               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,6.7.2018
            COM(2018) 530 final
            2018/0279(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega lubatakse Austrial, Luksemburgil ja Rumeenial anda Euroopa Liidu huvides nõusolek Valgevene ja Usbekistani ühinemiseks rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 1980. aasta Haagi konventsiooniga

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

                  Praeguseks 98 riigi (sealhulgas kõik ELi liikmesriigid) poolt ratifitseeritud rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooni (edaspidi „1980. aasta konventsioon“) eesmärk on taastada endine olukord, mille käigus ebaseaduslikult ära viidud või kinni hoitud lapsed tagastatakse kiiresti konventsiooniosaliste kindlaks määratud keskasutustevahelise koostöösüsteemi kaudu.

                  Kuna lapseröövi ennetamine on oluline osa lapse õiguste edendamist käsitlevast ELi poliitikast, tegeleb Euroopa Liit rahvusvahelisel tasandil aktiivselt 1980. aasta konventsiooni kohaldamise tõhustamisega ning kutsub kolmandaid riike üles sellega ühinema.

                  Valgevene andis 1980. aasta konventsiooni ühinemiskirja hoiule 12. jaanuaril 1998. Konventsioon jõustus Valgevenes 1. aprillil 1998.

                  1980. aasta konventsioon on juba jõus Valgevene ja 24 ELi liikmesriigi vahel. Üksnes Austria, Taani, Luksemburg ja Rumeenia ei ole veel andnud nõusolekut Valgevene ühinemiseks konventsiooniga.

                  Usbekistan andis 1980. aasta konventsiooni ühinemiskirja hoiule 31. mail 1999. Konventsioon jõustus Usbekistanis 1. augustil 1999.

                  1980. aasta konventsioon on juba jõustunud Usbekistani ja 24 ELi liikmesriigi vahel. Üksnes Austria, Taani, Luksemburg ja Rumeenia ei ole veel andnud nõusolekut Usbekistani ühinemiseks konventsiooniga.

                  1980. aasta konventsiooni artikli 38 lõikes 4 sätestatakse, et konventsioon kehtib üksnes ühineva riigi ja nende lepinguosaliste riikide vahel, kes on tema ühinemise deklaratsiooniga heaks kiitnud.

                  ELi ainupädevust kolmandate riikide 1980. aasta konventsiooniga ühinemise heakskiitmise küsimustes kinnitas Euroopa Liidu Kohus, kellega komisjoni algatusel konsulteeriti.

                  14. oktoobril 2014 kinnitas Euroopa Liidu Kohus oma arvamuses 1/13, et nõusoleku andmine kolmanda riigi ühinemiseks 1980. aasta Haagi rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva konventsiooniga kuulub Euroopa Liidu ainupädevusse.

                  Kohus nõudis selles küsimuses üksmeelt ELi tasandil, et hoida ära vahelduvat geomeetriat liikmesriikide vahel.

                  Kuna rahvusvahelise lapseröövi küsimus kuulub Euroopa Liidu ainuvälispädevusse, tuleb otsus Valgevene ja Usbekistani ühinemisele nõusoleku andmise kohta ELi tasandil vastu võtta nõukogu otsuse kujul. Austria, Luksemburg ja Rumeenia peaksid seega tegema Euroopa Liidu huvides avalduse nõustumise kohta Valgevene ja Usbekistani ühinemisega.

                  Austria, Luksemburgi ja Rumeenia nõusolek muudaks 1980. aasta konventsiooni kohaldatavaks Valgevene, Usbekistani ning kõigi ELi liikmesriikide vahel, välja arvatud Taani.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

                  1980. aasta Haagi konventsioon on nõukogu määruse nr 2201/2003 (tuntud kui „Brüsseli IIa määrus“) rahvusvaheline analoog vanema sooritatud lapseröövide valdkonnas. Viimane on abieluasjade ja vanemliku vastutuse küsimustes tehtava ELi õigusalase koostöö nurgakivi.

                  Määruse üks peamisi eesmärke on hoida ära lapserööve liikmesriikide vahel, kehtestades menetlused, millega tagatakse laste kiire tagastamine liikmesriiki, kus on nende alaline elukoht. Selleks sisaldab Brüsseli IIa määruse artikkel 11 1980. aasta Haagi konventsioonis sätestatud menetlust, mida on täiendatud mõningate selle aspektide selgitustega, eelkõige seoses lapse ärakuulamise, otsuse tegemise tähtajaga pärast tagastamistaotluse esitamist ja lapse tagasitoomisest keeldumise põhjendustega. Määrusega on kehtestatud ka sätted, mis reguleerivad tagasitoomisel tekkivaid vastuolusid ja erinevates liikmesriikides väljastatud tagasitoomisest keeldumise otsuseid.

                  Euroopa Liit toetab rahvusvahelisel tasandil kolmandate riikide ühinemist 1980. aasta konventsiooniga, et liikmesriigid saaks rahvusvaheliste lapseröövidega tegeledes toetuda ühtsele õigusraamistikule.

                  Ajavahemikul juunist 2015 kuni detsembrini 2017 on juba vastu võetud 14 nõukogu otsust, et kiita heaks 20 kolmanda riigi (Maroko, Singapur, Vene Föderatsioon, Albaania, Andorra, Seišellid, Armeenia, Korea Vabariik, Kasahstan, Peruu, Gruusia, Lõuna-Aafrika, Tšiili, Island, Bahama, Panama, Uruguay, Colombia, El Salvador ja San Marino) ühinemine 1980. aasta Haagi rahvusvahelise lapseröövi konventsiooniga
                     1
                  .

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

                  Käesolev ettepanek on seotud Euroopa Liidu lepingu artiklis 3 sätestatud eesmärgiga kaitsta lapse õigusi. 1980. aasta Haagi konventsiooni eesmärk on kaitsta last vanema sooritatud lapseröövi kahjuliku mõju eest ja tagada lapsele kontakti säilimine mõlema vanemaga, näiteks tagades suhtlusõiguse tulemusliku kohaldamise.

                  Samuti tuleb rõhutada, et ettepanek on kooskõlas eesmärgiga edendada piiriüleste perekonnasiseste vaidluste lahendamiseks vahendusmenetluse kasutamist. Direktiivi vahendusmenetluse teatavate aspektide kohta tsiviil- ja kaubandusasjades
                     2
                   kohaldatakse ka perekonnaõiguse suhtes ühises Euroopa õigusruumis. Ka 1980. aasta Haagi konventsioon kutsub üles perekonnasiseste vaidluste rahumeelsele lahendamisele. Üks heade tavade juhend, mille Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverents 1980. aasta Haagi konventsiooni alusel avaldas, on pühendatud vahendamise kasutamisele konventsiooni kohaldamisalasse kuuluvate rahvusvaheliste perekonnasiseste lapsi puudutavate vaidluste lahendamisele. Euroopa Komisjoni algatusel on see juhend tõlgitud peale inglise ja prantsuse keele kõigisse ELi keeltesse ja ka araabia keelde, et toetada dialoogi riikidega, mis ei ole veel konventsiooni ratifitseerinud, ja aidata leida konkreetseid viise lahendada nende riikidega probleeme, mida tekitavad rahvusvahelised lapseröövid
                     3
                  .

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

                  Arvestades asjaolu, et otsus käsitleb rahvusvahelist lepingut, on õiguslikuks aluseks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 218 koostoimes artikli 81 lõikega 3. Nõukogu teeb ühehäälse otsuse pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga.

                  Määrus (EÜ) nr 2201/2003 on Ühendkuningriigi ja Iirimaa suhtes siduv ning nad osalevad seepärast käesoleva otsuse vastuvõtmisel ja kohaldamisel.

                  Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               •Proportsionaalsus

                  Käesolev ettepanek on koostatud kooskõlas nõukogu juba vastu võetud samateemaliste otsustega ning see ei lähe kaugemale kui on vajalik ELi ühtse tegutsemise saavutamiseks rahvusvaheliste lapseröövide valdkonnas, tagades et Austria, Luksemburg ja Rumeenia annavad teatava aja jooksul nõusoleku Valgevene ja Usbekistani ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

                  Austria, Luksemburg ja Rumeenia, kellega komisjon konsulteeris nende valmisoleku asjus nõustuda Valgevene ja Usbekistani ühinemisega 1980. aasta konventsiooniga, andsid positiivse vastuse.

