				|

		52012PC0120

			Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS, millega taotletakse liikmesriikidelt laevade ohutut ja keskkonnahoidlikku ringlussevõttu käsitleva 2009. aasta Hongkongi konventsiooni ratifitseerimist või sellega ühinemist Euroopa Liidu huvides /* COM/2012/0120 final - 2012/0056 (NLE) */

			   	SELETUSKIRI
Keskkonnale kahjulike ja ohtlike laevade
lammutamistavade edasiarendamine ja jätkuv kasutamine tekitab suurt muret.
Endiselt lammutatakse enamik suurtest merekaubalaevadest pärast nende tööea
lõppu Aasias (India, Pakistan ja Bangladesh) nõuetele mittevastavates
lammutuskohtades, kasutades selleks tavaliselt nn randumismeetodit, millel on
oluline mõju keskkonnale ja tervisele.
Olukord tõenäoliselt halveneb, kuna maailma
laevastiku liigse võimsuse tõttu võidakse lähiaastatel saata paljud laevad
lammutamisele ning hinnanguliselt jääb olukord samaks vähemalt 5 kuni 10
aastaks. Lisaks on oodata, et ringlussevõtu nõudlusest, mis saavutab peagi
haripunkti seoses ühekordse põhja ja parrastega tankerite kasutuselt
kõrvaldamise tähtajaga (2015), lõikavad olulist kasu lammutuskohad, mis nõudeid
kõige vähem täidavad.
Praegu kehtivad rahvusvahelised ja Euroopa
õigusaktid[1]
on osutunud ebatõhusateks selliste ringlussevõtu tavade lõpetamisel.
Praegune ulatuslik nõuetele mittevastavus on
seotud järgmisega:
·
OECD riikides puudub vajalik ringlussevõtu võimsus,
eriti kõige suuremate kaubalaevade jaoks;
·
tihe ja ebaõiglane konkurents nõuetele
mittevastavate lammutuskohtade ja muude kõrgematele tehnilistele standarditele
vastavate lammutuskohtade vahel, kes suudavad hõivata turuniši üksnes teatavat
liiki laevade lammutamiseks nagu väikelaevad ja riigile kuuluvad laevad (sh
sõjalaevad) või vastutustundlike laevaomanike laevad;
·
asjaolu, et kehtivad õigusaktid ei ole kohandatud
laevade eripära ja rahvusvahelise laevandusega.
Olukorra
parandamiseks kutsusid Baseli konventsiooni osalised 2004. aastal
Rahvusvahelist Mereorganisatsiooni (IMO) üles välja töötama kohustuslikud
laevade ringlussevõtu nõuded[2].

Rahvusvaheline
Mereorganisatsioon võttis 2009. aasta mais vastu Hongkongi konventsiooni
laevade ohutu ja keskkonnahoidliku ringlussevõtu kohta (edaspidi „Hongkongi
konventsioon”). Selleks et konventsioon saaks jõustuda ja selle mõju
hakkaks avalduma, peab selle ratifitseerima piisav arv suuri lipu- ja
ringlussevõturiike.
Euroopa Liit ja
selle liikmesriigid on võrrelnud nii Hongkongi kui ka Baseli konventsiooniga
tervikuna ette nähtud kontrolli ja jõustamise taset. Aprillis 2010 jõuti
järeldusele, et „esialgse hinnangu kohaselt ning olelusringist lähtudes võib
järeldada, et Hong Kongi konventsiooniga ette nähtud kontrolli ja jõustamise
tase on selliste laevade puhul, mis on Baseli konventsiooni kohaselt jäätmed,
mille suhtes kohaldatakse Hongkongi konventsiooni ning mida töödeldakse
sarnaselt vastavalt Hongkongi konventsiooni artikli 3 lõikele 4, vähemalt
samaväärne, mis on ette nähtud Baseli konventsiooniga”[3].
2011. aasta oktoobris kutsusid Baseli
konventsiooni osalised üles ratifitseerima Hongkongi konventsiooni, et see
saaks jõustuda[4].

