastikku või
üldisemalt juurdepääsu oma raadio-kohtvõrkudele, sealhulgas ka kolmandate
isikute selliste algatuste alusel, mis koondavad ühte eri lõppkasutajate
raadio-kohtvõrgud ja teevad need üldsusele kättesaadavaks.
5. Riikide pädevad asutused ei piira üldise
juurdepääsu pakkumist raadio-kohtvõrkudele,
a) kui seda pakuvad riigiasutused oma ruumides
või nende vahetus läheduses ja kui tegemist on neis ruumides pakutavate avalike
teenuste tugiteenustega;
b) kui see põhineb valitsusväliste
organisatsioonide või riigiasutuste algatustel, millega eri koondatakse
lõppkasutajate raadio-kohtvõrgud ühte ning tehakse need vastastikku või
üldisemalt kättesaadavaks, sealhulgas vajaduse korral raadio-kohtvõrgud,
millele pakutakse avalikku juurdepääsu vastavalt alapunktile a.
6. Ettevõtjat, riigiasutust või muud
lõppkasutajat ei peeta üldsusele elektroonilist sidet pakkuvaks ettevõtjaks
üksnes selle alusel, et ta pakub avalikku juurdepääsu raadio-kohtvõrkudele, kui
juurdepääsu selline pakkumine ei ole ärilist laadi või kui tegemist on vaid
mõne muu sellise äritegevuse või avaliku teenuse tugiteenusega, mis ei sõltu
signaalide edastamisest sellistes võrkudes.
Artikkel 15 – Väikese levialaga traadita
pääsupunktide kasutuselevõtt ja käitamine
1. Riikide pädevad asutused võimaldavad
silmatorkamatute väikese levialaga traadita saatjate kasutuselevõttu,
ühendamist ja käitamist üldloasüsteemi alusel ning ei piira põhjendamatult seda
kasutuselevõttu, ühendamist või käitamist individuaalsete
linnaplaneerimisalaste lubade kehtestamisega või mis tahes muul viisil, kui
selline kasutamine on kooskõlas lõike 2 kohaselt vastuvõetud
rakendusmeetmetega.
Käesolev lõige ei piira väikese levialaga
traadita tugijaamade käitamiseks kasutatava raadiospektri loasüsteemi
kohaldamist.
2. Väikese levialaga traadita pääsupunktide
kasutuselevõtu, ühendamise ja käitamise üldloasüsteemi ühetaolise rakendamise
huvides vastavalt lõikele 1, võib komisjon määrata rakendusaktiga kindlaks
sellised tehnilised näitajad väikese levialaga traadita tugijaamade
väljatöötamiseks, kasutuselevõtuks ja käitamiseks, mille järgimisega tagatakse
nende saatjate silmatorkamatus, kui neid kasutatakse erinevates kohalikes
kontekstides. Komisjon täpsustab kõnealused tehnilised näitajad seoses
kasutusele võetavate väikese levialaga traadita saatjate maksimaalse suuruse,
võimsuse ja elektromagnetiliste omaduste ning visuaalse mõjuga. Väikese
levialaga traadita saatjate jaoks kindlaksmääratavad tehnilised näitajad
vastavad vähemalt direktiivi 2013/35/EL[30]
nõuetele ja nõukogu soovituses nr 1999/519/EÜ[31]
sätestatud piirnormidele.
Tingimused, mille alusel saab väikese
levialaga traadita saatjate kasutuselevõtu, ühendamise ja käitamise korral
kasutada lõike 1 sätteid, ei piira Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga
1999/5/EÜ[32]
selliste toodete turule laskmise suhtes kehtestatud olulisi nõudeid.
Sellised rakendusaktid võetakse vastu
kooskõlas artikli 33 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 16 – Raadiospektri koordineerimine
liikmesriikide vahel
1. Ilma et see piiraks asjaomastest
rahvusvahelistest kokkulepetest, sealhulgas Rahvusvahelise Telekommunikatsiooni
Liidu (ITU) raadioside eeskirjadest tulenevate kohustuste täitmist, tagavad
riikide pädevad asutused raadiospektri kasutuse korraldamise oma territooriumil
ning võtavad eelkõige kõik vajalikud raadiospektri eraldamise ja määramisega seotud
meetmed, nii et see ei takistaks ühelgi teisel liikmesriigil lubada oma
territooriumil konkreetse ühtlustatud sagedusala kasutamist vastavalt liidu
õigusele.
2. Liikmesriigid teevad raadiospektri
kasutamise piiriülesel kooskõlastamisel omavahel koostööd, et tagada kooskõla
lõike 1 sätetega ja tagada, et ühelegi liikmesriigile ei keelata võrdset
juurdepääsu raadiospektrile.
3. Iga asjaomane liikmesriik võib kutsuda
raadiospektripoliitika töörühma üles abistama kõnealust liikmesriiki ja teisi
liikmesriike käesoleva artikli järgimisel.
Komisjon võib võtta vastu rakendusmeetmeid,
mille eesmärk on tagada, et kooskõlastamise tulemuste puhul oleks täidetud nõue
võimaldada asjaomastele liikmesriikidele võrdset juurdepääsu raadiospektrile,
leida lahendus võimalikule ebajärjekindlusele, mis tekib, kui koordineeritud
tegevuse tulemused on eri liikmesriikides erinevad, või tagada kooskõlastatud
lahenduste jõustamine liidu õiguse kohaselt. Sellised rakendusaktid võetakse
vastu kooskõlas artikli 33 lõike 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2. jagu – Euroopa virtuaalse
juurdepääsu tooted
Artikkel 17 – Euroopa virtuaalse
lairibajuurdepääsu toode
1. Direktiivi
2002/19/EÜ artiklite 8 ja 12 kohaselt kehtestatud virtuaalse lairibajuurdepääsu
toodete pakkumist käsitatakse Euroopa virtuaalse lairibajuurdepääsu toote
pakkumisena, kui seda pakutakse vastavalt I lisas ühes pakkumuses loetletud
miinimumparameetritele ning kui see täidab kumulatiivselt järgmised sisulised
nõuded:
a) seda saab pakkuda kvaliteettootena kõikjal
liidus;
b) maksimaalselt suur võrkude ja teenuste
koostalitusvõime ning operaatoritevaheline mittediskrimineeriv võrguhaldus
vastavalt võrgutopoloogiale;
c) suutlikkus pakkuda lõppkasutajatele teenust
konkurentsi tingimustes;
d) kulutõhusus, arvestades suutlikkust
kasutada olemasolevaid ja uusi võrke ning kooseksisteerimise võimalusi muude
juurdepääsutoodetega, mida võidakse pakkuda samas võrguinfrastruktuuris;
e) tegevuse tõhusus, eelkõige seoses sellega,
et rakendamisega seotud takistused ja kasutuselevõtuga seotud kulud hoitakse
virtuaalsele lairibavõrgule juurdepääsu pakkujate ja taotlejate jaoks
võimalikult väikesed;
f) eraelu puutumatuse kaitset, isikuandmete
kaitset, võrkude turvalisust ja terviklust ning läbipaistvust käsitlevate
eeskirjade järgimine vastavalt liidu õigusele.
2.         Komisjonile
antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte kooskõlas artikliga 32, et
kohandada I lisa turu ja tehnoloogia arenguga, nii et lõikes 1 loetletud
sisulised nõuded oleksid jätkuvalt täidetud.
Artikkel 18 – Euroopa virtuaalse
lairibajuurdepääsu toodete seotud reguleerivad tingimused
1. Riigi
reguleeriv asutus, kes on varem vastavalt direktiivi 2002/19/EÜ artiklitele 8
ja 12 kehtestanud operaatori suhtes kohustuse pakkuda hulgimüügitasandi
juurdepääsu järgmise põlvkonna võrgule, hindab seda, kas oleks asjakohane
proportsionaalne asendada kõnealune kohustus kohustusega pakkuda Euroopa
virtuaalse lairibajuurdepääsu toodet, mille pakutavad funktsioonid on vähemalt
samaväärsed kui seniste kohustuste kohasel hulgimüügitasandi juurdepääsu
tootel.
Esimeses lõigus
osutatud riikide reguleerivad asutused teostavad hulgimüügitasandi
juurdepääsuga seotud olemasolevate parandusmeetmete nõutava hindamise
võimalikult kiiresti pärast käesoleva määruse jõustumist, sõltumata direktiivi
2002/21/EÜ artikli 16 lõike 6 kohase asjaomaste turgude analüüsi ajastusest.
Kui riigi
reguleeriv asutus, kes on varem kehtestanud kohustuse pakkuda virtuaalset
lairibajuurdepääsu, on esimeses lõigus osutatud hindamise alusel seisukohal, et
Euroopa virtuaalse lairibajuurdepääsu toode ei ole konkreetsetes oludes sobiv,
esitab ta meetme eelnõus põhjendatud selgituse vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ
artiklites 6 ja 7 sätestatud menetlusele.
2. Kui riigi
reguleeriv asutus kavatseb kehtestada operaatori suhtes kohustuse pakkuda
hulgimüügitasandi juurdepääsu järgmise põlvkonna võrgule vastavalt direktiivi
2002/19/EÜ artiklitele 8 ja 12, hindab ta lisaks nimetatud direktiivi artikli
12 lõikes 2 esitatud teguritele eelkõige seda, millised eelised kaasneksid, kui
kehtestataks
i) passiivne
hulgimüügisisend, näiteks füüsiliselt eraldatud juurdepääs kliendiliinile või
kliendi alamliinile;
ii) samaväärseid
funktsioone pakkuv mittefüüsiline või virtuaalne hulgimüügisisend ja eelkõige
Euroopa virtuaalse lairibajuurdepääsu toode, mis vastab käesoleva määruse
artikli 17 lõikes 1 ja I lisa punktis 1 sätestatud sisulistele nõuetele ja
parameetritele.
3. Erandina
direktiivi 2002/19/EÜ artikli 12 lõikest 3, kui riigi reguleeriv asutus
kavatseb kehtestada operaatori suhtes kohustuse pakkuda vastavalt nimetatud
direktiivi artiklitele 8 ja 12 virtuaalset lairibajuurdepääsu, seab ta
kohustuseks pakkuda sellist Euroopa virtuaalse lairibajuurdepääsu toodet,
millel on hindamise käigus välja selgitatud reguleeriva vajaduse täitmiseks
kõige otstarbekamad funktsioonid. Kui riigi reguleeriv asutus on seisukohal, et
Euroopa virtuaalse lairibajuurdepääsu toode ei ole konkreetsetes oludes sobiv,
esitab ta meetme eelnõus põhjendatud selgituse vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ
artiklites 6 ja 7 sätestatud menetlustele.
4. Kui riigi
reguleeriv asutus hindab vastavalt lõikele 1, 2 või 3 vajadust kehtestada muu
võimaliku hulgimüügitasandi juurdepääsu toote asemel Euroopa virtuaalse
lairibajuurdepääsu toote kohustus, võtab ta arvesse selle lahenduse tähtsust
regulatiivsete tingimuste ühtlustumisele kõikjal liidus seoses
hulgimüügitasandi juurdepääsu parandusmeetmete, infrastruktuuripõhise
konkurentsi praeguse ja tulevase seisu ja järgmise põlvkonna konkureerivate
võrkude pakkumist käsitlevate turutingimuste arenemisega, märkimisväärse
turujõuga ettevõtjaks nimetatud ettevõtja ja juurdepääsutaotlejate
investeeringuid ning nende investeeringute amortisatsiooniperioodi.
Riigi reguleeriv
asutus kehtestab vajaduse korral üleminekuaja olemasoleva hulgimüügitasandi
juurdepääsutoote asendamiseks Euroopa virtuaalse lairibajuurdepääsu tootega.
5. Erandina
direktiivi 2002/19/EÜ artikli 9 lõikest 3, kui operaatoril on kõnealuse
direktiivi artiklite 8 ja 12 kohaselt kohustus pakkuda Euroopa virtuaalse
lairibajuurdepääsu toodet, hoolitsevad riikide reguleerivad asutused selle
eest, et avaldatakse standardpakkumus, mis sisaldab vähemalt neid elemente, mis
on esitatud kas I lisa punktis 1, 2 või 3 (vastavalt olukorrale).
6. Erandina
direktiivi 2002/21/EÜ artikli 16 lõikest 3 ei kehtesta riigi reguleeriv asutus
kohustuslikku etteteatamistähtaega enne, kui ta tühistab varem seatud kohustuse
pakkuda Euroopa virtuaalse lairibajuurdepääsu toodet, mis vastab käesoleva
määruse artikli 17 lõikes 1 ja I lisa punktis 2 esitatud sisulistele nõuetele
ja parameetritele, kui asjaomane operaator võtab endale vabatahtlikult
kohustuse teha selline toode kolmanda isiku nõudmisel kättesaadavaks õiglastel
ja mõistlikel tingimustel veel kolme aasta jooksul.
