				|

		52011PC0752

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse Varjupaiga- ja Rändefondi ning politseikoostöö, kuritegevuse tõkestamise ja piiriülese, raske ja organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise rahastamisvahendi suhtes kohaldatavad üldsätted /* KOM/2011/0752 lõplik - 2011/0367 (COD) */

			   	SELETUSKIRI

1.
ETTEPANEKU TAUST

Siseasjade poliitika on viimastel aastatel üha
olulisemaks muutunud. See poliitika on Euroopa projekti keskmes, mille eesmärk
on luua sisepiirideta ala, kuhu ELi ja kolmandate riikide kodanikud võivad
siseneda, seal ringi liikuda, elada ja töötada, tuues kaasa uusi ideid,
kapitali, teadmisi ja uuendusi või täites lünki riikide tööturul, olles samal
ajal kindlad, et nende õigusi austatakse ja nende turvalisus on tagatud.
Siseasjade poliitika üha kasvavat tähtsust on kinnitatud Stockholmi programmis.
Selles valdkonnas on Lissaboni lepingu kohaselt ka olulisi muudatusi toimunud.
29. juunil 2011 võttis komisjon
vastu ettepaneku järgmise mitmeaastase finantsraamistiku (2014−2020)
kohta:[1]
Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve. Komisjon tegi
ettepaneku lihtsustada siseasjade poliitika – turvalisus, ränne ja välispiiri
haldamine – kuluvahendite ülesehitust, vähendades programmide arvu ja luues
kahefondilise struktuuri, mis koosneb Varjupaiga- ja Rändefondist ning Sisejulgeolekufondist.

Lihtsustamist on ELi eelarve läbivaatamise
teatises,[2]
aruka reguleerimise tegevuskavas[3]
ja eespool nimetatud teatises järgmise mitmeaastase finantsraamistiku kohta
käsitatud ühe olulisima eesmärgina. Kogemused näitavad, et praegusel programmitöö
perioodil tajutakse rahastamiskavasid reguleerivate õigusnormide mitmekesisust
ja killustatust sageli nii, et need normid on tarbetult keerukad, rasked
rakendada ja kontrollida. See asetab nii toetusesaajate kui ka komisjoni ja
liikmesriikide õlule raske halduskoormuse, mis võib avaldada soovimatut mõju,
heidutades potentsiaalseid osavõtjaid, suurendades vigade määra ja põhjustades
viivitusi rakendamises. See tekitab olukorra, kus liidu kavad ei too kogu kasu,
mis nad võiksid tuua.
Käesolev määrus on osa neljast määrusest
koosnevast paketist, millega luuakse liidu siseasjade rahastamise raamistik
kahe fondi alusel. Käesoleva määrusega sätestatakse programmitöö, juhtimise ja
kontrolli, finantsjuhtimise, raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise,
programmide lõpetamise ja hindamise eeskirjad. Seega sätestatakse määruses
rakendusmehhanismid, kusjuures kahe fondi eesmärk ja ulatus, rakendamisvahendid
ja -meetodid on kindlaks määratud eraldi vastavates määrustes. Käesoleva
horisontaalse õigusaktiga tagatakse ühine lähenemisviis kahe fondi
rakendamisele ja toetusesaajate ühtne käsitlemine seoses siseasjade valdkonnas
antava liidu toetusega.
Nelja määruse üldine struktuur on vajalik
aluslepingutest tulenevate kohustuste täitmiseks. Kuna protokollide nr 19
(Schengeni acquis´ kohta) ja 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoht
vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) kohased muutuvast
geomeetriast tulenevad hääletuskorrad on nõukogus erinevad, siis ei ole
Sisejulgeolekufondi kohta õiguslikult võimalik koostada ühte laiahaardelist
seadusandlikku ettepanekut, hoolimata käsitletavate poliitikaeesmärkide
ühtsusest. Lisaks peeti oluliseks, et kooskõlas lihtsustamise ja
süvalaiendamise üldise eesmärgiga peaks kahel fondil (Sisejulgeolekufond ning
Varjupaiga- ja Rändefond) olema võimalikult sarnased rakendusmehhanismid.
Samuti väheneb ühiseid sätteid kehtestava horisontaalse määruse
kasutuselevõtmisega sätete üldarv oluliselt võrreldes nende kordamisega mõlemas
õigusaktis.
Käesoleva määrusega sätestatakse vaid
majanduslikku ja tehnilist laadi kohustused ning iga konkreetse
poliitikavaldkonna puhul jäetakse poliitikaeesmärkide, rahastamiskõlblike
meetmete, vahendite eraldamise ja sekkumise ulatuse kindlaksmääramine asjaomase
õigusliku aluse kanda (st määratakse kindlaks konkreetsetes määrustes).
Määruse mehhanismide eesmärk on hõlmata liidu
siseasjade valdkonna rahastamise põhilist allikat. Sellisel kujul asendaks see
terve hulga siseasjade kuluvahendite õiguslike aluste erineva detailsuse ja põhjalikkusega
sätteid: üldprogrammi „Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine” neli fondi:
Välispiirifond, Euroopa Pagulasfond, Euroopa Kolmandate Riikide Kodanike
Integreerimise Fond ja Euroopa Tagasipöördumisfond, ning üldprogrammi
„Turvalisus ja vabaduste kaitse” kaks spetsiifilist programmi – ISEC
(kuritegevuse ennetamine ja selle vastu võitlemine) ja CIPS (Terrorismi ning
muude julgeolekuriskide ennetamine, nendeks valmisolek ja nende tagajärgede
likvideerimine).

2.
HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

Kuna hindamisele kui poliitika kujundamiseks
vajaliku teabe hankimise vahendile pööratakse üha suuremat tähelepanu,
tuginetakse käesolevas ettepanekus hindamise, sidusrühmadega peetud
konsultatsioonide ja mõjuhinnangu tulemustele.
Töö siseasjade tulevaste rahastamisvahendite
ettevalmistamiseks algas 2010. aastal ja jätkus 2011. aastal. Selle
ettevalmistava töö osana käivitati 2010. aasta detsembris välistöövõtja
abil hindamist/mõjuhinnangut käsitlev uuring. Nimetatud uuringusse, mis viidi
lõpule juulis 2011, on koondatud olemasolevate rahastamisvahendite hindamise
kättesaadavad tulemused ning teave mõjuhinnangus uuritud probleemide,
eesmärkide ja poliitiliste valikute, sealhulgas nende tõenäolise mõju kohta.
Uuringu põhjal koostas komisjon mõjuhinnangu aruande, mille kohta mõju
hindamise komitee esitas oma arvamuse 9. septembril 2011.
Mõjuhinnangus määratleti ühelt poolt
siseasjade praeguste rahastamiskavade ulatuse ja prioriteetidega seotud
küsimused ning teiselt poolt rahastamise jaotamisega seotud küsimused. Seoses
rahastamisega analüüsiti mõjuhinnangus koostöös liikmesriikidega toimuva
eelarve täitmise, eelarve tsentraliseeritult täitmise ja hädaolukordadele
õigeaegse reageerimise võimalusi.
·
Koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise
kohta tehti mõjuhinnangus järeldus, et eelistati võimalust, mille puhul
mitmeaastasele programmile eelneks poliitikadialoog. Vastupidiselt olukorrale,
kus aastaprogrammid on kombineeritud mitmeaastase finantsraamistiku raames,
vähendatakse sellega oluliselt halduslikku töökoormust. Ehkki üleminek vaid
mitmeaastasele programmitööle pakuks suuremat paindlikkust, ei käsitletaks
sellega siseasjade valdkonnale iseloomulikku alalist vajadust reageerida
liikmesriikide ja kolmandate riikide muutuvatele vajadustele. Kuid mitmeaastase
programmitöö ja samaaegse pideva poliitikadialoogi abil saaks tegeleda selle
vajadusega ning sedasi oleks võimalik kasutada tulemuspõhisemat lähenemisviisi.

·
Eelarve tsentraliseeritult täitmise alusel
rahastamise parandamise puhul jäeti see võimalus praegust olukorda arvestades
kõrvale, kuna selle abil on halduslikku töökoormust võimalik lihtsustada või
vähendada vähe või üldse mitte. Üleminek vaid riigihankepõhisele
lähenemisviisile lükati samuti tagasi, kuna sellega kaoks täielikult võimalus
poliitikapõhiste meetmete edendamiseks, riikidevahelise koostöö
stimuleerimiseks ja kodanikuühiskonnale toetuste andmiseks. Eelistatuim variant
on kasutada sihipärasemat, vähem ressursimahukat ja mitmekülgset eelarve
tsentraliseeritult täitmist, kuna arvatakse, et seeläbi parandatakse suhteid
tähtsamate sidusrühmadega ja vähendatakse üldist töökoormust.
·
Hädaolukordadele reageerimise mehhanismi kohta
tehti mõjuhinnangus järeldus, et praegune mehhanism ei vasta üldse vajadusele
reageerida kiiremini ja tõhusamalt rände ja julgeoleku valdkonna kriisidele.
Eelistatud variandiks peeti täiustatud mehhanismi, mis hõlmaks nii suurt hulka
rändega seotud kriise kui ka julgeolekuga seotud kriise.
Mõjuhinnangus võetakse arvesse siseasjade
edasist rahastamist käsitleva avaliku veebipõhise arutelu tulemusi. Arutelu
kestis 5. jaanuarist 20. märtsini 2011 ja oli avatud kõikidele
sidusrühmadele. Kokku saadi üksikisikutelt ja organisatsioonidelt
115 vastust, sealhulgas kaheksa seisukohti tutvustavat dokumenti. Arutelus
osalesid vastajad nii kõikidest liikmesriikidest kui ka mõnest kolmandast
riigist.
Aprillis 2011 toimus peamiste sidusrühmade
(liikmesriigid, rahvusvahelised organisatsioonid, kodanikuühiskonna
organisatsioonid jne) osalemisel konverents „Värske pilk siseasjade edasisele
rahastamisele ELi vahenditest”, kus neil oli võimalus arutada siseasjade
tulevase rahastamise üle ELi vahenditest. Ühtlasi võimaldas konverents leida
kinnitust koostatud ülevaate ja avaliku arutelu tulemustele.
Küsimus siseasjade edasise rahastamise kohta
ELi vahenditest tõstatati ja seda arutati institutsiooniliste sidusrühmadega
mitmel korral, sealhulgas justiits- ja siseküsimuste nõukogu istungi raames
toimunud mitteametlikul lõunal 21. jaanuaril 2011, Euroopa Parlamendi
poliitiliste koordinaatoritega toimunud mitteametlikul hommikusöögil
26. jaanuaril 2011, volinik Malmströmi korraldatud arutelul
parlamendi poliitiliste väljakutsete (SURE) komisjonis
10. märtsil 2011 ning siseasjade peadirektoraadi peadirektori ja
parlamendi kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade (LIBE) komisjoni
mõttevahetusel 17. märtsil 2011. Konkreetseid eksperdiarvamusi koguti
ka aruteludel liikmesriikide ekspertidega solidaarsuse ja rändevoogude
juhtimise üldprogrammi komitees.
Eespool kirjeldatud konsultatsioonid,
konverentsid ja eksperdiarutelud kinnitasid, et peamised sidusrühmad on
üldiselt üksmeelel, et vaja on lihtsustada rakendusmehhanisme ja suurendada
paindlikkust eelkõige eriolukordadele reageerimisel. Sidusrühmad toetasid
kavatsust vähendada rahastamisvahendite arvu ja luua kahest fondist koosnev
struktuur tingimusel, et see toob ka tegelikult kaasa lihtsustamise. Samuti
lepiti kokku vajaduses luua paindlik mehhanism hädaolukordadele reageerimiseks,
mis võimaldaks ELil kiiresti ja tõhusalt lahendada rände ja julgeolekuga seotud
kriise. Koostöös liikmesriikidega toimuvat eelarve täitmist koos liikumisega
mitmeaastase programmitöö suunas ja ELi tasandil ühiste sihtide määratlemist
käsitati kõikide siseasjade kulude puhul üldiselt sobiliku eelarve täitmise
viisina, kuigi valitsusvälised organisatsioonid olid seisukohal, et jätkata
võiks ka otsest eelarve täitmist. Sidusrühmad toetasid ka siseasjadega
tegelevate asutuste rolli tugevdamist, et soodustada koostööd ja luua parem
omavaheline koostoime.

3.
ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

Õigus tegutseda tuleneb Euroopa Liidu lepingu
artikli 3 lõikest 2, milles on sätestatud, et „liit moodustab oma
kodanikele vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva sisepiirideta ala, kus
isikute vaba liikumine on tagatud koos välispiirikontrolli, varjupaiga ja
sisserändega ning kuritegevuse ennetamise ja selle vastu võitlemisega seotud
asjakohaste meetmete võtmisega”.
Püüdes samaaegselt täita mitut eesmärki, mis
on omavahel lahutamatult seotud, ilma et kumbki oleks teise suhtes
teisejärguline või kaudne, põhineb käesolev määrus vabadusel, turvalisusel ja
õiguse rajanevat ala käsitleva asutamislepingu V jaotises esitatud
sisulisel õiguslikul alusel, nimelt artikli 78 lõikel 2,
artikli 79 lõigetel 2 ja 4, artikli 82 lõikel 1, artiklil 84
ja artikli 87 lõikel 2. Nimetatud artiklid moodustavad õigusliku
aluse liidu meetmeteks varjupaiga, sisserände, rändevoogude juhtimise,
liikmesriikides seaduslikult elavate kolmandate riikide kodanike õiglase
kohtlemise, ebaseadusliku sisserände, ebaseaduslikult riigis elavate isikute
väljasaatmise ja repatrieerimise, inimkaubanduse vastu võitlemise,
kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö, kuritegevuse tõkestamise,
kuritegevuse, sealhulgas terrorismi, korruptsiooni, organiseeritud kuritegevuse
vastu võitlemise ja politseikoostöö valdkonnas.
Nimetatud artiklid moodustavad nõuetekohase
õigusliku aluse, arvestades Ühendkuningriigi, Iirimaa [ja Taani] seisukohti
nendes artiklites käsitletud küsimustes, ning võimaldavad selle teksti nõukogus
hääletusele panna. Kuna kõigi nende suhtes kehtib seadusandlik tavamenetlus,
siis valitud kombinatsioon õiguslikest alustest austab täielikult Euroopa
Parlamendi eelisõigusi.
Tähelepanu juhitakse ka Euroopa Liidu
toimimise lepingu artiklile 80, kus on rõhutatud, et liidu teatud poliitika
elluviimisel juhindutakse solidaarsuse ning vastutuse, sealhulgas
liikmesriikide vahel finantskoormuse õiglase jagamise põhimõtetest.
Arvestades eelpool mainitud otsustamiskorda,
kehtestatakse käesoleva määruse sätetega horisontaalsed ühised sätted
Varjupaiga- ja Rändefondi ning Sisejulgeolekufondi ühe komponendi, nimelt
politseikoostöö, kuritegevuse tõkestamise ja selle vastu võitlemise ning
kriisiohje rahastamisvahendi rakendamiseks.
Sisejulgeolekufondiga hõlmatud siseasjade poliitika
puhul, mille õiguslik alus ei ole kooskõlas eelmainituga, peaks käesolevat
määrust hakkama kohaldama ühes erimäärustest sätestatud eriklausli, nimelt
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 77 lõikel 2 põhineva välispiiride
ja viisade haldamise rahastamisvahendi alusel, kuna need küsimused kujutavad
endast Schengeni acquis' selle osa edasiarendust, milles Ühendkuningriik
ja Iirimaa ei osale.
Sellest tulenevalt hakatakse käesoleva määruse
sätteid pärast käesoleva määruse ja erimääruste ühist vastuvõtmist võrdselt
kohaldama kogu siseasjade ELi-poolse rahastamise suhtes.
Siseasjade valdkond on kindlasti valdkond, kus
ELi eelarve kasutamine annab ilmselget lisaväärtust.
ELi meetmed on
põhjendatud eesmärkide alusel, mis on sätestatud Euroopa Liidu toimimise
lepingu artiklis 67, millega on ette nähtud vahendid vabadusel,
turvalisusel ja õigusel rajaneva ala loomiseks. Rahalise abi rakendamine
koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise kaudu on siseasjade
ELi-poolse rahastamise tähtis aspekt. Koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve
täitmise viisi peetakse sobivaks kõikide sisepoliitika valdkondade jaoks ning
seda on seetõttu laiendatud sisejulgeoleku valdkonda, kus seda ei ole varem
kasutatud. Poliitikapõhiste meetmete puhul kasutatakse edasi eelarve
tsentraliseeritult täitmist.
Koostöös
liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise puhul tagab üleminek
aastaprogrammidelt mitmeaastasele programmitööle, millele eelneb liidu tasandil
kindlaksmääratud strateegilises raamistikus poliitikadialoog, et ELi eelarvest
rahastatavad meetmed vastaksid liikmesriikide vajadustele ning samas
käsitleksid ELi prioriteete. Selle ettepanekuga sätestatakse programmitöö,
aruandluse, finantsjuhtimise, kontrollimise ja hindamise üldised eeskirjad,
mida on vaja siseasjade ELi-poolse rahastamise nõuetekohaseks rakendamiseks,
kuid mis võimaluse korral jätavad liikmesriikidele vabaduse otsustada, kuidas
neid eeskirju riiklikul tasandil ellu viia. Näiteks määratakse kulu
rahastamiskõlblikkus kindlaks riiklike eeskirjade alusel vastavalt käesolevas
määruses sätestatud ühistele lihtsatele põhimõtetele, mida on piiratud arvul.
Seega toimub
sekkumine sobival tasandil ja liidu roll ei ulatu vajalikust kaugemale. Nagu
eelarve läbivaatamisel rõhutati, tuleks „ELi eelarvet kasutada selleks, et
rahastada ELi avalikke hüvesid ning meetmeid, mida liikmesriigid ja piirkonnad
ei saa ise rahastada või mille puhul ELi eelarvest rahastamine saab kindlustada
paremad tulemused”[4].

Üksikasjalikud
põhjendused liidu meetmete kohta seoses käesolevas määruses sisalduvate mitmete
poliitikavaldkondadega on esitatud erimääruste seletuskirjas.

4.
MÕJU EELARVELE

Komisjoni ettepanekus mitmeaastase
finantsraamistiku kohta tehakse ettepanek eraldada Varjupaiga- ja Rändefondile
3 869 miljonit eurot ning Sisejulgeolekufondile 4 648 miljonit eurot
(jooksevhindades).

5.
PÕHIELEMENDID

Käesolevas määruses, mis on siseasjade
poliitika valdkonna liidupoolse rahastamise rakendamise uus üldine raamistik,
sätestatakse kulude rahastamise üldised eeskirjad, sealhulgas partnerluse,
programmitöö, aruandluse, järelevalve ja hindamise, liikmesriikide
kehtestatavate juhtimis- ja kontrollisüsteemide ning raamatupidamise kontrolli
ja heakskiitmise eeskirjad:
–
partnerluse, programmitöö, järelevalve ja hindamise
eeskirjad on koostatud kogemuste põhjal, mis on saadud seoses üldprogrammi
„Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine” praeguse nelja fondiga;
–
juhtimis- ja kontrollisüsteemide, finantsjuhtimise,
raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise, aruandluse ning
programmide lõpetamise eeskirjad tuginevad komisjoni ettepanekule, mis käsitleb
määrust, millega kehtestatakse ühissätted ühtsesse strateegilisse raamistikku
kuuluvate fondide kohta (edaspidi „ÜSRi fondide määrus”),[5] ja komisjoni ettepanekule, mis
käsitleb määrust ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja
järelevalve kohta,[6]
samal ajal tagades vajaduse korral järjepidevuse praeguse nelja fondi suhtes
kohaldatavate eeskirjadega.
Käesoleva määrusega soovitakse sätestada
tingimused järgneva jaoks:
(1)
poliitikapõhisem ja tulemustele orienteeritud
rahastamine, sealhulgas tugevdatud strateegilise programmitöö abil;
(2)
rakendusmehhanismide oluline lihtsustamine
võrreldes praeguse olukorraga;
(3)
finantsjuhtimise ja rakendamise suurem paindlikkus,
pidades silmas vajadust suuta reageerida uutele ja ettenägematutele
olukordadele, mis siseasjade puhul on tavaline;
(4)
tõhustatud järelevalve- ja hindamisraamistik,
millega tagatakse siseasjade valdkonnas vastutustundlikkus, läbipaistvus ja
teadlik arutelu tulevase toetuse teemal.

5.1.
Poliitikapõhine ja tulemustele orienteeritud
tegevuskava

Koostöös liikmesriikidega toimuv eelarve
täitmine
·
Järgmise mitmeaastase finantsraamistiku alguses
toimub iga liikmesriigiga ühekordne ulatuslik siseasjade poliitikadialoog
fondide kasutamise teemal, st millise panuse annab iga liikmesriik ELi eelarvet
kasutades vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala eesmärkide
saavutamiseks. Dialoogidele eelneb komisjoni teatis üldiste ootuste ja dialoogi
raamistiku kohta. Teatises esitatakse muu hulgas komisjoni kavatsused liidu
meetme kohta ja meetmete rakendamise raamistik (nt kasutatavad erinevad eelarve
täitmise viisid).
·
Võttes arvesse poliitikadialoogi tulemusi,
kirjeldatakse komisjoni ja liikmesriikide vahel kokkulepitud programmides
lähteolukorda ja kehtestatakse eesmärgid, mis liikmesriikidel tuleb
poliitikavaldkonnas saavutada, ja liidu vahendite kasutamise eesmärgid.
Riiklikus programmis määratakse kindlaks eesmärgid ja iga eesmärgi
näidismeetmed. Lisaks näidatakse seitsmeaastases rahastamiskavas, kuidas
eraldatud vahendeid seotakse ja kulutatakse, arvestades võimalikke
ülemmäärasid. Juhul kui meetmeid rakendatakse kolmandates riikides või seoses
nendega, ei tohiks sellised meetmed olla otseselt arengule orienteeritud ning
poliitikadialoogi käigus tuleks püüda saavutada täielik ühtsus liidu
välistegevuse põhimõtete ja üldeesmärkide ning asjaomase riigi või piirkonna
välispoliitika vahel.
·
Olgugi et tehakse kõik riiklike programmide
vastuvõtmiseks 2014. aastal, ei ole välistatud, et osa programme võetakse
vastu alles 2015. aastal. Eesmärgiga vältida 2014. aastaks ettenähtud
kulukohustuste assigneeringute kaotsiminekut, teeb komisjon muudatused oma
ettepanekusse nõukogu määruse kohta, millega kehtestatakse mitmeaastane
finantsraamistik aastateks 2014–2020 [KOM(2011) 398, 29.6.2011], selleks et
laiendada nimetatud määruse artikli 7 sätteid programmidele, mida
rakendatakse ühise juhtimise alusel Varjupaiga- ja Rändefondi ning
Sisejulgeolekufondi osana.
·
Liikmesriigid esitavad igal aastal aruande
finantsjuhtimise ja programmide raames saavutatud tulemuste kohta.
·
2017. aastal tehakse vahekokkuvõte, et uuesti
analüüsida olukorda igas liikmesriigis. Sellega seoses saab uusi vahendeid
eraldada ajavahemikuks 2018–2020.
Otsene ja kaudne eelarve täitmine
·
Riiklike programmide alusel saavutatavaid
eesmärke täiendavad nn liidu meetmed ning samuti hädaolukordade käsitlemiseks
mõeldud kiirreageerimismehhanism. Liidu meetmed toetavad liidu poliitika
rakendamist toetuste ja hangete abil. Nende hulka kuuluvad meetmed, mida võetakse
kolmandates riikides ja nendega seoses, nagu on osutatud teatises mitmeaastase
finantsraamistiku kohta[7].
Sellised meetmed ei ole otse arengule suunatud ning täiendavad vajaduse korral
ELi välisabivahendite kaudu antavat finantsabi, mis on endiselt peamine
rahastamisallikas, et aidata kolmandatel riikidel välja arendada asjaomane
pädevus. Sellise toetuse rakendamisel püütakse saavutada täielik ühtsus ELi
välistegevuse põhimõtete ja üldeesmärkide ning asjaomase riigi või piirkonnaga
seotud välispoliitika vahel. Vastastikune täiendavus tagatakse tõhustatud
kooskõlastamise abil Euroopa välisteenistuse ja komisjoni asjaomaste
talitustega.
·
Liidu meetmeid ja erakorralise abi meetmeid
võivad võtta ka liidu siseasjade valdkonna ametid (Euroopa Politseikolledž,
Europol, Varjupaigaküsimuste Euroopa Tugiameti, Frontex ja IT-amet), kui see on
liidu huvides ja kui meetmed on kiireloomulised ning kui nende edukas
rakendamine sõltub asjaomase ameti operatiiv- ja tehnilisest pädevusest.
Selliseid meetmeid rakendatakse nende volituste piires vastavalt nende
õiguslikule alusele ja kooskõlas nende tööprogrammidega ning ilma kavandatavat
üldist personali vähendamist piiramata.
·
Komisjoni algatusel pakutavat tehnilist abi
kasutatakse liikmesriikide ja toetusesaajate toetamiseks, et julgustada
vastastikust õppimist ning parandada teavitamist (sealhulgas vajaduse korral
propageerimine) ja hindamist. Nende assigneeringutega toetatakse liidus ja
kolmandates riikides nõuetekohaseid kontrollimeetmeid, mis on seotud
rahastatavate meetmetega, ning koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve
täitmise korral liikmesriikide ja komisjoni vaheliseks teavitamiseks
kasutatavaid IT-süsteeme.