                  18. aprilli 2018. aasta ekspertide kohtumise arutelud näitasid, et praeguses etapis ei ole liikmesriikidel vastuväiteid Austria, Luksemburgi ja Rumeenia nõusolekule Valgevene ja Usbekistani ühinemiseks 1980. aasta konventsiooniga.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

                  Võttes arvesse, et Valgevene ja Usbekistani puhul kehtib konventsioon juba 24 liikmesriigiga, olid komisjon ja liikmesriikide eksperdid seisukohal, et sellisel juhul puudub eriline vajadus hinnata olukorda kolmandas riigis.

               •Mõjuhinnang

                  Sarnaselt ajavahemikul 2015–2017 juba vastu võetud nõukogu 14 otsusega teatavate kolmandate riikide 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinemise heakskiitmise kohta ei ole käesoleva õigusakti iseloomu tõttu mõjuhinnangut vaja. Valgevene ja Usbekistani olukorra eraldi hindamist peeti üleliigseks, võttes arvesse nii asjaolu, et konventsioon on juba jõus 24 ELi liikmesriigiga, kui ka Austria, Luksemburgi ja Rumeenia valmisolekut nõustuda Valgevene ja Usbekistani ühinemisega.

               4.MÕJU EELARVELE

                  Kavandatud otsusel puudub mõju eelarvele.

               5.MUU TEAVE

               •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord

                  Kuna ettepanek käsitleb ainult Austria, Luksemburgi ja Rumeenia volitamist kiita heaks Valgevene ja Usbekistani ühinemine 1980. aasta konventsiooniga, piirdub selle rakendamise seire kontrolliga, kas Austria, Luksemburg ja Rumeenia järgivad kirjaliku nõusoleku sõnastust ja selle hoiuleandmise tähtaega, ning kas nad teavitavad komisjoni hoiuleandmisest, nagu on sätestatud nõukogu otsuses.

               2018/0279 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega lubatakse Austrial, Luksemburgil ja Rumeenial anda Euroopa Liidu huvides nõusolek Valgevene ja Usbekistani ühinemiseks rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 1980. aasta Haagi konventsiooniga

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 81 lõiget 3 koostoimes artikli 218 lõike 6 punktiga b,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust
                  4

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa Liit on seadnud üheks eesmärgiks edendada lapse õiguste kaitset, nagu on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artiklis 3. Selle poliitika oluliseks osaks on meetmed laste kaitsmiseks ebaseadusliku äraviimise või kinnihoidmise eest.

               (2)Nõukogu on võtnud vastu määruse (EÜ) nr 2201/2003
                  5
                („Brüsseli IIa määrus“), mille eesmärk on kaitsta lapsi ebaseaduslikust äraviimisest või kinnipidamisest tuleneva kahjuliku mõju eest ning kehtestada menetlused, millega tagatakse laste kiire tagastamine nende alalisse elukohta, ning tagada suhtlusõiguse ja eestkosteõiguse kaitse.

               (3)Brüsseli IIa määrus täiendab ja tugevdab rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitlevat 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooni („1980. aasta Haagi konventsioon“), millega kehtestatakse rahvusvahelisel tasandil osalisriikide ja keskasutuste vaheline kohustuste ja koostöö süsteem eesmärgiga tagastada kiiresti ebaseaduslikult äraviidud või kinnihoitud lapsed.

               (4)Kõik liidu liikmesriigid on 1980. aasta Haagi konventsiooni osalised.

               (5)Liit kutsub kolmandaid riike üles 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinema ning toetab 1980. aasta Haagi konventsiooni korrektset rakendamist, osaledes koos liikmesriikidega muu hulgas Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsil regulaarselt korraldatavates erikomisjonides.

               (6)Liidu liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel kohaldatav ühine õigusraamistik on tõenäoliselt parim lahendus tundlikele rahvusvahelist lapseröövi käsitlevatele juhtumitele.

               (7)1980. aasta Haagi konventsioonis sätestatakse, et seda kohaldatakse ühineva riigi ja selliste osalisriikide vahel, kes on ühinemisele oma kirjaliku nõusoleku andnud.

               (8)1980. aasta Haagi konventsiooniga ei saa ühineda piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonid, nagu liit. Seetõttu ei saa liit konventsiooniga ühineda ega ühineva riigi ühinemist käsitlevat kirjalikku nõusolekut hoiule anda.

               (9)Vastavalt Euroopa Liidu Kohtu arvamusele 1/13 kuuluvad 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinemiseks antud kirjalikud nõusolekud liidu ainupädevusse välisasjades.

               (10)Valgevene andis oma 1980. aasta Haagi konventsiooni ühinemiskirja hoiule 12. jaanuaril 1998. Konventsioon jõustus Valgevenes 1. aprillil 1998.

               (11)Kõik liikmesriigid, välja arvatud Austria, Taani, Luksemburg ja Rumeenia, on juba andnud nõusoleku Valgevene ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga. Valgevene on andnud nõusoleku 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinemiseks Bulgaariale, Eestile, Lätile, Leedule ja Maltale. Valgevenes valitsevat olukorda hinnates on jõutud järeldusele, et Austria, Luksemburg ja Rumeenia võivad anda liidu huvides nõusoleku Valgevene ühinemiseks vastavalt 1980. aasta Haagi konventsiooni sätetele.

               (12)Usbekistan andis oma 1980. aasta Haagi konventsiooni ühinemiskirja hoiule 31. mail 1999. Konventsioon jõustus Usbekistanis 1. augustil 1999.

               (13)Kõik liikmesriigid, välja arvatud Austria, Taani, Luksemburg ja Rumeenia, on juba andnud nõusoleku Usbekistani ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga. Usbekistan on andnud nõusoleku 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinemiseks Bulgaariale, Eestile, Lätile, Leedule ja Maltale. Usbekistanis valitsevat olukorda hinnates on jõutud järeldusele, et Austria, Luksemburg ja Rumeenia võivad anda liidu huvides nõusoleku Usbekistani ühinemiseks vastavalt 1980. aasta Haagi konventsiooni sätetele.

               (14)Seetõttu tuleks anda Austriale, Luksemburgile ja Rumeeniale luba anda liidu huvides hoiule oma kirjalik nõusolek Valgevene ja Usbekistani ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga kooskõlas käesolevas otsuses sätestatud tingimustega. Teised liidu liikmesriigid, kes on Valgevene ja Usbekistani ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga juba nõusoleku andnud, ei peaks uut kirjalikku nõusolekut hoiule andma, kuna olemasolev kirjalik nõusolek on rahvusvahelise avaliku õiguse kohaselt kehtiv.

               (15)Brüsseli IIa määrus on Ühendkuningriigile ja Iirimaale siduv ning seepärast osalevad nad käesoleva otsuse vastuvõtmisel ja kohaldamisel.

               (16)Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               1.
                     Austriale, Luksemburgile ja Rumeeniale antakse luba anda liidu huvides nõusolek Valgevene ja Usbekistani ühinemiseks rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooniga („1980. aasta Haagi konventsioon“).

               2.
                     Austria, Luksemburg ja Rumeenia annavad liidu huvides hiljemalt … [12 kuud pärast käesoleva otsuse vastuvõtmise kuupäeva] hoiule kirjaliku nõusoleku Valgevene ja Usbekistani ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga, mis on sõnastatud järgmiselt:

               „[LIIKMESRIIGI täielik nimi] nõustub vastavalt nõukogu otsusele (EL) 2018/... Valgevene ja Usbekistani ühinemisega rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooniga“.