7. Kui riigi
reguleeriv asutus kaalub lõike 2 või 3 alusel toimuva hindamise kontekstis, kas
kehtestada või säilitada vastavalt direktiivi 2002/19/EÜ artiklile 13
hinnakontroll hulgimüügitasandi juurdepääsu suhtes järgmise põlvkonna võrkudele
kas Euroopa virtuaalse lairibajuurdepääsu toote kaudu või muul viisil,
analüüsib ta konkurentsi olukorda jaemüügitasandil pakutavate hindade,
valikuvõimaluste ja toodete puhul. Riigi reguleeriv asutus võtab arvesse
diskrimineerimisvastase kaitse tõhusust hulgimüügitasandil ning muude
püsiliinivõrkude või traadita võrkude pakutava infrastruktuuripõhise
konkurentsi olukorda, võttes nõuetekohaselt arvesse järgmise põlvkonna võrkude
vahel juba olemasoleva infrastruktuuripõhise konkurentsi osatähtsust kvaliteedi
edasisel parandamisel lõppkasutajate jaoks, et otsustada, kas hinnakontrolli
kohaldamine hulgimüügitasandi juurdepääsu suhtes oleks konkreetsel juhul
vajalik või proportsionaalne.
Artikkel 19 – Tagatud teenusekvaliteediga
(assured service quality, ASQ) ühenduvust võimaldav toode
1. Kõigil
operaatoritel on õigus pakkuda lõikes 4 täpsustatud Euroopa tagatud
teenusekvaliteediga ühenduvust võimaldavat toodet.
2. Kõik
operaatorid rahuldavad elektroonilise side teenuste volitatud pakkuja
kirjalikult esitatud mõistliku taotluse pakkuda lõikes 4 kindlaks määratud Euroopa
tagatud teenusekvaliteediga ühenduvust võimaldavat toodet. Keeldumine osutada
Euroopa tagatud teenusekvaliteediga toodet peab põhinema objektiivsetel
kriteeriumidel. Operaator peab esitama keeldumise põhjused ühe kuu jooksul
alates kirjaliku taotluse saamisest.
Keeldumise
objektiivseks põhjuseks loetakse seda, et Euroopa tagatud teenusekvaliteediga
ühenduvust võimaldava toote pakkumist taotlev osapool ei saa või ei taha liidus
või kolmandates riikides pakkuda taotluse saanud osapoolele Euroopa tagatud
teenusekvaliteediga ühenduvust võimaldavat toodet mõistlikel tingimustel, kui
taotluse saanud osapool seda taotleb.
3. Kui taotlus
lükatakse tagasi või kui kahe kuu jooksul alates kirjaliku taotluse saamisest
ei jõuta kokkuleppele konkreetsetes tingimustes, sealhulgas hinnas, on kummalgi
osapoolel õigus vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artiklile 20 pöörduda asjaomase
riikliku reguleeriva asutuse poole. Sel juhul võib kohaldada käesoleva määruse
artikli 3 lõiget 6.
4. Ühenduvust
võimaldava toote pakkumist käsitatakse Euroopa tagatud teenusekvaliteediga
ühenduvust võimaldava toote pakkumisena, kui seda pakutakse vastavalt II lisas
loetletud miinimumparameetritele ja kui see vastab kumulatiivselt järgmistele
sisulistele nõuetele:
a) seda saab
pakkuda kvaliteettootena kõikjal liidus;
b) teenusepakkujad
saavad selle abil vastata lõppkasutajate vajadustele;
c) kulutõhusus,
arvestades olemasolevaid lahendusi, mida saab pakkuda samades võrkudes;
d) tegevuse
tõhusus, eelkõige seoses sellega, et rakendamisega seotud takistused ja
kasutuselevõtuga seotud kulud hoitakse klientide jaoks võimalikult väikesed, ja
e) eraelu
puutumatuse kaitset, isikuandmete kaitset, võrkude turvalisust ja terviklust
ning läbipaistvust käsitlevate eeskirjade järgimine vastavalt liidu õigusele.
5. Komisjonile
antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte kooskõlas artikliga 32, et
kohandada II lisa turu ja tehnoloogia arenguga, nii et lõikes 4 loetletud
sisulised nõuded oleksid jätkuvalt täidetud.
Artikkel 20 – Euroopa juurdepääsutoodetega
seotud meetmed
1. Komisjon võtab
hiljemalt 1. jaanuariks 2016 vastu rakendusaktid, milles sätestatakse ühtsed
tehnilised ja metodoloogilised eeskirjad Euroopa virtuaalse lairibajuurdepääsu
toote rakendamiseks artikli 17 ja I lisa punkti 1 tähenduses, vastavalt nendes
kindlaks määratud kriteeriumidele ja parameetritele ning eesmärgiga tagada
järgmise põlvkonna võrkudele virtuaalse juurdepääsu hulgimüügitasandi toote
funktsioonide samaväärsus funktsioonidega, mida pakub füüsiliselt eraldatud
juurdepääsu toode. Sellised rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 33
lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Komisjon võib
võtta vastu rakendusaktid, milles sätestatakse ühtsed tehnilised ja
metodoloogilised eeskirjad ühe või enama Euroopa juurdepääsutoote rakendamiseks
artiklite 17 ja 19, I lisa punktide 2 ja 3 ning II lisa tähenduses, kooskõlas
nendes täpsustatud vastavate kriteeriumite ja parameetritega. Sellised
rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 33 lõikes 2 osutatud
kontrollimenetlusega.
IV peatükk
Lõppkasutajate ühtlustatud õigused
Artikkel 21 – Piirangute ja
diskrimineerimise kaotamine
1. Riigiasutused
ei piira lõppkasutajate vabadust kasutada teises liikmesriigis asuva ettevõtja
pakutavaid üldkasutatava elektroonilise side võrke või üldkasutatava
elektroonilise side teenuseid.
2. Üldsusele
elektroonilise side ettevõtjad ei kohalda lõppkasutajate suhtes kodakondsusel
või elukohal põhinevaid diskrimineerivaid juurdepääsu või kasutamisega seotud
nõudeid või tingimusi, välja arvatud juhul, kui need erinevused on
objektiivselt põhjendatud.
3. Üldsusele
elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad ei kohalda muudel kui objektiivsetel
põhjustel teist liikmesriiki hõlmava liidusisese side puhul kõrgeimaid tariife
a) kui
riigisisesed kaugside tariifid, kui tegemist on püsiliiniteenustega;
b) kui määruses
(EÜ) nr 531/2012 kehtestatud reguleeritud kõne- ja lühisõnumi-rändlusteenuste
eurotariifid, kui tegemist on mobiilsidega.
Artikkel 22 − Piiriüleste vaidluste
lahendamine
1. Direktiivi
2002/22/EÜ artikli 34 lõike 1 kohaselt loodud kohtuväliseid menetlusi
kohaldatakse ka lepinguid käsitlevate vaidluste suhtes, mille osapooled on
tarbijad või muud lõppkasutajad − niivõrd, kui sellised kohtuvälised
menetlused on ka lõppkasutajatele kättesaadavad – ning muus liikmesriigis
asuvad üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad. Direktiivi
2013/11/EL[33]
reguleerimisalasse kuuluvate vaidluste puhul kohaldatakse kõnealust direktiivi.
Artikkel 23 − Vabadus pakkuda
juurdepääsu avatud internetile ja vabadus seda kasutada ning andmeedastuse
mõistlik haldamine
1. Lõppkasutajatel on vabadus pääseda juurde
teabele ja sisule ja seda levitada ning kasutada vabalt valitud rakendusi ja
teenuseid internetiühenduse teenuse kaudu.
Lõppkasutajatel
on vabadus sõlmida internetiühenduse teenuste pakkujatega lepinguid, mis
käsitlevad andmemahtusid ja kiirusi, ning kasutada vastavalt andmemahtusid
käsitlevatele lepingutele internetisisu, rakenduste ja teenuste pakkujate
pakkumisi.
2.
Lõppkasutajatel on samuti vabadus leppida üldsusele elektroonilist sidet
pakkuvate ettevõtjate või sisu, rakenduste ja teenuste pakkujatega kokku parema
teenusekvaliteediga eriteenuste pakkumises.
Lõppkasutajatele
eriteenuste osutamise eesmärgil võivad sisu, rakenduste ja teenuste pakkujad
ning üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad sõlmida üksteisega
lepinguid, et edastada seotud andmemahtusid või -liiklust teatava
teenusekvaliteedi või spetsiaalse võimsusega eriteenustena. Eriteenuste
osutamine ei kahjusta korduvalt ega pidevalt internetiühenduse teenuste
üldkvaliteeti.
3. Käesolev
artikkel ei piira nende liidu või siseriiklike õigusaktide kohaldamist, mis on
seotud edastatud teabe, sisu, rakenduse või teenuste õiguspärasusega.
4. Lõigetes 1 ja
2 sätestatud vabaduste kasutamist lihtsustab täielik teabe esitamine vastavalt
artikli 25 lõikele 1, artikli 26 lõikele 2 ja artikli 27 lõigetele 1 ja 2.
5. Lepingus kokkulepitud internetiühenduse
teenuse andmemahtude või kiiruste piires ei piira internetiühenduse teenuste
pakkujad lõikes 1 sätestatud vabadusi, blokeerides juurdepääsu teatavale
sisule, rakendustele või teenustele, muutes need aeglasemaks, halvendades nende
kvaliteeti või neid diskrimineerides, välja arvatud juhtudel, kui osutub
vajalikuks kohaldada mõistlikke andmeedastuse haldamise meetmeid. Mõistlikud
andmeedastuse haldamise meetmed on läbipaistvad, mittediskrimineerivad,
proportsionaalsed ja vajalikud selleks, et
a) rakendada õigusnormi või kohtuotsust või
hoida ära või takistada raskeid kuritegusid;
b) säilitada võrgu, selle kaudu osutatavate
teenuste ja lõppkasutajate lõppseadmete terviklikkus ja turvalisus;
c) takistada pealesunnitud teabe edastamist
lõppkasutajatele, kes on eelnevalt nõustunud nende piiravate meetmetega;
d) vähendada
miinimumini võrgu ajutist või erakorralist ülekoormust, tingimusel et
samaväärset liiki andmeedastust käsitletakse ühtmoodi.
Andmeedastuse
mõistlik haldamine hõlmab vaid selliste andmete töötlemist, mis on käesolevas
lõikes sätestatud eesmärkide saavutamiseks vajalikud ja proportsionaalsed.
Artikkel 24 − Teenusekvaliteedi
kaitsemeetmed
1. Riikide reguleerivad asutused jälgivad
hoolikalt ja tagavad, et lõppkasutajad saavad tõhusalt kasutada artiklite 23
lõigetes 1 ja 2 sätestatud vabadusi, et täidetakse artikli 23 lõiget 5 ning et
jätkuvalt on kättesaadaval mittediskrimineerivad internetiühenduse teenused,
mille kvaliteet peegeldab tehnoloogia arengut ja mida ei kahjusta eriteenused.
Nad jälgivad koostöös muude riikide pädevate asutustega ka eriteenuste mõju
kultuurilisele mitmekesisusele ja innovatsioonile. Riikide reguleerivad
asutused esitavad komisjonile ja BERECile iga-aastase aruande teostatud
järelevalve ja tähelepanekute kohta.
2. Selleks et vältida internetiühenduse
teenuse kvaliteedi üldist kahjustamist või et tagada lõppkasutajate võimalus pääseda
juurde sisule või teabele, seda levitada või kasutada enda valitud rakendusi ja
teenuseid, on riikide reguleerivatel asutustel õigus kehtestada üldsusele
elektroonilist sidet pakkuvatele ettevõtjatele teenusekvaliteedi
miinimumnõuded.
Riikide reguleerivad
asutused esitavad komisjonile aegsasti enne selliste nõuete kehtestamist
kokkuvõtte, milles käsitletakse meetmete võtmise põhjuseid, kavandatavaid
nõudeid ja kavandatavat tegevuskava. Nimetatud teave tehakse kättesaadavaks ka
BERECile. Komisjon võib pärast kõnealuse teabega tutvumist esitada selle kohta
märkusi või soovitusi, eelkõige tagamaks, et kavandatavad nõuded ei mõju
kahjulikult siseturu toimimisele. Kavandatavaid nõudeid ei võeta vastu kahe kuu
jooksul alates sellest, kui komisjon on saanud kätte täieliku teabe, välja
arvatud juhul, kui komisjon ja riigi reguleeriv asutus on kokku leppinud
teisiti, kui komisjon on riigi reguleerivat asutust teavitanud lühemast
läbivaatamisperioodist või kui komisjon on esitanud märkusi või soovitusi.
Riikide reguleerivad asutused võtavad täiel määral arvesse komisjoni märkusi
või soovitusi ning edastavad komisjonile ja BERECile vastuvõetud nõuded.
3. Komisjon võib võtta vastu rakendusakte,
milles määratakse kindlaks ühetaolised tingimused käesolevast artiklist riikide
pädevatele asutustele tulenevate kohustuste rakendamiseks. Sellised
rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 33 lõikes 2 osutatud
kontrollimenetlusega.