5.2.
Rakendusmehhanismide lihtsustamine

Koostöös liikmesriikidega toimuv eelarve
täitmine
·
Igal liikmesriigil peab olema fondi kohta üks
riiklik programm, mis koondab mitut poliitikavaldkonda ja mille tulemusel
antakse liidu eelarvest toetust integreeritud rändepoliitikale, mis Varjupaiga-
ja Rändefondi puhul hõlmab integratsiooni-, varjupaiga- ja tagasipöördumisküsimusi,
ning ulatuslikule sisejulgeolekustrateegiale, mis Sisejulgeolekufondi puhul
hõlmab politseikoostööd, piiride turvalisust, võitlust raskete piiriüleste
kuritegude ja dokumentide võltsimise vastu.
·
Uus raamistik kujutab endast ulatuslikku lihtsustamist
ja halduskoormuse vähendamist võrreldes praeguse nelja fondiga, mis toimivad
nii mitmeaastase strateegia kui ka aastaprogrammide alusel. Programmide
maksimaalne arv on Varjupaiga- ja Rändefondi puhul 26 (välja arvatud Taani ja
eeldusel, et Ühendkuningriik ja Iirimaa otsustavad määruse kohaldamises
osaleda) ja Sisejulgeolekufondi puhul 27 (kõik liikmesriigid). Schengeni
lepinguga ühinenud riigid osalevad samuti Sisejulgeolekufondi välispiiride ja
viisa ning politseikoostöö komponendi raames.
·
Eeldatavalt tehakse riiklikesse programmidesse vähe
muudatusi: programmides keskendutakse eesmärkidele ja mitte meetmete
põhjalikule kindlaksmääramisele. Välja arvatud uute ja ettenägematute
olukordade tekkimisel, peaks võimaluse korral eesmärgiks olema iga liikmesriigi
ja fondi kohta üks otsus, millega kiidetakse heaks mitmeaastane programm, ja
vajaduse korral üks otsus, millega vahekokkuvõtte põhjal programmi muuta.
·
Nagu ka ÜSRi fondide puhul, tuleks
järelevalvekomisjonis rakendada partnerluse põhimõtet.
·
Iga liikmesriik loob iga fondi kohta juhtimis- ja
kontrollisüsteemi koos võimalusega, et üks süsteem hõlmaks mõlemat fondi.
Riiklike institutsiooniliste eripäradega arvestamiseks võivad liikmesriigid
luua volitatud asutusi, kellele vastutavad asutused saaksid delegeerida
teatavaid (programmitöö ja rakendamisega seotud) ülesandeid.
·
Kulude rahastamiskõlblikkus määratakse kindlaks
riiklike eeskirjade alusel, mille suhtes kehtivad mõned ühised ja lihtsad
põhimõtted. Käesolev lähenemisviis peaks oluliselt lihtsustama projektijuhtimist
toetusesaajate tasemel. Lihtsustatud kuluvariandid, näiteks kindlasummalised
toetused ja ühekordsed summad, annavad liikmesriikide käsutusse vahendid, et
võtta üksiktoimingute tasandil kasutusele tulemustele orienteeritud juhtimine.
Otsene ja kaudne eelarve täitmine
·
Hädaolukordade tarbeks on olemas rahaline abi, nagu
on määratletud erimääruste asjaomastes sätetes. Mehhanismi käivitab komisjon,
kes järgib ühtlasi liikmesriikide, artikli 71 komitee, keda esindab liidu
eesistujariik, või teiste sidusrühmade, nagu rahvusvahelised organisatsioonid
(ÜRO Pagulaste Ülemkomissari Amet, Rahvusvaheline Migratsiooniorganisatsioon
jne), ning siseasjadega tegelevate liidu ametite algatusi.
·
Killustatuse vältimiseks kasutatakse kõiki
võimalusi ja suunatakse vahendid vaid teatud liidu eesmärkide tarbeks ja
kasutatakse vajaduse korral peamiste sidusrühmade kogemusi partnerluslepingute
ja raamkokkulepete alusel.
·
Uute IT-süsteemide (nn arukate piiride paketi)
väljatöötamise rahaliseks toetamiseks asendatakse praegused iga-aastased
rahastamisotsused, mis võimaldavad komisjonil välja töötada kesküksused,
mitmeaastase raamistikuga.

5.3.
Paindlikkus

Koostöös
liikmesriikidega toimuv eelarve täitmine
·
Vahekokkuvõtte mõju oleneb liikmesriikide
olukorrast. Liikmesriikidel, kellel esineb lisariske või kes saavad täiendavaid
vahendeid liiduspetsiifiliste eesmärkide rakendamiseks, palutakse vaadata üle
rahastamiskava summad ja vajaduse korral oma programmi täiendada.
·
Finantspaindlikkus on lahutamatu osa kehtivast
institutsioonidevahelisest eelarvedistsipliini käsitlevast kokkuleppest ja
komisjoni ettepanekust, mis käsitleb määrust 2014–2020. aasta mitmeaastase
finantsraamistiku kohta. Samuti kajastatakse seda ettepanekus vaadata läbi nii
finantsmäärus kui ka selle rakenduseeskirjad. Seetõttu rakendatakse seda
eelkõige nimetatud ettepanekutes esitatud erinevate mehhanismide abil,
arvestades, et nende rakendamise kesksed etapid on mitmeaastane
finantsplaneering ja selle iga-aastased täiendused, iga-aastane eelarveeraldis
ja iga-aastane eelarve täitmine.
·
Erimäärustega sätestatakse riiklikele
programmidele, liidu meetmetele ja teistele toimingutele eraldatavad summad.
Käesoleva määruse ja erimääruste paketis on siiski ette nähtud, et komisjon
võib delegeeritud õigusaktide abil teatud summasid muuta, et tagada liidu
eelarve optimaalne kasutamine.
Otsene ja kaudne eelarve täitmine
·
Komisjoni algatusel liidu meetmete, erakorralise
abi ja sellise tehnilise abi tarbeks määratavaid iga-aastaseid assigneeringuid,
mille suhtes kohaldatakse aastaseid ülemmäärasid, käsitatakse ühe paketina, mis
võimaldab igal eelarveaastal teha vahendite eraldamise kohta maksimaalselt
paindlikke ja vajadustele vastavaid otsuseid.
·
Liidu meetmed on määratletud väga ulatuslikult, et
anda komisjoni käsutusse kõik töövahendid seadusloome ja poliitika
koordineerimisega seotud ülesannete täitmiseks.
–
Meetmed keskenduvad riikidevahelistele aspektidele
(koostöö, võrdlev analüüs, võrgustikud), mille jaoks on vaja kõikide
liikmesriikide kooskõlastatud meetmeid ning millega toetatakse aktiivselt
liikmesriikide ja teiste osalejate kollektiivseid ja vastastikku toetavaid
meetmeid, mis tugevdavad liidu koostööd, annavad võimaluse vastastikuseks
õppimiseks ja uuendusteks.
–
Samuti võimaldatakse nende abil võtta meetmeid, mis
ei ole riikidevahelised, kuid pakuvad liidule tervikuna teatavat huvi nendes
valdkondades poliitika arendamisel.
–
Sinna kuuluvad kolmandates riikides või nende
suhtes võetavad meetmed.
–
Erimäärustega nähakse ette rakendamine seoses
fondidest toetust saavate poliitikavaldkondade ja eesmärkidega ning isegi
seoses fondide tegutsemise poliitiliste aspektide rahastamisega.
Sisejulgeolekufondi piiride- ja viisakomponendi puhul võib see hõlmata
Schengeni hindamis- ja järelevalvemehhanismi rakendamist.
·
Erimäärustega nähakse ette toetus
kodanikuühiskonna ja riikidevaheliste võrgustike (eelkõige Varjupaiga- ja
Rändefondi puhul) arendamiseks ning teadusprojektide katsetamiseks ja
valideerimiseks, nt rakendusuuringud, mille abil hakata programmi
„Horisont 2020” tegelikult rakendama (eelkõige Sisejulgeolekufondi puhul).

5.4.
Aruandluse, järelevalve ja hindamise ühtne ja tõhus
raamistik

Koostöös liikmesriikidega toimuv eelarve
täitmine
·
Liikmesriigid esitavad igal aastal aruande
mitmeaastase programmi rakendamise kohta lahutamatu osana
raamatupidamisarvestuse kontrollimisest ja heakskiitmisest. Need aruanded on
aluseks vahekokkuvõtte tegemisel, mis palutakse esitada 2017. aastal, et
anda täiendavat teavet eesmärkide saavutamisel tehtud edusammude kohta.
Samasugune vahekokkuvõte tehakse 2019. aastal, et vajaduse korral
võimaldada viimasel eelarveaastal (2020) teha kohandusi.
·
Selleks et toetada siseasjade valdkonnas
hinnangutel põhineva tegevuskultuuri arendamist, luuakse fondidele ühine
hindamise ja järelevalve raamistik, millega seoses kohaldatakse laia valikut
poliitikaga seotud näitajaid, mis rõhutavad tulemuspõhist lähenemisviisi
fondidele ja tähtsat rolli, mis neil võiks olla tegevusstrateegia koostamisel,
et saavutada vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala poole liikumiseks
seatud eesmärke. Need näitajad on seotud mõjuga, mida fondid võiksid avaldada:
piirijulgeoleku, politseikoostöö ja kriisiohje ühise tegevuskultuuri
arendamisele; liitu sisenevate rändevoogude tõhusale juhtimisele; kolmandate
riikide kodanike õiglasele ja võrdsele kohtlemisele; liikmesriikidevahelisele
solidaarsusele ja koostööle rände- ja sisejulgeolekuküsimustega tegelemisel ja
Euroopa Liidu ühisele kolmandaid riike käsitlevale lähenemisviisile nii rände-
kui ka julgeolekuküsimustes.
·
Selleks et tagada hindamispõhimõtete nõuetekohane
kohaldamine ja pidades silmas liidu siseasjade praeguse rahastamise alusel
liikmesriikides toimunud hindamise käigus saadud kogemusi, töötavad komisjon ja
liikmesriigid koos, et arendada rakendusmeetmete abil ühine hindamise ja
järelevalve raamistik, määrates muu hulgas kindlaks toimimismallid ning ühised
väljundid ja tulemusnäitajad.
·
Kõik meetmed kehtestatakse programmitöö alguses, et
liikmesriikidel oleks kokkulepitud põhimõtete ja nõuete alusel võimalik luua
oma aruandlus- ja hindamissüsteemid.
·
Halduskoormuse vähendamiseks ning aruandluse ja
hindamise vahelise koostoime tagamiseks kasutatakse hindamisaruannete jaoks
nõutud teavet, et täiendada riiklike programmide rakendamise aastaaruannetes
liikmesriikidelt saadud teavet.
·
Hindamise vahearuanne tuleb esitada
2018. aastaks ja seda tuleks arvesse võtta järgneva programmitööperioodi
kavandamisel.
2011/0367 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega kehtestatakse Varjupaiga- ja
Rändefondi ning politseikoostöö, kuritegevuse tõkestamise ja piiriülese, raske
ja organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise rahastamisvahendi suhtes
kohaldatavad üldsätted
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 78 lõiget 2, artikli 79
lõiget 2, artikli 79 lõiget 4, artikli 82 lõiget 1,
artiklit 84 ja artikli 87 lõiget 2,
võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
riikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[8],

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[9],
toimides seadusandliku tavamenetluse
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Liidu sisepoliitika eesmärk on luua
vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala: sisepiirideta ala, kuhu isikud
võivad siseneda, seal ringi liikuda, vabalt elada ja töötada, olles samal ajal
kindlad, et nende õigusi austatakse ja nende turvalisus on tagatud, pidades
silmas ühiseid keerulisi ülesandeid, näiteks ELi tervikliku sisserändepoliitika
väljatöötamine eesmärgiga tõhustada liidu konkurentsivõimet ja sotsiaalset
sidusust, Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomine ning raske ja organiseeritud
kuritegevuse, küberkuritegevuse ja terrorismi tõkestamine ja nende vastu
võitlemine.
(2)
Liidupoolne rahastamine sellise ala
väljaarendamiseks peaks olema käegakatsutav märk solidaarsuse ja vastutuse
jagamisest, mis on hädavajalik ühistele probleemidele reageerimisel.
(3)
Ühise raamistiku olemasolu peaks tagama vajaliku
ühtsuse, lihtsustamise ja nimetatud rahastamise ühetaolise rakendamise kõikides
asjaomastes poliitikavaldkondades.
(4)
Ühises raamistikus tuleks kehtestada abistamise
põhimõtted ning määrata kindlaks liikmesriikide ja komisjoni vastutus nende
põhimõtete kohaldamise tagamisel.
(5)
Liidupoolne rahastamine oleks tõhusam ja paremini
suunatud, kui rahastamiskõlblike meetmete kaasrahastamine põhineks
strateegilisel mitmeaastasel programmitööl, mille iga liikmesriik koostab
koostöös komisjoniga.
(6)
Erimääruste alusel toetatavad kolmandates riikides
ja nendega seoses elluviidavad meetmed peaksid tagama sünergia ja sidususe
väljaspool liitu selle geograafilistest ja temaatilistest välisabivahenditest
toetatavate muude meetmetega. Eelkõige tuleks sellise toetuse rakendamisel
püüda saavutada täielik ühtsus ELi välistegevuse põhimõtete ja üldeesmärkide
ning asjaomase riigi või piirkonnaga seotud välispoliitika vahel. Nende eesmärk
ei tohiks olla toetada otseselt majandusarengule suunatud meetmeid ja need
peaksid vajaduse korral täiendama välisabivahenditest antavat rahalist abi. Ühtsus
tagatakse ka liidu humanitaarpoliitikaga, eelkõige seoses erakorralise abi
rakendamisega.
(7)
Välistegevus peaks olema järjepidev ja ühtne, nagu
on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artikli 18 lõikes 4.
(8)
Selleks et saavutada liidupoolse rahastamisega
seotud eesmärke, tuleks liikmesriikidel ja komisjonil enne mitmeaastaste
programmide ettevalmistamist alustada poliitikadialoogi ning seeläbi luua ühtne
strateegia iga liikmesriigi jaoks eraldi.
(9)
Strateegia kohta tuleks teha vahekokkuvõte, et
tagada piisav rahastamine ajavahemikul 2018–2020.
(10)
Liikmesriigid peaksid looma partnerlussuhte
asjaomaste asutuste ja organitega, et valmistada ette oma riiklikud programmid
ning need ellu viia ja teha nende üle järelevalvet kogu mitmeaastase perioodi
jooksul. Liikmesriigid peaksid looma järelevalvekomiteed, et need teeks
järelevalvet riiklike programmide üle ning abistaks liikmesriike rakendamise ja
eesmärkide saavutamisel tehtud edusammude analüüsimisel.
(11)
Riiklike programmide alusel tehtavate kulude
rahastamiskõlblikkus tuleb siseriiklikes õigusaktides kindlaks määrata ühiste
põhimõtete järgi. Tuleks kindlaks määrata kulude rahastamiskõlblikkuse algus-
ja lõppkuupäev, et sätestada riiklike programmide rakendamise ühtsed ja
õiglased eeskirjad.
(12)
Tehniline abi peaks liikmesriikidel võimaldama
toetada riiklike programmide rakendamist ning aidata toetusesaajatel täita oma
kohustusi ja liidu õigusakte.
(13)
Selleks et tagada nõuetekohane raamistik
erakorralise abi kiireks osutamiseks, peaks kooskõlas finantsmääruse[10] sättega, mis võimaldab
paindlikkust nõuetekohaselt põhjendatud erijuhtudel, käesoleva määrusega
võimaldama toetada meetmeid, mille kulud tekkisid enne, kui esitati taotlus
asjaomase abi saamiseks.
(14)
Euroopa Liidu finantshuve tuleks kogu kulutsükli
vältel kaitsta proportsionaalsete meetmete kaudu, mis hõlmavad rikkumiste
ärahoidmist, avastamist ja uurimist, samuti kadumaläinud, alusetult
väljamakstud või ebaõigesti kasutatud vahendite tagasinõudmist ning vajaduse
korral karistusi.
(15)
Liikmesriigid peaksid võtma vastu vajalikud meetmed,
et tagada juhtimis- ja kontrollisüsteemi nõuetekohane toimimine ja rakendamise
kvaliteet. Selleks oleks vajalik kehtestada üldpõhimõtted ja vajalikud
funktsioonid, mida süsteemid peaksid täitma.
(16)
Riiklike programmide tõhusa ja nõuetekohase
rakendamise tagamiseks tuleks täpsustada liikmesriikide kohustusi seoses
juhtimis- ja kontrollisüsteemide ning eeskirjade eiramise ja liidu õiguse
rikkumise ärahoidmise, avastamise ja kõrvaldamisega.
(17)
Vastavalt subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse
põhimõttele peaksid liikmesriigid kandma oma juhtimis- ja kontrollisüsteemide
kaudu esmavastutust riiklike programmide rakendamise ja kontrolli eest.
(18)
Ainult liikmesriikide volitatud vastutavad asutused
saavad anda piisava kinnituse selle kohta, et enne toetusesaajatele liidu
eelarvest abi andmist on teostatud vajalikud kontrollid. Seetõttu tuleks
sõnaselgelt sätestada, et liidu eelarvest võib hüvitada ainult volitatud
vastutavate asutuste kulusid.
(19)
Tuleks määrata kindlaks komisjoni volitused ja
vastutus juhtimis- ja kontrollisüsteemide tõhusa toimimise kontrollimisel ning
liikmesriigilt meetmete võtmise nõudmisel.
(20)
Liidu eelarvelisi kulukohustusi tuleb täita igal
aastal. Tõhusa programmijuhtimise tagamiseks on vajalik sätestada aastabilansi-
ja lõppmakse tasumise ühised eeskirjad.
(21)
Programmi alguses tehtav eelmakse tagab, et
liikmesriigil on vahendeid, et toetada toetusesaajaid programmi rakendamisel
juba alates programmi vastuvõtmisest. Seepärast
tuleks ette näha algsed eelmaksesummad. Algne
eelmakse peaks olema programmi lõpetamise ajaks täielikult
raamatupidamisarvestusest välja kantud.
(22)
Finantsmääruse iga kolme aasta järel toimuva
läbivaatamisega[11]
tehakse ühise juhtimise põhimõtetes muudatusi, mida tuleb arvesse võtta.
(23)
Pidades silmas aruandekohustuse tugevdamist seoses
liidu eelarvest asjaomasel aastal kaasrahastatavate kuludega, tuleks luua
raamatupidamisarvestuse iga-aastase kontrolli ja heakskiitmise raamistik. Selle
raamistiku alusel peaks vastutav asutus esitama komisjonile riikliku programmi
kohta vahendite haldaja kinnituse koos raamatupidamise aastaaruande, kokkuvõtva
aruande, sõltumatu auditiarvamuse ja kontrolliaruandega.
(24)
Eesmärgiga toetada kogu liidus
raamatupidamisarvestuse iga-aastase kontrolli ja heakskiitmise aluseks olevat
kindlust, tuleks liikmesriikides läbiviidavate kontrollide viisi ja taseme
kohta kehtestada ühised sätted.
(25)
Liidu vahendite mõistliku finantsjuhtimise
tagamiseks võib komisjonil osutuda vajalikuks finantskorrektsioonide tegemine.
Et tagada liikmesriikidele õiguskindlus, on oluline määrata kindlaks asjaolud,
mille korral liidu või liikmesriigi kohaldatava õiguse rikkumine võib tuua
kaasa komisjoni tehtavad finantskorrektsioonid. Selleks et tagada, et
finantskorrektsioonid, mida komisjon võib liikmesriikidele kehtestada, oleksid
seotud ELi finantshuvide kaitsmisega, peaksid need piirduma juhtudega, kus
liidu või riigi õiguse rikkumine puudutab otseselt või kaudselt meetmete ja
vastavate kulude rahastamiskõlblikkust, seaduslikkust, juhtimist või kontrolli.
Et tagada proportsionaalsus, on oluline, et komisjon võtaks
finantskorrektsiooni summa üle otsustamisel arvesse rikkumise raskust. Seoses
sellega on asjakohane sätestada komisjoni tehtavate finantskorrektsioonide
kohaldamise kriteeriumid ja menetlus, mille tulemusel võidakse teha otsus finantskorrektsiooni
kohta.
(26)
Vastutavate asutuste ja liidu eelarve vahelise
finantssuhte kehtestamiseks peaks komisjon nende asutuste
raamatupidamisarvestust igal aastal kontrollima ja selle heaks kiitma.
Raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsus peaks hõlmama
raamatupidamisarvestuse täielikkust, täpsust ja tõepärasust, kuid mitte kulude
vastavust liidu õigusaktidele.
(27)
Komisjon, kes vastavalt Euroopa Liidu lepingu
artiklile 17 vastutab liidu õigusaktide nõuetekohase kohaldamise eest,
peaks otsustama, kas liikmesriikide kulud on vastavuses liidu õigusaktidega.
Liikmesriikidele tuleks anda õigus oma makseotsuseid põhjendada. Selleks et
anda liikmesriikidele minevikus tehtud kuludega seoses õiguslikud ja rahalised
tagatised, tuleks kindlaks määrata maksimaalne ajavahemik, mille vältel
komisjon otsustab, millised finantstagajärjed peaksid olema eeskirjade
eiramisel.
(28)
Et soodustada finantsdistsipliini, on kohane
määrata kindlaks riikliku programmi mis tahes eelarvelise kulukohustuse osa
vabastamise kord, eriti kui summa puhul võib vabastamise suhtes teha erandi,
eelkõige siis, kui viivitused programmi rakendamisel tulenevad edasilükkava
mõjuga kohtu- või haldusmenetlusest või vääramatu jõuga seotud põhjustest.
(29)
Et tagada kohustustest vabastamise üldeeskirjade
asjakohane kohaldamine, peaks kehtestatud eeskirjades olema üksikasjalikult
sätestatud, kuidas kohustustest vabastamise tähtajad kindlaks määratakse ja
kuidas vastavad summad arvutatakse.
(30)
On oluline teadvustada liidu rahastamisalaseid
saavutusi laiemale avalikkusele. Kodanikel on õigus teada, kuidas liidu
rahalisi vahendeid kasutatakse. Põhiroll avalikkusele sobiva teabe edastamisel
lasub nii vastutavatel asutustel kui ka toetusesaajatel. Et tagada laiema
üldsuse tõhusam teavitamine ja tugevam koostoime komisjoni algatusel toimuvate
teavitustoimingute vahel, tuleb käesoleva liidupoolse rahastamise alusel
teavitamismeetmetele eraldatud eelarvest rahastada ka Euroopa Liidu
poliitiliste prioriteetide propageerimist, tingimusel et need on seotud käesoleva
liidupoolse rahastamise üldeesmärkidega.
(31)
Selleks et tagada teabe levitamine käesoleva
liidupoolse rahastamise kohta ja teavitada potentsiaalseid toetusesaajaid
rahastamisvõimalustest, tuleks käesoleva määruse alusel määratleda
üksikasjalikud teabe- ja teavitamismeetmete eeskirjad ning samuti selliste
meetmete konkreetsed tehnilised omadused ning iga liikmesriik peaks looma
veebilehe või veebiportaali vajaliku teabega.
(32)
Toetatavate meetmete tõhusus sõltub ka nende
hindamisest ja nende tulemuste levitamisest. Sellega seoses tuleks selgelt
kindlaks määrata liikmesriikide ja komisjoni vastutus ning hindamise
usaldusväärsust ja sellega seotud teabe kvaliteeti tagav kord.
(33)
Selleks et muuta käesoleva määruse sätteid, mis
käsitlevad kulude rahastamiskõlblikkuse ühiseid põhimõtteid, tuleks komisjonile
kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 anda õigus võtta
vastu delegeeritud õigusakte. Eriti oluline on, et komisjon viiks oma
ettevalmistustöö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide
tasandil. Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise ja
koostamise ajal tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning
asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(34)
Selleks et tagada käesoleva määruse rakendamiseks
ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid
volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu
16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011 (millega
kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide
läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni
rakendamisvolituste teostamise suhtes)[12].
(35)
Kontrollimenetlust tuleks kasutada rakendusaktide
puhul, millega sätestatakse liikmesriikide ühised kohustused, eelkõige teabe
edastamisel komisjonile, ning nõuandemenetlust tuleks kasutada nende
rakendusaktide vastuvõtmisel, mis on seotud komisjonile edastatava teabe
näidisvormidega, arvestades nende puhttehnilist olemust.
(36)
Kuna käesoleva määruse eesmärki, nimelt üldsätete
kehtestamist, ei suuda liikmesriigid piisaval määral saavutada ja seda saab
paremini saavutada ELi tasandil, võib EL võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu
lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis
sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus
nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale. Euroopa Liidu lepingule
ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa
seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ja ilma et see
piiraks kõnealuse protokolli artikli 4 kohaldamist, ei osale need liikmesriigid
käesoleva määruse vastuvõtmisel ning see ei ole nende suhtes siduv ega
kohaldatav. [VÕI] [Vastavalt Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse
asutamislepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva
protokolli artiklile 3 on Ühendkuningriik ja Iirimaa teatanud oma soovist
osaleda käesoleva määruse vastuvõtmisel ja kohaldamisel.]
(37)
Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise
lepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2
kohaselt ei osale Taani käesoleva määruse vastuvõtmisel, mistõttu see ei ole
tema suhtes siduv ega kohaldatav,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Eesmärk ja reguleerimisala
Käesoleva määrusega kehtestatakse erimääruste
rakendamise üldeeskirjad seoses järgnevaga:
(a)
kulude rahastamine;
(b)
partnerlus, programmitöö, aruandlus, järelevalve ja
hindamine;
(c)
liikmesriikide kehtestatavad juhtimis- ja
kontrollisüsteemid;
(d)
raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja
heakskiitmine.
Artikkel 2
Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi
mõisteid:
(e)
„Erimäärused”
–
määrus .../2012/EL, [millega luuakse Varjupaiga- ja
Rändefond aastateks 2014–2020];
–
määrus …/2012/EL, [millega luuakse Sisejulgeolekufondi
osana politseikoostöö, kuritegevuse tõkestamise ja selle vastu võitlemise ning
kriisiohjamise rahastamisvahend]; ning
–
mis tahes muu määrus, millega sätestatakse
käesoleva määruse kohaldamine;
(f)
„programmitöö” – mitmeastmeline korraldamise,
otsustamise ja rahastamise protsess, mille eesmärk on rakendada mitut aastat
hõlmava ajavahemiku vältel liidu ja liikmesriikide ühiseid meetmeid erimääruste
eesmärkide elluviimiseks;
(g)
„meede” – asjaomase riikliku programmi vastutava
asutuse või sellise asutuse vastutusel valitud projekt või projektid, mis
aitavad täita erimäärustes kehtestatud üld- või erieesmärke;
(h)
„liidu meede” – erimäärustes määratletud
riikidevaheline meede või liidule erilist huvi pakkuv meede;
(i)
„projekt” – spetsiifiline praktiline vahend, mida
liidu toetuse saajad kasutavad meetme või selle osa rakendamiseks;
(j)
„erakorraline abi” – projekt või projektid, mille
abil lahendatakse erimäärustes määratletud hädaolukordi;
(k)
„toetusesaaja” – projekti alusel liidu toetuse
saaja, sõltumata sellest, kas tegemist on avalik-õigusliku või eraõigusliku
asutuse, rahvusvahelise organisatsiooni või Punase Risti või Punase Risti ja
Punase Poolkuu Ühingute Rahvusvahelise Föderatsiooniga.
II PEATÜKK
ABI ANDMISE PÕHIMÕTTED
Artikkel 3
Üldpõhimõtted
1.
Erimääruste alusel antakse toetust liidu eesmärkide
täitmiseks riiklike programmide, liidu meetmete ja erakorralise abi osutamise
kaudu, mis täiendavad riiklikke, piirkondlikke ja kohaliku tasandi meetmeid.
2.
Komisjon ja liikmesriigid tagavad, et erimääruste
alusel antav ja liikmesriikidelt saadav toetus on kooskõlas Euroopa Liidu
tegevuse, poliitika ja prioriteetidega ning täiendab muid Euroopa Liidu
rahastamisvahendeid.
3.
Erimääruste alusel antavat toetust rakendatakse
komisjoni ja liikmesriikide tihedas koostöös.
4.
Oma vastutusala piires tagavad komisjon ja
liikmesriigid, kolmandates riikides ja seoses nendega võetavate meetmete puhul
koos Euroopa Liidu välisteenistusega, koordineerimise käesoleva määruse ja
erimääruste vahel ning liidu muude poliitikavaldkondade ja vahendite, sealhulgas
liidu välistegevuse raamistikku kuuluvate poliitikavaldkondade ja vahendite
vahel.
5.
Komisjon ja liikmesriigid rakendavad usaldusväärse
finantsjuhtimise põhimõtet kooskõlas finantsmääruse artikliga [26].
6.
Komisjon ja liikmesriigid tagavad erimääruste
alusel antava toetuse tulemuslikkuse, eeskätt järelevalve, aruandluse ja
hindamise abil.
7.
Komisjon ja liikmesriigid täidavad käesoleva
määruse ja erimäärustega seonduvaid ülesandeid eesmärgiga vähendada
toetusesaajate halduskoormust.
Artikkel 4
Vastavus liidu ja liikmesriikide õigusele
Erimääruste alusel rahastatavad meetmed peavad
olema kooskõlas kohaldatava liidu ja liikmesriikide õigusega.
Artikkel 5
Euroopa Liidu
finantshuvide kaitse
1.
Komisjon astub vajalikke samme tagamaks, et
erimääruste alusel rahastatavate meetmete rakendamisel kaitstakse Euroopa Liidu
finantshuve pettuse, korruptsiooni ja muu ebaseadusliku tegevuse vastu
ennetustegevuse ja tõhusa kontrolliga ning juhul, kui avastatakse eeskirjade
eiramise juhtumeid, ebaõigesti makstud summade sissenõudmisega ning vajaduse
korral tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate karistustega.
2.
Liikmesriigid hoiavad ära, avastavad ja kõrvaldavad
eeskirjade eiramisi ning nõuavad sisse alusetult makstud summad koos hilinenud
maksete viivistega. Nad teatavad nendest ning haldus- ja kohtumenetluste
kulgemisest komisjonile.
3.
Kui toetusesaajale alusetult makstud summasid ei
ole võimalik sisse nõuda ja selle põhjuseks on liikmesriigi viga või hooletus,
vastutab liikmesriik asjaomaste summade liidu üldeelarvesse tagasimaksmise
eest.
4.
Liikmesriigid pakuvad tõhusat kaitset pettuste
vastu, eelkõige suurema riskiga aladel; kaitse peab toimima hoiatusena, võttes
arvesse meetmete kulusid ja nendest saadavat kasu ning nende
proportsionaalsust.
5.
Komisjonile antakse õigus võtta vastavalt
artiklis 54 osutatud menetlusele vastu delegeeritud õigusakte, milles
käsitletakse lõikes 4 sätestatud liikmesriikide kohustusi.
6.
Komisjonil või tema esindajatel ja kontrollikojal
on õigus auditeerida dokumentide põhjal ja kohapeal kõiki toetusesaajaid,
töövõtjaid ja alltöövõtjaid, keda on rahastatud liidu vahenditest erimääruste
alusel.
Euroopa Pettustevastasele Ametile (OLAF) antakse
volitus korraldada sellise rahastamisega otseselt või kaudselt seotud
ettevõtjate tööruumides kohapealseid kontrolle, mis peavad toimuma määruses
(Euratom, EÜ) nr 2185/96 sätestatud korras ning mille eesmärk on teha
kindlaks, kas toetuslepingu, toetuse andmise otsuse või liidu eelarvest
rahastamise lepinguga seoses esineb pettust, korruptsiooni või mis tahes muud
Euroopa Liidu finantshuve kahjustavat ebaseaduslikku tegevust.
Ilma et see piiraks eelnevate lõikude kohaldamist,
antakse kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega sõlmitud
lepingutega, toetuslepingutega ja toetuse määramise otsustega, samuti käesoleva
määruse ja erimääruste rakendamisest tulenevate lepingutega komisjonile,
kontrollikojale ja OLAFile sõnaselgelt õigus selliseks auditeerimiseks ja
kohapealseks kontrolliks.
Artikkel 6
Programmitöö