               3.
                     Austria, Luksemburg ja Rumeenia teavitavad nõukogu ja komisjoni Valgevene ja Usbekistani ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga antud kirjaliku nõusoleku hoiuleandmisest ning edastavad komisjonile kirjaliku nõusoleku teksti kahe kuu jooksul pärast selle hoiule andmist.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle teatavakstegemise päeval.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus on adresseeritud Austriale, Luksemburgile ja Rumeeniale.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Vastu on juba võetud 14 nõukogu otsust, millega lubatakse liikmesriikidel anda nõusolek järgmiste riikide ühinemiseks 1980. aasta konventsiooniga: Andorra (nõukogu 15. juuni 2015. aasta otsus (EL) 2015/1023); Seišellid (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/2354); Venemaa (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/2355); Albaania (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/2356); Singapur (nõukogu 15. juuni 2015. aasta otsus (EL) 2015/1024); Maroko (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/2357); Armeenia (nõukogu 10. detsembri 2015. aasta otsus (EL) 2015/2358); Korea Vabariik (nõukogu 8. detsembri 2016. aasta otsus (EL) 2016/2313), Kasahstan (nõukogu 8. detsembri 2016. aasta otsus (EL) 2016/2311), Peruu (nõukogu 8. detsembri 2016. aasta otsus (EL) 2016/2312); Gruusia ja Lõuna-Aafrika (nõukogu 18. detsembri 2017. aasta otsus (EL) 2017/2462); Tšiili, Island ja Bahama (nõukogu 18. detsembri 2017. aasta otsus (EL) 2017/2424); Panama, Uruguay, Kolumbia ja El Salvador (nõukogu 18. detsembri 2017. aasta otsus (EL) 2017/2464); San Marino (nõukogu 18. detsembri 2017. aasta otsus (EL) 2017/2463).

                     (2)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2008. aasta direktiiv 2008/52/EÜ vahendusmenetluse teatavate aspektide kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (ELT L 136, 24.5.2008, lk. 3).

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        ELT C , , lk .

                     (5)

                        Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000 (ELT L 338, 23.12.2003, lk 1).


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,8.8.2018
            COM(2018) 576 final
            2018/0305(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel 20. mai 1987. aasta kaubavahetuse formaalsuste lihtsustamise konventsiooniga loodud ELi-CTC ühiskomitees ja 20. mai 1987. aasta ühistransiidiprotseduuri konventsiooniga loodud ELi-CTC ühiskomitees seoses Ühendkuningriigi kutsumisega ühinema kõnealuste konventsioonidega

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU SISU

                  Käesolev ettepanek käsitleb otsust, millega määratakse kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel 20. mai 1987. aasta kaubavahetuse formaalsuste lihtsustamise konventsiooniga loodud ELi-CTC
                     11 ühiskomitees, ja 20. mai 1987. aasta ühistransiidiprotseduuri konventsiooniga loodud ELi-CTC ühiskomitees (edaspidi „ühiskomiteed“) seoses otsuse kavandatava vastuvõtmisega kummaski komitees Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi (edaspidi „Ühendkuningriik“) kutsumise kohta ühinema vastavalt kaubavahetuse formaalsuste lihtsustamise konventsiooniga ja ühistransiidiprotseduuri konventsiooniga (edaspidi „konventsioonid“).

               2.ETTEPANEKU TAUST

               2.1. Konventsioonid

                  Konventsioonide eesmärk on hõlbustada kaupade liikumist Euroopa Liidu ja nende riikide vahel, kes on kõnealuste konventsioonide osalised. Need jõustusid 1. jaanuaril 1988.

                  Euroopa Liit on nende konventsioonide osaline.

                  Riike, mis on konventsioonide osalisriigid, kuid mitte liidu liikmed, nimetatakse konventsioonides ühistransiidiprotseduuri riikideks.

               2.2. Ühiskomiteed

                  Ühiskomiteede ülesanne on hallata konventsioone ja tagada nende nõuetekohane rakendamine. Ühiskomiteed kutsuvad otsuste abil kolmandaid riike ühinema nimetatud konventsioonidega.

                  Ühiskomiteede otsused võetakse vastu konventsiooni osaliste vastastikusel kokkuleppel.

               2.3. •Ühiskomiteede kavandatavad aktid

               •Vahendi valik

                  Euroopa Komisjoni 2001. aasta teatises Euroopa Parlamendile ja nõukogule (milles käsitletakse strateegiat, millega kandidaatriike valmistatakse ette EÜ-EFTA ühistransiidiprotseduuri ja kaubavahetuse formaalsuste lihtsustamist käsitlevate 1987. aasta konventsioonidega ühinemiseks),
                     22 Euroopa Komisjoni 2010. aasta teatises Euroopa Parlamendile ja nõukogule (milles käsitletakse strateegiat, millega teatavaid naaberriike valmistatakse ette EÜ-EFTA ühistransiidiprotseduuri ja kaubavahetuse formaalsuste lihtsustamist käsitlevate 1987. aasta konventsioonidega ühinemiseks)
                     33 ja nõukogu poolt eespool nimetatud teatistes kasutatud lähenemisviisi heakskiitmise kohta 14. aprillil 2011 vastuvõetud järeldustes on ette nähtud, et mitmeid riike tuleb nende püüdlustes konventsioonidega ühineda toetada.

                  Ühendkuningriik, olles Euroopa Liidu liikmesriik, on kohaldanud konventsioone alates nende jõustumisest 1988. aastal. Seega on tal piisavad kogemused konventsioonide sätete kohaldamisel ja ta vastab liidu liikmesriigina 2001. ja 2010. aasta teatistes esitatud tehnilistele kriteeriumidele.

                  Kui Ühendkuningriik astub Euroopa Liidust välja, kaotavad konventsioonid automaatselt kehtivuse Ühendkuningriigi suhtes, sest konventsiooni osaline on liit ja mitte selle liikmesriigid. Ühendkuningriigi ühinemine konventsioonidega iseseisva osalisena võimaldab oluliselt lihtsustada kaupade liikumist liidu, Ühendkuningriigi ja muude ühistransiidiprotseduuri riikide vahel.

                  Kui ELi ja Ühendkuningriigi läbirääkijate vahel kokku lepitud üleminekukord peaks jõustuma Euroopa Liidu lepingu artikli 50 alusel praegu läbiräägitava väljaastumislepingu raames, siis kohaldatakse Ühendkuningriigi suhtes alates väljaastumise kuupäevast kuni 31. detsembrini 2020 rahvusvaheliste lepingute (mille osaline liit on), sealhulgas kõnealuste konventsioonide sätteid. Sellises olukorras peaks Ühendkuningriigi ühinemine konventsioonidega jõustuma alles kuupäevast, mil liidu õigust (sealhulgas kõnealuseid konventsioone) Ühendkuningriigi suhtes ja Ühendkuningriigis enam ei kohaldata.

                  Komisjonil palutakse vastu võtta käesolev otsuse eelnõu ja edastada see nõukogule.

                  Ühiskomitee otsused, milles kutsutakse Ühendkuningriiki üles konventsioonidega ühinema, muutuvad konventsiooniosalistele siduvaks vastavalt iga kõnealuse otsuse artiklile 2, milles nähakse ette nende jõustumine kõnealuse otsuse vastuvõtmise päeval: „Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval“.

                  Vastavalt kaubavahetuse formaalsuste lihtsustamise konventsiooni artikli 11 lõikele 3 ja ühistransiidiprotseduuri konventsiooni artikli 15 lõikele 3 peavad konventsiooniosalised oma õigusaktide kohaselt jõustama otsused, mis käsitlevad kolmandate riikide kutsumist konventsioonidega ühinema.

               3.LIIDU NIMEL VÕETAV SEISUKOHT

                  Kavandatav seisukoht on võtta vastu otsus kutsuda Ühendkuningriiki konventsioonidega ühinema, et võimaldada Ühendkuningriigil esitada avaldus niipea, kui Ühendkuningriik liidust välja astub, või kui ELi ja Ühendkuningriigi läbirääkijate vahel kokku lepitud üleminekukord peaks jõustuma Euroopa Liidu lepingu artikli 50 alusel praegu läbiräägitava väljaastumislepingu raames, siis alates kuupäevast, mil Euroopa Liidu õigust (sh kõnealuseid konventsioone) Ühendkuningriigi suhtes ja Ühendkuningriigis enam ei kohaldata.

                  Kavandatava seisukoha eesmärk on lihtsustada kaubavahetust liidu, Ühendkuningriigi ja praeguste ühistransiidiprotseduuri riikide vahel. Ühendkuningriigi ühinemine konventsioonidega toob eeldatavasti kaasa olulist ja käegakatsutavat kasu kauplejatele ning tolliametitele, lihtsustades transiidiformaalsusi ja kaupade liikumist.