Euroopa tasandil
võttis komisjon 2007. aastal vastu rohelise raamatu laevade parema lammutamise
kohta ning 2008. aastal teatise, milles tehakse ettepanek laevade lammutamist
käsitleva ELi strateegia[5] vastuvõtmiseks. Kõnealuses strateegias pakutakse välja mitu
meedet laevade lammutamistingimuste võimalikult kiireks parandamiseks,
sealhulgas üleminekuperioodiks enne Hongkongi konventsiooni jõustumist[6]. Nendeks on ettevalmistuste tegemine konventsiooni põhielemente
käsitlevate meetmete võtmiseks, tööstusharu vabatahtliku tegevuse innustamine,
tehniline abi ja toetus arenguriikidele ning praeguste õigusaktide parem
jõustamine.
Nõukogu kiitis laevade ringlussevõttu
käsitleva ELi strateegia kohta tehtud järeldustes Hongkongi konventsiooni heaks
ning rõhutas, et konventsioon kujutab endast rahvusvahelise üldsuse jaoks
olulist saavutust ning sellega nähakse ette ulatuslik kontrolli- ja
jõustamissüsteem „hällist hauani”. Samuti soovitas ta tungivalt liikmesriikidel
konventsioon esmajärjekorras ratifitseerida, et hõlbustada selle võimalikult
kiiret jõustumist, mis tooks kaasa tõelised ja tõhusad muudatused selles
valdkonnas[7].
2012/0056 (NLE)
Ettepanek:
NÕUKOGU OTSUS,
millega taotletakse liikmesriikidelt laevade
ohutut ja keskkonnahoidlikku ringlussevõttu käsitleva 2009. aasta Hongkongi
konventsiooni ratifitseerimist või sellega ühinemist Euroopa Liidu huvides
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 192 lõiget 1 koostoimes artikli 218 lõike 6
punktiga a ja v ning artikli 218 lõike 8 esimese lõiguga,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut
ning arvestades järgmist:
(1)       Jäätmetena käsitletavate
laevade suhtes kohaldatakse rahvusvahelisel tasandil ohtlike jäätmete
riikidevahelise veo ja nende kõrvaldamise kontrolli Baseli konventsiooni.
Euroopa tasandil kohaldatakse selliste laevade suhtes Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 14. juuni 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1013/2006
jäätmesaadetiste kohta[8].
Kõnealuse määrusega rakendatakse Baseli konventsiooni ning selle 1995. aastal
vastuvõetud muudatust,[9]
mis ei ole veel jõustunud ning millega keelatakse ohtlike jäätmete eksport
riikidesse, mis ei ole Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD) liikmed.
Ohtlike materjalide sisalduse tõttu klassifitseeritakse laevad tavaliselt
ohtlike jäätmetena ning seetõttu on keelatud nende eksportimine OECD välistesse
riikidesse ringlussevõtuks sealsetes lammutuskohtades.
(2)       Rahvusvahelisel ja Euroopa
tasandil on tulnud ette suuri raskusi, kui laevade suhtes on püütud kohaldada
kehtivaid õigusakte.
(3)       Hongkongi rahvusvaheline
konventsioon laevade ohutu ja keskkonnahoidliku ringlussevõtu kohta (edaspidi
„Hongkongi konventsioon”) võeti Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni egiidi all
vastu 15. mail 2009 laevade ohutut ja keskkonnahoidlikku ringlussevõttu
käsitleval konverentsil peetud arutelude tulemusena[10].
(4)       Konventsiooni eesmärk on
tagada, et pärast tööea lõppu lammutatavad laevad ei tekitaks tarbetuid riske
inimeste tervisele ja ohutusele ning keskkonnale. Konventsioonis käsitletakse
kõiki laevade lammutamisega seotud küsimusi, samuti probleeme, mis on
tõstatatud seoses paljudes maailma laevalammutuskohtades valitsevate töö- ja
keskkonnatingimustega.
(5)       Laevade keskkonnahoidlik
lammutamine on Euroopa Liidu jaoks prioriteet[11]
ning Hongkongi konventsiooni varajane rakendamine on üks peamine kavandatud
meede komisjoni teatises „ELi strateegia laevade lammutamistavade
parandamiseks”[12].
(6)       Kuid siiani ei ole ükski
liikmesriik konventsiooni ratifitseerinud ega sellega ühinenud ning üksnes kolm
liikmesriiki on sellele alla kirjutanud. Konventsiooni ratifitseerimine ELi
liikmesriikides või sellega ühinemine annaks konventsioonile rohkem kaalu
rahvusvahelisel areenil ning kiirendaks selle jõustumist.
(7)       Teatavad laevade
ringlussevõttu käsitlevad konventsiooni sätted kuuluvad liidu ainupädevusse.
(8)       Liit ei saa konventsiooni
ratifitseerida, kuna selle osalised saavad olla üksnes riigid.
(9)       Seepärast peaks nõukogu
taotlema liikmesriikidelt konventsiooni ratifitseerimist või sellega ühinemist
liidu huvides,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni egiidi all
15. mail 2009 vastuvõetud Hongkongi konventsiooni (laevade ohutu ja
keskkonnahoidliku ringlussevõtu kohta, edaspidi „konventsioon”) rakendamiseks
ettenähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr XX (laevade
ringlussevõtu kohta) jõustumisel ratifitseerivad liikmesriigid nimetatud
konventsiooni või ühinevad sellega selles osas, mis jääb ELi ainupädevusse.
Artikkel 2
Liikmesriigid astuvad vajalikke samme, et anda
ratifitseerimis- või ühinemiskirjad Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni
peasekretärile viivitamata hoiule igal juhul hiljemalt kolme aasta jooksul
alates käesoleva otsuse jõustumise kuupäevast.
Ratifitseerimisega seoses tehtud edusammud vaadatakse
läbi hiljemalt viis aastat pärast käesoleva otsuse jõustumise kuupäeva.
Artikkel 3
Käesolev otsus
on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               Euroopa tasandil Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni
2006. aasta määrus (EÜ) nr 1013/2006 jäätmesaadetiste kohta ning
rahvusvaheliselt tasandil ohtlike jäätmete riikidevahelise veo ja nende
kõrvaldamise kontrolli Baseli konventsioon.
[2]               Baseli konventsiooni osaliste 7. konverentsil
vastuvõetud otsus VII/26 laevade keskkonnahoidliku lammutamise kohta.
[3]               Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide esildis on
kättesaadav http://archive.basel.int/ships/oewg-vii12-comments/comments/eu.doc