Erimääruste eesmärkide saavutamiseks
tegutsetakse mitmeaastase programmitööperioodi (2014–2020) raames, mille kohta
tehakse vahekokkuvõte vastavalt artiklile 15.
III PEATÜKK
LIIDU MEETMETE NING ERAKORRALISE JA
TEHNILISE ABI FINANTSRAAMISTIK
Artikkel 7
Rakendamise raamistik
7.
Komisjon kehtestab üldsumma, mis tehakse komisjoni
algatusel liidu eelarve iga-aastaste assigneeringute alusel kättesaadavaks
liidu meetmete, erakorralise abi ja tehnilise abi tarbeks.
8.
Komisjon võtab rakendusaktiga vastu liidu meetmete
ja erakorralise abi tööprogrammi. Kõnealune rakendusakt võetakse vastu
vastavalt artikli 55 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusele.
9.
Komisjon võib eraldi võtta vastu erakorralise abi
tööprogrammi, et tagada vahendite õigeaegne kättesaadavus.
10.
Komisjoni algatusel võetavaid liidu meetmeid,
antavat erakorralist abi ja tehnilist abi võib rakendada:
–
komisjon otse või rakendusametite kaudu;
–
üksused ja isikud, kes ei ole liikmesriigid,
kaudselt kooskõlas finantsmääruse artikliga [57].
Artikkel 8
Erakorraline abi
1.
Erimäärustes määratletud hädaolukordadele reageerimiseks
võib komisjon otsustada anda erakorralist abi.
2.
Olemasolevate vahendite piires võib erakorraline
abi ulatuda kuni 100 %-ni rahastamiskõlblikest kuludest.
3.
Erakorraline abi võib tähendada abi osutamist
liikmesriikides ja kolmandates riikides kooskõlas erimäärustes kindlaksmääratud
eesmärkide ja meetmetega.
4.
Erakorralise abiga võib katta enne toetusavalduse
või abipalve esitamise kuupäeva tekkinud kulusid, kui see on meetme
rakendamiseks vajalik.
Artikkel 9
Liidu meetmed ja erakorraline abi
kolmandates riikides või seoses nendega
1.
Komisjon võib otsustada rahastada liidu meetmeid ja
erakorralist abi kolmandates riikides või seoses nendega kooskõlas erimäärustes
sätestatud eesmärkide ja meetmetega.
2.
Kui selliseid meetmeid rakendatakse otse, peab
järgmistel isikutel või üksustel olema võimalus esitada taotlusi:
(a)
liikmesriigid;
(b)
kolmandad riigid;
(c)
kolmandate riikide ning liidu või liikmesriike
asutatud ühisorganid;
(d)
rahvusvahelised organisatsioonid, sealhulgas
piirkondlikud organisatsioonid, ÜRO asutused, osakonnad ja missioonid,
rahvusvahelised finantseerimisasutused ja arengupangad ja rahvusvahelise
kohtualluvusega institutsioonid, niivõrd kui need aitavad kaasa asjaomas(t)e
erimäärus(t)e eesmärkide saavutamisele;
(e)
Rahvusvaheline Punase Risti komitee (ICRC), Punase
Risti ja Punase Poolkuu Ühingute Rahvusvaheline Föderatsioon;
(f)
Euroopa Liidus ja Schengen acquis'
rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega seotud riikides loodud ja
registreeritud valitsusvälised organisatsioonid.
Artikkel 10
Tehniline abi komisjoni algatusel
1.
Erimäärustega võib komisjoni algatusel või tema
nimel toetada käesoleva määruse või erimääruste rakendamiseks vajalikku
ettevalmistustööd, järelevalvet, haldus- ja tehnilist abi, hindamist,
auditeerimist ning kontrollimeetmeid.
2.
Need meetmed sisaldavad järgmist, kuid ei piirdu
sellega:
(a)
abi projekti ettevalmistamisel ja hindamisel;
(b)
käesoleva määruse ja erimääruste tõhusa halduse
institutsioonilise tugevdamise ja haldusvõimekuse suurendamise toetamine;
(c)
käesoleva määruse ja erimääruste analüüsi, halduse,
järelevalve, teabevahetuse ja rakendamisega seotud meetmed ning
kontrollisüsteemide ja tehnilise ja haldusabi rakendamisega seotud meetmed;
(d)
hindamised, ekspertide aruanded, statistika ja
uuringud, sealhulgas erimääruste toimimist käsitlevad üldist laadi uuringud;
(e)
meetmed, mis hõlmavad teabe levitamist, võrgustike
tegevuse toetamist, teavitamistoiminguid, teadlikkuse suurendamist ja koostöö
edendamist ning kogemuste vahetamist, sealhulgas kolmandate riikidega. Et
tagada laiema üldsuse tõhusam teavitamine ja tugevam koostoime komisjoni
algatusel toimuvate teavitamistoimingute vahel, tuleb käesoleva määruse alusel
teavitusmeetmetele eraldatud eelarvest rahastada ka Euroopa Liidu poliitiliste
prioriteetide propageerimist, tingimusel et need on seotud käesoleva määruse ja
erimääruste üldeesmärkidega;
(f)
 juhtimiseks, järelevalveks, kontrollimiseks ja
hindamiseks kasutatavate arvutisüsteemide paigaldamine, kasutamine ning
omavahel ühendamine;
(g)
ühise hindamis- ja järelevalveraamistiku
kavandamine ning näitajate süsteemi kavandamine, võttes vajaduse korral arvesse
liikmesriikide näitajaid;
(h)
 meetmed, mis hõlmavad hindamismeetodite
täiendamist ja teabevahetust hindamistavade valdkonnas;
(i)
määratud asutustele ja toetusesaajatele mõeldud
konverentsid, seminarid, töörühmad ja muud käesoleva määruse ja erimääruste
rakendamisega seotud ühised teavitamis- ja koolitusmeetmed;
(j)
auditeerimisega seotud meetmed.
3.
Need meetmed võivad käsitleda eelnevaid ja
järgnevaid finantsraamistikke.
IV PEATÜKK
Riiklikud
programmid
1 Jagu
Programmitöö ja rakendamise raamistik
Artikkel 11
Meetmete
subsidiaarsus ja proportsionaalsus
1.
Liikmesriigid ja nende poolt selleks määratud
asutused (edaspidi „määratud asutused”) vastutavad programmide rakendamise ja
käesoleva määruse ja erimääruste kohaste ülesannete täitmise eest asjakohasel
tasandil kooskõlas liikmesriigi institutsioonilise, õigus- ja
finantsraamistikuga ning vastavalt käesolevale määrusele ja erimäärustele.
2.
Erimääruste alusel antava toetuse rakendamise ja
kasutamise kord, eeskätt vajalikud finants- ja haldusressursid, mis on seotud
aruandluse, hindamise, juhtimise ja kontrolliga, peavad olema proportsionaalsed
eraldatud toetusega.
Artikkel 12
Partnerlus
1.           Iga liikmesriik korraldab
vastavalt siseriiklikele eeskirjadele ja tavadele partnerluse asjaomaste
asutuste ja organitega riiklike programmide kavandamiseks ja rakendamiseks.
Sellisteks asutusteks ja organiteks võivad olla
pädevad piirkondlikud, kohalikud, munitsipaal- ja muud avaliku sektori asutused
ning vajaduse korral rahvusvahelised organisatsioonid ja kodanikuühendused,
näiteks valitsusvälised organisatsioonid või tööturu osapooled.
2.           Partnerlussuhetes järgitakse
täielikult iga partneri institutsioonilisi, õiguslikke ja finantsalaseid
volitusi.
3.
Partnerid kaasatakse riiklike programmide
ettevalmistamisse, rakendamisse ning järelevalve- ja hindamistegevusse.
4.
Kõik liikmesriigid loovad riiklike programmide
rakendamise toetamiseks järelevalvekomitee.
5.
Komisjon võib osaleda järelevalvekomitee töös
nõuandva pädevusega.
Artikkel 13
Poliitikadialoog

1.
Programmitöö perioodi alustamiseks peab komisjon
iga liikmesriigiga poliitikadialoogi, kus arutatakse riiklikke tingimusi ja
liidu eelarve võimalikku panust nende täitmiseks, pidades silmas asjaomase
liikmesriigi lähteolukorda ja erimääruste eesmärke. Poliitikadialoogi järel
koostatakse kooskõlastatud protokolli või kirjavahetuse alusel järeldused, kus
määratakse kindlaks asjaomase liikmesriigi erivajadused ja prioriteedid ning
mida kasutatakse riiklike programmide ettevalmistamisel raamistikuna.
Juhul kui meetmeid rakendatakse kolmandates
riikides või seoses nendega, ei tohi sellised meetmed olla otseselt arengule
suunatud ning poliitikadialoogi käigus tuleb püüda saavutada täielik kooskõla
liidu välistegevuse põhimõtete ja üldeesmärkide ning asjaomase riigi või
piirkonnaga seotud välispoliitikaga.
2.
Artiklis 39 osutatud maksetaotluse ja
artiklis 49 osutatud rakendamise aruande analüüsimisel vaatavad asjaomane
liikmesriik ja komisjon üle riikliku programmi rakendamisel tehtud edusammud,
pidades silmas poliitikadialoogi järeldusi.
Artikkel 14
Riiklike
programmide ettevalmistamine ja heakskiitmine
1.
Artikli 13 lõikes 1 osutatud
poliitikadialoogi järelduste põhjal esitab iga liikmesriik kooskõlas
erimäärustega riikliku programmi.
2.
Iga esitatud riiklik programm hõlmab ajavahemiku
1. jaanuar 2014 kuni 31. detsember 2020 eelarveaastaid ning
koosneb järgmisest osadest:
(a)
liikmesriigi lähteolukorra kirjeldus;
(b)
analüüs, milles käsitletakse liikmesriigi tingimusi
ja programmiga hõlmatud ajavahemiku jooksul nende täitmiseks kavandatud
riiklikke eesmärke;
(c)
nõuetekohane strateegia, milles määratakse kindlaks
liidu eelarve toel taotletavad eesmärgid, nende saavutamiseks võetavad meetmed,
esialgne ajakava ning nende eesmärkide saavutamiseks kavandatud meetmete
näited;
(d)
mehhanismid, millega tagatakse kooskõlastamine
erimäärustega kehtestatud vahendite ning teiste liidu ja riiklike vahendite
vahel;
(e)
teave kehtestatava järelevalve- ja
hindamisraamistiku kohta ning näitajad, mida kasutatakse seoses liikmesriikide
lähteolukorraga eesmärkide rakendamisel saavutatud edu mõõtmiseks;
(f)
kord, millega tagatakse liidu eelarvest saadava
toetuse tulemuslik ja tõhus rakendamine, sealhulgas tehnilise abi kavandatud
kasutamine ja artiklis 12 sätestatud partnerluspõhimõtte rakendamiseks
valitud lähenemisviis;
(g)
rahastamiskava projekt perioodi iga eelarveaasta
kaupa;
(h)
mehhanismid ja meetodid riikliku programmi
avalikustamiseks;
(i)
riikliku programmi rakendussätted, mis sisaldavad
määratud asutuste andmeid.
3.
Liikmesriigid esitavad kavandatavad riiklikud
programmid komisjonile hiljemalt kolm kuud pärast artikli 13 lõikes 1
osutatud poliitikadialoogi lõpetamist.
4.
Riiklikud programmid koostatakse vastavalt
mudelile, mille komisjon on heaks kiitnud. Asjaomane rakendusakt võetakse vastu
kooskõlas artikli 55 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.
5.
Enne esitatud riikliku programmi heakskiitmist
analüüsib komisjon:
(a)
 selle vastavust erimääruste eesmärkidele ja
artikli13 lõikes 1 osutatud poliitikadialoogi järeldustele;
(b)
 esitatud riiklikus programmis kavandatud
eesmärkide, näitajate, ajakava ja näidismeetmete asjakohasust, pidades silmas
esitatud strateegiat;
(c)
 lõike 2 punktis i osutatud
rakendussätete asjakohasust, arvestades kavandatavaid meetmeid;
(d)
 esitatud programmi vastavust liidu õigusaktidele;
(e)
vastastikust täiendavust teistest liidu fondidest,
sealhulgas Euroopa Sotsiaalfondist, saadava toetusega;
(f)
kui see on erimääruse alusel kohaldatav,
kolmandates riikides või seoses nendega taotletavate eesmärkide ja võetavate
meetmete näidete puhul, kooskõla liidu välistegevuse põhimõtete ja
üldeesmärkide ning asjaomase riigi või piirkonnaga seotud välispoliitikaga.
6.
Komisjon teeb oma tähelepanekud kolme kuu jooksul
alates riikliku programmi kavandi esitamise kuupäevast. Kui komisjon leiab, et
kavandatav riiklik programm ei ole erimääruste eesmärkidega kooskõlas ja on
strateegiat silmas pidades puudulik või ei vasta liidu õiguse sätetele, palub
ta asjaomasel liikmesriigil esitada kogu vajalik lisateave ning vajaduse korral
vaadata riikliku programmi kavand uuesti läbi. Liikmesriik annab komisjonile
kogu vajaliku lisateabe ja teeb vajaduse korral riikliku programmi kavandisse
parandused.
7.
Komisjon kiidab iga riikliku programmi
rakendusaktiga heaks hiljemalt kuus kuud pärast seda, kui liikmesriik on selle
ametlikult esitanud, eeldusel et komisjoni tehtud märkusi on nõuetekohaselt
arvesse võetud.
8.
Uute või ettenägematute olukordade esinemisel võib
heakskiidetud riikliku programmi komisjoni või asjaomase liikmesriigi algatusel
uuesti läbi vaadata ja vajaduse korral muuta järelejäänud programmitöö
perioodiks.
Artikkel 15
Vahekokkuvõte
1.
Komisjon ja kõik liikmesriigid analüüsivad olukorra
uuesti läbi 2017. aastal, pidades silmas liidu poliitikas ja asjaomases
liikmeriigis toimunud arengut.
2.
Pärast sellist analüüsi võivad liikmesriigid oma
riiklikke programme muuta. Riiklikesse programmidesse tehakse muudatusi nende
liikmesriikide puhul, kes saavad kooskõlas erimäärustega lisaeraldisi.
3.
Artiklis 14 sätestatud riiklike programmide
ettevalmistamist ja heakskiitmist käsitlevaid eeskirju kohaldatakse mutatis
mutandis muudetud riiklike programmide ettevalmistamise ja heakskiitmise
suhtes.
4.
Komisjon eraldab liikmesriikidele riiklike
programmide jaoks rakendusaktide abil vahendid, mis on kättesaadavad
erimääruste kohase vahekokkuvõtte raames. Pärast vahekokkuvõtte lõpetamist
esitab komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomiteele ning Regioonide komiteele aruande käesoleva määruse ja
erimääruste kohaselt tehtud vahekokkuvõtte kohta.
Artikkel 16
Rahastamisstruktuur
1.
Riiklike programmide alusel antakse rahalist abi
toetuste vormis.
2.
Riiklike programmide alusel toetatavaid meetmeid
kaasrahastatakse avaliku sektori või eraallikatest, need on mittetulundusliku
olemusega ning neid ei rahastata teistest Euroopa Liidu üldeelarvega kaetud
allikatest.
3.
Liidu eelarvest ettenähtud rahaline toetus ei ületa
7,5 % projekti rahastamiskõlblikest kogukuludest.
4.
Liidu eelarvest ettenähtud rahalist toetust võib
suurendada 90 %-ni erimeetmete või strateegiliste prioriteetide alusel,
nagu on kindlaks määratud erimäärustes.
5.
Liidu eelarvest ettenähtud rahalist toetust võib
samuti suurendada 90 %-ni nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel, eelkõige
juhul, kui muul moel ei oleks saanud projekti rakendada ning riikliku programmi
eesmärke saavutada.
Artikkel 17
Rahastamiskõlblikkuse
üldpõhimõtted
1.
Kulude rahastamiskõlblikkus määratakse riiklike
eeskirjadega, välja arvatud juhul, kui käesolevas määruses või erimäärustes on
kehtestatud erieeskirjad.
2.
Vastavalt erimäärustele peavad kulud selleks, et
olla rahastamiskõlblikud:
(a)
kuuluma erimääruste ja nende eesmärkide
reguleerimisalasse;
(b)
olema vajalikud asjaomase projekti meetmete
võtmiseks;
(c)
olema põhjendatud ning vastama usaldusväärse
finantsjuhtimise, eelkõige ökonoomsuse ja kulutasuvuse põhimõtetele.
3.
Kulud vastavad erimääruste alusel toetuse saamise
tingimustele, kui:
–
need on tekkinud ja toetusesaaja on nende eest
tasunud ajavahemikul 1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2022
ning
–
kulude eest on tegelikult tasunud volitatud vastutav
asutus ajavahemikul 1. jaanuarist 2014 kuni 30. juunini 2023.
4.
Toetusesaajalt vastutavale asutusele esitatud
maksetaotluses sisalduvaid kulusid tõendatakse arvetega või samaväärse
tõendusjõuga raamatupidamisdokumentidega, välja arvatud artikli 18 lõike 1
punktide b, c ja d kohaste toetusvormide puhul. Erandina lõikest 3 on
selliste vormide puhul maksetaotluses sisalduvad summad need, mis vastutav
asutus toetusesaajale hüvitab.
5.
Otseselt projekti rakendamise jooksul saadud
puhastulu, mida ei võetud arvesse projekti heakskiitmise ajal, arvutatakse
toetusesaaja esitatud lõplikus maksenõudes projekti rahastamiskõlblikest
kuludest maha.
Artikkel 18
Rahastamiskõlblikud
kulud
1.
Rahastamiskõlblikke kulusid saab hüvitada
järgmiselt:
(a)
tegelikult tehtud ja väljamakstud
rahastamiskõlblike kulude hüvitamine, vajaduse korral koos
amortisatsioonikuludega;
(b)
ühikuhindade standardiseeritud astmik;
(c)
ühekordsed maksed;
(d)
kindlasummaline rahastamine, mille korral
kohaldatakse ühe või mitme konkreetse kulukategooria suhtes protsendimäära.
2.
Lõikes 1 osutatud võimalusi võib ühendada
ainult juhul, kui iga neist hõlmab eri kulukategooriaid või kui neid
kasutatakse eri projektide jaoks, mis moodustavad osa meetmest, või meetme
järgmiste etappide jaoks.
3.
Kui projekti rakendatakse ainuüksi ehitustööde,
kaupade või teenuste hanke kaudu, kohaldatakse ainult lõike 1
punkti a.
4.
Lõike 1 punktides b, c ja d osutatud
summad määratakse eelnevalt kindlaks ühel järgmistest viisidest:
(a)
aus, õiglane ja kontrollitav arvutusmeetod, mis
põhineb:
i)        statistilistel andmetel või muul
objektiivsel teabel või
ii)       toetusesaajate varasemat tegevust
puudutavatel kontrollitud andmetel või nende tavapäraste kuluarvestustavade
rakendamisel;
(b)
meetodid ja vastavad ühikuhindade astmikud,
ühekordsed maksed ja kindlasummalised maksed , mida kohaldatakse liidu
poliitikavaldkondades sama tüüpi meetmete/projektide ja toetusesaajate suhtes;
(c)
meetodid ja vastavad ühikuhindade astmikud,
ühekordsed maksed ja kindlasummalised maksed, mida kohaldatakse sama tüüpi
meetmete/projektide ja toetusesaajatega seotud toetuseskeemide suhtes, mida
rahastavad täielikult liikmesriigid.
5.
Dokument, mis sätestab tingimused iga
projekti/meetme toetusele, sätestab meetodi, mida tuleb rakendada meetme kulude
ja toetuse maksmise tingimuste määramisel.
6.
Kui projekti elluviimisel tekib kaudseid kulusid,
võib need arvutada kindlasummalise maksena ühel järgmistest viisidest:
(a)
kindlasummaline makse, mis moodustab kuni 20 %
otsestest rahastamiskõlblikest kuludest ja mis arvutatakse ausa, õiglase ja
kontrollitava arvutusmeetodi alusel või meetodi alusel, mida kasutatakse
sarnast tüüpi meetmete/projektide ja toetusesaajate toetuseskeemide puhul, mida
rahastavad täielikult liimesriigid;
(b)
kindlasummaline makse, mis moodustab kuni 15 %
rahastamiskõlblikest personalikuludest; või
(c)
kindlasummaline makse, mida kohaldatakse otseste
rahastamiskõlblike kulude suhtes ja mis põhineb olemasolevatel meetoditel ja
vastavatel määradel, mida kohaldatakse liidu poliitikavaldkondades sarnast
tüüpi meetmete/projektide ja toetusesaajate suhtes.
7.
Toetused, mille puhul rahaline toetus liidu
eelarvest ei ületa 50 000 eurot, antakse ühekordsete maksete või
ühikuhindade standardiseeritud astmike vormis.
8.
Lõikes 4 osutatud kindlasummalist makset,
ühikuhindade standardiseeritud astmikku ja ühekordseid makseid võib nende
toetuste korral, mille puhul rahaline toetus liidu eelarvest ei ületa
100 000 eurot, arvutada projektipõhise lähenemisviisi alusel, võttes
aluseks vastutava asutuse poolt varem kokkulepitud eelarveprojekti.
9.
Amortisatsioonikulusid võib käsitada
rahastamiskõlblikena järgmistel tingimustel:
(a)
kulud on rahastamiskõlblikud vastavalt riikliku
programmi rahastamiskõlblikkuse eeskirjadele;
(b)
kulude summa on nõuetekohaselt põhjendatud
tõendavate dokumentidega, millel on arvetega võrdväärne tõendusjõud, kui
hüvitamine toimub lõike 1 punktis a osutatud vormis;
(c)
kulud puudutavad ainuüksi projektitoetuse perioodi;