Artikkel 25 − Läbipaistvus ja teabe
avaldamine
1. Üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad avaldavad, välja
arvatud eraldi läbiräägitavate pakkumiste puhul, järgmise läbipaistva,
võrreldava, piisava ja ajakohase teabe:
a) nende nimi, aadress ja kontaktandmed;
b) iga tariifikava kohta pakutavad teenused ja teenusekvaliteedi
asjaomased parameetrid, kohaldatavad hinnad (tarbijatele koos maksudega) ning
kõik kohaldatavad tasud (liitumine, kasutamine, hooldus ja võimalikud
lisatasud), samuti lõppseadmetega seotud kulud;
c) kehtivad tariifid seoses numbri või teenusega, mille suhtes
kohaldatakse eraldi hinnatingimusi;
d) nende poolt pakutavate teenuste kvaliteet vastavalt lõikes 2
sätestatud rakendusaktidele;
e) internetiühenduse teenused, nende pakkumise korral täpsustatakse
järgmised andmed:
i) tegelikult
kasutada olev andmeside kiirus alla- ja üleslaadimiseks lõppkasutaja
elukohaliikmesriigis, sealhulgas tipptundidel;
ii) võimalike
kohaldatavate andmemahupiirangute tase; kättesaadava andmemahu ajutise või
püsiva suurendamise hind; kohaldatava andmemahu piirangu korral andmemahu
täieliku ärakasutamise järel kättesaadava andmeside kiirus ja selle maksumus;
ja lõppkasutajate võimalused jälgida igal ajal oma tarbimise seisu;
iii) selge ja
arusaadav selgitus selle kohta, kuidas andmemahu piirang, tegelik kiirus ja
muud kvaliteediparameetrid ning parema teenusekvaliteediga eriteenuste
samaaegne kasutamine võib avaldada praktilist mõju sisu, rakenduste ja teenuste
kasutamisele;
iv) teave
menetluste kohta, mille teenusepakkuja on kehtestanud võrguühenduses toimuva
liikluse mõõtmiseks ja kohandamiseks, et hoida ära võrgu ülekoormatust, ning
selle kohta, kuidas need menetlused võivad mõjutada teenusekvaliteeti ja
isikuandmete kaitset;
f) meetmed, mis on
võetud selleks, et tagada puuetega lõppkasutajatele samaväärne juurdepääs,
sealhulgas korrapäraselt ajakohastatud teave neile suunatud toodete ja teenuste
üksikasjade kohta;
g) lepingu tüüptingimused, sealhulgas lepingu minimaalne kestus,
lepingu ennetähtaegse lõpetamise tingimused ja võimalikud seonduvad kulud,
teenusepakkuja vahetamise ning numbri ja muude kontaktandmete liikuvusega
seotud otsesed tasud ning hüvitamise kord, mida kohaldatakse teenusepakkuja
vahetamisel tekkinud viivituste või kuritarvituste korral;
h) juurdepääs hädaabiteenusele ja teave helistaja asukoha kohta kõigi
pakutavate teenuste puhul, võimalikud piirangud direktiivi 2002/22/EÜ artikli
26 kohaste hädaabiteenuste osutamisele ja nendega kaasnevad muudatused;
i) universaalteenusega seotud õigused, sealhulgas vajaduse korral
direktiivi 2002/22/EÜ I lisas nimetatud vahendid ja teenused.
Teave avaldatakse selgel, arusaadaval ja kergesti kättesaadaval kujul
selle liikmesriigi ametlikus keeles või ametlikes keeltes, kus teenust
pakutakse, ja seda ajakohastatakse korrapäraselt. See teave esitatakse taotluse
korral enne avaldamist asjaomastele riigi reguleerivatele asutustele. Tarbijate
ja teiste lõppkasutajate suhtes kohaldatavate tingimuste erinevusest antakse
sõnaselgelt teada.
2. Komisjon võib võtta vastu rakendusakte, millega täpsustatakse
internetiühenduse teenuste kiiruse mõõtmise meetodid, teenusekvaliteedi
parameetrid ja nende mõõtmise meetodid, avaldatava teabe sisu, vorm ja
avaldamisviis, sealhulgas võimalikud kvaliteedi sertifitseerimise mehhanismid.
Komisjon võib võtta arvesse direktiivi 2002/22/EÜ III lisas sätestatud
parameetreid, määratlusi ja mõõtmismeetodeid. Sellised rakendusaktid võetakse
vastu kooskõlas artikli 33 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
3. Lõppkasutajad pääsevad juurde sõltumatu hindamise vahenditele, mis
võimaldavad neil võrrelda elektroonilise side võrkudele juurdepääsu ja teenuste
tõhusust ja alternatiivsete kasutusmudelite kulusid. Selleks koostavad
liikmesriigid interaktiivsete veebisaitide, juhiste või samalaadsete vahendite
jaoks vabatahtliku sertifitseerimise kava. Sertifitseerimine toimub
objektiivsete, läbipaistvate ja proportsionaalsete nõuete alusel, eriti
võetakse arvesse sõltumatust üldsusele elektroonilist sidet pakkuvast
ettevõtjast, arusaadava keele kasutamist, täieliku ja ajakohase teabe esitamist
ning tõhusa kaebuste käsitlemise menetluse kohaldamist. Kui sertifitseeritud
võrdlusvahendid ei ole turul tasuta või mõistliku hinnaga kättesaadaval, teevad
riikide reguleerivad asutused või muud pädevad asutused sellised vahendid
kättesaadavaks ise või kolmandate isikute kaudu, järgides sertifitseerimise
nõudeid. Üldsusele elektroonilist sidet pakkuva ettevõtja avaldav teave on
võrdlusvahendite kasutamiseks tasuta kättesaadav.
4. Üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad jagavad
asjaomaste riigiasutuste taotluse korral lõppkasutajatele üldist huvi pakkuvat
teavet tasuta, vajaduse korral samade vahendite kaudu, mida nad
lõppkasutajatega suhtlemiseks tavaliselt kasutavad. Sellisel juhul esitavad
asjaomased riigiasutused selle teabe üldsusele elektroonilist sidet pakkuvatele
ettevõtjatele standardvormis ja see võib muu hulgas hõlmata järgmisi teemasid:
a) kõige levinumad viisid elektroonilise side teenuste kasutamiseks
ebaseaduslikuks tegevuseks või kahjuliku sisu levitamiseks, eriti kui see võib
ohustada teiste isikute õigusi ja vabadusi, sealhulgas andmekaitse õiguste,
autoriõiguste ja nendega seotud õiguste rikkumine, ning sellise tegevuse
õiguslikud tagajärjed ja
b) elektroonilise side teenuste kasutamisega kaasneva isikute
turvalisuse ja isikuandmetele ebaseadusliku juurdepääsu vastased
kaitsevahendid.
Artikkel 26 − Lepingutega seotud
teavitamisnõuded
1. Enne kui
üldkasutatava elektroonilise side võrkudega ühenduse pakkumist või
üldkasutatavaid elektroonilise side teenuseid käsitlev leping muutub siduvaks,
esitavad üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad tarbijatele ja
teistele lõppkasutajatele, välja arvatud juhul, kui nad on sõnaselgelt teisiti
kokku leppinud, vähemalt järgmise teabe:
a) teenusepakkuja
nimi, aadress ja kontaktandmed ning aadress ja kontaktandmed võimalike kaebuste
esitamiseks, kui see on erinev;
b) osutatavate
teenuste peamised näitajad, sealhulgas eelkõige järgmised andmed:
i) iga tariifikava
kohta pakutavad teenused, nende andmeside maht ja kõik asjakohased
teenusekvaliteedi parameetrid, sealhulgas ühenduse esmakordse loomise aeg;
ii) kas ja
millistes liikmesriikides pakutakse juurdepääsu hädaabiteenustele ja teavet
helistaja asukoha kohta ning võimalikud piirangud direktiivi 2002/22/EÜ artikli
26 kohasele hädaabiteenuste osutamisele;
iii) pakutavate
müügijärgsete teenuste, hooldusteenuste ja kliendile pakutavate tugiteenuste
liigid, nende teenuste tingimused ja tasud ning nende tellimise viisid;
iv) kõik
teenusepakkuja poolt tarnitud lõppseadme kasutamisele kehtestatud piirangud,
sealhulgas teave lõppseadme luku desaktiveerimise ja võimalike tasude kohta
neil juhtudel, mil leping lõpetatakse enne lepingu minimaalse kestuse lõppu;
c) hindade ja
tariifide üksikasjad (tarbijatele koos maksudega ja võimalike lisatasudega)
ning võimalused ajakohase teabe saamiseks kõigi nõutavate tariifide ja tasude
kohta;
d) võimalikud
makseviisid ja makseviisist tulenevad kulude erinevused ning olemasolevad
võimalused tagada arve läbipaistvus ja jälgida tarbimise määra;
e) lepingu kestus
ning selle pikendamise ja lõpetamise tingimused, sealhulgas
i)
soodustingimuste kasutamiseks vajalik miinimumkasutus või minimaalne kestus;
ii) kõik
teenusepakkuja vahetamise ning numbri ja muude kontaktandmete liikuvusega
seotud kulud, sealhulgas hüvitamise kord, mida kohaldatakse teenusepakkuja
vahetamisel tekkinud viivituste või kuritarvituste korral;
iii) lepingu
ennetähtaegse lõpetamisega seonduvad kulud, sealhulgas lõppseadmega seotud
kulude võimalik hüvitamine (tavapärase kulumi arvestamise meetodi alusel) ja
muud soodustused (pro rata temporis põhimõttel);
f) võimalikud
hüvitised ja tagasimakse kord, sealhulgas selgesõnaline viide lõppkasutaja
seadusjärgsetele õigustele, mida kohaldatakse, kui teenusekvaliteet ei ole
kokkulepitud tasemel;
g) direktiivi
2002/22/EÜ artikli 25 kohase kohustuse korral lõppkasutaja otsus selle kohta,
kas ta soovib oma isikuandmete lisamist kataloogi, ning asjaomased andmed;
h) puuetega
lõppkasutajate puhul neile suunatud toodete ja teenuste üksikasjad;
i) vaidluste,
sealhulgas piiriüleste vaidluste lahendamise menetluse algatamise viisid
vastavalt direktiivi 2002/22/EÜ artiklile 34 ja käesoleva määruse artiklile 22;
j) millist liiki meetmeid võib teenusepakkuja võtta turvaintsidentide,
terviklikkuse rikkumise või turvaohtude puhul.
2. Kui
lõppkasutajaga, kes ei ole tarbija, ei ole kokku lepitud teisiti, esitavad
üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad lõppkasutajatele lisaks
lõikes 1 sätestatule vähemalt järgmise internetiühenduse teenustega seonduva
teabe:
a) võimalike
kohaldatavate andmemahu piirangute tase; kättesaadava andmemahu ajutise või
püsiva suurendamise hind; kohaldatava andmemahu piirangu korral andmemahu
täieliku ärakasutamise järel kättesaadava andmeside kiirus ja selle maksumus;
ja lõppkasutajate võimalused jälgida igal ajal oma tarbimise seisu;
b) tegelikult
kasutada olev andmeside kiirus alla- ja üleslaadimiseks lõppkasutaja
põhiasukohas, sealhulgas tegelikud kiirusevahemikud, keskmine kiirus ja kiirus
tipptundidel ning kolmandatele isikutele raadiovõrgu kaudu juurdepääsu
võimaldamise võimalik mõju;
c) muud
teenusekvaliteedi parameetrid;
d) teave
menetluste kohta, mille teenusepakkuja on kehtestanud võrguühenduses toimuva
liikluse mõõtmiseks ja kohandamiseks, et hoida ära võrgu ülekoormatust, ning
teave selle kohta, kuidas need menetlused võivad mõjutada teenusekvaliteeti ja
isikuandmete kaitset;
e) selge ja
arusaadav selgitus selle kohta, kuidas andmemahu piirang, tegelik kiirus ja
muud teenusekvaliteedi parameetrid ning parema teenusekvaliteediga eriteenuste
samaaegne kasutamine võib avaldada praktilist mõju sisu, rakenduste ja teenuste
kasutamisele.
3. Lõigetes 1 ja 2
nimetatud teave esitatakse selgel, arusaadaval ja kergesti kättesaadaval kujul
lõppkasutaja asukohaliikmesriigi ametlikus keeles ja seda ajakohastatakse
korrapäraselt. See teave moodustab lepingu lahutamatu osa, mida võib muuta
ainult juhul, kui lepingupooled on sõnaselgelt selles kokku leppinud.
Lõppkasutaja saab lepingu kirjaliku koopia.
4. Komisjon võib
võtta vastu rakendusakte, milles täpsustatakse lõikes 2 nimetatud
teavitamisnõuete üksikasjad. Sellised rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 33 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
5. Asjaomaste riigiasutuste nõudmisel sisaldab leping teavet, mille
asjaomased asutused esitavad sel eesmärgil ja mis käsitleb elektrooniliste
sidevõrkude ja -teenuste kasutamist ebaseaduslikuks tegevuseks või kahjustava
sisu levitamiseks ning osutatava teenuse puhul asjakohaseid kaitseviise artikli
25 lõikes 4 osutatud isikute turvalisuse tagamiseks ja isikuandmete
ebaseadusliku töötlemise ohu vastu.