[4]               Baseli konventsiooni osaliste 10. konverentsil
vastuvõetud otsus X/ AA laevade keskkonnahoidliku lammutamise kohta.
[5]               Komisjoni 19. novembri 2008. aasta teatis KOM(2008) 767
(lõplik) ELi strateegia laevade lammutamistavade parandamiseks ning selle
mõjuhinnang komisjoni töödokumendis SEK(2008) 2846.
[6]               Hongkongi konventsiooni laevade ohutu ja
keskkonnahoidliku ringlussevõtu kohta.
[7]               Nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta järeldused on
kättesaadaval järgmisel veebisaidil: http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/envir/110626.pdf.
[8]               ELT 190, 12.7.2006, lk 1.
[9]               Baseli konventsiooni osaliste otsusega III/1 vastuvõetud
muudatus („ekspordi keelustamist käsitlev muudatus”).
[10]             Konverentsi lõppakt (SR/CONF/45).
[11]             Nõukogu 20. novembri 2006. aasta järeldused.
[12]             KOM(2008) 767 (lõplik).


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,1.4.2016
            COM(2016) 172 final
            2016/0090(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel riigihankekomitees võetav seisukoht seoses otsuse eelnõuga, mis käsitleb muudetud riigihankelepingu XIX artikli lõike 8 kohaseid vahekohtumenetlusi

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

               Muudetud WTO riigihankelepingus (edaspidi „riigihankeleping”), mis jõustus 6. aprillil 2014, on sätestatud uuendatud õigusraamistik, mida riigihankelepingu osalised peavad lepinguga hõlmatud hangete suhtes kohaldama. Sellega seoses anti muudetud lepinguga riigihankelepingu osalistele võimalus kasutada vahekohtumenetlusi juhtudel, kui esitatakse vastuväiteid seoses soovitatud korrigeerimise, hankija ühest lisast teise kandmise, I liite lisadest hankija väljajätmise või muude muudatustega ja kui vastuväidet ei ole suudetud lahendada konsultatsioonide käigus. Muudetud lepingu XIX artikli lõikes 8 on sätestatud, et WTO riigihankekomitee peab eespool nimetatud vastuväidete lahendamise lihtsustamiseks võtma vastu vahekohtumenetlused.