                  Kavandatav seisukoht on kooskõlas ühise kaubanduspoliitikaga.

               4.ÕIGUSLIK ALUS

               4.1.Menetlusõiguslikud aspektid

               4.1.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikes 9 on sätestatud, et „[n]õukogu võtab komisjoni [...] ettepaneku põhjal vastu otsuse, millega […] kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku“.

                  Kaubavahetuse formaalsuste lihtsustamise konventsiooni artikli 11 lõikes 3 ja ühistransiidiprotseduuri konventsiooni artikli 15 lõikes 3 on sätestatud, et ühiskomiteed kutsuvad konventsioonidega ühinema kolmandaid riike vastavalt artikli 1 lõike 2 ja artikli 3 lõike 1 punkti c tähenduses.

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul

                  Ühiskomiteed on organid, mis on loodud lepinguga, täpsemalt kaubavahetuse formaalsuste lihtsustamise konventsiooniga (artikkel 10) ja ühistransiidiprotseduuri konventsiooniga (artikkel 14).

                  Otsused, mille ühiskomiteed peavad vastu võtma, on õigusliku toimega aktid. Kõnealused otsused on rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad vastavalt kaubavahetusformaalsuste lihtsustamise konventsiooni artiklile 15 ja ühistransiidiprotseduuri konventsiooni artiklile 20.

                  Kuigi Ühendkuningriik ei ole kolmas riik, kui ühiskomiteed kutse üle otsustavad, on aga liidu huvides, et ta ühineb konventsioonidega eraldi konventsiooniosalisena alates kuupäevast, mil liidu õigust (sealhulgas kõnealused konventsioonid) Ühendkuningriigi suhtes ja Ühendkuningriigis enam ei kohaldata. Seetõttu on vaja ette valmistada ühiskomiteede poolt vastuvõtmiseks nende konventsioonidega ühinemise kutse, et kui Ühendkuningriik kord muutub kolmandaks riigiks, saab temast viivitamata eraldi konventsiooniosaline.

                  Kavandatavate aktidega ei täiendata ega muudeta konventsioonide institutsioonilist raamistikku.

                  Seega on esildatud otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

                  ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohaste otsuste materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava õigusakti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava aktiga taotletakse kaht eesmärki või reguleeritakse kaht valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks või ülekaalukaks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.

                  Lihtsustused, mis tulenevad Ühendkuningriigi kutsumisest konventsioonidega ühinema, on seotud tõhusate piiriületamismenetlustega. Kavandatud õigusaktide peamine eesmärk ja sisu on seotud ühise kaubanduspoliitikaga.

                  Seega on esildatud otsuste menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikkel 207.

               4.3.Järeldused

               Kavandatavate otsuste õiguslik alus peaks seega olema ELi toimimise lepingu artikkel 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               2018/0305 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel 20. mai 1987. aasta kaubavahetuse formaalsuste lihtsustamise konventsiooniga loodud ELi-CTC ühiskomitees ja 20. mai 1987. aasta ühistransiidiprotseduuri konventsiooniga loodud ELi-CTC ühiskomitees seoses Ühendkuningriigi kutsumisega ühinema kõnealuste konventsioonidega

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)20. mai 1987. aasta kaubavahetuse formaalsuste lihtsustamise konventsioon
                  4
               4 ja 20. mai 1987. aasta ühistransiidiprotseduuri konventsioon
                  5
               5 (edaspidi „konventsioonid“) sõlmiti Euroopa Majandusühenduse, Austria Vabariigi, Soome Vabariigi, Islandi Vabariigi, Norra Kuningriigi, Rootsi Kuningriigi ja Šveitsi Konföderatsiooni vahel 20. mail 1987 ning need jõustusid 1. jaanuaril 1988.

               (2)Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik (edaspidi „Ühendkuningriik“) on avaldanud soovi konventsioonidega ühineda eraldi konventsiooniosalisena alates kuupäevast, mil konventsioonid Ühendkuningriigi suhtes ja Ühendkuningriigis enam ei kehti.

               (3)Kaubavahetuse formaalsuste lihtsustamise konventsiooni artikli 11 lõike 3 kohaselt võib kõnealuse konventsiooni alusel loodud ühiskomitee võtta otsusega vastu kutsed kolmandatele riikidele konventsiooniga ühinemiseks.

               (4)Ühistransiidiprotseduuri konventsiooni artikli 15 lõike 3 kohaselt võib kõnealuse konventsiooni alusel loodud ühiskomitee võtta otsusega vastu kutsed kolmandatele riikidele konventsiooniga ühinemiseks.

               (5)On asjakohane kehtestada liidu nimel nendes ühiskomiteedes võetav seisukoht, kuna otsus kutsuda Ühendkuningriik konventsioonidega ühinema on liidu jaoks siduv.

               (6)Kõnealuste konventsioonidega tagatakse tõhus piiriületuskord konventsiooniosaliste vahelises kaubanduses.

               (7)Kuigi Ühendkuningriik ei ole kolmas riik, kui ühiskomiteed kutsete üle otsustavad, on aga liidu huvides, et ta ühineb konventsioonidega eraldi konventsiooniosalisena alates kuupäevast, mil liidu õigust (sealhulgas kõnealused konventsioonid) Ühendkuningriigi suhtes ja Ühendkuningriigis enam ei kohaldata.

               (8)Mõlemas konventsioonis on sätestatud, et kolmas riik, keda kutsutakse konventsiooniosaliseks, esitab ühinemisdokumendi ja ühinemine jõustub ühinemisdokumendi esitamisele järgneva teise kuu esimesel päeval.

               (9)Pidades silmas kõnealust ajakava ja seda, et Ühendkuningriik saaks viivitamata konventsioonidega ühineda, kui temast saab kolmas riik, on vaja ette valmistada konventsioonidega ühinemise kutse vastuvõtmine ühiskomiteedes.

               (10)Ühendkuningriigi ühinemine konventsioonidega peaks kehtima alates kuupäevast, mil Ühendkuningriik ei kuulu enam Euroopa Liidu liikmesriigina konventsioonide kohaldamisalasse, või kui Euroopa Liit ja Ühendkuningriik peaksid kokku leppima üleminekukorras, mille kohaselt kohaldatakse konventsioone Ühendkuningriigi suhtes ja Ühendkuningriigis, alates kuupäevast, mil nimetatud üleminekukord enam ei kehti,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Seisukoht, mis võetakse liidu nimel 20. mai 1987. aasta kaubavahetuse formaalsuste lihtsustamise konventsiooniga asutatud EL–CTC ühiskomitees seoses Ühendkuningriigi kutsumisega konventsiooniga ühinema, põhineb kõnealuse ühiskomitee otsuse eelnõul, mis on lisatud käesolevale otsusele.

               Artikkel 2

               Seisukoht, mis võetakse liidu nimel 20. mai 1987. aasta ühistransiidiprotseduuri konventsiooniga asutatud EL–CTC ühiskomitees seoses Ühendkuningriigi kutsumisega konventsiooniga ühinema, põhineb kõnealuse ühiskomitee otsuse eelnõul, mis on lisatud käesolevale otsusele.

               Artikkel 3

               Kui Ühendkuningriik on täitnud konventsioonidega ühinemise tehnilised tingimused või kui on veendutud, et kõnealused tehnilised tingimused täidetakse õigeaegselt enne konventsiooni kohaldamise tegelikku kuupäeva Ühendkuningriigi kui konventsiooniosalise suhtes, teeb liidu esindaja vastavalt artiklites 1 ja 2 osutatud ühiskomiteedes ettepaneku otsuste kohta kutsuda Ühendkuningriik kõnealuste konventsioonidega ühinema ning hääletada nimetatud otsuste üle kooskõlas käesoleva otsuse artiklitega 1 ja 2.

               Artikkel 4

               Pärast otsuste vastuvõtmist avaldatakse ELi-CTC kaubavahetuse formaalsuste lihtsustamise ühiskomitee otsus ja ELi-CTC ühistransiidi ühiskomitee otsus Euroopa Liidu Teatajas.

               Artikkel 5

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  1 Ühistransiidiprotseduuri riigid

                     (2)
                  2 COM(2001)289 final

                     (3)
                  3 COM(2010)668 final

                     (4)
                  4 EÜT L 134, 22.5.1987, lk 2.