Artikkel 27 – Tarbimise kontroll
1. Üldsusele
elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad pakuvad lõppkasutajatele võimalust
valida tasuta selline moodus, mis annab teavet erinevate elektrooniliste
teenuste kogutarbimise kohta selles vääringus, milles lõppkasutajale arve
esitatakse. Sellise mooduse abil tagatakse, et teatava kasutusperioodi
kogukulud ei ületaks ilma lõppkasutaja nõusolekuta lõppkasutaja kindlaksmääratud
rahalist ülempiiri.
2. Üldsusele
elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad tagavad, et lõppkasutajale saadetakse
asjakohane teade, kui teenuste tarbimine on jõudnud 80 protsendini lõike 1
kohaselt kindlaksmääratud rahalisest ülempiirist. Teates kirjeldatakse korda,
mida tuleb järgida, kui soovitakse, et nende teenuste osutamine jätkuks,
sealhulgas nimetatakse teenuste maksumus. Teenuse pakkuja lõpetab
kindlaksmääratud teenuste osutamise ja selle eest lõppkasutajalt tasu võtmise,
kui rahaline ülempiir muidu ületataks, juhul ja kuni lõppkasutaja ei ole
taotlenud kõnealuste teenuste osutamise jätkamist või taasalustamist. Rahalise
ülempiiri saavutamisel saavad lõppkasutajad endiselt vastu võtta kõnesid ja lühisõnumeid
ning kasutada tasuta telefoninumbreid ja hädaabiteenuseid, helistades Euroopa
hädaabinumbril 112 tasuta kuni kokkulepitud arveldusperioodi lõpuni.
3. Üldsusele
elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad võimaldavad lõppkasutajatel vahetult
enne kõne ühendamist saada hõlpsasti ja ilma lisatasudeta teavet kehtivate
tariifide kohta seoses numbri või teenusega, mille suhtes kohaldatakse eraldi
hinnatingimusi, välja arvatud juhul, kui riigi reguleeriv asutus on teinud
proportsionaalsuse põhimõttest lähtuvalt erandi. Vastavasisuline teave esitatakse
võrreldaval viisil kõigi selliste numbrite või teenuste kohta.
4. Üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad pakuvad
lõppkasutajatele tasuta üksikasjalike arvete võimalust.
Artikkel 28 − Lepingu lõpetamine
1. Tarbijate ja
üldsusele elektroonilist sidet pakkuvate ettevõtjate vahel sõlmitavate
lepingute miinimumkestus ei ületa 24 kuud. Üldsusele elektroonilist sidet
pakkuvad ettevõtjad pakuvad lõppkasutajatele võimalust sõlmida leping, mille
maksimaalne kestus on 12 kuud.
2. Tarbijatel ja
muudel lõppkasutajatel, välja arvatud juhul, kui nad on kokku leppinud teisiti,
on õigus lõpetada leping ühekuulise etteteatamistähtajaga, kui lepingu
sõlmimisest on möödunud vähemalt kuus kuud. Hüvitist saab nõuda üksnes selliste
subsideeritud seadmete jääkväärtuse eest, mis olid lepinguga seotud selle
sõlmimisel, ning pro rata temporis põhimõttel hüvitamist muude
soodustuste eest, mis olid sellisena esitatud lepingu sõlmimisel.
Teenusepakkuja kaotab tasuta kõik piirangud lõppseadmete muudes võrkudes
kasutamiselt hiljemalt nimetatud hüvitise maksmisel.
3. Kui lepingud
või riiklikud õigusaktid näevad ette lepinguperioodi automaatse pikenemise,
teavitab üldsusele elektroonilist sidet pakkuv ettevõtja lõppkasutajat sellest
õigeaegselt, nii et lõppkasutajal on vähemalt üks kuu aega automaatse
pikenemise vaidlustamiseks. Kui lõppkasutaja seda ei vaidlusta, loetakse leping
tähtajatuks ja lõppkasutaja saab selle igal ajal lõpetada ühekuulise
etteteatamistähtajaga ja lisatasudeta.
4. Lõppkasutajal
on õigus lõpetada leping lisatasudeta pärast seda, kui talle on teatatud
üldsusele elektroonilist sidet pakkuva ettevõtja kavandatud lepingutingimuste
muutmisest, välja arvatud juhul, kui kavandatud muudatused on üksnes lõppkasutaja
huvides. Teenusepakkujad teavitavad lõppkasutajaid igast sellisest muudatusest
piisavalt vara (vähemalt kuu aega varem) ja teavitavad neid samal ajal õigusest
leping lisatasudeta lõpetada, kui uued tingimused ei ole neile vastuvõetavad.
Lõiget 2 kohaldatakse mutatis mutandis.
5. Igasugust
kiiruse või muude kvaliteediparameetritega seonduvat tegeliku jõudluse
märkimisväärset ja püsivat erinevust üldsusele elektroonilist sidet pakkuva
ettevõtja poolt artikli 26 kohaselt teatatud jõudlusest käsitatakse
lõppkasutajate õiguskaitsevahendite siseriikliku õiguse kohasel
kindlaksmääramisel toimivust käsitlevate nõuete täitmata jätmisena.
6. Sama üldsusele
elektroonilist sidet pakkuva ettevõtja pakutavate lisateenuste tellimine ei
käivita algse lepingu kestust uuesti, välja arvatud juhul, kui lisateenus(t)e
hind ületab märkimisväärselt algsete teenuste maksumust või kui lisateenuseid
pakutakse spetsiaalse soodushinnaga, mis on seotud kehtiva lepingu
uuendamisega.
7. Üldsusele
elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad kohaldavad selliseid lepingu
lõpetamise tingimusi ja korda, mis ei takista või ei mõjuta teenusepakkuja
vahetamisest loobumist.
Artikkel 29 − Teenuspakett
Kui tarbijatele
pakutavasse teenuspaketti kuulub vähemalt liitumine elektroonilise sidevõrguga
või üks elektroonilise side teenus, kohaldatakse käesoleva määruse artikleid 28
ja 30 paketi kõigi elementide suhtes.
V PEATÜKK
Teenusepakkuja vahetamise lihtsustamine
Artikkel 30 − Teenusepakkuja
vahetamine ja numbri liikuvus
1. Kõigil
lõppkasutajatel, kel on riigi numeratsiooniplaani kuuluv number, on taotluse
esitamise korral õigus säilitada direktiivi 2002/22/EÜ I lisa C osa kohaselt
oma number (numbrid) sellest olenemata, milline üldsusele elektroonilist sidet
pakkuv ettevõtja teenust osutab, eeldusel et teenusepakkuja on elektroonilise
side ettevõtja selles liikmesriigis, mis on seotud riigi numeratsiooniplaaniga,
või Euroopa elektroonilise side ettevõtja, kes on teatanud päritoluliikmesriigi
pädevale reguleerivale asutusele, et ta pakub või kavatseb pakkuda neid
teenuseid liikmesriigis, mis on seotud riigi numeratsiooniplaaniga.
2. Üldsusele
elektroonilist sidet pakkuvate ettevõtjate vahelised numbri liikuvuse
pakkumisega seotud tasud on kulupõhised ning lõppkasutajatelt nõutavad
võimalikud otsesed tasud ei mõjuta lõppkasutajaid teenusepakkuja vahetamisest
loobuma.
3. Numbri
teisaldamine ja sellele järgnev aktiveerimine toimub võimalikult lühikese aja
jooksul. Nende lõppkasutajate number, kes on teinud lepingu numbri üleviimiseks
uue teenusepakkuja alla, aktiveeritakse ühe tööpäeva jooksul sellise lepingu
sõlmimisest. Teenuse võimalik katkemine teisaldamise protsessi ajal ei ületa
üht tööpäeva.
4. Üldsusele
elektroonilist sidet pakkuv vastuvõttev ettevõtja juhib vahetamis- ja
teisaldamisprotsessi. Lõppkasutajad saavad asjakohase teabe teenusepakkuja
vahetamise kohta enne vahetamisprotsessi, selle jooksul ning vahetult pärast
selle lõppu. Lõppkasutajat ei sunnita teenusepakkujat vahetama tema tahte
vastaselt.
5. Lõppkasutaja
leping üldsusele elektroonilist sidet pakkuva üleandva ettevõtjaga lõppeb
automaatselt pärast seda, kui vahetus on toimunud. Üldsusele elektroonilist
sidet pakkuv üleandev ettevõtja maksab järelejäänud summa tarbijatele, kes
kasutavad ettemakstud teenuseid.
6. Üldsusele
elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad, kes viivitavad vahetusprotsessiga või
seda kuritarvitavad, jättes sealhulgas õigeaegselt andmata teisaldamist käsitleva
vajaliku teabe, on kohustatud maksma hüvitist lõppkasutajatele, keda selline
viivitus või kuritarvitamine puudutab.
7. Kui
lõppkasutajal, kes vahetab internetiühenduse teenuse pakkujat, on üleandva
teenusepakkuja poolt antud e-posti aadress, saadab üleandev teenusepakkuja
lõppkasutaja taotluse korral lõppkasutajale 12 kuu jooksul tasuta edasi kõik
lõppkasutaja eelmisele e-posti aadressile saadetavad e-kirjad. Kõnealune
e-posti edasisaatmise teenus hõlmab kõigile e-kirja saatjatele saadetavat automaatset
vastussõnumit, milles neid teavitatakse lõppkasutaja uuest e-posti aadressist.
Lõppkasutajal on võimalus taotleda, et uut e-posti aadressi ei avaldataks
automaatses vastussõnumis.
Pärast esialgset
12-kuulist perioodi pakub üldsusele elektroonilist sidet pakkuv üleandev
ettevõtja lõppkasutajale võimalust pikendada e-posti edasisaatmise perioodi,
vajaduse korral tasu eest. Üldsusele elektroonilist sidet pakkuv üleandev
ettevõtja ei anna lõppkasutaja algset e-posti aadressi teisele lõppkasutajale
enne, kui lepingu lõppemisest on möödunud kaks aastat, ega ühelgi juhul selle
aja jooksul, milleks e-posti edasisaatmise teenust on pikendatud.
8. Riikide pädevad
asutused võivad kehtestada üldise teenusepakkuja vahetamist ja numbri liikuvust
käsitleva menetluse, sealhulgas teenusepakkujate suhtes kohaldatavad
asjakohased karistused ja lõppkasutajatele makstavad hüvitised. Nad võtavad
arvesse vajadust kaitsta lõppkasutajaid kogu vahetusprotsessi jooksul ja tagada
selle protsessi tõhusus.
VI peatükk
Korralduslikud ja lõppsätted
Artikkel 31 – Karistused
Liikmesriigid
kehtestavad eeskirjad käesoleva määruse sätete rikkumise korral kohaldatavate
karistuste kohta ning võtavad kõik vajalikud meetmed nende rakendamise
tagamiseks. Kehtestatud karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja
hoiatavad. Liikmesriigid teatavad nendest sätetest komisjonile hiljemalt 1.
juuliks 2016 ja annavad viivitamata teada nende edaspidistest muudatustest.
Euroopa
elektroonilise side ettevõtjate puhul määratakse karistused vastavalt II
peatükile, võttes arvesse riikide reguleerivate asutuste asjaomaseid
pädevusvaldkondi päritoluliikmesriigis ja vastuvõtvas liikmesriigis.
Artikkel 32 – Volituste delegeerimine
1. Komisjonile
antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud
tingimustel.
2. Komisjonile
antakse määramata ajaks alates [käesoleva määruse jõustumise kuupäev] õigus
võtta vastu artikli 17 lõikes 2 ja artikli 19 lõikes 5 osutatud delegeeritud
õigusakte.
3. Euroopa
Parlament ja nõukogu võivad artikli 17 lõikes 2 ja artikli 19 lõikes 5
osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega
lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel
päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses
kindlaksmääratud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud
õigusaktide kehtivust.
4. Niipea kui
komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal
teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
5. Artikli 17
lõike 2 ja artikli 19 lõike 5 alusel vastu võetud delegeeritud õigusaktid
jõustuvad üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu
jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule
esitanud selle suhtes vastuväiteid või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne
selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväiteid. Euroopa
Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel 33 – Komiteemenetlus
1. Komisjoni
abistab direktiivi 2002/21/EÜ artikli 22 lõike 1 alusel loodud sidekomitee. See
on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2. Käesolevale lõikele
viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
Artikkel 34 – Direktiivi 2002/20/EÜ muutmine
Artikli 3
lõike 2 teine lõik jäetakse välja.
Artikkel 35 – Direktiivi 2002/21/EÜ
muutmine
Direktiivi
2002/21/EÜ muudetakse järgmiselt:
1) Artiklile 1
lisatakse lõige 6:
„Käesolevat
direktiivi ja eridirektiive tõlgendatakse ja kohaldatakse koostoimes määruse nr
[XX/2014] sätetega.”