               Pidades silmas muudetud riigihankelepingu jõustumist, on lepinguosalised selliste vahekohtumenetluste sisu põhjalikult arutanud, kaaludes erinevaid variante, mida kohaldada, kui esitatakse vastuväiteid lepinguosalise hangete kaetuse kavandatava muutmise kohta, ning on jõudnud selles küsimuses üksmeelele. Sellega seoses on koostatud otsuse eelnõu vahekohtumenetluste kohta. Selleks et käesolev otsuse eelnõu vastu võtta, peab nõukogu volitama komisjoni väljendama riigihankekomitees liidu arvamust otsuse vastuvõtmise kohta.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

                  Tegemist on tavapärase menetlusega, mida järgitakse, kui komisjonil on tarvis väljendada liidu arvamust riigihankekomitees otsuste kohta, mis toovad kaasa muutusi liidu õigustes ja kohustustes.

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

               Ei kohaldata.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

               Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikes 9 on sätestatud, et kui rahvusvahelise lepingu alusel loodud organis on vaja vastu võtta õigusliku toimega otsus, võtab nõukogu komisjoni ettepaneku alusel vastu otsuse, millega kehtestatakse liidu nimel võetavad seisukohad. Riigihankekomitee otsus, millega võetakse vastu vahekohtumenetlused muudetud riigihankelepingu XIX artikli lõike 8 kohaselt, kuulub ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 reguleerimisalasse, kuna otsuse võtab vastu rahvusvahelise lepingu alusel loodud organ ning otsusel on õiguslik toime.

               •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

               Kaubandusega seotud küsimused kuuluvad liidu ainupädevusse. Kooskõlastatud tegevus liidu tasandil aitab parimal viisil tugevdada positsiooni kolmandate riikide suhtes.

               •Proportsionaalsus

               Ei kohaldata.

               •Vahendi valik

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikes 9 on sätestatud, et kui rahvusvahelise lepingu alusel loodud organis on vaja vastu võtta õigusliku toimega otsus, võtab nõukogu komisjoni ettepaneku alusel vastu otsuse, millega kehtestatakse liidu nimel võetavad seisukohad.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

               Ei kohaldata.

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

               Ei kohaldata.

                •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

               Ei kohaldata.

               •Mõjuhinnang

               Vahekohtumenetluste otsuse vastuvõtmise puhul sellise rahvusvahelise lepingu raames, milles liit on lepinguosaline, ei ole vaja mõjuhinnangut.

               •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine

               Ei kohaldata.

               •Põhiõigused

               Ei kohaldata.

               4.MÕJU EELARVELE

               Puudub.

               5.MUU TEAVE

               •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord

               Ei kohaldata.

               •Selgitavad dokumendid (direktiivide puhul)

               Ei kohaldata.

               •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus

               Vahekohtumenetlusi käsitleva otsuse eelnõu sisu vastavalt muudetud riigihankelepingu XIX artikli lõikele 8

               Vahekohtumenetluse algatamine

               Vahekohtumenetlusi käsitleva otsuse eelnõus on sätestatud sisulised ja ajalised tingimused, mille kohaselt riigihankelepingu osalised võivad anda lepinguosalise hangete kaetuse kavandatava muutmise vahekohtusse. Samuti selgitatakse, millist korda tuleb järgida siis, kui mitu lepinguosalist on sama muudatuse vastu, et leppida kokku üheainsa vahekohtumenetluse läbiviimises.