                     (5)
                  5 EÜT L 226, 13.8.1987, lk 2.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,8.8.2018
            COM(2018) 576 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: Nõukogu otsus
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel 20. mai 1987. aasta  kaubavahetuse formaalsuste lihtsustamise konventsiooniga loodud ELi-CTC ühiskomitees ja 20. mai 1987. aasta ühistransiidiprotseduuri konventsiooniga loodud ELi-CTC ühiskomitees seoses Ühendkuningriigi kutsumisega ühinema kõnealuste konventsioonidega

               LISA

               Ettepanek: 20. mai 1987. aasta kaubavahetuse formaalsuste lihtsustamise konventsiooni alusel loodud ühiskomitee otsus nr.../2018,
                  [kuupäev] 2018,

               seoses Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi kutsumisega ühinema kõnealuse konventsiooniga

               ÜHISKOMITEE,

               võttes arvesse 20. mai 1987. aasta kaubavahetuse formaalsuste lihtsustamise konventsiooni
                  1
                (edaspidi „konventsioon“), eriti selle artikli 11 lõiget 3,

               ning arvestades järgmist:

               (1) Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik (edaspidi „Ühendkuningriik“) on avaldanud soovi konventsiooniga ühineda eraldi konventsiooniosalisena alates kuupäevast, mil konventsiooni Ühendkuningriigi suhtes ja Ühendkuningriigis enam ei kohaldata.

               (2) Kaubavahetus Ühendkuningriigiga oleks hõlpsam, kui lihtsustataks Ühendkuningriigi ning Euroopa Liidu, Islandi Vabariigi, endise Jugoslaavia Makedoonia vabariigi, Norra Kuningriigi, Šveitsi Konföderatsiooni ja Türgi Vabariigi vahelist kaubavahetust mõjutavaid formaalsusi.

               (3) Sellise lihtsustuse saavutamiseks on asjakohane kutsuda Ühendkuningriik konventsiooniga ühinema.

               Ühendkuningriigi ühinemine konventsiooniga peaks kehtima alates kuupäevast, mil Ühendkuningriik ei kuulu enam Euroopa Liidu liikmesriigina konventsiooni kohaldamisalasse, või kui Euroopa Liit ja Ühendkuningriik peaksid kokku leppima üleminekukorras, mille kohaselt kohaldatakse konventsiooni Ühendkuningriigi suhtes ja Ühendkuningriigis, alates kuupäevast, mil nimetatud üleminekukord enam ei kehti.

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Ühendkuningriiki kutsutakse konventsiooniga ühinema vastavalt konventsiooni artiklile 11a alates kuupäevast, mil ta ei ole enam Euroopa Liidu liikmesriik, või alates kuupäevast, mil Euroopa Liidu ja Ühendkuningriigi vaheline mis tahes üleminekukord, mille kohaselt konventsiooni kohaldatakse Ühendkuningriigi suhtes ja Ühendkuningriigis, enam ei kehti.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Brüssel,

                  Ühiskomitee nimel

                  president

                  Philip Kermode

               Ettepanek: 20. mai 1987. aasta ühistransiidiprotseduuri konventsiooni alusel loodud ühiskomitee otsus nr.../2018,

               [kuupäev] 2018,

               seoses Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi kutsumisega ühinema kõnealuse konventsiooniga

               ÜHISKOMITEE,

               võttes arvesse 20. mai 1987. aasta ühistransiidiprotseduuri konventsiooni
                  2
                (edaspidi „konventsioon“), eriti selle artikli 15 lõike 3 punkti e,

               ning arvestades järgmist:

               (1) Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik (edaspidi „Ühendkuningriik“) on avaldanud soovi konventsiooniga ühineda eraldi konventsiooniosalisena alates kuupäevast, mil konventsiooni Ühendkuningriigi suhtes ja Ühendkuningriigis enam ei kohaldata.

               (2) Kaubavahetust Ühendkuningriigiga lihtsustataks  Ühendkuningriigi ning Euroopa Liidu, Islandi Vabariigi, endise Jugoslaavia Makedoonia vabariigi, Norra Kuningriigi, Šveitsi Konföderatsiooni ja Türgi Vabariigi vahelise kaubavahetuse suhtes kohaldatav ühistransiidiprotseduur.

               (3) Sellise lihtsustuse saavutamiseks on asjakohane kutsuda Ühendkuningriik konventsiooniga ühinema.

               Ühendkuningriigi ühinemine konventsiooniga peaks kehtima alates kuupäevast, mil Ühendkuningriik ei kuulu enam Euroopa Liidu liikmesriigina konventsiooni kohaldamisalasse, või kui Euroopa Liit ja Ühendkuningriik peaksid kokku leppima üleminekukorras, mille kohaselt kohaldatakse konventsiooni Ühendkuningriigi suhtes ja Ühendkuningriigis, alates kuupäevast, mil nimetatud üleminekukord enam ei kehti.

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Ühendkuningriiki kutsutakse konventsiooniga ühinema vastavalt konventsiooni artiklile 15 a alates kuupäevast, mil ta ei ole enam Euroopa Liidu liikmesriik, või alates kuupäevast, mil Euroopa Liidu ja Ühendkuningriigi vaheline mis tahes üleminekukord, mille kohaselt konventsiooni kohaldatakse Ühendkuningriigi suhtes ja Ühendkuningriigis, enam ei kehti.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Brüssel,

                     Ühiskomitee nimel

                  president

                  Philip Kermode

                     (1)

                        EÜT L 134, 22.5.1987, lk 2.

                     (2)

                        EÜT L 226, 13.8.1987, lk 2.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,17.8.2018
            COM(2018) 598 final
            2018/0308(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel võetav seisukoht seoses ohtlike kaupade rahvusvahelise autoveo Euroopa kokkuleppe (ADR) lisades ja ohtlike kaupade rahvusvahelise siseveeteedel vedamise Euroopa kokkuleppele (ADN) lisatud eeskirjades tehtavate muudatustega, mille on vastu võtnud ohtlike kaupade veo küsimuste töörühm ja ADNi halduskomitee

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU SISU

               Nõukogu otsuse ettepaneku eesmärk on kindlaks määrata Euroopa Liidu seisukoht ohtlike kaupade rahvusvahelise autoveo Euroopa kokkuleppe (ADR) lisades ja ohtlike kaupade rahvusvahelise siseveeteedel vedamise Euroopa kokkuleppele (ADN) lisatud eeskirjades tehtavate muudatuste kohta, mida kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2019, seoses selle ooteaja kavandatava lõpuga, mille jooksul ohtlike kaupade veo küsimuste töörühma (WP.15) ja ADNi halduskomitee liikmeks olevad kokkuleppeosalised võivad vaidlustada 2019. aasta versiooni kavandatavad muudatused.

               2.ETTEPANEKU TAUST

                  Eespool nimetatud lisade ja eeskirjadega (mida üldiselt tuntakse ADRi lisade ja ADNile lisatud eeskirjadena) reguleeritakse vastavalt ohtlike kaupade rahvusvahelist autovedu ning vedu siseveeteedel nende ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (UNECE) liikmete vahel, kes on ühtlasi ka ADRi ja ADNi osalised.

                  Ohtlike kaupade autoveo ja siseveeteedel vedamise areng nii liidus kui ka liidu ja selle naaberriikide vahel on Euroopa ühise transpordipoliitika keskne teema, millega tagatakse kõikide selliste tööstusharude nõuetekohane toimimine, milles toodetakse või kasutatakse kaupu, mis on ADRi ja ADNi alusel klassifitseeritud ohtlikeks kaupadeks. Seepärast on eespool nimetatud kokkulepete kohandamine tehnika ja teaduse arenguga ülimalt oluline, et tagada transpordi ja asjaomaste tööstusharude areng majandusahela raames. Muudatuste eesmärk on viia ADR ja ADN vastavusse ÜRO näidiseeskirjadega nii uute mõistete, klassifitseerimiskriteeriumide ja ÜRO tunnusnumbrite, pakkimis- ja märgistusnõuete, kohaldatavate standardite ja tehniliste sätete ajakohastamise kui ka keeleliste paranduste osas.