2)
Artiklit 7a muudetakse järgmiselt:
–
a) lõike 1 esimene lõik asendatakse
järgmisega:
„1. Kui artikli
7 lõike 3 kohase kavandatud meetme eesmärk on kehtestada, muuta või tühistada
ettevõtja kohustus vastavalt artiklile 16 koostoimes direktiivi 2002/19/EÜ
(juurdepääsu käsitlev direktiiv) artiklitega 5 ja 9–13 ning direktiivi
2002/22/EÜ (universaalteenuse direktiiv) artikliga 17, võib komisjon käesoleva
direktiivi artikli 7 lõikes 3 sätestatud ühekuulise tähtaja jooksul teatada asjaomasele
riigi reguleerivale asutusele ja BERECile põhjused, miks ta arvab, et meetme
eelnõu oleks takistuseks ühtsele turule, või et tal on tõsiseid kahtlusi selle
ühenduse õigusele vastavuse osas , võttes vajaduse korral arvesse käesoleva
direktiivi artikli 19 lõike 1 kohaselt vastu võetud soovitusi, mis käsitlevad
käesoleva direktiivi ja eridirektiivide erisätete ühtlustatud kohaldamist.
Sellisel juhul ei võeta meetme eelnõu vastu veel kolme kuu jooksul alates
komisjoni teate saamisest.”;
–
b) lõige 2 asendatakse järgmisega:
„2.
Lõikes 1 viidatud kolmekuulise tähtaja jooksul teevad komisjon, BEREC ja
asjaomane riigi reguleeriv asutus tihedat koostööd, et selgitada välja kõige
sobivam ja tõhusam meede artiklis 8 sätestatud eesmärkide täitmiseks,
arvestades samas nõuetekohaselt turuosaliste arvamustega ja vajadusega tagada
õigusaktide järjekindel kohaldamine. Kui kavandatud meetme eesmärk on
kehtestada, muuta või tühistada määruses [XXX/2014] nimetatud Euroopa
elektroonilise side ettevõtja kohustus vastuvõtvas liikmesriigis, võib
päritoluliikmesriigi reguleeriv asutus samuti koostöös osaleda.”;
–
c) lõikele 5 lisatakse punkt aa:
„aa) teha otsuse, milles nõutakse
asjaomaselt riigi reguleerivalt asutuselt meetme eelnõu tühistamist, ja lisada
sellele konkreetsed ettepanekud meetme eelnõu muutmiseks, kui kavandatud meetme
eesmärk on määruses [XXX/2014] nimetatud Euroopa elektroonilise side
ettevõtjale kohustuse kehtestamine, selle muutmine või tühistamine.”;
–
d) lõikele 6 lisatakse järgmine lõik:
„Artikli 7
lõiget 6 kohaldatakse juhtudel, kui komisjon võtab vastu otsuse kooskõlas lõike
5 punktiga aa.”
3) Artiklit 15
muudetakse järgmiselt:
–
a) lõike 1 esimese ja teise lõigu vahele lisatakse
järgmine lõik:
„Otsustamaks,
kas teataval turul on omadused, mis võivad õigustada regulatiivsete
eelkohustuste kehtestamist, mistõttu tuleks see turg soovitusse lisada, võtab
komisjon eelkõige arvesse vajadust kõikjal liidus ühtlustatud reguleerimise
järele, vajadust edendada lõppkasutajate huvides ja liidu majanduse üldise
konkurentsivõime nimel tõhusaid investeeringuid ja innovatsiooni ning asjaomase
turu asjakohasust ning muid selliseid tegureid, nagu jaemüügi tasandil valitsev
infrastruktuuripõhine konkurents ning lõppkasutajatele pakutavate toodete
hinna-, valikuvõimaluste ja kvaliteedikonkurents. Komisjon võtab arvesse kõiki
asjakohaseid konkurentsipiiranguid, sõltumata sellest, kas neid piiranguid
seadvaid võrke, teenuseid või rakendusi käsitatakse elektrooniliste
sidevõrkude, elektroonilise side teenuste või muud liiki teenuse või
rakendusena, mis on lõppkasutaja seisukohast võrreldavad, et määrata kindlaks,
kas liidus üldiselt või märkimisväärses osas sellest on kumulatiivselt täidetud
järgmised kolm kriteeriumi:
a) tugevate ja
alaliste struktuursete, õiguslike või reguleerivate turutõkete olemasolu;
b)
turustruktuur ei võimalda tõhusa konkurentsi saavutamist asjakohase ajavahemiku
jooksul, võttes arvesse turutõketega seotudinfrastruktuuripõhise ja muu
konkurentsi olukorda;
c) ainult
konkurentsiõiguse kohaldamine ei ole piisav väljaselgitatud turuhäirete
kõrvaldamiseks.”;
–
b) lõikele 3 lisatakse järgmine lõik:
„Artiklist 7
tulenevaid volitusi kasutades kontrollib komisjon, kas lõikes 1 sätestatud kolm
kriteeriumi on kumulatiivselt täidetud, kui ta uurib selle meetme eelnõu kokkusobivust
liidu õigusega, milles järeldatakse, et
a) teataval
soovituses kindlaksmääramata turul on omadused, mis õigustavad regulatiivsete
kohustuste kehtestamist konkreetsetes siseriiklikes oludes; või
b) soovituses
kindlaksmääratud turg ei vaja reguleerimist konkreetsetes siseriiklikes
oludes.”
4) Artikli 19
esimest lõiku muudetakse järgmiselt:
„Ilma et see
mõjutaks käesoleva direktiivi artikli 9 ning direktiivi 2002/20/EÜ
(loadirektiiv) artiklite 6 ja 8 kohaldamist, võib komisjon juhul, kui
ta leiab, et käesolevas direktiivis, eridirektiivides ja määruses nr [XX/2014]
sätestatud reguleerimisülesannete erinev täitmine riikide reguleerivate
asutuste poolt võib takistada siseturu toimimist, võtta BERECi arvamust täiel
määral arvestades vastu soovituse või otsuse käesoleva direktiivi,
eridirektiivide ja määruse nr [XX/2014] sätete ühtlustatud kohaldamise kohta,
et aidata kaasa artiklis 8 sätestatud eesmärkide saavutamisele.”
Artikkel 36 – Direktiivi 2002/22/EÜ
muutmine
1. Alates 1.
juulist 2016 muudetakse direktiivi 2002/22/EÜ järgmiselt:
1) Artikli 1 lõike
3 esimene lause jäetakse välja.
2) Artiklid 20,
21, 22 ja 30 jäetakse välja.
2. Liikmesriigid
jätavad kuni 1. juulini 2016 jõusse kõik lõikes 1 osutatud sätete ülevõtmise
meetmed.
Artikkel 37 – Määruse (EÜ) nr 531/2012
muutmine
Määrust (EÜ) nr 531/2012 muudetakse järgmiselt:
1) Artikli 1
lõikesse 1 lisatakse kolmas lõik:
„Käesolevat
määrust kohaldatakse liidus nende lõppkasutajatele pakutavate rändlusteenuste
suhtes, mille riigisiseste teenuste pakkuja on liikmesriigis asuv üldsusele
elektroonilist sidet pakkuv ettevõtja.”
2) Artikli 2
lõikesse 2 lisatakse punkt r:
„r) „kahe- või
mitmepoolne rändlusleping” − rändlusteenuse pakkujate vaheline kaubandus-
või tehniline leping (või mitu sellist lepingut), mis võimaldab virtuaalselt
laiendada koduvõrgu leviala ning kõigil rändlusteenuse pakkujatel
jätkusuutlikult osutada jaemüügi tasandil reguleeritud rändlusteenuseid sama
hinnaga kui nende riigisisesed mobiilsideteenused.”
3) Artiklisse 4
lisatakse lõige 7:
„7. Käesolevat
artiklit ei kohaldata rändlusteenuse pakkujate suhtes, kes osutavad vastavalt
artiklile 4a jaemüügi tasandil reguleeritud rändlusteenuseid.”
4) Lisatakse
artikkel 4a:
„Artikkel 4a
1. Käesolevat
artiklit kohaldatakse nende rändlusteenuse pakkujate suhtes, kes
a) kohaldavad
vaikimisi ja kõigis reguleeritud rändlusteenuseid sisaldavates
jaemüügipakettides riigisiseste teenuste suhtes kehtivat tasu nii riigisiseste
teenuste kui ka reguleeritud rändlusteenuste suhtes kõikjal liidus nii, nagu
reguleeritud rändlusteenuseid tarbitaks koduvõrgus, ja
b) tagavad kas
oma võrkude või teiste rändlusteenuse pakkujatega sõlmitud kahe- või
mitmepoolsete rändluslepingute kaudu selle, et punkti a sätteid täidab vähemalt
üks rändlusteenuse pakkuja kõigis liikmesriikides.
2. Lõigetega 1,
6 ja 7 ei välistata, et rändlusteenuse pakkuja piirab jaemüügi tasandi
reguleeritud rändlusteenuste tarbimist riigisiseste teenuste tasuga, viidates
mõistliku kasutamise kriteeriumidele. Kõiki mõistliku kasutamise kriteeriume
kohaldatakse sellisel viisil, et tarbijad, kes kasutavad rändlusteenuse pakkuja
erinevaid riigisiseseid jaemüügipakette, saavad liidus reisides julgelt jätkata
oma päritoluriigis tekkinud tavapäraseid tarbimisharjumusi, mis on seotud
riigisiseste jaemüügipakettidega. Rändlusteenuse pakkuja, kes kasutab seda
võimalust, avaldab vastavalt määruse XXX/2014 artikli 25 lõike 1 punktile b ja
lisab selle vastavalt nimetatud määruse artikli 26 lõike 1 punktidele b ja c
oma lepingutesse, üksikasjaliku arvandmeid sisaldava teabe selle kohta, kuidas
kohaldatakse mõistliku kasutamise kriteeriume, koos asjaomase jaemüügipaketi
peamiste hinnaelementide, mahu ja muude parameetritega.
31. detsembriks
2014 kehtestab BEREC pärast sidusrühmadega konsulteerimist ja tihedas koostöös
komisjoniga üldsuunised mõistliku kasutamise kriteeriumide kohaldamiseks
jaemüügi tasandi lepingutes, mida pakuvad käesolevas artiklis sätestatud
võimalusi kasutavad rändlusteenuse pakkujad. Sellised suunised töötab BEREC
välja vastavalt esimeses lõigus sätestatud üldeesmärkidele ning võtab eelkõige
arvesse hinna- ja tarbimismudelite arengut liikmesriikides, riigisiseste
hinnatasemete ühtsuse määra kõikjal liidus, riigisiseste teenuste tasu eest
pakutava rändlusteenuse jälgitavat mõju selliste hindade arengule ning
rändlusteenuse hulgihindade arengut rändlusteenuse pakkujate vahel toimuva
tasakaalustamata liikluse puhul.
Riigi pädev
reguleeriv asutus kontrollib ja jälgib mõistliku kasutamise kriteeriumide
kohaldamist, võttes täiel määral arvesse BERECi esitatud üldsuuniseid pärast
nende vastuvõtmist, ning tagab, et ei kohaldata põhjendamatuid tingimusi.
3.
Individuaalsel tasandil võivad lõppkasutajad, keda teenindab käesolevas
artiklis sätestatud võimalusi kasutav rändlusteenuse pakkuja, loobuda taotluse
esitamise korral omal tahtel ja sõnaselgelt eelisest, mida toob teatava
jaemüügipaketi raames reguleeritud rändlusteenuste eest võetav riigisisese
teenuse tasu, vastutasuna kõnealuse teenusepakkuja pakutavate muude eeliste
eest. Rändlusteenuse pakkuja tuletab neile lõppkasutajatele meelde neid
rändlusteenuse eeliseid, mis nad loobumisega kaotavad. Riikide reguleerivad
ametiasutused kontrollivad eelkõige seda, et käesolevas artiklis sätestatud
võimalusi kasutavad rändlusteenuse pakkujad ei rakendaks tavarežiimist
kõrvalehoidmist põhjustavaid äritavasid.
4. Artiklites
8, 10 ja 13 sätestatud reguleeritud jaemüügitasandi rändlushindu ei kohaldata
käesolevas artiklis sätestatud võimalusi kasutava rändlusteenuse pakkuja
rändlusteenuste suhtes, kui need arvutatakse riigisiseste teenuste suhtes
kehtiva tasu alusel.
Kui käesolevas
artiklis sätestatud võimalusi kasutav rändlusteenuse pakkuja kohaldab selliste
reguleeritud rändlusteenuste tarbimise eest, mis lähevad kaugemale selliste
teenuste lõike 2 kohasest mõistlikust kasutamisest, tasusid, mis erinevad
riigisiseste teenuste eest nõutavatest tasudest, või kui üksikisikust
lõppkasutaja loobub lõike 3 kohaselt sõnaselgelt reguleeritud rändlusteenuste
eest võetava riigisisese teenuse tasu eelisest, ei ületa nimetatud reguleeritud
rändlusteenuste tasud artiklites 8, 10 ja 13 sätestatud jaemüügitasandi
rändlushindu.
5.
Rändlusteenuse pakkuja, kes soovib kasutada käesoleva artikli sätteid, esitab
oma teatise ja kõik kahe- või mitmepoolsed lepingud, mille alusel ta täidab
lõike 1 tingimused, ja nendesse tehtavad muudatused, BERECi büroole. Teatist
esitav rändlusteenuse pakkuja lisab teatisesse tõendi, et teatatud kahe- või
mitmepoolse lepingu partnerid on sellise teatamisega nõus.