(d)
liidu eelarvest antavat rahalist toetust ei ole
kasutatud amortiseerunud vara soetamiseks.
Artikkel 19
Mitterahastamiskõlblikud
kulud
Järgmised kulud ei ole erimääruste alusel
rahastamiskõlblikud liidu eelarvest toetuse saamiseks:
(a)
laenuintress;
(b)
hoonestamata maa ost;
(c)
kui maa on vajalik projekti rakendamiseks,
hoonestatud maa ostu summa, mis ületab 10 % asjaomase projekti
rahastamiskõlblikest kogukuludest;
(d)
käibemaks. Käibemaksusummad on siiski
rahastamiskõlblikud, kui nad ei ole riigi käibemaksuõiguse alusel tagasi
nõutavad ja kui neid maksab toetusesaaja, kes ei ole mittemaksukohustuslane
direktiivi 2006/112/EÜ artikli 13 lõike 1 tähenduses, juhul kui
sellised käibemaksusummad ei ole tekkinud seoses infrastruktuuri tagamisega.
Artikkel 20
Liikmesriikide algatusel antav
tehniline abi
1.
Asjaomase liikmesriigi algatusel võidakse iga
riikliku programmi puhul erimääruste alusel rahastada ettevalmistus-,
juhtimis-, järelevalve-, hindamis-, teabe- ja teavitamis-, võrgustike tegevus-,
kontrolli- ja auditimeetmeid ning meetmeid käesoleva määruse ja erimääruste
rakendamiseks vajaliku haldussuutlikkuse tugevdamiseks.
2.
Need meetmed võivad hõlmata eelkõige järgmist:
(a)
meetmete või projektide ettevalmistamise, valiku,
hindamise, juhtimise ja järelevalvega seotud kulud;
(b)
meetmete või projektide auditeerimiste ja
kohapealsete kontrollidega seotud kulud;
(c)
meetmete või projektide hindamisega seotud kulud;
(d)
meetmete või projektidega seotud teabe, selle
levitamise ja läbipaistvusega seotud kulud;
(e)
käesoleva määruse ja erimääruste haldamiseks,
järelevalveks ja hindamiseks vajalike arvutisüsteemide soetamise, paigaldamise
ja hooldusega seotud kulud;
(f)
meetmete elluviimisega seotud järelevalvekomiteede
ja alamkomiteede koosolekute kulud; nimetatud kulud võivad sisaldada ka
ekspertide ja teiste komiteedes osalejate, sealhulgas kolmandatest riikidest
pärit osavõtjate kulusid, kui nende isikute osavõtt on meetmete tõhusa elluviimise
seisukohalt oluline;
(g)
käesoleva määruse ja erimääruste rakendamiseks
vajaliku haldussuutlikkuse tugevdamisega seotud kulud.
3.
Liikmesriigid võivad assigneeringuid kasutada
selleks, et toetada toetusesaajate halduskoormuse vähendamise meetmeid,
sealhulgas elektroonilised andmevahetussüsteemid ja meetmed liikmesriikide
asutuste ja toetusesaajate suutlikkuse parandamiseks erimääruste alusel antava
toetuse haldamisel ja kasutamisel.
4.
Need meetmed võivad käsitleda eelnevaid ja
järgnevaid finantsraamistikke.
2 Jagu
Juhtimine ja kontroll
Artikkel 21
Juhtimis- ja
kontrollisüsteemide üldpõhimõtted
Juhtimis- ja kontrollisüsteemidega nähakse ette:
(a)
iga juhtimis- ja kontrolliorgani ülesannete
kirjeldus ja nende ülesannete asutusesisene jaotus;
(b)
vastavus selliste organite omavaheliste ja
organisiseste ülesannete lahususe põhimõttele;
(c)
deklareeritud kulude õigsuse ja korrapärasuse
tagamise kord;
(d)
raamatupidamis- ja finantsandmete ning näitajaid
käsitlevate andmete salvestamise, edastamise, järelevalve ja finantsaruandluse
süsteemid elektroonilisel kujul;
(e)
aruandlus- ja järelevalvesüsteemid, kui vastutav
asutus usaldab ülesannete täitmise mõnele teisele organile;
(f)
juhtimis- ja kontrollisüsteemide toimimise
auditeerimise kord;
(g)
piisava kontrolljälje tagamise süsteemid ja menetlused;
(h)
eeskirjade eiramise, sealhulgas pettuse
ärahoidmine, avastamine ja parandamine ning põhjendamatult makstud summade ja
kogunenud intressi tagasinõudmine.
Artikkel 22
Liikmesriikide kohustused
1.
Liikmesriigid täidavad juhtimise, kontrollimise ja
auditeerimisega seotud kohustusi ning võtavad enda kanda finantsmääruses ja
käesolevas määruses sätestatud ühise juhtimise eeskirjadest tuleneva
vastutusala. Vastavalt ühise juhtimise põhimõttele vastutavad liikmesriigid
riiklike programmide juhtimise ja kontrolli eest.
2.
Liikmesriigid tagavad programmide juhtimis- ja
kontrollisüsteemide loomise kooskõlas käesoleva määruse sätetega ning
süsteemide tõhusa toimimise.
3.
Liikmesriigid eraldavad igale asutusele piisavalt
vahendeid oma ülesannete täitmiseks kogu programmitöö perioodi vältel.
4.
Liikmesriigid kehtestavad kooskõlas käesoleva
määrusega projektide valimise ja rakendamise eeskirjad ja menetlused.
5.
Kogu liikmesriikide ja komisjoni vaheline ametlik
teabevahetus toimub komisjoni loodava elektroonilise andmevahetussüsteemi
kaudu.
Artikkel 23
Määratud asutused
1.
Iga liikmesriik määrab riikliku programmi
rakendamiseks järgmised asutused:
a)      finantsmääruse artiklis [56] osutatud
akrediteerimisasutus;
b)      volitatud vastutav asutus: liikmesriigi
avaliku sektori asutus, kes kannab ainuvastutust riikliku programmi
nõuetekohase juhtimise ja kontrollimise eest ning hoolitseb komisjoniga toimuva
suhtlemise eest;
c)      auditeerimisasutus: siseriiklik avaliku
sektori asutus või organ, kes on oma ülesannetes vastutavast asutusest ja akrediteerimisasutusest
sõltumatu ja kes vastutab juhtimis- ja kontrollisüsteemi tõhusa toimimise
kontrollimise eest;
d)      vajaduse korral volitatud asutus: mis
tahes avalik-õiguslik või eraõiguslik asutus, kes täidab vastutava asutuse
teatud ülesandeid selle asutuse vastutusel.
2.
Iga liikmesriik kehtestab eeskirjad, mis
reguleerivad tema suhteid lõikes 1 osutatud asutustega ning nende suhteid
komisjoniga.
Artikkel 24
Vastutavate
asutuste akrediteerimine
1.
Kooskõlas finantsmääruse [artikli 56
lõikega 3] akrediteeritakse iga käesoleva määruse alusel kulude juhtimise
ja kontrollimise eest vastutatav asutus akrediteerimisasutuse ametliku otsusega
ministrite tasandil.
2.
Akrediteering antakse olenevalt sellest, kas asutus
täidab käesolevas määruses või käesoleva määruse alusel sätestatud eeskirjade
akrediteerimiskriteeriume, mis käsitlevad sisekeskkonda, kontrollimeetmeid,
teavet ja teavitamist ning järelevalvet.
3.
Akrediteerimine põhineb auditiarvamusel, mille
koostab sõltumatu auditeerimisasutus, kes hindab vastutava asutuse vastavust
akrediteerimiskriteeriumidele. Sõltumatu auditeerimisasutus teeb oma tööd,
võttes arvesse rahvusvaheliselt tunnustatud auditeerimisstandardeid.
4.
Akrediteerimisasutus teostab akrediteeritud
vastutava asutuse tegevuse üle järelevalvet ja tühistab tema akrediteeringu
ametliku otsusega juhul, kui ei täideta enam üht või enamat
akrediteerimiskriteeriumi, välja arvatud juhul, kui vastutav asutus võtab
vajalikke parandusmeetmeid katseaja jooksul, mille määrab akrediteerimisasutus
sõltuvalt probleemi tõsidusest. Akrediteerimisasutus teatab komisjonile
viivitamata igast juhust, mil ta kehtestab akrediteeritud vastutavale asutusele
katseaja või otsustab akrediteeringu tühistada.
5.
Süsteemi tõhusa toimimise tagamiseks antakse
komisjonile kooskõlas artiklis 54 sätestatud korraga õigus võtta vastu
delegeeritud õigusakte seoses järgnevaga:
(a)
vastutavate asutuste akrediteerimise
miinimumtingimused, mis hõlmavad sisekeskkonda, kontrollitegevust, teavet ja
teavitamist ning järelevalvet, samuti akrediteerimise ja akrediteeringu
tühistamise korra eeskirjad;
(b)
vastutavate asutuste akrediteeringu järelevalve ja
läbivaatamise korra eeskirjad;
(c)
vastutavate asutuste kohustused seoses riikliku
sekkumisega, nende juhtimis- ja kontrollialase vastutuse ulatus.
Artikkel 25
Vastutavate asutuse
teostatava kontrolli üldpõhimõtted
1.
Vastutavad asutused teevad süstemaatiliselt kõikide
toetusesaajate edastatud maksetaotluste halduskontrolli ning teevad lisaks
nende kulude kohapealseid kontrolle, mis on seotud toetusesaajate edastatud lõppmaksetaotlustega,
mis on raamatupidamise aastaaruannetes deklareeritud eesmärgiga saavutada
piisav kindlustase.
2.
Kohapealsete kontrollidega seoses koostab vastutav
asutus kõigi toetusesaajate hulgast kontrollvalimi, mis vajaduse korral koosneb
juhuslikust ja riskipõhisest osast, et saada representatiivne veamäär ja
minimaalne usaldustase ning hõlmata samas ka kõige suuremad vead.
3.
Vastutav asutus koostab aruande iga kohapealse
kontrolli kohta.
4.
Kui avastatud probleemid tunduvad olevat oma
laadilt süstemaatilised ja võivad seetõttu ohustada teisi projekte, peab
vastutav asutus tagama lisauurimise ja vajaduse korral ka lisakontrollide
korraldamise, et teha kindlaks selliste probleemide ulatus ja saada teada, kas
veamäär on üle olulisustaseme. Vastutav asutus võtab vajalikud ennetus ja
parandusmeetmed ja teavitab nendest komisjoni artikli 39 lõike 1
punktis c osutatud koondaruandes.
5.
Komisjon võtab rakendusaktidega vastu eeskirjad,
mis on vajalikud käesoleva artikli ühetaoliseks kohaldamiseks. Kõnealused
eeskirjad võivad eelkõige olla seotud järgmisega:
(a)
liikmesriikide läbiviidavate haldus- ja
kohapealsete kontrollide eeskirjad seoses käesoleva määruse ja erimääruste
kohaldamisest tulenevate kohustuste ja rahastamiskõlblikkuse tingimustega;
(b)
eeskirjad seoses kohapealsete kontrollide
miinimumtasemega, mis on vajalik tõhusaks riskijuhtimiseks, sealhulgas
tingimused, mille kohaselt peavad liikmesriigid asjaomaseid kontrolle
suurendama või võivad neid vähendada, kui juhtimis- ja kontrollisüsteemid
toimivad nõuetekohaselt ning veamäärad on vastuvõetaval tasemel;
(c)
tehtud kontrolli ja selle tulemuste aruandluse
eeskirjad ja meetodid.
Kõnealused rakendusaktid võtab vastu komisjon
vastavalt artikli 55 lõikes3 osutatud kontrollimenetlusele.
Artikkel 26
Toetusesaajatele tehtavad
maksed
Vastutavad asutused tagavad, et toetusesaajad
saavad avaliku sektori vahenditest antava toetuse kogusumma kätte võimalikult
kiiresti ja kogu ulatuses. Sellest summast ei arvata midagi maha ega peeta
kinni täiendavaid erimakse ega muid samaväärse toimega makse, mis võiksid neid
summasid toetusesaajate jaoks vähendada.
Artikkel 27
Auditeerimisasutuse ülesanded
1.
Auditeerimisasutus tagab, et juhtimis- ja
kontrollisüsteeme auditeerimisel võetakse aluseks raamatupidamise
aastaaruannetes kajastuvate kulude asjakohast valimit.
Komisjonile antakse õigus võtta vastavalt
artiklis 54 osutatud menetlusele vastu delegeeritud õigusakte, milles
käsitletakse auditeerimisasutuste seisundit ja tingimusi, mida nende tehtavad
auditid peavad täitma.
2.         Kui auditeid teostab asutus, mis ei
ole auditeerimisasutus, tagab auditeerimisasutus, et sellisel asutusel on
tegevuses vajalik sõltumatus.
3.         Auditeerimisasutus tagab, et
auditeerimisel võetakse arvesse rahvusvaheliselt tunnustatud
auditeerimisstandardeid.
Artikkel 28
Koostöö
auditeerimisasutustega
1.           Komisjon teeb
auditeerimisasutustega koostööd nende asjaomaste auditeerimiskavade ja
-meetodite koordineerimiseks ning annab neile viivitamata teada juhtimis- ja
kontrollisüsteemide auditite tulemustest.
2.           Komisjon ja auditeerimisasutused kohtuvad korrapäraselt ning vähemalt
kord aastas, kui ei ole lepitud kokku teisiti, et tutvuda iga-aastase
kontrolliaruande ja auditiarvamus ning vahetada arvamusi juhtimis- ja
kontrollisüsteemide täiustamisega seotud küsimustes.
Artikkel 29
Komisjoni teostatavad
kontrollid ja auditid
1.
Komisjon tugineb kättesaadava teabe, sealhulgas
akrediteerimismenetluse, vahendite haldaja iga-aastaste kinnituste,
iga-aastaste kontrolliaruannete, iga-aastaste auditiarvamuste, rakendamise
aastaaruannete ja riiklike ning liidu asutuste audititele, et hinnata, kas
liikmesriigid on loonud käesolevale määrusele vastavad juhtimis- ja
kontrollisüsteemid ning kas need süsteemid toimivad riiklike programmide
rakendamise ajal tõhusalt.
2.
Ilma et see takistaks liikmesriikidel auditite
korraldamist, võivad komisjoni ametnikud või komisjoni volitatud esindajad
teostada kohapealseid auditeid või kontrolle, teatades sellest piisavalt ette.
Sellistes auditites ja kontrollimistes võivad osaleda liikmesriigi ametnikud
või volitatud esindajad.
3.
Auditid ja kontrollid võivad hõlmata eelkõige:
(a)
riikliku programmi või selle osa juhtimis- ja
kontrollisüsteemide tõhusa toimimise kontrolli;
(b)
haldustavade vastavust liidu eeskirjadele;
(c)
nõutavate tõendavate dokumentide olemasolu ja nende
vastavust riiklike programmide alusel toetavatele meetmetele;
(d)
meetmete rakendamise ja kontrolli tingimusi;
(e)
meetmete ja/või riiklike programmide usaldusväärse
finantsjuhtimise hindamist.
4.
Komisjoni ametnikud või komisjoni volitatud
esindajad, kes on nõuetekohaselt volitatud kohapealseid auditeid teostama,
peavad pääsema ligi kuludega või juhtimis- ja kontrollisüsteemiga seotud
andmikele, dokumentidele ja metaandmetele, olenemata kandjast, millele need on
salvestatud. Liikmesriigid esitavad komisjonile taotluse alusel selliste
andmike, dokumentide ja metaandmete koopiad.
Käesolevas lõikes kirjeldatud õigused ei mõjuta
siseriiklike õigusnormide kohaldamist, milles teatavate toimingute tegemise
õigus on siseriiklike õigusaktidega selleks määratud ametnikel. Komisjoni
ametnikud ja volitatud esindajad ei osale muu hulgas liikmesriigi õigussätete
raames koduvisiitidel ega isikute ametlikul küsitlemisel. Neil on siiski
juurdepääs sel teel saadud teabele.
5.
Komisjoni taotlusel ja liikmesriigi
nõusolekul teostavad kõnealuse liikmesriigi pädevad asutused täiendavaid
kontrolle või uuringuid seoses käesoleva määrusega hõlmatud meetmetega.
Komisjoni ametnikud või tema volitatud esindajad võivad neis osaleda.
Kontrolli parandamiseks võib komisjon asjaomaste
liikmesriikide nõusolekul teatavate kontrollide või uuringute puhul paluda abi
nimetatud liikmesriikide asutustelt.
6.
Komisjon võib liikmesriigilt nõuda meetmete
võtmist, mis on vajalikud juhtimis- ja kontrollisüsteemide tõhusa toimimise või
kulude nõuetekohasuse tagamiseks kooskõlas kohaldatavate eeskirjadega.
3 Jagu
Finantsjuhtimine
Artikkel 30
Eelarvelised kulukohustused
1.
Liidu eelarvelised kulukohustused iga riikliku
programmi suhtes määratakse iga-aastaste osamaksetega
1. jaanuarist kuni 2014 31. detsembrini 2020.
2.
Komisjoni otsus kiita heaks riiklik programm on
rahastamisotsus finantsmääruse [artikli 81 lõikes 2] tähenduses ja
pärast asjaomasele liikmesriigile teatamist juriidiline kohustus finantsmääruse
tähenduses.
3.
Iga riikliku programmi puhul täidetakse esimest
osamakset käsitlev eelarveline kulukohustus pärast seda, kui komisjon on
riikliku programmi heaks kiitnud.
4.
Järgnevate osamaksete eelarvelised kulukohustused
võtab komisjon igal aastal enne 1. maid, lähtuvalt käesoleva artikli
lõikes 2 osutatud otsusest, välja arvatud juhul, kui kohaldatakse
finantsmääruse artiklit [13].
Artikkel 31
Ühised makse-eeskirjad
1.
Komisjon teeb liidu eelarvest rahalise toetuse
makseid igale riiklikule programmile kooskõlas eelarveassigneeringutega ja
vabade vahendite olemasolul. Iga makse kirjendatakse varaseimale avatud
eelarvelisele kulukohustusele.
2.
Maksed tehakse esialgsete eelmaksetena,
aastabilansimaksetena ning lõppmaksetena.
3.
Kohaldatakse
finantsmääruse artiklit [87].
Artikkel 32
Esialgsete eelmaksete ja
aastabilansimaksete akumulatsioon
1.
Esialgsete eelmaksete ja aastabilansimaksete
kogusumma ei ületa 95 % liidu eelarvest riiklike programmide jaoks
ettenähtud rahalisest toetusest.
2.
Kui saavutatakse ülempiir 95 %, jätkavad
liikmesriigid maksetaotluste edastamist komisjonile.
Artikkel 33
Esialgsete eelmaksete
tegemise kord
1.
Pärast komisjoni otsust kiita riiklik programm
heaks tasub komisjon terve programmitöö perioodi esialgse eelmaksete summa. See
summa moodustab 4 % liidu eelarvest asjaomase riikliku programmi jaoks
ettenähtud rahalisest toetusest. Eelmakse võib jaotada kaheks osaks vastavalt
eelarvevahendite olemasolule.
2.
Kui riiklik programm kiidetakse heaks
2015. aastal või hiljem, tasutakse osamaksed heakskiitmise aastal.
3.
Eelmakseid kasutatakse ainult maksete tegemiseks
toetusesaajatele, kes rakendavad riiklikku programmi. Need tehakse vastutavale
asutusele sellel otstarbel viivitamatult kättesaadavaks.
4.
Eelmakse kogusumma makstakse komisjonile
tagasi, kui artikli 39 kohast maksetaotlust ei esitata 24 kuu jooksul
alates komisjonipoolse esialgse eelmakse esimese osa väljamaksmisest.
5.
Esialgse
eelmakse intressid kuuluvad vastava riikliku programmi juurde ja arvestatakse
maha kulude lõppmaksetaotluses esitatud avalikest kuludest.
6.
Kooskõlas artikliga 36 kantakse esialgse
eelmaksena makstud summad tervikuna komisjoni raamatupidamisarvestusest välja
kõige hiljem pärast programmi lõpetamist.
Artikkel 34
Eelarveaasta määratlus
Käesolevas määruses hõlmab eelarveaasta tehtud
kulusid ja saadud tulusid, mis kantakse vastutava asutuse raamatupidamisarvestusse
ajavahemikul, mis algab aasta N–1 16. oktoobril ja lõpeb aasta N 15. oktoobril.