               Ohtlike kaupade vedu käsitlevaid rahvusvahelisi sätteid koostavad eri rahvusvahelised organisatsioonid, nagu ÜRO Euroopa Majanduskomisjon (UNECE), Rahvusvahelise Raudteeveo Valitsustevaheline Organisatsioon (OTIF) ning mitmesugused ÜRO spetsialiseeritud asutused. Kuna eeskirjad peavad üksteisega ühilduma, on selle valdkonna asjaomaste organisatsioonide vahel välja töötatud keeruline rahvusvaheline kooskõlastamis- ja ühtlustamissüsteem. Sätteid kohandatakse iga kahe aasta järel.

               2.1 Ohtlike kaupade rahvusvahelise autoveo Euroopa kokkulepe (ADR)

               Ohtlike kaupade rahvusvahelise autoveo Euroopa kokkuleppe (ADR) eesmärk on reguleerida ohtlike kaupade rahvusvahelist autovedu selliste UNECE liikmeks olevate riikide ja teiste riikide vahel, kes kohaldavad ADRi eeskirju (ADRi osalised). Kokkulepe jõustus 29. jaanuaril 1968. Euroopa Liit ei ole kokkuleppe osaline, kuigi kõik tema liikmesriigid on selle osalised.

               2.2 Ohtlike kaupade rahvusvahelise siseveeteedel vedamise Euroopa kokkulepe (ADN)

               Ohtlike kaupade rahvusvahelise siseveeteedel vedamise Euroopa kokkuleppe (ADN) eesmärk on reguleerida ohtlike kaupade rahvusvahelist vedu siseveeteedel selliste UNECE liikmeks olevate riikide vahel, kes kohaldavad ADNi eeskirju (ADNi osalised). Kokkulepe jõustus 28. veebruaril 2008. Euroopa Liit ei ole kokkuleppe osaline, kuigi 12 liikmesriiki on selle osalised.

               2.3 Ohtlike kaupade veo küsimuste töörühm (WP.15) ja ADNi halduskomitee; vastuvõetud otsused ja järelmeetmed

               ADRi ja ADNi muudatuste üle otsustamiseks on UNECE raames loodud sellised organid nagu ohtlike kaupade veo küsimuste töörühm (WP.15) ning ADNi halduskomitee ja ADNi ohutuskomitee (WP.15/AC.2). Need organid koosnevad UNECE liikmeks olevate ADRi ja ADNi kohaldavate riikide esindajatest. Igal ADRi ja ADNi osalisel on üks hääl.

                  Vastavalt ohtlike kaupade veo küsimuste töörühma pädevusraamistiku ja töökorra VII peatükile „Hääletamine“ on töörühmas üks hääl vaid täisliikmetel ning töörühma otsused võetakse üldjuhul vastu konsensuse alusel. Ohtlike kaupade veo küsimuste töörühm hääletab käetõstmisega.

                  ADNi artikli 17 lõike 7 kohaselt on igal ADNi halduskomitee istungjärgul esindatud kokkuleppeosalisel üks hääl.

                  Aastatel 2016–2018 vastu võtnud muudatused hõlmavad arvukaid kohandusi tehnilise ja teadusliku arenguga.

                  Eelkõige selgitati mõlemas kokkuleppes ohtlike kaupade klassifitseerimise eeskirju seoses suure siseenergiaga materjalide katsetamiseks võetavate proovidega (punkt 2.1.4.3), toodete klassifitseerimisega ohtlikke kaupu sisaldavateks toodeteks, n.o.s. (punkt 2.1.5) ja söövitavate ainete klassifitseerimisega (punkt 2.2.8). Ohtlike kaupade loetellu lisati mitu uut kirjet alates kirjest UN 3535 MÜRGINE TAHKE AINE, TULEOHTLIK, ANORGAANILINE, N.O.S. kuni kirjeni 3548 TOOTED, MIS SISALDAVAD MUID OHTLIKKE KAUPU, N.O.S.. Koostati uued pakendamisjuhendid, näiteks defektsete elektrokeemiliste elementide ja akude (liitiummetallakud, liitiumioonakud kas üksi või seadmes vedamise korral) pakendamisjuhend P911. Lisaks sellele muudeti peatüki 3.3 olemasolevaid pakendamissätteid, näiteks muudeti erisätet 392, mida kohaldatakse mootorsõidukisse paigaldamiseks projekteeritud ja heakskiidetud, gaasi sisaldavate küttegaasi konteinersüsteemide veo suhtes, et kajastada asjakohaste standardite ja eeskirjade, sealhulgas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. jaanuari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 79/2009
                     1
                   (mis käsitleb vesinikkütusega mootorsõidukite tüübikinnitust ja millega muudetakse direktiivi 2007/46/EÜ) ning komisjoni 26. aprilli 2010. aasta määruse (EL) nr 406/2010
                     2
                   (millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 79/2009, mis käsitleb vesinikkütusega mootorsõidukite tüübikinnitust) arengut. Mis puudutab konkreetseid transpordiliike käsitlevaid muudatusi, siis sätestati ADRis kinnituste suhtes kohaldatavad uued eeskirjad. ADNi lisati nende tankerite tsoonide klassifitseerimine, mille puhul on nõutav plahvatuskaitse, ja seadmete kategooria klassifitseerimine, et kohandada sellistele laevadele esitatavaid nõudeid direktiivi 2014/34/EL
                     3
                   praeguste nõuetega.

               Kõnealuste muudatuste ettevalmistamisel konsulteeriti paljude avaliku ja erasektori ekspertidega. Muudatuste väljatöötamise jooksul peeti järgmised tehnilised kohtumised:

               –ohtlike kaupade veo alases ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu ekspertide allkomitees (SCETDG):

               (1)47. istungjärgul Genfis (22.–26. juuni 2015),

               (2)48. istungjärgul Genfis (30. november – 9. detsember 2015),

               (3)49. istungjärgul Genfis (27. juuni – 7. juuli 2016),

               (4)50. istungjärgul Genfis (28. november – 6. detsember 2016);

               –RIDi eksperdikomitee ja ohtlike kaupade veo küsimuste töörühma UNECE–OTIFi (WP.15/AC.1) ühiskoosolekul:

               (1)2016. aasta sügisistungjärgul Genfis (19.–23. september 2016),

               (2)2017. aasta kevadistungjärgul Bernis (13.–17. märts 2017),

               (3)2017. aasta sügisistungjärgul Genfis (19.–29. september 2017),

               (4)kevadistungjärgul Bernis (12.–16. märts 2018);

               –ADRi teemal ohtlike kaupade veo küsimuste töörühmas (WP.15):

               (1)101. istungjärgul Genfis (8.–10. november 2016),

               (2)102. istungjärgul Genfis (8.–12. mai 2017),

               (3)103. istungjärgul Genfis (6.–10. november 2017),

               (4)104. istungjärgul Genfis (15.–17. mai 2018);

               –ADNi teemal ADNi ohutuskomitees (WP.15/AC.2):

               (1)29. istungjärgul Genfis (22.–26. august 2016),

               (2)30. istungjärgul Genfis (23.–27. jaanuar 2017),

               (3)31. istungjärgul Genfis (28.–31. august 2017),

               (4)32. istungjärgul Genfis (22.–26. jaanuar 2018);

               –ADNi halduskomitees:

               (1)20. istungjärgul Genfis (26. jaanuar 2018).

               Kõnealustel kohtumistel analüüsisid ja töötlesid eksperdikomiteed üksikuid muudatusettepanekuid. Enamikul juhtudel lepiti soovitatud meetmetes kokku ühehäälselt. Teatavaid ettepanekuid soovitati ekspertide enamuse seisukoha põhjal.

                  Seoses ADRiga võttis ohtlike kaupade veo küsimuste töörühm kõikidel eespool nimetatud istungjärkudel vastu asjaomaseid ettepanekuid käsitleva otsuse. Seoses ADNiga otsustas halduskomitee muudatuste üle oma 20. istungjärgul, mis toimus 26. jaanuaril 2018 Genfis.