6. Ajavahemikul
1. juuli 2014 − 30. juuni 2016 kohaldatakse käesolevat artiklit nende
rändlusteenuse pakkujate suhtes, kes ei vasta lõikes 1 sätestatud tingimustele,
kui nad järgivad järgmisi tingimusi:
a)
rändlusteenuse pakkuja esitab lõike 5 kohaselt oma teatise ja kõik asjakohased
kahe- või mitmepoolsed rändluslepingud BERECi büroole konkreetse viitega
käesolevale lõikele;
b)
rändlusteenuse pakkuja tagab kas oma võrkude või teiste rändlusteenuse
pakkujatega sõlmitud kahe- või mitmepoolsete rändluslepingute kaudu selle, et
punktide c, d ja e tingimused on täidetud vähemalt 17 liikmesriigis, mis
moodustab 70 % liidu elanikkonnast;
c)
rändlusteenuse pakkuja ja punktis b nimetatud lepingupartnerid kohustuvad
tegema kättesaadavaks ja pakkuma aktiivselt hiljemalt 1. juulist 2014 või
alates teavitamise kuupäevast, vastavalt sellele, milline kuupäev on hilisem,
vähemalt ühte jaemüügipaketti, mille tariifivõimaluste puhul võetakse
riigisisese teenuse tasu nii riigisiseste teenuste kui ka kogu liidus reguleeritud
rändlusteenuste eest nii, nagu reguleeritud rändlusteenuseid tarbitaks
koduvõrgus;
d)
rändlusteenuse pakkuja ja punktis b nimetatud lepingupartnerid kohustuvad
tegema kättesaadavaks ja aktiivselt pakkuma hiljemalt 1. juulist 2015 või
alates teavitamise kuupäevast, vastavalt sellele, milline kuupäev on hilisem,
selliseid jaemüügipakettide tariifivõimalusi, mida sama aasta 1. jaanuaril
kasutas vähemalt 50 % nende kliendibaasist;
e)
rändlusteenuse pakkuja ja punktis b nimetatud lepingupartnerid kohustuvad
täitma lõike 1 punkti b hiljemalt alates 1. juulist 2016 kõigis oma
jaemüügipakettides.
Alternatiivina
punktis d osutatud kohustusele võivad käesolevas artiklis sätestatud võimalusi
kasutav rändlusteenuse pakkuja ja lõikes b nimetatud lepingupartner võtta
alates 1. juulist 2015 või alates teavitamise kuupäevast, vastavalt sellele,
milline kuupäev on hilisem, kohustuseks, et rändlusteenuse lisatasud, mida
võetakse lisaks erinevates jaemüügipakettides kohaldatavale riigisisese teenuse
tasule, ei ületa koondsummana 50 % neis pakettides 1. jaanuaril 2015
kohaldatavast tasust, sõltumata sellest, kas neid lisatasusid arvutatakse
selliste ühikute alusel nagu kõneminutid või megabaidid, selliste ajavahemike
alusel nagu rändluse päevad või nädalad või muude vahendite või nende
kombinatsiooni alusel. Nimetatud punktile tuginevad rändlusteenuse pakkujad
tõendavad riigi reguleerivale asutusele 50 % vähenemise nõude täitmist ning
esitavad kõik vajalikud nõutavad tõendusmaterjalid.
Kui käesolevas
artiklis sätestatud võimalusi kasutav rändlusteenuse pakkuja esitab oma teatise
ja mis tahes asjakohase kahe- või mitmepoolse rändluslepingu esimese lõigu
punkti a kohaselt BERECi büroole ning kuulub seeläbi käesoleva lõigu
reguleerimisalasse, peavad rändlusteenuse pakkuja ja punktis b nimetatud
lepingupartner täitma vastavalt esimese lõigu punktidele c, d ja e oma
kohustusi, sealhulgas nimetatud lõigu punktis d sätestatud alternatiivset
kohustust, vähemalt 1. juulini 2018.
7. Ajavahemikul
1. juuli 2014 − 30. juuni 2016 kohaldatakse käesolevat artiklit nende
rändlusteenuse pakkujate suhtes, kes ei vasta lõikes 1 sätestatud tingimustele,
kui nad järgivad järgmisi tingimusi:
a)
rändlusteenuse pakkuja esitab oma teatise ja mis tahes asjakohased kahe- või
mitmepoolsed rändluslepingud lõike 5 kohaselt BERECi büroole konkreetse viitega
käesolevale lõikele;
b)
rändlusteenuse pakkuja tagab kas oma võrkude või muude rändlusteenuse
pakkujatega sõlmitud kahe- või mitmepoolsete rändluslepingute kaudu selle, et
lõike 1 punkti a tingimused on täidetud vähemalt 10 liikmesriigis, mis
moodustab 30% liidu elanikkonnast, hiljemalt 1. juulist 2014 või alates
teavitamise kuupäevast, vastavalt sellele, milline kuupäev on hilisem;
c)
rändlusteenuse pakkuja tagab kas oma võrkude või muude rändlusteenuse
pakkujatega sõlmitud kahe- või mitmepoolsete rändluslepingute kaudu selle, et
lõike 1 punkti a tingimused on täidetud vähemalt 14 liikmesriigis, mis
moodustab 50% liidu elanikkonnast, hiljemalt 1. juulist 2015 või alates
teavitamise kuupäevast, vastavalt sellele, milline kuupäev on hilisem;
d)
rändlusteenuse pakkuja tagab kas oma võrkude või teiste rändlusteenuse
pakkujatega sõlmitud kahe- või mitmepoolsete rändluslepingute kaudu selle, et
lõike 1 punkti a tingimused on täidetud vähemalt 17 liikmesriigis, mis
moodustab 70 % liidu elanikkonnas, hiljemalt 1. juulist 2016 või alates
teavitamise kuupäevast, vastavalt sellele, milline kuupäev on hilisem.
Kui käesolevas
artiklis sätestatud võimalusi kasutav rändlusteenuse pakkuja esitab oma teatise
või mis tahes asjakohase kahe- või mitmepoolse rändluslepingu BERECi büroole
vastavalt esimese lõigu punktile a ning kuulub seeläbi käesoleva lõike
reguleerimisalasse, peavad teatise esitanud rändlusteenuse pakkuja ja punktis b
nimetatud lepingupartner täitma oma kohustusi, et vastata lõike 1 punkti a
tingimustele vähemalt 1. juulini 2018.
8.
Rändlusteenuse pakkujad peavad heas usus läbirääkimisi kahe- või mitmepoolse
rändluslepingu sõlmimiseks õiglastel ja mõistlikel tingimustel, võttes arvesse
eesmärki, et selline kokkulepe teiste rändlusteenuse pakkujatega peaks
võimaldama virtuaalselt laiendada koduvõrgu leviala ning kõigil käesolevas
artiklis sätestatud võimalusi kasutavatel rändlusteenuse pakkujatel osutada
jaemüügi tasandil reguleeritud rändlusteenuseid jätkusuutlikult sama
hinnatasemega kui nende riigisisesed mobiilsideteenused.
9. Erandina
lõikest 1 kohaldatakse pärast 1. juulit 2016 käesolevat artiklit käesolevas
artiklis sätestatud võimalusi kasutavate rändlusteenuse pakkujate suhtes, kui
need rändlusteenuse pakkujad tõendavad, et nad on heas usus püüdnud sõlmida või
laiendada kahe- või mitmepoolset lepingut õiglastel ja mõistlikel tingimusel
kõigis liikmesriikides, kus nad veel lõike 1 nõuetele ei vasta, ning et nad ei
ole suutnud sõlmida ühes või enamas liikmesriigis rändlusteenuse pakkujaga
kahe- või mitmepoolset rändluslepingut, tingimusel et nad täidavad lõike 6
punktis b osutatud minimaalse võrkudega kaetuse nõudeid ja käesoleva artikli
kõiki teisi asjakohaseid sätteid. Käesolevas artiklis sätestatud võimalusi
kasutavad rändlusteenuse pakkujad jätkavad sellisel juhul jõupingutusi, et luua
mõistlikud tingimused rändluslepingu sõlmimiseks rändlusteenuse pakkujaga
esindamata liikmesriikide hulgast.
10. Kui
alternatiivse rändlusteenuse pakkujale on artikli 4 lõike 1 kohaselt juba antud
juurdepääs riigisiseste teenuste pakkuja klientidele ja kui ta on juba teinud
vajalikud investeeringud nende klientide teenindamiseks, ei kohaldata selliste
riigisiseste teenusepakkujate suhtes artikli 4 lõiget 7 kolmeaastase üleminekuperioodi
jooksul. Üleminekuperiood ei piira vajadust järgida võimalikku alternatiivse
rändlusteenuse pakkujaga kokkulepitud pikemat lepinguperioodi.
11. Käesolev
artikkel ei piira liidu konkurentsieeskirjade kohaldamist kahe- või
mitmepoolsete rändluslepingute suhtes.”
5) Artikli 8
lõiget 2 muudetakse järgmiselt:
a) esimene lõik
asendatakse järgmisega:
„2. Alates 1.
juulist 2013 võib kõneteenuste eurotariifi jaehind (ilma käibemaksuta), mida
rändlusteenuse pakkuja võib oma rändluskliendilt reguleeritud rändluskõne eest
nõuda, iga rändluskõne puhul erineda, kuid ei või ületada 0,24 eurot minuti
eest tehtud kõne puhul ja 0,07 eurot minuti eest vastuvõetud kõne puhul. Tehtud
kõnede maksimaalne jaehind langeb 0,19 eurole 1. juulil 2014. Alates 1. juulist
2014 ei tohi rändlusteenuse pakkujad oma rändlusklientidelt nõuda tasu
vastuvõetud kõnede eest, ilma et see piiraks meetmete võtmist tavatu või
pettusliku kasutamise takistamiseks. Ilma et see piiraks artikli 19
kohaldamist, kehtivad kõnealused maksimaalsed jaehinnad kõneteenuste
eurotariifi puhul 30. juunini 2017.”;
b) kolmas lõik
asendatakse järgmisega:
„Kõik
rändlusteenuse pakkujad maksustavad oma rändluskliente sellise reguleeritud
rändluskõne pakkumise eest, mille suhtes kohaldatakse eurotariifi, sekundipõhise
arvestuse kohaselt.”
6)
Artiklisse 14 lisatakse lõige 1a:
„1a. Kui
jaemüügi tasandi reguleeritud rändlusteenuste tarbimine kehtiva riigisisese
teenuse tasu eest on vastavalt artikli 4a lõikele 2 piiratud mõistliku
kasutamise kriteeriumidega, teavitavad rändlusteenuse pakkujad rändluskliente,
kui rändluskõnede ja lühisõnumite tarbimine on jõudnud mõistliku kasutuse
piirini, ning teevad rändlusklientidele samaaegselt teatavaks sellise
personaliseeritud baasteabe rändlustasude kohta, mida võetakse väljaspool
riigisisese teenuse tasu või paketti kõne tegemise või lühisõnumi saatmise eest
vastavalt käesoleva artikli lõike 1 teisele, neljandale ja viiendale lõigule.”
7)
Artiklisse 15 lisatakse lõige 2a:
„2a. Kui
jaemüügi tasandi reguleeritud rändlusteenuste tarbimine kehtiva riigisisese
teenuse tasu eest on vastavalt artikli 4a lõikele 2 piiratud mõistliku
kasutamise kriteeriumidega, teavitavad rändlusteenuse pakkujad rändluskliente,
kui andmeside-rändlusteenuste tarbimine on jõudnud mõistliku kasutuse piirini,
ning teevad rändlusklientidele samaaegselt teatavaks sellise personaliseeritud
baasteabe rändlustasude kohta, mida kohaldatakse andmeside-rändlusteenuste
suhtes väljaspool riigisisese teenuse tasu või paketti vastavalt käesoleva
artikli lõikele 2. Käesoleva artikli lõiget 3 kohaldatakse väljaspool kehtivaid
riigisisese teenuse tasusid tarbitud andmeside-rändlusteenuste või pakettide
suhtes, millele on osutatud artikli 4a lõikes 2.”