Artikkel 35

Aastabilansimakse tegemine
1.
Komisjon teeb vahendite olemasolu korral
aastabilansimakse kehtiva rahastamiskava, riikliku programmi vastava eelarveaasta
raamatupidamise aastaaruande ja asjaomase kontrollimise ja heakskiitmise otsuse
alusel.
2.
Raamatupidamise aastaaruanne sisaldab makseid, mis
vastutav asutus on teinud sel eelarveaastal, mille puhul on artiklis 25
osutatud kontrollinõuded täidetud.
3.
Aastabilansimakse tehakse hiljemalt kuus
kuud pärast seda, kui komisjon peab artikli 39 lõikes 1 ja
artiklis 49 osutatud teavet ja dokumente vastuvõetavateks ning
raamatupidamise viimane aastaaruanne on kontrollitud ja heaks kiidetud.
Artikkel 36
Programmi lõpetamine
1.
Liikmesriigid esitavad hiljemalt
31. detsembriks 2023 järgmised dokumendid:
(a)
raamatupidamise viimase aastaaruande jaoks nõutud
teave kooskõlas artikli 39 lõikega 1;
(b)
lõppmaksetaotlus; ning
(c)
artikli 49 lõikes 1 osutatud riikliku
programmi rakendamise lõpparuanne.
2.
Maksed, mis
vastutav asutus teeb ajavahemikul 16. oktoobrist 2022 –
30. juunini 2023 lisatakse raamatupidamise viimasele aastaaruandele.
3.
Pärast lõikes 1 loetletud dokumentide
kättesaamist teeb komisjon vahendite olemasolu korral lõppmakse kehtiva
rahastamiskava, raamatupidamise viimase aastaaruande ning asjaomase
kontrollimise ja heakskiitmise otsuse alusel.
4.
Lõppmakse tasutakse kolme kuu jooksul viimase
eelarveaasta raamatupidamisarvestuse kontrolli ja heakskiitmise kuupäevast või
ühe kuu jooksul rakendamise lõpparuande vastuvõtmise kuupäevast, olenevalt
sellest, kumb tähtpäev on hilisem. Pärast lõppmakse teostamist allesjäänud
kohustused vabastab komisjon kuue kuu jooksul, ilma et see piiraks artikli 47
kohaldamist.
Artikkel 37
Makseperioodi katkestamine
1.
Pärast maksetaotlust võib finantsmääruses osutatud
volitatud eelarvevahendite käsutaja makseperioodi katkestada kuni üheksaks
kuuks, kui vähemalt üks järgnevatest tingimustest on täidetud:
(a)
pärast seda, kui liikmesriigi või liidu auditeerimisasutus
on andmed esitanud, on tõendeid, mis võimaldavad väita, et juhtimis- ja
kontrollisüsteemi toimimises on märkimisväärseid puudusi;
(b)
eelarvevahendite käsutaja peab korraldama täiendava
kontrollimise pärast temani jõudnud teavet, et maksetaotluses sisalduvad kulud
on seotud eeskirjade eiramisega, millel on rasked rahalised tagajärjed;
(c)
artikli 39 lõike 1 alusel nõutud dokument
või dokumendid on esitamata.
2.
Volitatud eelarvevahendite käsutaja võib otsustada,
et makseperiood katkestatakse ainult seoses kuludega, mis sisalduvad
lõikes 1 osutatud teguritest mõjutatud maksetaotluses. Volitatud
eelarvevahendite käsutaja teavitab liikmesriiki ja vastutavat asutust
viivitamatult makseperioodi katkestamise põhjusest ja palub neil olukorda
parandada. Volitatud eelarvevahendite käsutaja lõpetab katkestamise niipea, kui
on võetud vajalikud meetmed.
Artikkel 37a
Maksete peatamine
1.
Komisjon võib aastabilansimakse täielikult või
osaliselt peatada järgmistel juhtudel:
(a)
programmi juhtimis- ja kontrollisüsteemis on
tõsiseid puudusi, mis mõjutavad maksete tõendamismenetluse usaldusväärsust ja
mille suhtes ei ole võetud parandusmeetmeid; või
(b)
tõendatud kuluaruandes sisalduvad kulud on seotud
tõsise eeskirjade eiramisega, mida ei ole kõrvaldatud, või
(c)
kui liikmesriik rikub tõsiselt artikli 22
lõigetest 1 ja 2 tulenevaid kohustusi.
2.
Komisjon võib otsustada peatada kõik
aastabilansimaksed või osa nendest pärast seda, kui ta on andnud liikmesriigile
võimaluse esitada kahe kuu jooksul oma tähelepanekud.
3.
Komisjon lõpetab kõikide või mõnede
aastabilansimaksete peatamise, kui liikmesriik on rakendanud peatamise
lõpetamiseks vajalikud meetmed. Kui liikmesriik ei ole nõutavaid meetmeid
võtnud, võib komisjon võtta vastu otsuse lõpetada rakenduskavale liidu täieliku
või osalise toetuse andmise kooskõlas artikliga 42.
Artikkel 38
Euro kasutamine
1.
Liikmesriigi esitatud programmides sätestatud
summade, kulude prognooside, kuluaruannete, maksetaotluste, raamatupidamise
aastaaruannete ning rakendamise aasta- ja lõpparuandes esitatud kulude vääring
on euro.
2.
Liikmesriigid, kes ei ole maksetaotluse esitamise
päevaks eurot kasutusele võtnud, konverteerivad riigi vääringus tehtud kulud
eurodesse. See summa konverteeritakse eurodesse, kasutades komisjoni selle kuu
raamatupidamise vahetuskurssi, millal kulu kanti asjaomase riikliku kava
vastutava asutuse raamatupidamisarvestusse. Komisjon avaldab
konverteerimiskursi igal kuul elektrooniliselt.
3.
Kui liikmesriik võtab kasutusele euro, kohaldatakse
lõikes 2 sätestatud konverteerimiskorda jätkuvalt kõikide kulude suhtes, mille
vastutav asutus on raamatupidamisarvestusse kandud enne riigi vääringu ja euro
vahelise kindlaksmääratud konverteerimiskursi jõustumist.
4 Jagu
Raamatupidamisarvestuse kontroll ja heakskiitmine ning finantskorrektsioonid
Artikkel 39
Teabe esitamine
1.
Eelarveaastale järgnenud aasta 1. veebruariks
esitab liikmesriik komisjonile järgmised dokumendid ja teabe kooskõlas
finantsmääruse artikliga [56]:
(a)
vastutava asutuse raamatupidamise aastaaruanded;
(b)
vahendite haldaja kinnitus raamatupidamise aastaaruannete
terviklikkuse, täpsuse ja õigsuse, sisekontrollisüsteemide nõuetekohase
toimimise ning aluseks olevate tehingute seaduslikkuse ning korrektsuse ja
usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtte järgimise kohta;
(c)
koondaruande kõikide kättesaadavate teostatud
auditite ja kontrollide kohta, sealhulgas süstemaatiliste või korduvate nõrkade
kohtade analüüs, ning võetud või kavandatavad parandusmeetmed;
(d)
auditeerimisasutuse auditiarvamus vahendite haldaja
kinnituse kohta tervikuna koos kontrolliaruandega, kus esitatakse seoses
auditiarvamuses kajastatud eelarveaastaga tehtud auditi tulemused.
2.
Komisjoni taotlusel esitab liikmesriik komisjonile
täiendavat teavet. Kui liikmesriik ei esita soovitud teavet tähtajaks, mille
komisjon esitamiseks on määranud, võib komisjon teha oma otsuse
raamatupidamisarvestuse kontrolli kohta tema valduses olevate andmete põhjal.
3.
Lõikes 1 ettenähtud dokumente kasutatakse
aastabilansimakse maksetaotlusena.
4.
Lõikes 1 loetletud dokumendid koostatakse
komisjoni rakendusaktidega vastuvõetud mudeleid järgides. Komisjon võtab
kõnealused rakendusaktid kooskõlas artikli 55 lõikes 2 viidatud
nõuandemenetlusega.
Artikkel 40
Raamatupidamisarvestuse
iga-aastane kontroll ja heakskiitmine
1.
Eelarveaastale järgneva aasta 30. aprilliks
teeb komisjon otsuse iga riikliku programmi raamatupidamisarvestuse
aastaaruannete kontrollimise ja heakskiitmise kohta. Raamatupidamisarvestuse
kontrolli ja heakskiitmise otsus hõlmab esitatud raamatupidamise aastaaruannete
terviklikkust, täpsust ning õigsust ega piira mis tahes järgnevate
finantskorrektsioonide kohaldamist.
2.
Komisjon sätestab rakendusaktidega
raamatupidamisarvestuse iga-aastase kontrolli ja heakskiitmise korra, milles
käsitletakse otsuse vastuvõtmiseks ja rakendamiseks võetavaid meetmeid,
sealhulgas komisjoni ja liikmesriikidevahelise teabevahetuse ja järgitavate
tähtaegadega seotud meetmed. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt
artikli 55 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusele.
Artikkel 41
Liikmesriikide tehtavad
finantskorrektsioonid
Liikmesriigid teevad riiklikes programmides
tuvastatud eeskirjade eiramise või hooletuse korral finantskorrektsioone,
tühistades liidu eelarvest eraldatud rahalise toetuse kas osaliselt või
täielikult. Liikmesriik võtab arvesse eeskirjade eiramise olemust ja raskusastet
ning liidu eelarvele tekitatud rahalist kahju ja kohaldab proportsionaalseid
korrektsioone.
Tühistatud või sissenõutud summad ning nende
juurde kuuluvad intressid jaotatakse ümber asjaomasele riiklikule programmile,
välja arvatud summad, mis tulenevad Euroopa Kontrollikoja ning komisjoni
teenistuste, sealhulgas OLAFi tuvastatud eeskirjade eiramisest.
Pärast riikliku programmi lõpetamist maksab
liikmesriik sissenõutud summad tagasi liidu eelarvesse.
Artikkel 42
Komisjoni teostatav vastavuse
kontroll ja finantskorrektsioonid
1.
Komisjon teeb finantskorrektsioone, tühistades
liidu eelarvest riiklikule programmile eraldatud rahalise toetuse kas osaliselt
või täielikult ning nõudes liikmesriigilt summad tagasi, et välistada liidu
vahenditest selliste kulude finantseerimine, mis rikuvad liidu või liikmesriigi
õigust, sealhulgas seoses komisjoni või Euroopa Kontrollikoja tuvastatud
vajakajäämistega liikmesriikide juhtimis- ja kontrollisüsteemides.
2.
Kohaldatava liidu või liikmesriigi õiguse
rikkumisega kaasneb finantskorrektsioon ainult juhul, kui on täidetud üks
järgmistest tingimustest:
(a)
rikkumine on mõjutanud või oleks võinud mõjutada
riiklike programmide projektide valikut;
(b)
on oht, et rikkumine on mõjutanud või oleks võinud
mõjutada kulude summat, mis deklareeriti hüvitamiseks liidu eelarvest.
3.
Lõikest 1 tuleneva finantskorrektsiooni summa
üle otsustades võtab komisjon arvesse kohaldatava liidu või liikmesriigi õiguse
rikkumise olemust ja raskust ning selle rahalisi tagajärgi liidu eelarvele.
4.
Enne rahastamisest keeldumist käsitleva mis tahes
otsuse vastuvõtmist edastatakse kirjalikult teave komisjoni kontrolli tulemuste
kohta ja liikmesriigi vastused, mille järel püüavad pooled jõuda kokkuleppele
võetavate meetmete suhtes.
5.
Rahastamisest ei saa keelduda, kui tegemist on:
a)      kuludega, mis vastutaval asutusel tekkisid enam kui 36 kuud enne, kui
komisjon teatas liikmesriigile kirjalikult oma kontrolli tulemustest;
b)      riiklike programmide alla kuuluvate
mitmeaastaste meetmete kuludega, kui toetusesaaja lõplik kohustus tekkis enam
kui 36 kuud enne, kui komisjon teatas liikmesriigile kirjalikult oma kontrolli
tulemustest;
c)      riiklike programmide alla kuuluvate, muude kui käesoleva lõigu punktis
b osutatud meetmete kuludega, millega seoses teostas vastutav asutus makse või
olenevalt asjaoludest lõppmakse enam kui 36 kuud enne, kui komisjon teatas
liikmesriigile kirjalikult oma kontrolli tulemustest.
6.
Komisjon sätestab rakendusaktidega vastavuse
kontrolli korra, milles käsitletakse otsuse vastuvõtmiseks ja rakendamiseks võetavaid
meetmeid, sealhulgas komisjoni ja liikmesriikidevahelise teabevahetuse ja
järgitavate tähtaegadega seotud meetmed. Kõnealused rakendusaktid võetakse
vastu vastavalt artikli 55 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusele.

Artikkel 43
Liikmesriikide kohustused
Komisjoni tehtav finantskorrektsioon ei piira
liikmesriigi kohustust nõuda tagasimaksed sisse käesoleva määruse
artikli 21 punkti h alusel ning nõuda tagasi riigiabi aluslepingu
artikli 107 lõike 1 ja nõukogu määruse (EÜ) nr 659/1999[13] artikli 14 alusel.
Artikkel 44
Tagasimaksed
1.           Tagasimaksed Euroopa Liidu
üldeelarvesse tuleb teha enne tähtpäeva, mis on märgitud finantsmääruse
artikli [77] alusel koostatud sissenõudekorralduses. See tähtpäev on
korralduse väljastamise kuule järgneva teise kuu viimane päev.
2.           Iga hilinenud tagasimakse
puhul makstakse viivist, mida hakatakse arvestama alates tähtpäevast ja mis
lõpeb makse tegeliku tegemise päeval. Sellise viivise määr on poolteist
protsendipunkti kõrgem kui määr, mida Euroopa Keskpank kohaldab oma põhiliste
refinantseerimistehingute puhul selle kuu esimesel tööpäeval, millesse tähtpäev
langeb.
5 Jagu
Kulukohustustest vabastamine
Artikkel 45
Põhimõtted
1.
Riiklike programmide suhtes kohaldatakse
kulukohustustest vabastamise menetlust, mille lähtealuseks on, et
kulukohustusega seotud summad, mille eest ei ole eelarvelise kulukohustuste
võtmise aastale järgneva teise aasta 31. detsembriks tehtud
artiklis 33 osutatud esialgset eelmakset või esitatud artiklis 39 osutatud
maksetaotlust, vabastatakse.

2.
Perioodi viimase aastaga seotud kulukohustus
vabastatakse kooskõlas programmide lõpetamisel järgitavate eeskirjadega.
3.
Kõik kulukohustused, mis on kulude tegemise
viimasel kuupäeval täitmata ja mis on rahastamiskõlblikud vastavalt
artikli 17 lõikele 3 ning mille kohta ei ole vastutav asutus teinud
maksetaotlust kuus kuud pärast seda kuupäeva, vabastatakse automaatselt.
Artikkel 46
Erandid kulukohustustest vabastamisel
1.
Kulukohustustest vabastamisega seotud summat
vähendatakse summade võrra, mida vastutaval asutusel ei ole olnud võimalik
komisjonile deklareerida järgneva tõttu:
a)      meetmed, mis on peatatud kohtumenetluse
või halduskaebusega, millel on peatav toime, või
b)      vääramatu jõud, mis mõjutab oluliselt
kogu riikliku programmi või selle osa elluviimist. Vääramatut jõudu põhjusena
esitavad vastutavad asutused peavad tõendama selle otsest mõju kogu riikliku
programmi või selle osa elluviimisele.
Vähendamist võib taotleda ühe korra, kui peatamine
või vääramatu jõud on kestnud kuni ühe aasta, või mitu korda vastavalt
vääramatu jõu kestusele või sellele, mitu aastat on möödunud alates sellise
kohtu- või haldusotsuse kuupäevast, millega peatati meetme rakendamine, kuni
lõpliku kohtu- või haldusotsuse kuupäevani.
2.
Liikmesriigid saadavad komisjonile 31. jaanuariks lõikes
1 osutatud erandite kohta teabe seoses summaga, mis tuleb deklareerida eelneva
aasta lõpuks.
3.
Eelarveliste kulukohustuste osa, mille kohta on
esitatud maksetaotlus, kuid mille maksmist on komisjon aasta N+2 31. detsembril
vähendanud või on selle peatatud, jäetakse automaatselt kulukohustustest
vabastatavate summade arvutamisel välja.
Artikkel 47
Menetlus
1.           Komisjon teavitab
liikmesriiki aegsasti, kui on tõenäoline, et kohaldatakse artikli 42
kohast kulukohustustest vabastamist.
2.           Komisjon teavitab
31. jaanuaril tema käsutuses oleva teabe alusel vastutavat asutust tema
valduses olevate andmete kohaselt kulukohustustest vabastatavatest summadest.
3.           Liikmesriigil on kaks kuud
aega kulukohustustest vabastatava summa kokkuleppimiseks või oma tähelepanekute
esitamiseks.
4.           Komisjon teostab automaatse
kulukohustustest vabastamise hiljemalt üheksa kuud pärast lõigete 1–3
kohaldamisest tuleneva viimase tähtaja möödumist.
5.           Automaatse kulukohustustest
vabastamise korral vähendatakse liidu eelarvest kõnealuse aasta kohta
asjaomastele riiklikele programmidele antavat toetust automaatselt vabastatud
kulukohustuste summa võrra. Liidu rahalist toetust rahastamiskavas vähendatakse
proportsionaalselt, välja arvatud juhul, kui liikmesriik esitab muudetud
rahastamiskava.
V PEATÜKK
TEAVE, TEAVITAMINE, JÄRELEVALVE, HINDAMINE
JA ARUANDLUS
Artikkel 48
Teave ja avalikustamine
1.
Liikmesriigid ja vastutavad asutused vastutavad
alljärgneva eest:
(a)
asjaomase liikmesriigi kõigi riiklike programmide
kohta teavet ja neile juurdepääsu pakkuva veebisaidi või veebiportaali loomise
tagamine;
(b)
võimalike toetusesaajate teavitamine riiklike
programmidega seotud rahastamisvõimalustest;
(c)
liidu kodanikele erimääruste tähtsuse ja saavutuste
avalikustamine riiklike programmide tulemusi ja mõju käsitlevate teabe- ja
teavitamismeetmete abil.
2.
Liikmesriigid tagavad riiklike programmide
rakendamise läbipaistvuse ja koostavad meetmete nimekirja, mida iga riikliku
programmi alusel toetatakse, ning teevad selle kättesaadavaks veebisaidi või
veebiportaali kaudu.
3.
Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud
akte kooskõlas artiklis 54 osutatud korraga, et sätestada eeskirjad, mis
käsitlevad avalikkusele suunatud avalikustamise ja teavitamise meetmeid ning
toetusesaajate teavitamise meetmeid.
4.
Komisjon määrab rakendusaktide abil kindlaks teabe-
ja avalikustamise meetmete tehnilised omadused. Kõnealused rakendusaktid võtab
vastu komisjon vastavalt artikli 55 lõikes 3 osutatud
kontrollimenetlusele.
Artikkel 49
Rakendamise
aruanded
1.
31. maiks 2016 ja iga järgmise aasta
31. maiks kuni 2022. aastani (kaasa arvatud) esitab liikmesriik
komisjonile iga riikliku programmi eelmise eelarveaasta jooksul rakendamise
aastaaruande .
2016. aastal esitatav aruanne hõlmab 2014. ja
2015. eelarveaastat.
Liikmesriik esitab riiklike programmide
rakendamise kohta lõpliku aruande 31. detsembriks 2023.
2.
Rakendamise aastaaruannetes esitatakse teave
järgmiste elementide kohta:
(a)
riikliku programmi rakendamine, viidates
finantsandmetele ja näitajatele;
(b)
mis tahes asjaolud, mis mõjutavad riikliku
programmi täitmist.
3.
Vahekokkuvõtet arvesse võttes esitatakse
2017. aasta rakendamise aastaaruandes lõikes 2 osutatud teave ning
hinnatakse seda koos järgnevaga:
(a)
riiklikule programmile liidu eelarvest eraldatud
rahalise toetuse abil seatud eesmärkide saavutamisel tehtud edusammud;
(b)
partnerite kaasamine riikliku programmi täitmisse,
järelevalvesse ja hindamisse.
4.
Nii 2019. aastal esitatavas rakendamise
aastaaruandes kui ka lõpparuandes esitatakse lisaks lõigetes 2 ja 3
sätestatud teabele ja hinnangule teave ja hinnang riikliku programmi eesmärkide
saavutamisel tehtud edusammude kohta.
5.
Lõigetes 1–4 osutatud rakendamise
aastaaruanded on vastuvõetavad, kui need sisaldavad kogu nendes lõigetes nõutud
teavet. Kui rakendamise aastaaruanne ei ole vastuvõetav, teatab komisjon
sellest liikmesriigile 15 tööpäeva jooksul alates aruande kättesaamisest;
vastasel juhul loetakse aruanne vastuvõetavaks.
6.
Komisjon teavitab liikmesriiki rakendamise
aastaaruande kohta tehtud tähelepanekutest kahe kuu jooksul pärast selle
kättesaamist. Kui komisjon ei esita oma tähelepanekuid nimetatud tähtaja
jooksul, loetakse aruanded vastuvõetuks.
7.
Komisjon võib anda oma soovitused, et tegeleda mis
tahes probleemidega, mis mõjutavad riikliku programmi rakendamist. Kui sellised
soovitused antakse, teatab vastutav asutus komisjonile kolme kuu jooksul võetud
parandusmeetmetest.
8.
Rakendamise aasta- ja lõpparuanded koostatakse
vastavalt mudelile, mille komisjon on heaks kiitnud. Need rakendusaktid
võetakse vastu kooskõlas artikli 55 lõikes 2 osutatud
nõuandemenetlusega.
Artikkel 50
Ühine
järelevalve- ja hindamisraamistik
1.
Komisjon teostab vajaduse korral koostöös
liikmesriikidega korrapärast järelevalvet käesoleva määruse ja erimääruste üle.
2.
Erimääruste rakendamist hindab komisjon koostöös liikmesriikidega.