                  ADRi artikli 14 kohaselt käsitatakse vastuvõetuna kõiki ADRi lisade muutmise ettepanekuid, kui ohtlike kaupade veo küsimuste töörühm on teinud sellekohase otsuse, välja arvatud juhul, kui vähemalt üks kolmandik kokkuleppeosalistest (või vähemalt viis kokkuleppeosalist, kui ühe kolmandiku moodustav kokkuleppeosaliste arv on sellest suurem) esitavad kolme kuu jooksul alates kuupäevast, mil ÜRO peasekretär teatab muudatuse ettepanekust, talle kirjaliku teate selle kohta, et neil on kavandatava muudatuse kohta vastuväiteid.

                  ADNi artikli 20 kohaselt käsitatakse vastuvõetuna kõiki muudatusi, mille kohta ADNi halduskomitee on otsuse teinud, välja arvatud juhul, kui vähemalt üks kolmandik kokkuleppeosalistest (või vähemalt viis kokkuleppeosalist, kui ühe kolmandiku moodustav kokkuleppeosaliste arv on sellest suurem) esitavad kolme kuu jooksul alates kuupäevast, mil ÜRO peasekretär teatab muudatuse ettepanekust, talle kirjaliku teate selle kohta, et neil on kavandatava muudatuse kohta vastuväiteid.

                  Ohtlike kaupade veo küsimuste töörühmas vastu võetud muudatused, mis on esitatud käesoleva ettepaneku lisas sisalduvates dokumentides ja on kättesaadavad ka internetis,
                     4
                   saadeti ÜRO peasekretärile, et ta edastaks need 1. juulil 2018 ADRi osalistele vastuvõtmiseks vastavalt ADRi artiklis 14 sätestatud korrale.

                  ÜRO peasekretär edastas ADNi halduskomitees vastu võetud muudatused, mis on esitatud käesoleva ettepaneku lisas sisalduvates dokumentides ja on kättesaadavad ka internetis,
                     5
                   1. juulil 2018 ADNi osalistele vastuvõtmiseks vastavalt ADNi artiklis 20 sätestatud korrale.

                  ÜRO peasekretär kui hoiulevõtja võib kuni 1. oktoobrini 2018 vastu võtta vastuväiteid punktis 2.3 nimetatud istungjärkudel vastuvõetud ADRi ja ADNi muudatuste kohta.

                  Kui kokkuleppeosalised ei ole esitanud piisavalt vastuväiteid, peaksid käesolevas ettepanekus käsitletud muudatused jõustuma 1. jaanuaril 2019 ja muutuma siduvaks.

               3. LIIDU NIMEL VÕETAV SEISUKOHT

               3.1 Taust

                  Euroopa Liit ei ole ADRi ega ADNi osaline. Asjaolu, et Euroopa Liit ei ole rahvusvahelise kokkuleppe osaline, ei takista tal teostamast oma pädevust nii, et ta kehtestab oma institutsioonidega selle kokkuleppega loodud organis liidu nimel võetava seisukoha eelkõige asjaomase kokkuleppe osaliseks olevate liikmesriikide vahendusel, kes tegutsevad ühiselt liidu huvides (vt kohtuotsus Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12 („OIV“), punkt 52 ja osutatud kohtupraktika).

                  Praegu on ADRil 50 osalist, kelle hulka kuuluvad ka kõik ELi liikmesriigid. ADNil on 17 osalist, kelle hulgas on 12 ELi liikmesriiki.

                  Euroopa Liit on alates 1. jaanuarist 1997 kohaldanud ADRi sätteid ohtlike kaupade autovedude suhtes ELi territooriumil; algselt tehti seda vastavalt nõukogu 21. novembri 1994. aasta direktiivile 94/55/EÜ ohtlike kaupade autovedu käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta
                     6
                  . 2008. aastal asendati direktiiv 94/55/EÜ direktiiviga 2008/68/EÜ, milles järgitakse eelkäija põhimõtteid. Euroopa Liit on alates 1. jaanuarist 2009 kohaldanud ADNi sätteid ohtlike kaupade vedamise suhtes siseveeteedel.

                  Direktiivi 2008/68/EÜ artiklis 4, milles käsitletakse kolmandaid riike, on sätestatud: „Ohtlike kaupade veoks liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel antakse luba juhul, kui vedu vastab ADRi, RIDi või ADNi tingimustele, kui lisades ei ole sätestatud teisiti.“

                  Lisaks sellele mõjutavad eespool nimetatud muudatused, kuivõrd need muutuvad siduvaks, direktiivi 2008/68/EÜ toimimist selle artikli 8 kohaldamisel. Selle sätte kohaselt on komisjonil õigus kohandada direktiivi 2008/68/EÜ I lisa jaotist I.1 ja III lisa jaotist III.1 teaduse ja tehnika arenguga, „et võtta eelkõige arvesse ADRi, RIDi ja ADNi muudatusi“.

               3.2 ELi seisukoht

                  Käesoleva ettepaneku lisas on esitatud kavandatavate muudatuste üksikasjalik loetelu ning märgitud, milliste muudatustega võib liit nõustuda. Kavandatavaid muudatusi peetakse asjakohaseks ohtlike kaupade ohutuks kulutõhusaks veoks, võttes arvesse tehnoloogia arengut, ja seetõttu võib neid toetada. Muudatused toetavad ohtlike kaupade ohutut ja turvalist vedu, sest nende eesmärk on kaotada nendele kaupadele omased ohud.

               4. ÕIGUSLIK ALUS

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1 Põhimõtted

                  ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikes 9 on sätestatud: „Nõukogu võtab komisjoni [...] ettepaneku põhjal vastu otsuse, millega […] kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku.“

                  ELi toimimise lepingu artikli 218 lõiget 9 kohaldatakse olenemata sellest, kas liit on asjaomase organi liige või asjaomase kokkuleppe osaline
                     7
                  .

                  Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslik toime asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Siia hulka kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, aga mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
                     8
                  .

               4.1.2 Kohaldamine käesoleval juhul

                  Ohtlike kaupade veo küsimuste töörühm on organ, mis loodi kokkuleppe, nimelt ohtlike kaupade rahvusvahelise autoveo Euroopa kokkuleppe (ADR) kohaselt.

                  ADNi halduskomitee on organ, mis loodi kokkuleppe, nimelt ohtlike kaupade rahvusvahelise siseveeteedel vedamise Euroopa kokkuleppe (ADN) kohaselt.

                  Ohtlike kaupade veo küsimuste töörühma ja ADNi halduskomitee vastu võetud aktid on õigusliku mõjuga. Eespool kirjeldatud tingimustel on vastuvõetud aktid rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad vastavalt ADRi artiklile 14 ja ADNi artiklile 20 ning võivad otsustavalt mõjutada ELi õigusaktide, nimelt direktiivi 2008/68/EÜ sisu. Seda seetõttu, et direktiivi 2008/68/EÜ artiklis 4, milles käsitletakse kolmandaid riike, on sätestatud: „Ohtlike kaupade veoks liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel antakse luba juhul, kui vedu vastab ADRi, RIDi või ADNi tingimustele, kui lisades ei ole sätestatud teisiti.“ Lisaks sellele mõjutavad kõnealused aktid direktiivi 2008/68/EÜ toimimist selle artikli 8 kohaldamisel. Selle sätte kohaselt on komisjonil õigus kohandada direktiivi 2008/68/EÜ I lisa jaotist I.1 ja III lisa jaotist III.1 teaduse ja tehnika arenguga, „et võtta eelkõige arvesse ADRi, RIDi ja ADNi muudatusi“.

                  Nende aktidega ei täiendata ega muudeta kokkuleppe institutsioonilist raamistikku.

                  Seega on esildatud otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2 Materiaalõiguslik alus

               4.2.1 Põhimõtted

                  ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohaste otsuste materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava õigusakti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse.  Kui kavandatava aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks või ülekaalukaks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.

               4.2.2 Kohaldamine käesoleval juhul

                  Otsuse põhieesmärk ja sisu on seotud ohtlike kaupade autoveo ja siseveeteedel vedamisega. Seepärast on esildatud otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikkel 91.

               4.3 Kokkuvõte

                  Kavandatava nõukogu otsuse õiguslik alus peaks olema ELi toimimise lepingu artikkel 91 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               5. KAVANDATAVA ÕIGUSAKTI AVALDAMINE

                  Läbipaistvuse ja nõuetekohase viitamise huvides avaldatakse viide ohtlike kaupade veo küsimuste töörühma ja ADNi ohutuskomitee otsustele Euroopa Liidu Teatajas ning märgitakse nende jõustumisaeg.