8) Artiklit 19
muudetakse järgmiselt:
a) lõiget 1
muudetakse järgmiselt:
i) esimene lause
asendatakse järgmisega:
„Komisjon
vaatab läbi käesoleva määruse toimimise ja annab sellest pärast avalikku
konsulteerimist Euroopa Parlamendile ja nõukogule aru hiljemalt
31. detsembriks 2016.”;
ii) punkt g
asendatakse järgmisega:
„g) mil määral
on artiklites 3 ja 4 sätestatud struktuurimeetmete ning artiklis 4a sätestatud
alternatiivse süsteemi rakendamine aidanud kaasa konkurentsi arendamisele
rändlusteenuste siseturul, ning seda, et rändlus- ja riigisiseste tariifide
vahel ei ole tegelikku erinevust;”
iii) lisatakse
punk i:
„i) mil määral,
kui üldse, mõjutab riigisiseste jaemüügihindade arengut tuntavalt nii
riigisiseste teenuste kui ka reguleeritud rändlusteenuste suhtes kõikjal liidus
rändlusteenuse pakkujate poolt võetav riigisisese teenuse tasu.”;
b) lõiget 2
muudetakse järgmiselt:
i) esimene lause
asendatakse järgmisega:
„Kui aruandest
selgub, et tariifivõimalusi, mille puhul riigisisese teenuse tasu võetakse nii
riigisiseste kui ka reguleeritud rändlusteenuste eest, ei paku vähemalt üks
rändlusteenuse pakkuja igas liikmesriigis kõigis jaemüügipakettides mõistliku
kasutamise tariifivõimalusi, või et rändlusteenuste alternatiivsete pakkujate
pakkumised ei ole teinud sisuliselt samaväärseid jaemüügi tasandi
rändlustariife tarbijatele kõikjal liidus kättesaadavaks, esitab komisjon
samaks kuupäevaks asjakohased ettepanekud Euroopa Parlamendile ja nõukogule, et
leida olukorrale lahendus ja tagada, et riigisiseste ja rändlustariifide vahel
ei oleks siseturul erinevusi.”;
ii) punkt d asendatakse
järgmisega:
„d) muuta
hulgihindade ülempiiri kehtivusaega või vähendada artiklites 7, 9 ja 12
sätestatud hulgihindade ülempiiri, eesmärgiga parandada kõigi rändlusteenuse
pakkujate suutlikkust teha jaemüügipakettides kättesaadavaks mõistliku kasutamise
tariifivõimalused, mille puhul kehtivat riigisisese teenuse tasu võetakse nii
riigisiseste teenuste kui ka reguleeritud rändlusteenuste eest nii, nagu
viimasena nimetatud teenuseid tarbitaks koduvõrgus.”
Artikkel 38 – Määruse (EÜ) nr 1211/2009
muutmine
Määrust (EÜ) nr
1211/2009 muudetakse järgmiselt.
1) Artikli 1 lõige
2 asendatakse järgmisega:
„2. BEREC
tegutseb direktiivi 2002/21/EÜ (raamdirektiiv) ja direktiivide 2002/19/EÜ,
2002/20/EÜ, 2002/22/EÜ ja 2002/58/EÜ (eridirektiivid) ning määruste (EÜ)
nr 531/2012 ja (EÜ) nr XX/2014 reguleerimisala piires.”
2) Artikli 4
lõiked 4 ja 5 jäetakse välja.
3) Lisatakse
artikkel 4a:
„Artikkel 4a – Esimehe ametissenimetamine ja tööülesanded
1.
Reguleerivate asutuste nõukogu esindab esimees, kes on täistööajaga sõltumatu
spetsialist.
Esimees
võetakse tööle büroo ajutise teenistujana vastavalt muude teenistujate
teenistustingimuste artikli 2 punktile a.
Esimees
vastutab reguleerivate asutuste nõukogu töö ettevalmistamise eest ja juhatab
hääleõiguseta reguleerivate asutuste nõukogu ja juhtkomitee koosolekuid.
Ilma et see
piiraks reguleerivate asutuste nõukogu rolli seoses esimehe tööülesannetega, ei
taotle esimees juhiseid valitsustelt või riikide reguleerivatelt asutustelt,
komisjonilt ega muudelt avalik-õiguslikelt või eraõiguslikelt üksustelt.
2. Esimees
nimetatakse pärast avalikku valikumenetlust ametisse teenete, oskuste,
elektroonilise side turu osaliste ja turgude hea tundmise ning järelevalve ja
reguleerimise valdkonna asjakohase kogemuse alusel.
Enne ametisse
nimetamist võidakse reguleerivate asutuste nõukogu valitud kandidaati kutsuda
esinema Euroopa Parlamendi asjaomase komisjoni ette ja vastama komisjoni
liikmete küsimustele.
Esimehe
ametissenimetamine jõustub alles pärast juhtkomitee heakskiitu.
Reguleerivate
asutuste nõukogu nimetab oma liikmete hulgast aseesimehe, kes täidab esimehe
kohustusi selle puudumise korral.
3. Esimehe
ametiaeg kestab kolm aastat ja seda võib pikendada ühe korra.
4. Üheksa kuu
jooksul enne esimehe kolmeaastase ametiaja lõppu hindab reguleerivate asutuste
nõukogu
a) esimesel
ametiajal saavutatud tulemusi ja nende saavutamise viise;
b)
reguleerivate asutuste nõukogu ülesandeid ja vajadusi eelseisvatel aastatel.
Kui
reguleerivate asutuste nõukogu kavatseb pikendada esimehe ametiaega, teavitab
ta sellest Euroopa Parlamenti. Ühe kuu jooksul enne sellist pikendamist võib
esimehe kutsuda esinema Euroopa Parlamendi pädeva komisjoni ette ja vastama
komisjoni liikmete küsimustele.
5. Esimehe võib
ametist vabastada üksnes reguleerivate asutuste nõukogu otsusega, mis tehakse
komisjoni ettepanekul ja pärast juhtkomitee nõusolekut.
Esimees ei
takista reguleerivate asutuste nõukogu ja juhtkomiteed arutamast esimehega
seotud küsimusi, eriti vajadust ta ametist vabastada, ning ta ei osale selliste
küsimuste arutamisel.”
4) Artiklit 6
muudetakse järgmiselt:
a) lõike 2 neljas
taane jäetakse välja.
b) lõiget 3
muudetakse järgmiselt:
„3. Büroo koosseisu kuuluvad:
a) reguleerivate asutuste nõukogu esimees;
b) juhtkomitee;
c) haldusdirektor.”
5) Artiklit 7 muudetakse järgmiselt:
a) lõiget 2 muudetakse järgmiselt:
„2. Juhtkomitee nimetab ametisse
haldusdirektori ning pikendab vajaduse korral tema ametiaega või vabastab ta
ametist vastavalt artiklile 8. Ametisse nimetatud haldusdirektor ei osale
sellise otsuse ettevalmistamisel või hääletamisel.”;
b) lõige 4 jäetakse välja.
6) Artikli 8 lõiked 2, 3 ja 4 jäetakse välja
ja asendatakse järgmisega:
„2. Haldusdirektor võetakse tööle büroo
ajutise teenistujana vastavalt muude teenistujate teenistustingimuste artikli 2
punktile a.
3. Haldusdirektori nimetab ametisse
juhtkomitee komisjoni esitatud kandidaatide nimekirjast pärast avatud ja
läbipaistvat valikumenetlust.
Haldusdirektoriga lepingu sõlmimisel
esindab bürood juhtkomitee esimees.
Enne ametisse nimetamist võidakse
juhtkomitee valitud kandidaati kutsuda esinema Euroopa Parlamendi asjaomase
komisjoni ette ja vastama komisjoni liikmete küsimustele.
4. Haldusdirektori ametiaeg on viis aastat.
Selle ajavahemiku lõpuks koostab komisjon hinnangu, milles võetakse arvesse
haldusdirektori tegevuse tulemuslikkuse hinnangut ning büroo edasisi ülesandeid
ja probleeme.
5. Komisjoni ettepanekul, milles võetakse
arvesse lõikes 4 viidatud hinnangut, võib juhtkomitee pikendada haldusdirektori
ametiaega ühel korral kuni viie aasta võrra.
6. Kui juhtkomitee kavatseb pikendada
haldusdirektori ametiaega, teavitab ta sellest Euroopa Parlamenti. Ühe kuu
jooksul enne sellist pikendamist võib haldusdirektori kutsuda esinema Euroopa
Parlamendi pädeva komisjoni ette ja vastama komisjoni liikmete küsimustele.
7. Haldusdirektor, kelle ametiaega on
pikendatud, ei või oma pikendatud ametiaja lõpus osaleda veel kord sama
ametikoha valikumenetluses.
8. Haldusdirektori võib ametist vabastada
üksnes juhtkomitee otsusega, mis tehakse komisjoni ettepanekul.
9. Haldusdirektori ametisse nimetamise,
ametiaja pikendamise ja ametist tagandamise otsused teeb juhtkomitee oma
hääleõiguslike liikmete kahekolmandikulise häälteenamusega.”
7) Artikli 9 lõiget 2 muudetakse järgmiselt:
„2. Haldusdirektor abistab reguleerivate
asutuste nõukogu esimeest reguleerivate asutuste nõukogu, juhtkomitee ja
ekspertide töörühmade kohtumiste päevakorra ettevalmistamisel. Haldusdirektor
osaleb hääleõiguseta reguleerivate asutuste nõukogu ja juhtkomitee töös.”
8) Artiklit 10 muudetakse järgmiselt:
„1. Büroo töötajate, sealhulgas
reguleerivate asutuste nõukogu ja haldusdirektori suhtes kohaldatakse
personalieeskirju ja muude teenistujate teenistustingimusi ning nende
personalieeskirjade ja muude teenistujate teenistustingimuste jõustamiseks
liidu institutsioonide kokkuleppel vastuvõetud eeskirju.
2. Juhtkomitee võtab kooskõlas
personalieeskirjade artikliga 110 vastu asjakohased rakenduseeskirjad
personalieeskirjade ja muude teenistujate teenistustingimuste jõustamiseks.
3. Juhtkomitee kasutab kooskõlas lõikega 4
büroo töötajate suhtes kõiki volitusi, mis on antud ametisse nimetavale
asutusele ametnike personalieeskirjadega ning teenistuslepingute sõlmimise
pädevust omavale asutusele muude teenistujate teenistustingimustega („ametisse
määrava asutuse volitused”).
4. Juhtkomitee võtab kooskõlas ametnike
personalieeskirjade artikliga 110 vastu otsuse, mis põhineb personalieeskirjade
artikli 2 lõikel 1 või muude teenistujate teenistustingimuste artiklil 6 ning
millega delegeeritakse asjakohased ametisse nimetamise volitused
tegevdirektorile ja määratakse kindlaks tingimused, mille alusel volituste
delegeerimise võib peatada. Haldusdirektoril on õigus kõnealused volitused
edasi delegeerida.
Juhtkomitee võib erandlike asjaolude korral
teha otsuse ajutiselt peatada ametisse määrava asutuse volituste delegeerimise
haldusdirektorile ja haldusdirektori poolt nende volituste edasidelegeerimise
ning täita kõnealuseid volitusi ise või delegeerida need ühele oma liikmetest
või mõnele töötajale, välja arvatud haldusdirektor.”
9) Lisatakse
artikkel 10a:
„Artikkel
10a – Liikmesriikide lähetatud eksperdid ja muud töötajad
1. Büroo võib kasutada liikmesriikide
lähetatud eksperte või muid töötajaid, kes ei ole büroo teenistuses.
2. Juhtkomitee võtab vastu otsuse, milles
sätestatakse eeskirjad, mis käsitlevad liikmesriikide ekspertide lähetamist
büroosse.”
Artikkel 39 – Läbivaatamisklausel
Komisjon esitab
korrapäraste ajavahemike järel Euroopa Parlamendile ja nõukogule käesoleva
määruse hindamise ja läbivaatamise kohta aruande. Esimene aruanne esitatakse
hiljemalt 1. juulil 2018. Järgmised aruanded esitatakse iga nelja aasta järel.
Komisjon esitab vajaduse korral asjakohased ettepanekud käesoleva määruse
muutmiseks ning teiste õigusaktidega vastavusse viimiseks, eelkõige võttes
arvesse infotehnoloogia ja infoühiskonna arengut. Aruanded avalikustatakse.
Artikkel 40 – Jõustumine
1. Käesolev määrus
jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
2. Seda
kohaldatakse alates 1. juulist 2014.
Artikleid 21, 22,
23, 24, 25, 26, 27, 28, 29 ja 30 kohaldatakse alates 1. juulist 2016.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
I LISA
EUROOPA VIRTUAALSE LAIRIBAJUURDEPÄÄSU TOODETE PAKKUMISE MIINIMUMPARAMEETRID
1. PAKKUMUS 1 – Püsivõrgule juurdepääsu
hulgimüügitasandi toode, mida pakutakse järgmise põlvkonna võrkude kaudu
Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni seitsmekihilise sideprotokolli mudeli
teises kihis (andmelülikiht) ja mis pakub samaväärseid funktsioone nagu
füüsiline eraldamine ning mille puhul on üleandmispunktid tasandil, mis on
kliendi ruumidele lähemal kui riiklik või piirkondlik tasand.
1.1 Võrguelemendid ja nendega seotud teave
a) pakutava võrguühenduse kirjeldus,
sealhulgas tehnilised näitajad (kui see on võrgu tõhusaks kasutamiseks vajalik,
hõlmab see ka teavet võrgu konfiguratsiooni kohta);
b) kohad, kus võrgule juurdepääsu pakutakse;
c) kõik võrgule juurdepääsu seisukohast
asjakohased tehnilised standardid, kaasa arvatud kasutuspiirangud ja muud
turvalisusega seotud küsimused;
d) üleandmispunktide ja võrgu lõpp-punktide
(kliendi ruumides) liidese tehnilised kirjeldused;
e) võrgus kasutatavate seadmete kirjeldused ning
f) koostalitlusvõimetestide üksikasjad.