3.
Luuakse ühine järelevalve- ja hindamisraamistik,
eesmärgiga mõõta meetmete olulisust, tulemuslikkust, tõhusust, lisaväärtust ja
jätkusuutlikkust ning lihtsustamist ja halduskoormuse vähendamist, pidades
silmas käesoleva määruse ja erimääruste eesmärke ning käesoleva määruse ja
erimääruste kui vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala arendamise
vahendite tulemuslikkust.
4.
Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud
õigusakte vastavalt artiklis 54 osutatud korrale, et täiendavalt arendada ühist
järelevalve- ja hindamisraamistikku.
5.
Liikmesriigid esitavad komisjonile kogu teabe, mis
on vajalik käesoleva määruse ja erimääruste üle järelevalve tegemiseks ja nende
hindamiseks.
6.
Komisjon võtab arvesse ka vastastikust täiendavust
erimääruste alusel rakendatud meetmete ja teiste asjaomaste ühenduse
poliitikavaldkondade, vahendite ja algatuste raames rakendatud meetmete vahel.
Artikkel 51
Liikmesriikide
hinnang riiklikele programmidele
1.
Liikmesriigid korraldavad hindamisi, et parandada riiklike
programmide väljatöötamise ja rakendamise kvaliteeti vastavalt ühisele
järelevalve- ja hindamisraamistikule.
2.
Liikmesriigid kehtestavad menetlused hindamiseks
vajaliku, sealhulgas ühiste ja programmispetsiifiliste näitajatega seotud teabe
esitamiseks ja kogumiseks.
3.
Hindamisi teevad hindamiseksperdid, kes on oma
ülesannetes sõltumatud vastutavatest asutustest, auditeerimisasutustest ja
volitatud asutustest. Komisjon esitab suunised selle kohta, kuidas hindamisi
teha.
4.
Kõik hinnangud avalikustatakse täies mahus.
Artikkel 52
Liikmesriikide
ja komisjoni hindamisaruanded
1.
Kooskõlas ühise järelevalve- ja
hindamisraamistikuga esitavad liikmesriigid komisjonile:
a)      31. detsembriks 2017 hindamise
vahearuande riiklike programmide alusel võetud meetmete rakendamise kohta;
b)      31. detsembriks 2023
järelhindamise aruande riiklike programmide alusel võetud meetmete mõju kohta.
2.
Lõikes 1 osutatud aruannete põhjal esitab
komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule, Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning
Regioonide Komiteele:
(a)
30. juuniks 2018 hindamise vahearuande käesoleva
määruse ja erimääruste rakendamise kohta liidu tasandil;
(b)
30. juuniks 2024, pärast riiklike
programmide lõpetamist järelhindamise aruande käesoleva määruse ja erimääruste
mõju kohta.
3.
Komisjoni koostatud järelhindamise aruandes
analüüsitakse samuti erimääruste mõju vabadusel, turvalisusel ja õigusel
rajaneva ala arendamisele, arvestades nende panust järgmiste eesmärkide
saavutamisel:
(a)
piirijulgeoleku, politseikoostöö ja kriisiohje
ühise tegevuskultuuri arendamine;
(b)
liitu sisenevate rändevoogude tõhus juhtimine;
(c)
Euroopa ühise varjupaigasüsteemi arendamine;
(d)
kolmandate riikide kodanike õiglane ja võrdne
kohtlemine;
(e)
liikmesriikidevaheline solidaarsus ja koostöö
rände- ja sisejulgeolekuküsimustega tegelemisel;
(f)
liidu ühtne lähenemisviis kolmandate riikidega
seotud rände- ja julgeolekuküsimustele.
Artikkel 53
Vahekokkuvõtte
aruanne
Komisjon esitab 2018. aastal Euroopa
Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning
Regioonide Komiteele aruande käesoleva määruse ja erimääruste sätete kohaselt
tehtud vahekokkuvõtte kohta.
VI PEATÜKK
ÜLEMINEKU- JA LÕPPSÄTTED
Artikkel 54
Delegeeritud volituste rakendamine
1.
Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud
õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2.
Käesolevas määruses osutatud volitused delegeeritud
õigusaktide vastuvõtmiseks antakse komisjonile seitsmeks aastaks alates
käesoleva määruse jõustumisest. Volituste delegeerimist uuendatakse
automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament
või nõukogu esitab selle suhtes vastuväite, tehes seda hiljemalt kolm kuud enne
iga ajavahemiku lõppemist.
3.
Euroopa Parlament ja nõukogu võivad käesolevas
määruses osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise
otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub
järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või
otsuses kindlaksmääratud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud
delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.
Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu
võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
5.
Käesoleva määruse alusel vastuvõetud delegeeritud
õigusakt jõustub, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul
alates õigusakti teatavakstegemisest esitanud selle kohta vastuväiteid või kui
mõlemad institutsioonid on enne selle tähtaja möödumist teatanud komisjonile,
et neil ei ole õigusaktile vastuväiteid. Euroopa Parlamendi või nõukogu
algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel 55
Komiteemenetlus
1.
Komisjoni abistab käesoleva määrusega loodud
varjupaiga-, rände- ja turvalisusküsimuste ühiskomitee. Kõnealune komitee on
komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2.
Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse
(EL) nr 182/2011 artiklit 4.
3.
Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse
(EL) nr 182/2011 artiklit 5.
Artikkel 56
Läbivaatamine
Komisjoni ettepaneku põhjal vaatavad Euroopa
Parlament ja nõukogu käesoleva määruse läbi hiljemalt
30. juuniks 2020.
Artikkel 57
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
LISA
FINANTSSELGITUS
1.           ETTEPANEKU/ALGATUSE RAAMISTIK
              1.1.    Ettepaneku/algatuse nimetus:
              1.2.    Asjaomased
poliitikavaldkonnad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise
struktuurile
              1.3.    Ettepaneku/algatuse
liik
              1.4.    Eesmärgid

              1.5.    Ettepaneku/algatuse
põhjendus
              1.6.    Meetme
kestus ja finantsmõju
              1.7.    Ettenähtud
eelarve täitmise viisid
2.           HALDUSMEETMED
              2.1.    Järelevalve
ja aruandluse eeskirjad
              2.2.    Haldus-
ja kontrollisüsteemid
              2.3.    Pettuse
ja eeskirjade eiramise ärahoidmise meetmed
3.           ETTEPANEKU/ALGATUSE HINNANGULINE
FINANTSMÕJU
              3.1.    Mitmeaastase
finantsraamistiku rubriigid ja kulude eelarveread, millele mõju avaldub
              3.2.    Hinnanguline
mõju kuludele
              3.2.1. Üldine hinnanguline mõju kuludele
              3.2.2. Hinnanguline
mõju tegevusassigneeringutele
              3.2.3. Hinnanguline
mõju haldusassigneeringutele
              3.2.4. Kooskõla
kehtiva mitmeaastase finantsraamistikuga
              3.2.5. Kolmandate
isikute rahaline osalus
              3.3.    Hinnanguline mõju tuludele
FINANTSSELGITUS

1.
ETTEPANEKU/ALGATUSE RAAMISTIK
1.1.
Ettepaneku/algatuse nimetus:

Teatis „Avatud
ja turvalise Euroopa loomine: siseasjade eelarve aastateks 2014–2020”;
Ettepanek:
määrus, millega kehtestatakse Varjupaiga- ja Rändefondi ning politseikoostöö,
kuritegevuse tõkestamise ja piiriülese, raske ja organiseeritud kuritegevuse
vastu võitlemise rahastamisvahendi suhtes kohaldatavad üldsätted;
Ettepanek:
määrus, millega luuakse Varjupaiga- ja Rändefond;
Ettepanek:
määrus, millega kehtestatakse politseikoostöö, kuritegevuse tõkestamise ja
selle vastu võitlemise ja kriisiohje rahastamisvahend;
Ettepanek:
määrus, millega luuakse Sisejulgeolekufondi osana välispiiride ja viisade
rahastamisvahend

1.2.
Asjaomased poliitikavaldkonnad vastavalt
tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise ABM/ABB struktuurile[14]

Praegu
rubriik 3, jaotis 18 – Siseasjad
Tulevased
mitmeaastased finantsperspektiivid: Rubriik 3 (Julgeolek ja kodakondsus) –
„Rändevoogude Juhtimise Fond” ja „Sisejulgeolek”
Ettepaneku/algatuse liik
þ Ettepanek/algatus käsitleb uut meedet (siseasjade rahastamine
aastatel 2014–2020)
¨ Ettepanek/algatus
käsitleb uut meedet, mis tuleneb katseprojektist/ettevalmistavast meetmest[15]
¨ Ettepanek/algatus
käsitleb olemasoleva meetme pikendamist
¨ Ettepanek/algatus
käsitleb ümbersuunatud meedet

1.3.
Eesmärgid
1.3.1.
Komisjoni mitmeaastased strateegilised eesmärgid,
mida ettepaneku/algatuse kaudu täidetakse

Siseasjade
poliitika lõplik eesmärk on luua sisepiirideta ala, kuhu ELi ja kolmandate
riikide kodanikud võivad siseneda ja kus nad saavad ringi liikuda, elada ja
töötada, tuues kaasa uusi ideid, kapitali, teadmisi ja uuendusi või täites
lünki riikide tööturul, olles kindlad, et nende õigusi austatakse ja nende
turvalisus on tagatud. Selle eesmärgi saavutamisel on ülimalt tähtis teha
koostööd kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega.
Siseasjade
poliitika kasvavat tähtsust on kinnitatud Stockholmi programmis ja selle
tegevuskavas, mille rakendamine on strateegiline prioriteet ning mis hõlmab nii
selliseid valdkondi nagu ränne (seaduslik ränne ja integratsioon,
varjupaigaküsimused, ebaseaduslik ränne ja tagasipöördumine), turvalisus
(terrorismi ja organiseeritud kuritegevuse vastane võitlus ja nende
tõkestamine; politseikoostöö) ning välispiiri haldamine (sealhulgas
viisapoliitika) kui ka nimetatud poliitikavaldkondade välist mõõdet. Lissaboni
leping võimaldab liidul põhjalikumalt reageerida kodanike igapäevastele
muredele vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal. Siseasjade
poliitika prioriteete, eelkõige kolmandate riikide kodanike integreerimist,
tuleks samuti vaadelda seoses seitsme juhtalgatusega, mis esitati
Euroopa 2020 strateegias, mille eesmärk on aidata Euroopa Liidul tulla
välja praegusest finants- ja majanduskriisist ning saavutada arukas,
jätkusuutlik ja kaasav majanduskasv.
Varjupaiga- ja
Rändefondist ning Sisejulgeolekufondist antakse rahalist abi, mida on vaja
liidu siseasjade eesmärkide tulemuslikuks saavutamiseks.

1.3.2.
Erieesmärgid ning asjaomased tegevusalad vastavalt
tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise süsteemile

Varjupaiga- ja Rändefond
a)         Tugevdada
ja arendada Euroopa ühist varjupaigasüsteemi, sealhulgas selle välismõõdet;
b)         toetada
seaduslikku sisserännet liitu kooskõlas liikmesriikide majanduslike ja
sotsiaalsete vajadustega ning edendada kolmandate riikide kodanike, sealhulgas
varjupaigataotlejate ja rahvusvahelise kaitse saajate tulemuslikku
integreerimist;
c)         tugevdada
liikmesriikides õiglasi ja tõhusaid tagasisaatmisstrateegiaid, keskendudes
eelkõige tagasipöördumise püsivusele ja tulemuslikule päritoluriiki
tagasivõtmisele;
d)         tõhustada
solidaarsust ja vastutuse jagamist liikmesriikide vahel, pöörates tähelepanu
eeskätt rändajate ja varjupaigataotlejate voogudest enim mõjutatud
liikmesriikidele.
Asjaomased
tegevusalad vastavalt tegevuspõhise eelarvestamise süsteemile: 18 03 (Euroopa Pagulasfond, erakorralise abi meetmed ja Euroopa
Kolmandate Riikide Kodanike Integreerimise Fond) ja 18 02 (niivõrd kui
Euroopa Tagasipöördumisfond on seotud).
Sisejulgeolekufond
Politseikoostöö,
kuritegevuse tõkestamise ja selle vastu võitlemise ning kriisiohje
rahastamisvahend
Kooskõlas
asjaomastes liidu strateegiates, programmides, ohu- ja riskihinnangutes
kindlaksmääratud prioriteetidega antakse rahastamisvahendi alusel toetust
järgmiste erieesmärkide saavutamiseks:
a)         piiriülese,
raske ja organiseeritud kuritegevuse, sealhulgas terrorismi tõkestamine ja
nende vastu võitlemine ning liikmesriikide õiguskaitseasutuste ja asjaomaste
kolmandate riikide tegevuse koordineerimise ja koostöö tugevdamine;
b)         liikmesriikide
ja liidu suutlikkuse suurendamine tõhusa julgeolekuriskide juhtimise ja
kriisiohje eesmärgil ning valmisolek terroriaktideks ja muudeks julgeolekuga
seotud intsidentideks ning inimeste ja elutähtsa infrastruktuuri kaitse nende
eest.
Asjaomased
tegevusalad vastavalt tegevuspõhise eelarvestamise süsteemile: 18 05
Välispiiride
ja viisade rahastamisahend
Kooskõlas
asjaomastes liidu strateegiates, programmides, ohu- ja riskihinnangutes
kindlaksmääratud prioriteetidega antakse rahastamisvahendi alusel toetust
järgmiste erieesmärkide saavutamiseks:
a)         toetada
ühist viisapoliitikat, et hõlbustada seaduslikku reisimist, tagada kolmandate
riikide kodanike võrdne kohtlemine ja tõkestada ebaseaduslikku rännet;
b)         toetada
piirihaldust, et tagada ühelt poolt välispiiride kaitse kõrge tase ja teiselt
poolt välispiiride sujuv ületamine kooskõlas Schengeni acquis'ga.
Asjaomased
tegevusalad vastavalt tegevuspõhise eelarvestamise süsteemile: 18 02 (niivõrd kui Välispiirifond on seotud).

1.3.3.
Oodatavad tulemused ja mõju

Täpsustage, milline peaks
olema ettepaneku/algatuse oodatav mõju toetusesaajatele/sihtrühmale.
Ettepaneku
mõju toetusesaajatele/sihtrühmale on üksikasjalikult kirjeldatud mõjuhinnangu
punktis 4.1.2.
Üldiselt on
rahastamise igal tasandil ja eelarve täitmise iga viisi puhul sisse viidud
lihtsustamisel selgelt kasulik mõju rahastamise juhtimisprotsessidele.
Varjupaiga-
ja Rändefond:
Varjupaiga- ja
Rändefondist saavad peamiselt toetust asjaomaste õigusaktide või poliitika
rakendamise eest vastutavad liikmesriikide asutused ning samuti rahvusvahelised
organisatsioonid või varjupaiga- ja rändeküsimustega tegelevad valitsusvälised
organisatsioonid (vastuvõtumenetlused, integratsioonimeetmed ja
tagasipöördumisoperatsioonid).
Muudatustest
kasu saavad sihtrühmad on varjupaigataotlejad, rahvusvahelise kaitse saajad,
ümberasustatud põgenikud ja teised kolmandate riikide kodanikud, kes saabuvad
ELi erinevatel põhjustel ja kellel on erinevad vajadused (nt majanduslikud
põhjused, perekonna taasühinemine, saatjata alaealised jne). Sihtrühmadeni
jõudmine on nüüd lihtsam, kuna erinevate rändevoogude juhtimise meetmete
koondamine ühte fondi muudab juurdepääsu rahastamisele lihtsamaks (üks vastutav
asutus, parem nähtavus ja selgem sekkumise ulatus) ning võimaldab toetust anda
paindlikumalt (nt mitmele sihtrühmale suunatud samalaadne meede). Samuti
laiendatakse sekkumise ulatust, mis hõlmab kogu rändeahelat koos erinevate
sihtrühmadega, sealhulgas laiendatud sihtrühmi, st kolmandate riikide teise
põlvkonna kodanikud, kelle ema või isa on kolmanda riigi kodanik.
Sisejulgeolekufond:
Politseikoostöö,
kuritegevuse tõkestamine ja selle vastu võitlemine ning kriisiohje
Peamised
toetusesaajad on liikmesriigid ja nende õiguskaitseasutused ning samuti teised
elutähtsa infrastruktuuri kaitsmisele ja kriisiohjele spetsialiseerunud
asutused, kuid vajaduse korral (nt kuritegevuse tõkestamise,
radikaliseerumisvastase ja inimkaubandusvastase võitluse valdkonnas) ka
asjaomased rahvusvahelised ja valitsusvälised organisatsioonid.
Muudatustest
kasu saava sihtrühma moodustab kogu elanikkond.
Peamised saavutused on järgmised: 1) liikmesriikide kõrgenenud haldus- ja
operatiivsuutlikkus avastada piiriüleseid, raskeid ja organiseeritud
kuritegusid, sealhulgas terrorismi, ning nende eest edukalt vastutusele võtta,
et vähendada sellisest kuritegevusest tulenevaid julgeolekuriske, ja
2) Euroopa suurem vastupanuvõime kriisidele ja katastroofidele tänu
ühtsemale ELi riskijuhtimispoliitikale, kus ühelt poolt on omavahel ühendatud
ohu- ja riskihinnangud ning poliitika kujundamine ja teiselt poolt on seotud
tõhusam ja kooskõlastatud ELi kriisile reageerimine olemasolevate võimete ja
teadmistega. Oluline saavutus on ka liikmesriikide parem suutlikkus ennetada
terrorismiakte ja teisi julgeolekuriske ning olla nendeks valmis ning kaitsta
inimesi ja elutähtsat infrastruktuuri nende eest.
Välispiirid
ja viisad

Välispiiride
ja viisa osa raames toimuva rahastamise puhul on peamised toetusesaajad ELi
õigusakte, Schengeni piirieeskirju ja viisaeeskirju rakendavad teenistused
liikmesriikides: piirivalve, politsei ja konsulaarteenistused. Muudatustest
kasu saav sihtrühm on reisijad – kõik inimesed, kes sisenevad ELi üle
välispiiri. Tulemuste hulgas on nende teenistuste suurem suutlikkus 1) teostada
piirikontrolli ja pidada Euroopa piiride valvamise süsteemi (EUROSUR) raames
sidet teiste õiguskaitseasutustega; 2) juhtida rändevooge
konsulaaresindustes (viisataotlused) ning 3) parandada reisijatevoo
haldamist piiripunktides, tagades koostöös õiguskaitseasutustega ühelt poolt
kõrgetasemelise ja ühtse kaitse ja teiselt poolt sujuva piiriületuse kooskõlas acquis'
ning austusväärse kohtlemise ja väärikuse põhimõtetega. Tähtis tulemus on kahe
uue ELi IT-süsteemi rajamine kolmandate riikide kodanike piiriülese liikumise
kohta (ELi sisenemise ja EList lahkumise süsteemi ning ELi registreeritud
reisijate programm).

1.3.4.
Tulemus- ja mõjunäitajad

Täpsustage, milliste
näitajate alusel hinnatakse ettepaneku/algatuse elluviimist.
Tulenevalt
vajadusest pidada poliitikadialoogi enne riiklike programmide väljatöötamist,
ei ole praeguses etapis võimalik kehtestada kindlaid näitajaid, mida saaks
kasutada eelmainitud konkreetsete eesmärkide saavutamise mõõtmiseks.
Varjupaiga ja rändevaldkonna näitajate hulka
kuuluvad varjupaika vastuvõtu tingimuste ja varjupaigamenetluste kvaliteedi
parandamise tase, taotluste heakskiitmise määra suurem ühtlustamine
liikmesriikide vahel ja liikmesriikide ümberasustamisega seoses tehtud
pingutused, kolmandate riikide kodanike tööjõuturul, hariduses ja
demokraatlikes protsesside osalemise suurenemise tase, tagasipöördunud isikute
arv ja liikmesriikide vastastikuse abi andmise suurenemise (sealhulgas
praktilise koostöö ja ümberpaigutamise kaudu) tase.
Politseikoostöö
ning kuritegevuse tõkestamise ja selle vastu võitlemise näitajate hulka kuuluvad piiriüleste ühisoperatsioonide ning parimaid
tavasid käsitlevate dokumentide ja korraldatud ürituste arv. Kriisiohje
ja elutähtsa infrastruktuuri kaitse näitajate hulka kuuluvad kasutusele võetud
ja/või täiustatud vahendite arv, et lihtsustada liikmesriikidepoolset elutähtsa
infrastruktuuri kaitset kõikides majandusharudes, ning liidu tasandil tehtud
ohu- ja riskihinnangute arv.
Piiride ja
viisa valdkonna näitajate hulka kuuluvad nende
konsulaaresinduste arv, mis on varustatud, turvatud või tugevdatud selleks, et
tagada viisataotluste tõhus menetlemine ja osutada viisataotlejatele
kvaliteetset teenust, ning piirikontrolli varustuse areng ja välispiiridel
ebaseaduslikult riiki sisenenud kolmandate riikide kodanike arv, võttes arvesse
välispiiri asjaomase lõigu ohutaset. Mõjunäitajatega mõõdetakse
piirijulgeoleku, viisade väljastamise suutlikkuse ning üle piiri liikuva
reisijatevoo ohutu ja sujuva käsitlemise suutlikkuse suurenemist.

1.4.
Ettepaneku/algatuse põhjendus
1.4.1.
Lühi- või pikaajalises perspektiivis täidetavad
vajadused

Ajavahemikul
2014–2020 on EL siseasjade valdkond endiselt vastamisi suurte raskustega.
Arvestades demograafilisi muutusi, tööturu struktuuri ja oskustööjõu pärast
toimuva konkurentsi muutusi, on tulevikkuvaatav seadusliku sisserände ja integratsioonipoliitika
ülitähtis ELi konkurentsivõime ja sotsiaalse sidususe süvendamisel, et
rikastada meie ühiskonda ja luua kõikidele võimalusi. ELil tuleb igakülgselt
tegeleda ebaseadusliku rändega ja võidelda inimkaubanduse vastu. Samal ajal
tuleb olla jätkuvalt solidaarne nendega, kes vajavad rahvusvahelist kaitset.
Turvalisema ja tõhusama, meie väärtushinnanguid kajastava Euroopa ühise
varjupaigasüsteemi arendamine on jätkuvalt prioriteetne.
Ohutu ja
kindla keskkonna tagamine on vajalik ja kasulik ELi majanduslikule,
kultuurilisele ja sotsiaalsele arengule. ELil on täita otsustav roll võitluses
raske ja organiseeritud kuritegevuse, küberkuritegevuse ja terrorismiga ning
ELi välispiiride haldamise tagamisel ja kiirel reageerimisel inimtegevusest või
loodusõnnetustest põhjustatud kriisidele. Globaliseerumise ajastul, mil ohud
suurenevad ja need on üha sagedamini rahvusvahelised, ei suuda ükski
liikmesriik neile üksi tõhusalt vastata. Selleks, et õiguskaitseasutused
saaksid teha tõhusat tööd piiriüleselt ja jurisdiktsioonidevaheliselt, on vaja
ühtset ja igakülgset Euroopa lahendust.
Selle eesmärgi
saavutamisel on ülimalt tähtis teha koostööd kolmandate riikide ja
rahvusvaheliste organisatsioonidega. Hiljutised sündmused Põhja-Aafrikas
näitavad, kui tähtis on, et ELil oleks terviklik ja koordineeritud
lähenemisviis rände-, piiri- ja julgeolekuküsimustele. Seega tuleb täielikus
kooskõlas liidu välispoliitikaga tugevdada ELi siseasjade poliitika üha
suureneva tähtsusega välismõõdet.

1.4.2.
Euroopa Liidu meetme lisaväärtus

Rändevoogude
ja julgeolekuriskide juhtimine seab meie ette raskused, millega liikmesriigid
üksi ei suuda toime tulla. Need on valdkonnad, kus ELi eelarve kasutamine annab
ilmselget lisaväärtust.
Mõned
liikmesriigid kannavad rasket koormat, mis tuleneb nende geograafilisest
asukohast ja nende hallatavast Euroopa Liidu välispiiri pikkusest. Kontrolli
kaotamisega sisepiiridel peavad kaasnema ühised meetmed liidu välispiiride
tõhusaks kontrollimiseks ja järelevalveks. Liikmesriikide vahel solidaarsuse ning
vastutuse õiglase jagamise põhimõte on seega varjupaiga, rände ja välispiiride
ühise poliitika keskmes. ELi eelarves on vahendid selle põhimõtte
finantskoormuse kandmiseks. Julgeoleku valdkonnas on raske ja organiseeritud
kuritegevus, terrorism ning teised julgeolekuga seotud riskid olemuselt üha
enam piiriülesed. Riikidevaheline koostöö ja koordineerimine
õiguskaitseasutuste vahel on oluline, et selliseid kuritegusid edukalt
tõkestada ja nende vastu võidelda, näiteks teabevahetuse, ühisuurimiste, koostalitusvõimelise
tehnoloogia ning ühiste ohu- ja riskihinnangute abil.
Rändevoogudega
tegelemine, ELi välispiiride haldamine ja ELi julgeolek nõuavad
liikmesriikidelt märkimisväärseid vahendeid ja suutlikkust. Täiendatud
operatiivkoostöö ja koordineerimine, mis hõlmab vahendite ühiskasutamist
sellistes valdkondades nagu koolitus ja varustus, loob mastaabisäästu ja
sünergia, millega tagatakse riigi vahendite tõhusam kasutamine ja tugevdatakse
liikmesriikidevahelist solidaarsust, vastastikust usaldust ning vastutuse
jagamist ELi ühistes poliitikavaldkondades. See on eriti asjakohane julgeoleku
valdkonnas, kus rahaline toetus piiriülese ühistegevuse kõikidele vormidele on
vajalik, et laiendada koostööd politsei, tolli, piirivalve ja õigusasutuste
vahel.
Seoses siseasjade
välismõõtmega on selge, et meetmete vastuvõtmine ja vahendite ühiskasutamine
ELi tasandil suurendab märkimisväärselt ELi mõju, mida on vaja kolmandate
riikide veenmiseks, et nad teeksid ELiga koostööd nendes rände- ja
julgeolekuküsimustes, mis pakuvad peamist huvi ELile ja liikmesriikidele.
ELi õigus
tegutseda siseasjade valdkonnas tuleneb Euroopa Liidu toimimise lepingu
V jaotisest „Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala”, eelkõige
selle artikli 77 lõikest 2, artikli 78 lõikest 2, artikli
79 lõigetest 2 ja 4, artikli 82 lõikest 1,
artiklist 84 ja artikli 87 lõikest 2. Koostöö kolmandate riikide
ja rahvusvaheliste organisatsioonidega tugineb Euroopa Liidu toimimise lepingu
artikli 212 lõikele 3. Ettepanekud on kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega,
sest suurem osa rahastamisest on vastavuses põhimõttega, et eelarve täitmine
toimub koostöös liikmesriikidega, ja juhindub liikmesriikide
institutsioonilisest pädevusest.

1.4.3.
Samalaadsetest kogemustest saadud õppetunnid

Ehkki
leitakse, et praegused siseasjade rahastamisvahendid peaksid saavutama oma
eesmärgid ja toimima tõhusalt, võib vahekokkuvõttest ja sidusrühmadega peetud
konsultatsioonide käigus saadud kogemuste põhjal öelda, et vaja on:
–      lihtsustada ja täiustada tulevasi siseasjade rahastamisvahendeid, vähendades rahastamisprogrammide arvu kaheni ning luua Varjupaiga- ja
Rändefond ning Sisejulgeolekufond. See võimaldab ELil vahendeid
strateegilisemat kasutada, et nende abil saaks paremini reageerida ELi
poliitilistele prioriteetidele ja vajadustele;
–      tugevdada ELi rolli globaalse tegutsejana,
andes loodavatele fondidele välismõõtme, et tugevdada ELi mõjuvõimu seoses
siseasjade poliitika välispoliitilise mõõtmega;
–      eelistada eelarve tsentraliseeritult
täitmisele eelarve täitmist koostöös liikmesriikidega, et kõrvaldada
liigne halduskoormus;
–      kehtestada tulemuspõhisem lähenemine eelarve täitmisele koostöös
liikmesriikidega, minnes üle mitmeaastasele
programmitööle koos kõrgemate ametnike tasandil toimuva poliitikadialoogiga, et
tagada liikmesriikide riiklike programmide täielik vastavus ELi
poliitikaeesmärkidele ja prioriteetidele ning keskenduda tulemuste
saavutamisele;
–      parandada eelarve tsentraliseeritult täitmist, et pakkuda
poliitikapõhiste meetmete tarvis mitmeid vahendeid,
sealhulgas toetust riikidevahelistele meetmetele, eelkõige uuenduslikele
meetmetele ning kolmandates riikides ja seoses nendega võetavatele meetmetele
(välismõõde), ning samuti erakorralistele meetmetele, uuringutele ja
üritustele;
–      luua ühine regulatiivraamistik, millel on
ühised programmitöö, aruandluse, finantsjuhtimise ja kontrolli eeskirjad ja mis
on võimalikult sarnane teiste ELi fondidega, mille eelarve täitmine toimub
koostöös liikmesriikidega, et kõik sidusrühmad saaksid eeskirjadest paremini
aru ning et tagada ulatuslik sidusus ja järjepidevus;
–      tagada kiire ja tõhus reageerimine hädaolukordades, kavandades fondid selliselt, et EL suudaks asjakohaselt reageerida
kiiresti muutuvatele olukordadele;
–      tugevdada siseasjade asutuste rolli, et
edendada praktilist koostööd liikmesriikide vahel ja usaldada neile erimeetmete
rakendamine, kuid samas tagades piisava poliitilise kontrolli ametite tegevuse
üle.
Täiendavad
üksikasjad on esitatud mõjuhinnangus ja iga määruse seletuskirjas.