               Vahekohtunike määramine

               Otsuse eelnõus on nimetatud vahekohtunike arv ja nõuded, millele nad peavad ametisse nimetamiseks vastama. Eelkõige on seal sätestatud, et vahekohtunikeks ei tohiks määrata vahekohtuosaliste riikide kodanikke ega kolmandate poolte valitsusametnikke.

               Kolmandate poolte osalemine

               Otsuse eelnõu kohaselt on kolmandatel pooltel õigus vahekohtumenetluses osaleda, kui neil on kindel huvi kavandatava muudatuse andmiseks vahekohtusse ja kui nad on teatanud sellest huvist riigihankekomiteele. Otsuse eelnõus on sätestatud selliste kolmandate poolte õigused.

               Töökord

               Ametisse määratud vahekohtunike järgitav töökord on sätestatud otsuse eelnõus. See hõlmab vahekohtumenetluste läbiviimise ajakava vastuvõtmist, pooltega oluliste kohtumiste läbiviimist ja poolte esitatud konfidentsiaalse teabe käsitlemist. Otsuse eelnõus on sätestatud, kuidas tuleb korraldada vahekohtunike olulisi kohtumisi ja arutelusid.

               Vahekohtunike otsused

               Otsuse eelnõuga on ette nähtud juhtnöörid vahekohtunike otsuste sisu, vormi ja ajakava jaoks ning vajaduse korral on pooltele ette nähtud võimalus paluda vahekohtunikel määrata kindlaks selline kompenseeriv kohandus, mis annaks tulemuseks muudatust tegeva poole hangete võrreldava kaetuse ning säilitaks riigihankelepingust tulenevate õiguste ja kohustuste tasakaalu.

               Komisjoni seisukoht seoses vahekohtumenetlusi käsitleva otsuse eelnõuga

               Otsuse eelnõus on sätestatud tingimused, mille alusel lepinguosalised võivad pöörduda vahekohtusse lepinguosalise hangete kaetuse kavandatava muutmise kohta esitatud vastuväidete korral, juhul kui erimeelsusi ei ole suudetud lahendada konsultatsioonide käigus. Selles on sätestatud menetlusraamistik, mis tagab hangete kaetuse kavandatava muutmise kohta esitatud vastuväidete käsitlemisel selguse, õiguskindluse ja tõhususe.

               Soovitus

               Komisjon soovitab, et riigihankekomitee võtaks vahekohtumenetlusi käsitleva otsuse eelnõu vastu lisas esitatud kujul.

               Sellest tulenevalt tehakse ettepanek, et komisjonile antaks volitused väljendada riigihankekomitees liidu seisukohta, millega toetatakse muudetud riigihankelepingu XIX artikli lõike 8 kohaseid vahekohtumenetlusi käsitleva riigihankekomitee otsuse eelnõu vastuvõtmist.

               2016/0090 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel riigihankekomitees võetav seisukoht seoses otsuse eelnõuga, mis käsitleb muudetud riigihankelepingu XIX artikli lõike 8 kohaseid vahekohtumenetlusi

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 207 lõike 4 esimest lõiku koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Muudetud riigihankelepingus (edaspidi „riigihankeleping”), mis jõustus 6. aprillil 2014, on sätestatud uuendatud õigusraamistik, mida riigihankelepingu osalised peavad lepinguga hõlmatud hangete suhtes kohaldama. Riigihankeleping annab lepinguosalistele võimaluse kasutada vahekohtumenetlusi juhtudel, kui esitatakse vastuväiteid seoses soovitatud korrigeerimise, hankija ühest lisast teise kandmise, I liite lisadest hankija väljajätmise või muude muudatustega ja kui vastuväidet ei ole suudetud lahendada konsultatsioonide käigus.

               (2)Riigihankelepingu XIX artikli lõike 8 kohaselt peab riigihankekomitee võtma vastu vahekohtumenetlused, et lihtsustada kõnealuste vastuväidete lahendamist.

               (3)Lepinguosalised on selliste vahekohtumenetluste sisu põhjalikult arutanud, kaaludes erinevaid variante, mida kohaldada, kui esitatakse vastuväiteid lepinguosalise hangete kaetuse kavandatava muutmise kohta. Riigihankelepingu osalised on suutnud leida selles küsimuses üksmeele.