               2018/0308 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel võetav seisukoht seoses ohtlike kaupade rahvusvahelise autoveo Euroopa kokkuleppe (ADR) lisades ja ohtlike kaupade rahvusvahelise siseveeteedel vedamise Euroopa kokkuleppele (ADN) lisatud eeskirjades tehtavate muudatustega, mille on vastu võtnud ohtlike kaupade veo küsimuste töörühm ja ADNi halduskomitee

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 91 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Ohtlike kaupade rahvusvahelise autoveo Euroopa kokkulepe (edaspidi „ADR“) jõustus 29. jaanuaril 1968. Ohtlike kaupade rahvusvahelise siseveeteedel vedamise Euroopa kokkulepe (edaspidi „ADN“) jõustus 29. veebruaril 2008.

               (2)ADRi artikli 14 kohaselt võib iga kokkuleppeosaline esitada selle kokkuleppe lisade kohta ühe või mitu muudatusettepanekut ja seetõttu võib ohtlike kaupade veo küsimuste töörühm (WP.15) võtta vastu ADRi lisade muudatusi; ADNi artikli 20 kohaselt võivad ohutuskomitee ja halduskomitee võtta vastu ADNile lisatud eeskirjade muudatusi.

               (3)1. juulil 2018 edastati ADRi ja ADNi osalistele muudatused, mille ohtlike kaupade veo küsimuste töörühm ja ADNi halduskomitee võtsid ohtlike kaupade autoveo ja siseveeteedel vedamise kohta vastu aastatel 2016–2018.

               (4)Asjakohane on kehtestada liidu nimel võetav seisukoht nende ADRi ja ADNi tehtud muudatuste suhtes, sest kõnealused aktid võivad otsustavalt mõjutada liidu õiguse sisu, nimelt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta direktiivi 2008/68/EÜ ohtlike kaupade siseveo kohta
                  9
               . Kõnealuses direktiivis on sätestatud ühtsed eeskirjad ohtlike kaupade maantee-, raudtee- ja siseveevedudeks liikmesriikide piires või liikmesriikide vahel, viidates ADRile ja ADNile. Selle direktiivi artiklis 4 on seega sätestatud, et ohtlike kaupade veoks liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel antakse luba juhul, kui vedu vastab ADRi, RIDi ja ADNi tingimustele, kui lisades ei ole sätestatud teisiti. Lisaks sellele on komisjonil kõnealuse direktiivi artikli 8 kohaselt õigus kohandada direktiivi 2008/68/EÜ I lisa jaotist I.1 ja III lisa jaotist III.1 teaduse ja tehnika arenguga, „et võtta eelkõige arvesse ADRi, RIDi ja ADNi muudatusi“.

               (5)Liit ei ole ADRi ega ADNi osaline. See ei takista tal aga teostamast oma pädevust ega kehtestamast oma institutsioonidega selle kokkuleppega loodud organis liidu nimel võetav seisukoht eelkõige asjaomase kokkuleppe osaliseks olevate liikmesriikide vahendusel, kes tegutsevad ühiselt liidu huvides.

               (6)ADRi kokkuleppega on ühinenud ja seda kohaldavad kõik liikmesriigid ning ADNi kokkuleppega on ühinenud ja seda kohaldavad 12 liikmesriiki.

               (7)Eespool osutatud vastuvõetud muudatused puudutavad tehnilisi standardeid või ühtseid tehnilisi nõudeid ning nende eesmärk on tagada ohtlike kaupade ohutu ja tõhus vedu, võttes samal ajal arvesse teaduse ja tehnika arengut selles sektoris ning selliste uute ainete ja toodete väljatöötamist, mis kujutavad vedamise ajal endast ohtu. Ohtlike kaupade autoveo ja siseveeteedel vedamise areng nii liidus kui ka liidu ja selle naaberriikide vahel on Euroopa ühise transpordipoliitika keskne teema, millega tagatakse kõikide selliste tööstusharude nõuetekohane toimimine, milles toodetakse või kasutatakse kaupu, mis on ADRi ja ADNi alusel klassifitseeritud ohtlikeks kaupadeks.

               (8)Kõik kavandatud muudatused on õigustatud ja kasulikud ning seepärast peaks liit neid toetama.

               (9) Liidu seisukohta väljendavad liidu liikmesriigid, kes on ADRi ja ADNi osalised, tegutsedes ühiselt,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Käesoleva otsuse lisas on sätestatud Euroopa Liidu nimel võetav seisukoht seoses ADRi lisades ja ADNile lisatud eeskirjades tehtavate muudatustega, mille on vastu võtnud vastavalt ohtlike kaupade veo küsimuste töörühm ja ADNi halduskomitee ning millele on osutatud kõnealuses lisas.

               Euroopa Liidu kõnealuse seisukoha väiksemates muudatustes võib vastavalt artiklile 2 kokku leppida ilma nõukogu täiendava otsuseta.

               Artikkel 2

               Liidu seisukohta väljendavad ühiselt liidu huvides tegutsevad liikmesriigid, kes on ADRi ja ADNi osalised.

               Artikkel 3

               Viide ohtlike kaupade veo küsimuste töörühma ja ADNi ohutuskomitee otsustele avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas ning märgitakse nende jõustumisaeg.

               Artikkel 4

               Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        ELT L 35, 4.2.2009, lk 32.

                     (2)

                        ELT L 122, 18.5.2010, lk 1.

                     (3)

                        ELT L 96, 29.3.2014, lk 309.

                     (4)

                        http://www.unece.org/trans/main/dgdb/wp15/wp15rep.html.

                     (5)

                        http://www.unece.org/trans/main/dgdb/adn/adn_rep.html.

                     (6)

                        EÜT L 319, 12.12.1994, lk 7. .

                     (7)

                        Euroopa Kohus, kohtuotsus, 7. oktoober 2014, Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punkt 64.

                     (8)

                        Euroopa Kohus, kohtuotsus, 7. oktoober 2014, Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.

                     (9)

                        ELT L 260, 30.9.2008, lk 13.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,17.8.2018
            COM(2018) 598 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel võetav seisukoht seoses ohtlike kaupade rahvusvahelise autoveo Euroopa kokkuleppe (ADR) lisades ja ohtlike kaupade rahvusvahelise siseveeteedel vedamise Euroopa kokkuleppele (ADN) lisatud eeskirjades tehtavate muudatustega, mille on vastu võtnud ohtlike kaupade veo küsimuste töörühm ja ADNi halduskomitee

               LISA

                        Ettepanek

                        Viitedokument

                        Teade

                        Teema

                        Märkused

                        ELi seisukoht

                        1

                        ECE/TRANS/WP.15/240

                           C.N.304.2018.

                        TREATIES-XI.B.14

                        ADRi A ja B lisa muudatusettepaneku projektid

                        Ohtlike kaupade veo küsimuste töörühmas (WP.15) saavutatud tehniline konsensus.

                        Nõustuda muudatustega.

                        2

                        ECE/TRANS/WP.15/240/Add.1

                           C.N.304.2018.

                        TREATIES-XI.B.14

                        ADRi A ja B lisa muudatusettepaneku projektid – addendum (uuesti välja antud 8. juunil 2018)

                        Ohtlike kaupade veo küsimuste töörühmas (WP.15) saavutatud tehniline konsensus.

                        Nõustuda muudatustega.

                        3

                        ECE/TRANS/WP.15/240/Corr.1

                           C.N.304.2018.

                        TREATIES-XI.B.14

                        ADRi A ja B lisa muudatusettepaneku projektid – parandus (uuesti välja antud 8. juunil 2018)

                        Ohtlike kaupade veo küsimuste töörühmas (WP.15) saavutatud tehniline konsensus.

                        Nõustuda muudatustega.

                        4

                        ECE/ADN/45

                           C.N.297.2018.

                        TREATIES-XI.D.6

                        ADNile lisatud eeskirjade muudatusettepaneku projektid

                        ADNi halduskomitees saavutatud tehniline konsensus.

                        Nõustuda muudatustega.