1.4.4.
Kooskõla ja võimalik koostoime muude asjaomaste
meetmetega

Mitmetest ELi
vahenditest toetatakse meetmeid, mis täiendavad Varjupaiga- ja Rändefondist
ning Sisejulgeolekufondist rahastatavaid meetmeid:
Euroopa
Sotsiaalfondist toetatakse praegu tööturule pääsemise
integratsioonimeetmeid, kusjuures Integratsioonifondist rahastatakse selliseid
meetmeid nagu kodakondsusteemalised kursused, osalemine sotsiaalses elus ja
kodanikuühiskonnas, teenuste võrdne kättesaadavus jne. Integratsioonimeetmeid
toetatakse ka edaspidi samadel alustel Varjupaiga- ja Rändefondist ning
tulevasest Euroopa Sotsiaalfondist.
Eraldusjoon
Sisejulgeolekufondi ja kodanikukaitse rahastamisvahendi vahel jääb
alles, nagu on kirjeldatud kehtiva CIPS programmi artiklis 3:
loodusõnnetused ja ka tahtmatud inimtegevusest tingitud õnnetused kuuluvad kodanikukaitse
valdkonda (õnnetused), kusjuures tahtlikud inimtegevusest tingitud õnnetused
kuuluvad julgeolekuvaldkonda ning seetõttu toimub rahastamine
Sisejulgeolekufondist.
Terroriaktid
ja teised julgeolekuga seotud intsidendid ei kuulu ELi Solidaarsusfondi
reguleerimisalasse. Samuti ei ole selge Euroopa Liidu toimimise lepingu
artikli 222 (solidaarsusklausel) täpne reguleerimisala ja see, millises
ulatuses selle abil saab toetada liikmesriike, kus toimub terroriakt või
loodusõnnetus või inimtegevusest tingitud õnnetus, kuna selle jaoks on vaja
vastu võtta rakenduskord, mille kohta pole veel isegi ettepanekut tehtud.
Erakorralise abi rahastamiseks suuremate terrorirünnakute ja teiste
julgeolekuintsidentide korral antakse toetust Sisejulgeolekufondist.
Horisont 2020
programmi raames tehtavate julgeolekualaste
teadusuuringute ja nende tulemuste praktilise rakendamise vaheline lõhe
ületatakse, kuna Sisejulgeolekufondis on ette nähtud erieesmärgid ja
rahastamiskõlblikud meetmed teadusuuringute tulemuste testimise ja
valideerimise rahastamiseks (prototüübid), et neid praktikas kohaldada
(kommertskasutusele eelnevad hanked).
Tulevane õigusprogramm
on lähedalt seotud Sisejulgeolekufondiga ning täiendab seda, eelkõige selle
kriminaalõiguse osa, kuid on rohkem keskendunud õigusalasele koostööle,
menetluste ühtlustamisele ja vastastikusele tunnustamisele, millega praktikas
välditakse ulatuslikke kattuvusi.
Nii
varjupaiga- ja Rändefondi kui ka Sisejulgeolekufondi välismõõtme osa raames
toetatakse peamiselt ELi huve ja eesmärke teenivaid meetmeid, mida võetakse
kolmandates riikides ja seoses nendega, ning nendel on otsene mõju ELile ja
liikmesriikidele ning nendega tagatakse järjepidevus ELi territooriumil
rakendatavate meetmetega. Selline rahastamine kavandatakse ja rakendatakse
kooskõlas ELi välistegevuse ja välispoliitikaga. See ei ole mõeldud otseselt
majandusarengule suunatud meetmete toetamiseks ja see peaksid vajaduse korral
täiendama välisabivahenditest antavat rahalist abi. Seoses sellega pakub
siseasjade valdkonnas erilist huvi rände ja varjupaiga temaatilise programmi
ja stabiliseerimisvahendi järeltulija. Kuna välisabivahenditest toetatakse
kas toetust saavate riikide arenguvajadusi või ELi ja selle strateegiliste
partnerite üldisi poliitilisi huve, siis siseasjade fondidest toetatakse
erimeetmeid kolmandates riikides ELi rändepoliitika ja ELi sisejulgeoleku
eesmärkide huvides. Seega täidetakse tühimik ning aidatakse suurendada ELi
käsutuses olevate töövahendite arvu.

1.5.
Meetme kestus ja finantsmõju

þ Piiratud kestusega
ettepanek/algatus
–
þ    Ettepanek/algatus hõlmab ajavahemikku 1.1.2014–31.12.2020
–
þ    Finantsmõju avaldub ajavahemikul 2014–2023
¨ Piiramatu kestusega
ettepanek/algatus
–
rakendamise käivitumisperiood hõlmab ajavahemikku
AAAA–AAAA,
–
millele järgneb täieulatuslik rakendamine.

1.6.
Ettenähtud eelarve täitmise viisid[16]

þOtsene tsentraliseeritud eelarve täitmine komisjoni poolt
þ Kaudne tsentraliseeritud eelarve täitmine,
mille puhul eelarve täitmise ülesanded on delegeeritud:
–
þ    rakendusametitele
–
þ    ühenduste asutatud asutustele[17]

–
þ    riigi avalik-õiguslikele asutustele või avalikke teenuseid
osutavatele asutustele
–
¨    isikutele, kellele on delegeeritud konkreetsete meetmete
rakendamine Euroopa Liidu lepingu V jaotise kohaselt ja kes on kindlaks
määratud asjaomases alusaktis finantsmääruse artikli 49 tähenduses
þ Eelarve täitmine koostöös
liikmesriikidega
þDetsentraliseeritud eelarve täitmine koostöös kolmandate riikidega
þ Eelarve täitmine ühiselt rahvusvaheliste
organisatsioonidega (täpsustage)
Mitme eelarve täitmise
viisi valimise korral esitage üksikasjad rubriigis „Märkused”.
Märkused:
Ettepanekud
rakendatakse peamiselt eelarve täitmisel koostöös liikmesriikidega
mitmeaastaste riiklike programmide raames.
Riiklike
programmide alusel saavutatavaid eesmärke täiendavad liidu meetmed ja
kiirreageerimismehhanism hädaolukordade jaoks. Need on peamiselt toetuste ja
otsese tsentraliseeritud eelarve täitmise alusel toimuvate hangete vormis ning
need hõlmavad kolmandates riikides ja seoses nendega võetavaid meetmeid.
Killustatuse
vältimiseks kasutatakse kõiki võimalusi ja suunatakse vahendid vaid teatud
liidu eesmärkidele ning partnerluslepingute ja raamkokkulepete alusel
kasutatakse vajaduse korral peamiste sidusrühmade kogemusi.
Komisjoni
algatusel rakendatavat tehnilist abi rakendatakse otsese tsentraliseeritud
eelarve täitmise kaudu.
Schengeni acquis'
sätete kohaldamise, rakendamise ja edasiarendamisega seotud riigid osalevad
samuti kahes Sisejulgeolekufondi rahastamisvahendis, mis on Schengeni acquis'
edasiarendus (piiride ja viisa ning politseikoostöö rahastamisvahend), nagu nad
oleksid liikmesriigid, pidades silmas Schengeni acquis' sätetega
ühinemise lepinguid. Need riigid osalevad rahastamisvahendites kooskõlas
määruse sätetega, rakendades oma mitmeaastaseid riiklikke programme, ning neil
on võimalus taotleda rahastamist liidu meetmetest jne. Välispiiride Fondi
raames sõlmitakse erikokkulepped, millega täpsustatakse nende osalemiseks
vajaminevaid täiendavaid eeskirju (finantsmäärusest, selle rakenduseeskirjadest
ja aluslepingutest tulenevad eeskirjad, sealhulgas kontrollikoja
auditeerimisõigus). Kuna need riigid maksavad mõlemas rahastamisvahendis
osalemiseks proportsionaalselt oma SKPga osamaksu ELi eelarvesse, määratakse
osana vastutuse jagamisest Schengeni ala juhtimisel kindlaks nende riikide
osamaks ning see toimub vaatamata rahastamisvahendite alusel neile eraldatud
summade suurusele. Hetkel on assotsieerunud riigid Norra, Island, Šveits ja
Liechtenstein.

2.
HALDUSMEETMED
2.1.
Järelevalve ja aruandluse eeskirjad

Täpsustage tingimused
ja sagedus.
Eelarve
täitmiseks koostöös liikmesriikidega esitatakse
aruandluse, järelevalve ja hindamise ühtne ja tõhus raamistik. Iga riikliku
programmi puhul nõutakse, et liikmesriik looks järelevalvekomitee, kus komisjon
võib osaleda.
Liikmesriigid
esitavad igal aastal aruande mitmeaastase programmi rakendamise kohta. Need
aruanded on aastamaksete tegemise eeltingimuseks. Nende aruannete põhjal
tehakse vahekokkuvõte, mis palutakse esitada 2017. aastal, et anda
täiendavat teavet eesmärkide saavutamisel tehtud edusammude kohta. Samasugune
vahekokkuvõte tehakse 2019. aastal, et vajaduse korral teha viimasel
eelarveaastal (2020) kohandusi.
Selleks et
toetada siseasjade valdkonnas hindamispõhise tegevuskultuuri arendamist,
luuakse fondidele ühine hindamise ja järelevalve raamistik, millega seoses
kohaldatakse laia valikut poliitikaga seotud näitajaid, mis rõhutavad
tulemustele suunatud lähenemisviisi fondidele ja tähtsat rolli, mis neil võiks
olla tegevusstrateegia koostamisel, et saavutada eesmärk luua vabadusel,
turvalisusel ja õigusel rajaneva ala. Need näitajad on seotud mõjuga, mida
fondid võiksid avaldada: piirijulgeoleku, politseikoostöö ja kriisiohje ühise
tegevuskultuuri arendamine; liitu sisenevate rändevoogude tõhus juhtimine; kolmandate
riikide kodanike õiglane ja võrdne kohtlemine; liikmesriikidevaheline
solidaarsus ja koostöö rände- ja sisejulgeolekuküsimustega tegelemisel ja
kolmandaid riike käsitlev Euroopa Liidu ühine lähenemisviis nii rände- kui ka
julgeolekuküsimustes.
Selleks et
tagada hindamispõhimõtete nõuetekohane kohaldamine ja pidades silmas liidu
siseasjade praeguse rahastamise alusel liikmesriikides toimunud hindamise
käigus saadud kogemusi, töötavad komisjon ja liikmesriigid koos, et arendada
ühtne hindamise ja järelevalve raamistik, määrates muu hulgas kindlaks
toimimismallid ning ühised väljundid ja tulemusnäitajad.
Kõik meetmed
kehtestatakse programmitöö alguses, et liikmesriikidel oleks kokkulepitud
põhimõtete ja nõuete alusel võimalik luua oma aruandlus- ja hindamissüsteemid.
Halduskoormuse
vähendamiseks ning aruandluse ja hindamise vahelise koostoime tagamiseks
kasutatakse hindamisaruannete jaoks nõutud teavet, et täiendada riiklike
programmide rakendamise aastaaruannetes liikmesriikidelt saadud teavet.
2018. aastal
esitab ka komisjon aruande, mis koostatakse riiklike programmide vahearuannete
alusel.
Komisjon
esitab vahearuande fondide rakendamise kohta
30. juuniks 2018 ja 30. juuniks 2024 järelhindamise aruande, kus
käsitletakse rakendamist tervikuna (st mitte ainult riiklikke programme, mille
eelarve täitmine toimub koostöös liikmesriikidega).

2.2.
Haldus- ja kontrollisüsteemid
2.2.1.
Tuvastatud ohud

SISEASJADE
PEADIREKTORAAT ei ole tuvastanud kuluprogrammides olulist vigade esinemise
riski. Seda kinnitab asjaolu, et kontrollikoja aastaaruannetes ei ole endiselt
olulisi leide ja kahel viimasel aastal ei ole SISEASJADE PEADIREKTORAADI (ja
endise õigus-, vabadus- ja turvalisusküsimuste peadirektoraadi) iga-aastastes
tegevusaruannetes esinenud jääkvigade määra üle 2 %.
Eelarve
täitmisel koostöös liikmesriikidega kuuluvad praeguste
programmide rakendamisel tuvastatud üldised ohud peaasjalikult kolme
kategooriasse:
–      fondide ebatõhusa või ebapiisavalt sihtotstarbelise kasutamise oht;
–      eeskirjade keerukusest ning haldus- ja kontrollisüsteemi nõrkustest
tulenevad vead;
–      haldusressursside ebatõhus kasutamine (nõuete proportsionaalsus on
piiratud).
Samuti tasub
märkida üldprogrammi „Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine” nelja fondi
süsteemile eriomaseid elemente.
–      Aastaprogrammide süsteem tagab, et lõppmaksed tehakse korrapäraselt
kontrollitud ja auditeeritud kulude põhjal. Kuid aastaprogrammide
rahastamiskõlblikkuse periood ei lange kokku ELi eelarveaastaga ning kinnituse
andmise kord ei ole väga rangest süsteemist hoolimata täiesti rahuldav.
–      Üksikasjalikud rahastamiskõlblikkuse eeskirjad kehtestab komisjon.
Sellega põhimõtteliselt tagatakse rahastatavate kulude homogeensus. Kuid sedasi
tekitatakse riiklikele asutustele ja komisjonile tarbetut tööd ja suurendatakse
vigade esinemise riski, mis tuleneb sellest, et toetusesaajad ja/või
liikmesriigid tõlgendavad ELi eeskirju vääralt.
–      Praegused haldus- ja kontrollisüsteemid on üsna sarnased
struktuurifondide omadega. Siiski esinevad vastutusahelas väikesed erinevused,
eelkõige sertifitseerivate asutuste ja auditeerimisasutuste vahel. See tekitab
liikmesriikide seas segadust, peamiselt siis, kui asutused tegutsevad kahes
fondis. Samuti suurendab see vigade esinemise riski ja nõuab intensiivsemat
järelevalvet.
Käesolevas
määruses muudetakse neid elemente olulisel määral:
–      haldus- ja kontrollisüsteemide puhul järgitakse ÜSRi fondide üldnõudeid
ja need peavad täielikult vastama uue finantsmääruse uutele nõuetele: kolm
asutust asendatakse kahega (vastutav asutus ja auditeerimisasutus), kelle
rollid muudetakse selgemaks eesmärgiga tagada parem kindlus;
–      mitmeaastane programmitöö koos raamatupidamise aastaaruannetega, mis
põhinevad vastutava asutuse tehtud maksetel, ühtlustab
rahastamiskõlblikkusperioodid komisjoni aastaaruannetega, ilma et võrreldes praeguse
süsteemiga suurendataks halduskoormust;
–      kohapealsed kontrollid tehakse osana esimese taseme kontrollidest, st
seda teeb vastutav asutus ja see toetab Euroopa Liidu vahendite haldaja
iga-aastast kinnitavat avaldust;
–      rahastamiskõlblikkuse eeskirjade täpsustamine, lihtsustamine ning
ühtlustamine teiste ELi rahalise toetuse vahendite asjaomaste eeskirjadega
vähendab vigade tekkimist toetusesaajatel, kes saavad toetust eri allikatest.
Rahastamiskõlblikkuse eeskirjad, väljaarvatud mõned põhiprintsiibid, kehtestatakse
riiklikul tasandil samamoodi ÜSRi fondide eeskirjadega;
–      lihtsustatud kulude kasutamist julgustatakse, eelkõige väikeste
toetuste puhul.
Eelarve
tsentraliseeritud täitmise puhul on peamised ohud
järgmised:
–      vastuvõetud projektide ja SISEASJADE PEADIREKTORAADI poliitiliste
prioriteetide kokkulangevus on nõrk;
–      valitud projektide halb kvaliteet ja projekti halb tehniline
rakendamine, mille tagajärjel väheneb projekti mõju; puuduliku valikumenetluse
tõttu ei ole eksperditeadmisi või on järelevalve ebapiisav;
–      eraldatud rahaliste vahendite ebatõhus või mittetulus kasutamine, nii
toetuste puhul (tegelike rahastamiskõlblike kulude hüvitamise keerukus, millele
lisaks on piiratud võimalused kontrollida rahastamiskõlblikke kulusid
dokumentide põhjal) kui ka hangete puhul (mõnikord on nõutavad eriteadmised
vähestel ettevõtjatel, mistõttu ei ole võimalik piisavalt võrrelda
pakkumishindu);
–      (eelkõige) väiksemate organisatsioonide vähene suutlikkus kontrollida
tõhusalt kulutusi ning tagada elluviidavate tegevuste läbipaistvus;
–      oht komisjoni mainele, juhul kui avastatakse pettus või kuritegu;
kolmandate isikute sisekontrollisüsteemid tagavad üksnes osalise kindluse,
tingituna mitmest erinevast töövõtjast ja abisaajast, kellel kõigil on oma
kontrollisüsteemid, mis on tihtipeale küllaltki väikesed.
Eeldatavalt
enamik ohte ennetatakse tänu ettepanekute parema eesmärgiasetuse ning uue
finantsmääruse lihtsustatud nõuete kohaldamise abil.

2.2.2.
Ettenähtud kontrollimeetod(id)

Eelarve
täitmine koostöös liikmesriikidega:
Liikmesriigi
tasandil kujutab haldus- ja kontrollisüsteemi
kavandatud struktuur endast 2007.–2013. aasta süsteemi edasiarendust, kus
on säilitatud enamik funktsioone, mida täidetakse praegusel perioodil, kaasa
arvatud halduskontrollid, kohapealsed kontrollid, haldus- ja
kontrollisüsteemide auditid ning projektide auditid. Nende funktsioonide
järjestust siiski ei muudeta, et anda vastutavale asutusele vastutus
kohapealsete kontrollide tegemisel, mis on lahutamatu osa
raamatupidamisarvestuse iga-aastase kontrolli ja heakskiitmise
ettevalmistamisel.
Aruandekohustuse
tugevdamiseks akrediteerib vastutavaid asutusi riiklik akrediteerimisasutus,
kes vastutab nende jooksva järelevalve eest. Asutuste arvu vähendamine – enam
ei ole sertifitseerimisasutust ja fonde on vähem – eeldatavalt vähendab
halduskoormust ja suurendab võimalust tugevdada haldussuutlikkust, kuid samas
laseb selgemalt vastutust jagada.
Siiani ei ole
olemas usaldusväärset hinnangut siseasjade valdkonna nende fondide
kontrollimise kulude kohta, mille eelarve täitmine toimub koostöös
liikmesriikidega.. Ainus olemasolev hinnang on seotud EFRi ja
Ühtekuuluvusfondiga ning seal on kontrolliga seotud ülesannete kulud (riiklikul
tasandil, välja arvatud komisjoni kulud) hinnanguliselt ligikaudu 2 %
kõigist hallatavatest vahenditest ajavahemikus 2007–2013. Need kulud on seotud
järgmiste kontrollivaldkondadega: 1 % tuleneb siseriiklikust
koordineerimisest ja programmi ettevalmistamisest, 82 % on seotud
programmi juhtimisega, 4 % sertifitseerimisega ja 13 %
auditeerimisega.
Järgmised
ettepanekud suurendavad kontrollikulusid:
–      akrediteerimisasutuse loomine ja toimimine ning üldine süsteemivahetus;
–      vahendite haldaja kinnituse esitamine koos raamatupidamise
aastaaruandega;
–      vastutava asutuse tehtavad kohapealsed kontrollid;
–      auditeerimisasutuse ulatuslikum auditeerimistegevus vahendite haldaja
kinnituse auditeerimiseks.
Siiski on ka
ettepanekuid, mis vähendavad kontrollikulusid:
–      sertifitseerimisasutus lõpetab tegevuse; ehkki osa ülesandeid antakse
üle vastutavale asutusele, võimaldab see liikmesriigil hoida kokku olulise osa
praegustest sertifitseerimisega seotud kuludest tänu paremale
haldussuutlikkusele, väiksemale koordineerimisvajadusele ja auditite ulatuse
vähenemisele;
–      auditeerimisasutuse tehtavad kontrollid on suunatud rohkem vastutava
asutuse tehtud esimese tasandi haldus- ja kohapealsete kontrollide või nendest
koostatud valimi uuesti kontrollimisele. Seeläbi kiirendatakse
ärakuulamismenetlust ja tagatakse kõikide vajalike kontrollide tegemine enne
aastaaruande esitamist;
–      lihtsustatud kulude kasutamine vähendab halduskulusid ja -koormust
kõikidel tasanditel, niihästi haldusasutuste kui ka toetusesaajate jaoks;
–      iga-aastane lõpetamine ja vastavushindamise perioodi lühendamine
36 kuuni vähendab dokumentide kontrolliks säilitamise kulusid nii
haldusasutuste kui ka toetusesaajate jaoks;
–      komisjoni ja liikmesriikide vahelise elektroonilise suhtlemise
võimaluse loomine on kohustuslik.
Nendele tuleb
lisada eespool punktis 2.2.1 loetletud lihtsustavad meetmed, mis aitavad samuti
vähendada toetusesaajate halduskoormust ning seega vähendavad samaaegselt
vigade esinemise riski ja halduskoormust.
Üldiselt
loodetakse, et need ettepanekud ei suurenda ega vähenda kontrollikulusid, vaid
et toimub ümberjaotumine. Siiski eeldatakse, et selline kulude ümberjaotumine
(eri funktsioonide vahel tänu proportsionaalsele kontrollikorraldusele, aga ka
liikmesriikide ja programmide vahel) võimaldab riske tulemuslikumalt leevendada
ning selle tulemusel võetakse kasutusele parem ja kiirem kinnituse andmise
kord.
Komisjoni
tasandil ei vähene tõenäoliselt programmitöö esimesel
poolel haldus- ja kontrollikulud, mis tekivad seoses eelarve täitmisega
koostöös liikmesriikidega. Seda esiteks seetõttu, et võrreldes praeguse
perioodiga suurenevad summad ja laienevad poliitikavaldkonnad, mis on seotud
eelarve täitmisega koostöös liikmesriikidega. Seega on samade vahendite juures
vaja tõhusamalt tegutseda. Lisaks on esimestele aastatele iseloomulik mitme
olulise ülesande kokkulangemine, et viia ellu järgnev: 2007–2013 perioodi
programmide sulgemine (viimased sulgemisaruanded tuleb esitada 31.
märtsiks 2016), poliitikadialoogid ja 2014–2020 perioodi mitmeaastaste
riiklike programmide heakskiitmine, uue raamatupidamisarvestuse
kasutuselevõtmine. Perioodi teisel poolel kasutatakse võimalikke olemasolevaid
vahendeid hindamise ja järelevalve parandamiseks.
Eelarve
tsentraliseeritud täitmine
Eelarve
tsentraliseeritud täitmise puhul kohaldab komisjon edasi oma praegust
kontrollisüsteemi, mis koosneb järgmistest osadest: direktoraatide teostatav
järelevalve tegevuse üle, eelarve- ja kontrolliüksuse teostatav järelkontroll,
sisene hankekomisjon, toetuste või siseauditi üksuse ja/või siseauditi talituse
tehtud auditite järelkontroll. Järelkontrollisektor kohaldab nn avastamisstrateegiat,
mille eesmärk on avastada võimalikult palju kõrvalekaldeid, mis on seotud
alusetute maksete sissenõudmisega. Selle strateegia põhjal auditeeritakse
projektide valim, mis peaaegu täielikult valitakse riskianalüüsi põhjal.
Tänu eel- ja
järelkontrollidele ning dokumendipõhistele kontrollidele ja kohapealsetele
kontrollkäikudele oli viimastel aastatel kvantifitseeritav keskmine jääkvigade
määr alla 2 %. Seega leitakse, et sisekontrollisüsteem ja ka sellega
seotud kulud on SISEASJADE PEADIREKRORAADILE piisavad, et saavutada madal
veamäär.
SISEASJADE
PEADIREKTORAAT uurib nimetatud raamistikus jätkuvalt juhtimise parandamise ja
edasise lihtsustamise võimalusi. Eelkõige kasutatakse võimalikult ulatuslikult
uue finantsmäärusega kättesaadavaks tehtud lihtsustamisvõimalusi, kuna
loodetakse, et need aitavad vähendada toetusesaajate halduskoormust ja samal
ajal vähendavad ka komisjoni vigade esinemise riski ja halduskoormust.
Uued suunad
Ettepanekutega
nähakse ette ELi rahastamise uued suunad siseasjade valdkonnas, nt ELi asutuste
pädevuse parem kasutamine, välismõõtme edasiarendamine ja hädaolukordadele
reageerimise mehhanismide tugevdamine.
Nende puhul on siseasjade peadirektoraadil vaja uusi haldus- ja
kontrollimeetodeid.
Uutele suundadele mõeldud summad ei ole veel kindlaks määratud, kuid
tõenäoliselt ei ole need siseasjade üldise eelarvega võrreldes märkimisväärsed.
Siiski on väga oluline luua sisemised vahendid ja töökorraldus nende ülesannete
täitmiseks võimalikult vara perioodi alguses, austades täielikult usaldusväärse
finantsjuhtimise põhimõtteid.
Eespool
esitatud analüüs näitab selgelt, et kasutuselevõetud lihtsusmeetmetest
hoolimata on SISEASJADE PEADIREKTORAADI suurenenud eelarve täitmiseks vaja
rohkem personali.
Personalivajadused kaetakse juba meedet haldavate peadirektoraadi töötajatega
ja/või töötajate ümberpaigutamise teel peadirektoraadi siseselt. Vajaduse
korral võidakse personali täiendada meedet haldavale peadirektoraadile
iga-aastase vahendite eraldamise käigus, arvestades olemasolevate eelarvepiirangutega.