1.2 Võrgu funktsioonid:
a) virtuaalsete kohtvõrkude paindlik jaotamine
ühiste tehniliste kirjelduste põhjal;
b) teenusest sõltumatu ühenduvus, mis
võimaldab kontrollida andmeliikluskiirust üles- ja allalaadimisel;
c) turbe võimaldamine;
d) kliendi ruumides kasutatavate seadmete
paindlik valik (kuivõrd see on tehniliselt võimalik);
e) kaugjuurdepääs kliendi ruumides asuvatele
seadmetele ning
f) multiedastusfunktsioon, kui selle järele on
nõudlus ja selline funktsioon on vajalik, et tagada konkureerivate
jaepakkumiste tehniline jäljendatavus.
1.3 Töö- ja äriprotsess:
a) tingimustele vastavuse nõuetega seotud
menetlused tellimise ja pakkumise jaoks;
b) arveldusteave;
c) ülemineku, teisaldamise ja lepingu
lõpetamise kord ning
d) parandus- ja hooldustööde konkreetsed
tähtajad.
1.4 Tugiteenused ja IT-süsteemid:
a) ühispaiknemise ja tagasiühenduse
pakkumisega seotud teave ja tingimused;
b) IT tugisüsteemidele juurdepääsu ja nende
süsteemide kasutamise kirjeldused tegevuse tugisüsteemide, eeltellimise,
teenuste pakkumise, tellimise, hoolduse ja remondi taotluste ning arveldamise
infosüsteemide ja andmebaaside puhul, kaasa arvatud kasutuspiirangud ja neile
teenustele juurdepääsemise kord.
2. PAKKUMUS 2: püsivõrgule juurdepääsu
hulgimüügitasandi toode, mida pakutakse Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni
seitsmekihilise sideprotokolli mudeli kolmandas kihis (võrgukiht) IP bitivoo
tasandil ning mille üleandmispunktid pakuvad suuremaid võimalusi ressursside
koondamiseks (nagu riiklikul ja/või piirkondlikul tasandil).
2.1 Võrguelemendid ja nendega seotud teave
a) üleandmispunktides pakutava ühenduslüli
omadused (kiirus, teenusekvaliteet jms);
b) kliendi ruume ja üleandmispunkte ühendava
lairibavõrgu kirjeldus (tagasiühendus ja juurdepääsuvõrgu arhitektuur);
c) üleandmispunkti(de) asukoht/asukohad ning
d) üleandmispunktide liideste tehnilised
kirjeldused.
2.2 Võrgu funktsioonid:
Suutlikkus toetada eri teenusekvaliteedi (Quality
of Service ehk QoS) tasemeid (nt QoS 1, 2 ja 3) järgmiste nähtuste puhul:
            i) viivitus;
            ii) värin;
            ii) paketikadu ning
            iv) konkurentsikoefitsient (contention
ratio).
2.3 Töö- ja äriprotsess:
a) tingimustele vastavuse nõuetega seotud
menetlused tellimise ja pakkumise jaoks;
b) arveldusteave;
c) ülemineku, teisaldamise ja lepingu
lõpetamise kord ning
d) parandus- ja hooldustööde konkreetsed
tähtajad.
2.4 IT tugisüsteemid:
IT tugisüsteemidele juurdepääsu ja nende
süsteemide kasutamise kirjeldused tegevuse tugisüsteemide, eeltellimise,
teenuste pakkumise, tellimise, hoolduse ja remondi taotluste ning arveldamise
infosüsteemide ja andmebaaside puhul, kaasa arvatud kasutuspiirangud ja neile
teenustele juurdepääsemise kord.
3. PAKKUMUS 3: täiustatud liidesega
püsiliinide lõppsegmentide hulgimüük juurdepääsu taotleja ainukasutusse, et
pakkuda sümmeetrilist läbilaskevõimet ilma kasutuspiiranguteta ja teenustaseme
astme kokkulepetega, kasutades selleks kakspunktühendust ja Rahvusvahelise
Standardiorganisatsiooni seitsmekihilise sideprotokolli mudeli teise kihi
(andmelülikiht) võrguliideseid.
3.1 Võrguelemendid ja nendega seotud teave
a) pakutava võrguühenduse kirjeldus,
sealhulgas tehnilised näitajad (kui see on võrgu tõhusaks kasutamiseks vajalik,
hõlmab see ka teavet võrgu konfiguratsiooni kohta);
b) kohad, kus võrgule juurdepääsu pakutakse;
c) erinevad pakutavad kiirused ja
maksimumpikkus;
d) kõik võrgule juurdepääsu seisukohast
asjakohased tehnilised standardid, kaasa arvatud kasutuspiirangud ja muud
turvalisusega seotud küsimused;
e) koostalitlusvõimetestide üksikasjad;
f) võrgus lubatud seadmete kirjeldused;
g) kasutadaolev võrkudevaheline liides (NNI);
h) kaadri maksimumsuurus baitides.
3.2 Võrgu ja toote funktsioonid:
a) võrgu koormusest sõltumatu ja
sümmeetriliselt eraldatud juurdepääs;
b) teenusest sõltumatu ühenduvus, mis
võimaldab kontrollida andmeliikluskiirust üles- ja allalaadimisel;
c) protokolli läbipaistvus, virtuaalsete
kohtvõrkude paindlik jaotamine ühiste tehniliste kirjelduste põhjal;
d) elutähtsat tegevust võimaldavad
teenusekvaliteedi parameetrid (viivitus, värin, paketikadu).
3.3 Töö- ja äriprotsess:
a) tingimustele vastavuse nõuetega seotud
menetlused tellimise ja pakkumise jaoks;
b) ülemineku, teisaldamise ja lepingu
lõpetamise kord;
c) parandus- ja hooldustööde konkreetsed
tähtajad;
d) muudatused IT-süsteemides (kuivõrd see
mõjutab eri operaatoreid) ning
e) asjaomased tasud, maksetingimused ja
arvelduskord.
3.4 Teenustaseme kokkulepped
a) summa, mille ulatuses peab üks osapool
maksma teisele kompensatsiooni, kui ta ei suuda täita lepingulisi kohustusi,
sealhulgas kinni pidada teenuste pakkumise ja parandustööde ajast, ning
kompensatsiooni saamist õigustavad tingimused;
b) vastutuse ja kahjuhüvitise määratlus ja
piirangud;
c) kord, mida tuleb järgida, kui tehakse
ettepanek muuta teenuste pakkumist, näiteks hakata pakkuma uusi teenuseid,
muuta seniseid teenuseid või muuta hindu;
d) asjakohaste intellektuaalomandi õiguste
üksikasjad;
e) lepingute kestuse ja kordusläbirääkimiste
üksikasjad.
3.5 IT tugisüsteemid:
IT tugisüsteemidele juurdepääsu ja nende
süsteemide kasutamise kirjeldused tegevuse tugisüsteemide, eeltellimise,
teenuste pakkumise, tellimise, hoolduse ja remondi taotluste ning arveldamise
infosüsteemide ja andmebaaside puhul, kaasa arvatud kasutuspiirangud ja neile
teenustele juurdepääsemise kord.
II
LISA
EUROOPA TAGATUD TEENUSEKVALITEEDIGA ÜHENDUVUST VÕIMALDAVATE TOODETE
MIINIMUMNÄITAJAD
Võrguelemendid ja nendega seotud teave
– Püsiliini kaudu pakutava ühenduvust
võimaldava toote kirjeldus, sealhulgas tehnilised näitajad ja võimalike
asjakohaste standardite vastuvõtmine.
Võrgufunktsioonid:
– ühenduvust käsitlev leping, millega
tagatakse otspunktidevaheline teenusekvaliteet, tuginedes ühistele
kindlaksmääratud näitajatele, mis võimaldavad pakkuda vähemalt järgmistesse
klassidesse kuuluvaid teenuseid:
– hääl- ja videokõned;
– audiovisuaalse sisu edastus ning
– eluliselt tähtsaid andmeid puudutavad
rakendused.
[1]               COM [lisada viide].
[2]               COM(2013) 147.
[3]               ELT L 344, 28.12.2007, lk 65.
[4]               Steps towards a truly Internal Market for e-communications
in the run-up to 2020, Ecorys, TU Delft ja TNO, 2012
[5]               Business communications, economic growth and the
competitive challenge, WIK, 2012
[6]               Capturing the ICT dividend, Oxford Economics
Research, 2011
[7]               Quantitative estimates of the demand for cloud
computing in Europe and the likely barriers to takeup, IDC, 2012
[8]               COM(2013) 48.
[9]               Näiteks toimus 17. juunil 2013 Brüsselis avalik
teabeüritus. Teine üritus toimus iga-aastase digitaalarengu tegevuskava raames 19.
juunil Dublinis.
[10]             Steps towards a truly Internal Market for
e-communications in the run-up to 2020, Ecorys, TU Delft ja TNO, 2012
[11]             Euroopa Komisjon, European Economy Occasional Papers 129: Market
Functioning in Network Industries - Electronic Communications, Energy and
Transport, 2013.
[12]             ELT C…,…lk…
[13]             ELT C…,…lk…
[14]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/19/EÜ, 7.
märts 2002, elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele
juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (juurdepääsu käsitlev direktiiv)
(EÜT L 108, 24.4.2002, lk 7).
[15]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/20/EÜ, 7.
märts 2002, elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise
kohta (loadirektiiv) (EÜT L 108, 24.4.2002, lk 21).
[16]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/21/EÜ, 7.
märts 2002, elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva
raamistiku kohta (raamdirektiiv) (EÜT L 108, 24.4.2002, lk 33).
[17]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/22/EÜ, 7.
märts 2002, universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste
sidevõrkude ja -teenuste puhul (universaalteenuse direktiiv) (EÜT L 108, 24.4.2002,
lk 51).
[18]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/58/EÜ, 12. juuli
2002, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset
elektroonilise side sektoris (EÜT L 201, 31.7.2002, lk 37).
[19]             Komisjoni direktiiv 2002/77/EÜ, 16, september 2002,
konkurentsi kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste turgudel (EÜT L 249,
17.9.2002, lk 21).
[20]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1211/2009, 25.
november 2009, millega luuakse elektroonilise side Euroopa reguleerivate
asutuste ühendatud amet (BEREC) ja büroo (ELT L 337, 18.12.2009,
lk 1).
[21]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 531/2012, 13.
juuni 2012, mis käsitleb rändlust üldkasutatavates mobiilsidevõrkudes liidu
piires (ELT L 172, 30.6.2012, lk 10).
[22]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 243/2012/EL, 14.
märts 2012, millega luuakse mitmeaastane raadiospektripoliitika programm (ELT L
81, 21.3.2012, lk 7).
[23]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 243/2012/EL, 14.
märts 2012, millega luuakse mitmeaastane raadiospektripoliitika programm, ELT L
81, 21.3.2012.
[24]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 676/2002/EÜ, 7.
märts 2002, Euroopa Ühenduse raadiospektripoliitika reguleeriva raamistiku kohta
(raadiospektrit käsitlev otsus) (EÜT L 108, 24.4.2002, lk 1).
[25]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 182/2011,
millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide
läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni
rakendamisvolituste teostamise suhtes (ELT L 55, 28.2.2011, lk 13).
[26]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 531/2012, 13.
juuni 2012, mis käsitleb rändlust üldkasutatavates mobiilsidevõrkudes liidu
piires (ELT L 172, 30.6.2012, lk 10).
[27]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 676/2002/EÜ, 7.
märts 2002, Euroopa Ühenduse raadiospektripoliitika reguleeriva raamistiku
kohta (raadiospektrit käsitlev otsus) (EÜT L 108, 24.4.2002, lk 1).
[28]             Komisjoni otsus 2002/622/EÜ, 26. juuli 2002, millega luuakse
raadiospektripoliitika töörühm (EÜT L 198, 27.7.2002, lk 49).
[29]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 243/2012/EL, 14.
märts 2012, millega luuakse mitmeaastane raadiospektripoliitika programm (ELT L
81, 21.3.2012, lk 7).
[30]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/35/EL, 26. juuni
2013, mis käsitleb töötervishoiu ja tööohutuse miinimumnõudeid seoses töötajate
kokkupuutega füüsikalistest mõjuritest (elektromagnetväljad) tulenevate
riskidega (20. üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1
tähenduses) ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2004/40/EÜ (ELT L 179,
29.6.2013, lk 1).
[31]             Nõukogu soovitus nr 1999/519/EÜ, 12. juuli 1999, üldsuse
kokkupuute piiramise kohta elektromagnetväljadega (0 Hz kuni 300 GHz) (EÜT L 1999,
30.7.1999, lk 59).
[32]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 1999/5/EÜ, 9.
märts 1999, raadioseadmete ja telekommunikatsioonivõrgu lõppseadmete ning nende
nõuetekohasuse vastastikuse tunnustamise kohta (EÜT L 91, 7.4.1999, lk 10).
[33]             Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/11/EL, 21. mai
2013, tarbijavaidluste kohtuvälise lahendamise kohta, millega muudetakse
määrust (EÜ) nr 2006/2004 ja direktiivi 2009/22/EÜ, ELT L 165, 18. juuni 2013,
lk 63.