2.3.
Pettuse ja eeskirjade eiramise ärahoidmise meetmed

Täpsustage
rakendatavad või kavandatud ennetus- ja kaitsemeetmed.
Lisaks kõikide
regulatiivsete kontrollimehhanismide rakendamisele kujundab SISEASJADE
PEADIREKTORAAT välja pettusevastase võitluse strateegia, mis vastab uuele, 24.
juunil 2011 vastu võetud komisjoni pettusevastase võitluse strateegiale, et muu
hulgas tagada peadirektoraadi pettusevastase võitlusega seotud
sisekontrollimeetmete täielik kooskõla eelnimetatud komisjoni strateegiaga ja
pettuseriski ohjamise suunamine pettuseriski valdkondade ja sobivate
reageerimisviiside kindlakstegemisele. Vajaduse korral moodustatakse
võrgustikud ja võetakse kasutusele piisavad IT-vahendid, et analüüsida
fondidega seotud pettusejuhtumeid.
Eelarve
täitmist koostöös liikmesriikidega silmas pidades määratakse komisjoni
pettusevastase võitluse strateegias selgelt kindlaks vajadus komisjoni
ettepanekute järele võtta
vastu ajavahemikuks 2014–2020 määrused, millega nõutakse
liikmesriikidelt tulemuslike ja tuvastatud pettuseohtudega proportsionaalsete
pettuse ärahoidmise meetmete kasutuselevõttu. Praeguse ettepaneku
artiklis 5a on liikmesriikidele esitatud selge nõue ennetada, avastada ja
korrigeerida kõrvalekalded ja teavitada nendest komisjoni. Nende kohustuste
täiendavad üksikasjad moodustavad osa artikli 24 lõike 5
punktis c ettenähtud vastutava asutuse ülesannete üksikasjalikes
eeskirjades.
Lisaks on
artiklis 41 selgelt märgitud komisjoni või kontrollikoja auditileidudel
põhineva finantskorrektsiooni tulemusel tekkinud vahendite uuesti kasutamine.

3.
ETTEPANEKU/ALGATUSE HINNANGULINE FINANTSMÕJU
3.1.
Mitmeaastase finantsraamistiku rubriigid ja kulude
eelarveread, millele mõju avaldub

·      Olemasolevad eelarveread
Järjestage mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide ja
iga rubriigi sees eelarveridade kaupa
 Mitme-aastase finants-raamistiku rubriik   || Eelarverida || Assigneeringute liik || Rahaline osalus
 Nr || Liigendatud[18] || EFTA[19] riigid || Kandidaat-riigid[20] || Kolmandad riigid || Rahaline osalus finantsmääruse artikli 18 lõike 1 punkti aa tähenduses
 3 ||   || Liigendatud || EI || EI || EI || EI
·      Uued eelarveread, mille loomist taotletakse
Järjestage mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide ja
iga rubriigi sees eelarveridade kaupa
 Mitme-aastase finants-raamistiku rubriik || Eelarverida || Assigneeringute liik || Rahaline osalus
 Nr Rubriik 3 || Liigendatud/liigendamata || EFTA riigid || Kandidaat-riigid || Kolmandad riigid || Rahaline osalus finantsmääruse artikli 18 lõike 1 punkti aa tähenduses
 3 || 18 01 04 aa – Varjupaiga- ja Rändefond – tehniline abi || Liigendamata || EI || EI || EI || EI
 3 || 18 02 aa – Varjupaiga- ja Rändefond || Liigendatud || EI || EI || EI || EI
 3 || 18 01 04 bb – Sisejulgeolekufond – Politsei ja kuritegevus – tehniline abi || Liigendamata || EI || EI || JAH || EI
 3 || 18 02 bb – Sisejulgeolekufond – Politsei ja kuritegevus || Liigendatud || EI || EI || JAH || EI
 3 || 18 01 04 cc – Sisejulgeolekufond – Piirid ja viisad – tehniline abi || Liigendamata || EI || EI || JAH || EI
 3 || 18 02 cc – Sisejulgeolekufond – Piirid ja viisad || Liigendatud || EI || EI || JAH || EI
Kolmandate riikide rahaline osalus puudutab
Sisejulgeolekufondi mõlemat osa.
Nende riikide osaluse arvutamise kriteeriumid
ja meetodid lepitakse kokku ELi ja assotsieerunud riikide vahelistel
läbirääkimistel eraldi menetluse alusel.
Oletades, et protsendimäärad on samaväärsed
praeguste Euroopa Välispiirifondi protsendimääradega, kutsutakse assotsieerunud
riike tasuma piiride ja viisadega seotud osa jaoks osamakse suurusega umbes 210
miljonit eurot ja politseikoostöö osa jaoks umbes 50 miljonit eurot.

3.2.
Hinnanguline mõju kuludele
3.2.1.
Üldine hinnanguline mõju kuludele

miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik: || Nr 3 || Julgeolek ja kodakondsus
 SISEASJADE peadirektoraat ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Pärast 2020. aastat || KOKKU
  Tegevusassigneeringud (jooksevhindades) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 18 02 aa  Varjupaiga- ja Rändefond || Kulukohustused || (1) || 517,492 || 527,892 || 538,500 || 549,320 || 560,356 || 571,613 || 586,266 || - || 3 851,439
 Maksed || (2) || 90,085 || 102,823 || 270,844 || 420,790 || 532,681 || 543,385 || 554,303 || 1 336,528 || 3 851,439
 18 02 bb Sisejulgeolekufond – Politsei ja kuritegevus || Kulukohustused || (1a) || 135,076 || 143,047 || 151,283 || 159,791 || 168,578 || 177,653 || 187,022 ||   || 1 122,450
 Maksed || (2a) || 15,714 || 43,881 || 71,419 || 111,709 || 147,854 || 156,248 || 164,918 || 410,707 || 1 122,450
 18 02 cc  Sisejulgeolekufond – Piirid ja viisad || Kulukohustused || (1a) || 422,310 || 447,186 || 472,886 || 499,435 || 526,856 || 555,173 || 584,412 || - || 3 508,258
 Maksed || (2a) || 59,999 || 120,794 || 223,204 || 350,813 || 461,098 || 487,256 || 514,275 || 1 290,818 || 3 508,258
 Eriprogrammide[21] vahenditest rahastatavad haldusassigneeringud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 18 01 04 aa             Varjupaiga- ja Rändefond ||   || (3) || 2,500 || 2,500 || 2,500 || 2,500 || 2,500 || 2,500 || 2,500 ||   || 18,500
 18 01 04 bb            Sisejulgeolekufond – Politsei ja kuritegevus ||   ||   || 0,800 || 0,800 || 0,800 || 0,800 || 0,800 || 0,800 || 0,800 ||   || 5,600
 18 01 04 cc             Sisejulgeolekufond – Piirid ja viisad ||   ||   || 1,700 || 1,700 || 1,700 || 1,700 || 1,700 || 1,700 || 1,700 ||   || 11,900
 SISEASJADE PEADIREKTORAADI assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || =1+1a +3 || 1 079,878 || 1 123,125 || 1 167,669 || 1 213,546 || 1 260,790 || 1 309,439 || 1 362,700 ||   || 8 517,147
 Maksed || =2+2a +3 || 170,799 || 272,497 || 570,467 || 888,313 || 1 146,634 || 1 191,889 || 1 238,496 || 3 038,053 || 8 517,147
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik: || 5 || Halduskulud
miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
   ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Pärast 2020, aastat || KOKKU
 SISEASJADE peadirektoraat ||
  Personalikulud || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 20,841 ||   || 145,887
  Muud halduskulud || 0,156 || 0,159 || 0,162 || 0,165 || 0,168 || 0,172 || 0,175 ||   || 1,157
 SISEASJADE PEADIREKTORAAT KOKKU || Assigneeringud || 20,997 || 21,000 || 21,003 || 21,006 || 21,009 || 21,013 || 21,016 ||   || 147,044
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGI 5 assigneeringud KOKKU || (Kulukohustuste kogusumma = maksete kogusumma) || 20,997 || 21,000 || 21,003 || 21,006 || 21,009 || 21,013 || 21,016 ||   || 147,044
miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
   ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Pärast 2020, aastat || KOKKU
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIKIDE 1–5 assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || 1 100,875 || 1 144,125 || 1 188,672 || 1 234,552 || 1 281,799 || 1 330,452 || 1 383,716 ||   || 8 664,191
 Maksed || 191,796 || 293,497 || 591,470 || 909,319 || 1 167,643 || 1 212,902 || 1 259,512 || 3 038,053 || 8 664,191

3.2.2.
Hinnanguline mõju tegevusassigneeringutele

–
¨  Ettepanek/algatus ei hõlma tegevusassigneeringute kasutamist
–
þ  Ettepanek hõlmab tegevusassigneeringute kasutamist, mis toimub
järgmiselt:
Siseasjade poliitika eelarvet täidetakse peamiselt koostöös liikmesriikidega,
Ehkki kuluprioriteedid seatakse ELi tasandil, on tegeliku igapäevase haldamise
volitused vastutavatel asutustel riiklikul tasandil, Ühiste väljundnäitajate ja
eesmärkide kohta teevad otsuse koos komisjon ja vastutavad asutused osana nende
riiklikest programmidest ning komisjon kiidab need heaks, Seetõttu on keeruline
välja tuua väljundite sihttasemeid enne programmide koostamist, läbirääkimist
ja heakskiitmist 2013/14, aastal,
Eelarve tsentraliseeritud täitmise suhtes ei ole siseasjade peadirektoraadil
samuti võimalik esitada täielikku nimekirja kõikidest väljunditest, mis
saavutatakse fondide tegevuse tulemusel, nende keskmistest kuludest ja
summadest, nagu käesolevas punktis nõutud, Hetkel ei ole statistilisi
vahendeid, mis võimaldaks arvutada praeguste programmide alusel keskmisi
kulusid, ja selline täpne kulude kindlaksmääramine oleks vastuolus põhimõttega,
et tulevane programm peaks olema piisavalt paindlik, et saaks kohandada aastate
2014–2020 poliitilisi prioriteete, See peab paika ennekõike erakorralise abi ja
meetmete puhul ning seoses kolmandate riikidega,
kulukohustuste assigneeringud miljonites eurodes (kolm
kohta pärast koma)
 Täpsustada eesmärgid ja väljundid   ò || ‑{}‑ ||   || Aasta N || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1,6) || KOKKU
 VÄLJUNDID
 Väljundi liik[22] || Väljundi keskmine kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv kokku || Kulud kokku
 ERIEESMÄRK nr 1[23] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Väljund ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Väljund ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Väljund ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Erieesmärk nr 1 kokku ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 ERIEESMÄRK nr 2 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Väljund ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Erieesmärk nr 2 kokku ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KULUD KOKKU ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||

3.2.3.
Hinnanguline mõju haldusassigneeringutele
3.2.3.1.
Ülevaade

–
¨  Ettepanek/algatus ei hõlma haldusassigneeringute kasutamist
–
þ Ettepanek/algatus hõlmab haldusassigneeringute kasutamist, mis toimub
järgmiselt:
miljonites eurodes (kolm
kohta pärast koma) SISEASJAD
 Mitmeaastase finantsraamistiku[24] RUBRIIK 5 || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOKKU
 SISEASJAD: personalikulud || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 145,887
 Muud halduskulud || 0,156 || 0,159 || 0,162 || 0,165 || 0,168 || 0,172 || 0,175 || 1,157
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIK 5 kokku || 20,997 || 21,000 || 21,003 || 21,006 || 21,009 || 21,013 || 21,016 || 147,044
 Mitmeaastase finantsraamistiku[25] RUBRIIGIST 5[26] välja jäävad kulud || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOKKU
 SISEASJAD personalikulud || 1,280 || 1,280 || 1,280 || 1,280 || 1,280 || 1,280 || 1,280 || 8,960
 Muud halduskulud || 3,720 || 3,720 || 3,720 || 3,720 || 3,720 || 3,720 || 3,720 || 26,040
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIK 5 kokku || 5,000 || 5,000 || 5,000 || 5,000 || 5,000 || 5,000 || 5,000 || 35,000
 KOKKU || 25,997 || 26,000 || 26,003 || 26,006 || 26,009 || 26,013 || 26,016 || 182,044

3.2.3.2.
 Hinnanguline
personalivajadus

–
¨  Ettepanek/algatus ei hõlma personali kasutamist
–
þ Ettepanek/algatus hõlmab personali kasutamist, mis toimub järgmiselt:
aasta n arvnäitajad on 2011, aasta omad,
hinnanguline väärtus täisarvuna (või maksimaalselt
ühe kohaga pärast koma)
 ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020
  Ametikohtade loeteluga ette nähtud ametikohad (ametnikud ja ajutised töötajad): siseasjad ||
 || 18 01 01 01 (komisjoni peakorteris ja esindustes) || 136 || 136 || 136 || 136 || 136 || 136 || 136
 || XX 01 01 02 (delegatsioonides) || 15 || 15 || 15 || 15 || 15 || 15 || 15
 || 18 01 05 01 (kaudne teadustegevus) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 01 (otsene teadustegevus) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 ||  Koosseisuväline personal (täistööajale taandatud töötajad)[27] ||
 || 18 02 01 (üldvahenditest rahastatavad lepingulised töötajad, renditööjõud ja riikide lähetatud eksperdid) || 16 || 16 || 16 || 16 || 16 || 16 || 16
 || XX 02 02 (lepingulised töötajad, renditööjõud, kohalikud töötajad, riikide lähetatud eksperdid ja noored eksperdid delegatsioonides) || 10 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10
 || 18 01 04 aa[28] || peakorteris[29] || 10 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10
 || delegatsioonides || * || * || * || * || * || * || *
 || 18 01 04 bb[30] || peakorteris[31] || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4
 || delegatsioonides || * || * || * || * || * || * || *
 || 18 01 04 cc[32] || peakorteris[33] || 6 || 6 || 6 || 6 || 6 || 6 || 6
 || delegatsioonides || * || * || * || * || * || * || *
 || XX 01 05 02 (lepingulised töötajad, renditööjõud ja riikide lähetatud eksperdid kaudse teadustegevuse valdkonnas) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 02 (lepingulised töötajad, renditööjõud ja riikide lähetatud eksperdid otsese teadustegevuse valdkonnas) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || Muu 13 01 04 02) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || KOKKU || 197 || 197 || 197 || 197 || 197 || 197 || 197
XX osutab asjaomasele
poliitikavaldkonnale või eelarvejaotisele,
Personalivajadused kaetakse juba meedet
haldavate peadirektoraadi töötajatega ja/või töötajate ümberpaigutamise teel
peadirektoraadi siseselt, Vajaduse korral võidakse personali täiendada meedet
haldavale peadirektoraadile iga-aastase vahendite eraldamise menetluse käigus,
arvestades olemasolevate eelarvepiirangutega, Summasid ja arvestust
korrigeeritakse, kui ülesannete täitmine suunatakse rakendusametitele,
Ülesannete kirjeldus:
 Ametnikud ja ajutised töötajad peakorteris || Ülesanded koosnevad rahastamisprogrammi juhtimiseks vajalikest ülesannetest: – osalemine eelarvemenetluses;        – poliitikadialoogi pidamine liikmesriikidega;  – iga-aastaste tööprogrammide / rahastamisotsuste ettevalmistamine, iga-aastaste prioriteetide kehtestamine, riiklike programmide heakskiitmine;   – riiklike programmide, ettepanekute esitamise kutsete ja pakkumiskutsete ning järgneva valikumenetluse haldamine;               – suhtlemine sidusrühmadega (potentsiaalsed/tegelikud toetusesaajad, liikmesriigid jne); – suuniste kavandamine liikmesriikidele;         – projektide operatiiv- ja finantsjuhtimine;      – kontrollimine vastavalt eespool kirjeldatule (eelkontroll, hankekomitee, järelaudit, siseaudit, raamatupidamise aastaaruande kontroll ja heakskiit);  – raamatupidamine;             – toetuste ja riiklike programmide haldamise IT-vahendite arendamine ja juhtimine;                – järelevalve ja aruandlus seoses eesmärkide saavutamisega, sealhulgas tegevuse aastaaruandes ja edasivolitatud eelarvevahendite käsutaja aruandes
 Koosseisuvälised töötajad || Ülesanded on samad, mis ametnikel ja ajutistel töötajatel, välja arvatud ülesanded, mida kooseisuvälised töötajad ei saa täita,
 Delegatsioonide töötajad || Selleks et rakendada siseasjade valdkonna poliitikat ja eelkõige arendada selle välist mõõdet, on ELi delegatsioonides vaja piisavalt siseasjade eksperte, Nendeks võivad olla Euroopa Komisjoni ja/või Euroopa välisteenistuse töötajad,
Selleks et rakendada
siseasjade valdkonna poliitikat ja eelkõige arendada selle välist mõõdet, on
ELi delegatsioonides vaja piisavalt siseasjade eksperte, Nendeks võivad olla
Euroopa Komisjoni ja/või Euroopa välisteenistuse töötajad,

3.2.4.
Kooskõla kehtiva mitmeaastase finantsraamistikuga

–
þ  Ettepanek/algatus on kooskõlas järgmise mitmeaastase
finantsraamistikuga,
–
¨  Ettepanekuga/algatusega kaasneb mitmeaastase finantsraamistiku
asjakohase rubriigi ümberplaneerimine
Selgitage ümberplaneerimist, osutades asjaomastele
eelarveridadele ja summadele,
–
¨  Ettepanekuga/algatusega seoses on vajalik paindlikkusinstrumendi kohaldamine
või mitmeaastase finantsraamistiku[34]
läbivaatamine,
Selgitage vajalikku toimingut, osutades asjaomastele
rubriikidele, eelarveridadele ja summadele,

3.2.5.
Kolmandate isikute rahaline osalus

–
Ettepanek/algatus ei hõlma kolmandate isikute
poolset kaasrahastamist
–
þ Ettepanekus nähakse ette, et Euroopa rahastamist on vaja
kaasrahastada, Täpne summa ei ole kvantifitseeritav, Määrusega kehtestatakse
kaasrahastamismäärade ülempiirid, mis on liigendatud kooskõlas meetmete
liigiga:
assigneeringud miljonites eurodes (kolm kohta pärast
koma)
   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Kokku
 Täpsustage kaasrahastav asutus || Liikmesriik || Liikmesriik || Liikmesriik || Liikmesriik || Liikmesriik || Liikmesriik || Liikmesriik ||
 Kaasrahastatavad assigneeringud KOKKU || määramisel || määramisel || määramisel || määramisel || määramisel || määramisel || määramisel ||

3.3.
Hinnanguline mõju tuludele

–
þ  Ettepanekul/algatusel puudub finantsmõju tuludele,
–
¨  Ettepanekul/algatusel on järgmine finantsmõju:
–
¨         omavahenditele
–
¨         mitmesugustele tuludele
Miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
 Tulude eelarverida || Jooksva aasta eelarves kättesaadavad assigneeringud || Ettepaneku/algatuse mõju[35]
 Aasta N || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisada vajalik arv aastaid, et kajastada finantsmõju kestust (vt punkt 1,6)
 Artikkel …, ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Mitmesuguste
sihtotstarbeliste tulude puhul täpsustage, milliseid kulude eelarveridasid
ettepanek mõjutab,
Täpsustage tuludele
avalduva mõju arvutusmeetod,
[1]               KOM(2011) 500 (lõplik).
[2]               KOM(2010) 700 (lõplik).
[3]               KOM(2010) 543 (lõplik).
[4]               „ELi eelarve läbivaatamine”, KOM(2010) 700, 19.10.2010.
[5]               Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega
kehtestatakse ühissätted ühisesse strateegilisse raamistikku kuuluvate fondide
– Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi,
Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi
– kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa
Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus
(EÜ) nr 1083/2006 (KOM(2011) 615 (lõplik)).
[6]               Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus ühise
põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja järelevalve kohta (KOM (2011)
628/3).
[7]               Vt joonealune märkus 1.
[8]               ELT C , , lk .
[9]               ELT C , , lk .
[10]             Finantsmääruse iga kolme aasta järel toimuv läbivaatamine
– komisjoni ettepanek KOM(2010) 260.
[11]             Finantsmääruse iga kolme aasta järel toimuv läbivaatamine
– komisjoni ettepanek KOM (2010) 260.
[12]             ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
[13]             EÜT L 83, 27.3.1999, lk 1.
[14]             ABM – tegevuspõhine juhtimine, ABB: – tegevuspõhine eelarvestamine.
[15]             Vastavalt finantsmääruse artikli 49 lõike 6
punktile a või b.
[16]             Eelarve täitmise viise selgitatakse koos viidetega
finantsmäärusele veebisaidil BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[17]             Määratletud finantsmääruse artiklis 185.
[18]             Liigendatud assigneeringud / liigendamata assigneeringud.
[19]             EFTA: Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsioon.
[20]             Kandidaatriigid ja vajaduse korral Lääne-Balkani
potentsiaalsed kandidaatriigid.
[21]             Tehniline ja/või haldusabi ning ELi programmide
ja/või meetmete rakendamiseks antava toetusega seotud kulud (endised B.A
read), otsene teadustegevus, kaudne teadustegevus.
[22]             Väljunditena käsitatakse tarnitavaid tooteid ja
osutatavaid teenuseid (nt rahastatud üliõpilasvahetuste arv, ehitatud teede
pikkus kilomeetrites jms).
[23]             Vastavalt punktis 1.4.2 nimetatud erieesmärkidele.
[24]             Koguvahendid, mis põhinevad 2011. aasta personalikulude
lõplikel assigneeringutel, sealhulgas ametnikud ja koosseisuväline personal.
[25]             Endistelt B.A ridadelt rahastatav koosseisuväline personal
lähtuvalt 2011. aasta personalikulude lõplikust assigneeringust, sealhulgas
koosseisuväline personal peakorteris ja delegatsioonides.
[26]             Tehniline ja/või haldusabi ning ELi programmide
ja/või meetmete rakendamiseks antava toetusega seotud kulud (endised B.A
read), otsene teadustegevus, kaudne teadustegevus.
[27]             Lepingulised töötajad, renditööjõud, noored eksperdid
delegatsioonides, kohalikud töötajad, riikide lähetatud eksperdid.
[28]             Tegevusassigneeringutest rahastatavate koosseisuväliste
töötajate ülempiiri arvestades (endised B.A read).
[29]             Peamiselt struktuurifondid, Maaelu Arengu Euroopa
Põllumajandusfond ja Euroopa Kalandusfond.
[30]             Tegevusassigneeringutest rahastatavate koosseisuväliste
töötajate ülempiiri arvestades (endised B.A read).
[31]             Peamiselt struktuurifondid, Maaelu Arengu Euroopa
Põllumajandusfond ja Euroopa Kalandusfond.
[32]             Tegevusassigneeringutest rahastatavate koosseisuväliste
töötajate ülempiiri arvestades (endised B.A read).
[33]             Peamiselt struktuurifondid, Maaelu Arengu Euroopa
Põllumajandusfond ja Euroopa Kalandusfond.
[34]             Vt institutsioonidevahelise kokkuleppe punktid 19 ja 24.
[35]             Traditsiooniliste omavahendite (tollimaksud ja suhkrumaksud)
korral peab märgitud olema netosumma, st brutosumma pärast 25 %
sissenõudmiskulude mahaarvamist.