               (4)Kokkulepitud vahekohtumenetlused on sätestatud otsuse eelnõus, mis käsitleb XIX artikli lõike 8 kohaseid vahekohtumenetlusi.

               (5)Kõnealuses vahekohtumenetlusi käsitleva otsuse eelnõus on sätestatud tingimused, mida tuleb täita, et saaks kasutada vahekohtumenetlust, ning kehtestatud eeskirjad vahekohtunike nimetamiseks , kolmandate poolte osalemiseks vahekohtumenetluses, menetluste läbiviimiseks ja vahekohtunike otsusteks.

               (6)Eeldatakse, et vahekohtumenetlusi käsitleva otsuse vastuvõtmine täiendab positiivsel viisil olemasolevat riigihankelepingu õigusraamistikku, sest selle eesmärk on lihtsustada selliste vastuväidete lahendamist, mis esitatakse seoses kavandatava korrigeerimise, hankija ühest lisast teise kandmise, I liite lisadest hankija väljajätmise või muude muudatustega.

               (7)Seepärast on asjakohane määrata kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel riigihankekomitees seoses vahekohtumenetlusi käsitleva otsuse eelnõuga,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Liidu nimel riigihankekomitees võetav seisukoht toetab muudetud WTO riigihankelepingu XIX artikli lõike 8 kohaseid vahekohtumenetlusi käsitleva otsuse eelnõu vastuvõtmist.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,1.4.2016
            COM(2016) 172 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:Ettepanek: nõukogu otsus,
            millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel riigihankekomitees võetav seisukoht seoses otsuse eelnõuga, mis käsitleb muudetud riigihankelepingu XIX artikli lõike 8 kohaseid vahekohtumenetlusi

               LISATUD DOKUMENT

               MUUDETUD RIIGIHANKELEPINGU XIX ARTIKLI LÕIKE 8 KOHASEID VAHEKOHTUMENETLUSI KÄSITLEVA OTSUSE EELNÕU

               Riigihankekomitee (edaspidi „komitee”),

               märkides, et muudetud riigihankelepingu (edaspidi „leping”) artikli XIX lõikes 8 on nõutud, et komitee töötab välja vahekohtumenetlused lepingu XIX artikli lõike 2 kohaste vastuväidete lahendamise lihtsustamiseks, ning

               kinnitades lepingu XIX artikli lõike 8 punktide b ja c olulisust kõnealuste vahekohtumenetluste jaoks ja toonitades lepinguosaliste kindlat tahet võtta vastu lepingu XIX artikli lõike 8 punktide b ja c kohased otsused,

               võtab käesolevaga vastu järgmised vahekohtumenetlused lepingu XIX artikli lõike 2 kohaste vastuväidete lahendamise lihtsustamiseks:

               Vahekohtumenetluse algatamine

               1.
                     Kui muudatust tegev lepinguosaline ja vastuväidet esitav lepinguosaline ei suuda XIX artikli lõike 1 kohase muudatusettepaneku suhtes esitatud vastuväitele lahendust leida, võib muudatust tegev lepinguosaline või vastuväidet esitav lepinguosaline vastavalt lepingu XIX artikli lõikele 7 anda muudatusettepaneku vahekohtusse, nimetades oma taotluse põhjused ning teatades komiteele mitte varem kui 45 päeva pärast lepingu XIX artikli lõike 1 kohase muudatusettepaneku kohta teate edastamist.

               2.
                     Kui vähemalt kaks lepinguosalist pöörduvad sama muudatusettepaneku pärast vahekohtusse enne vahekohtunike nimetamist, lepivad muudatust tegev lepinguosaline ja vastuväiteid esitavad lepinguosalised kokku ühesainsas vahekohtumenetluses, mille raames käsitletakse kõiki sama muudatusettepaneku kohta esitatud vastuväiteid. Kui sama muudatusettepaneku kohta esitatakse pärast vahekohtunike nimetamist veel taotlusi, lepivad muudatust tegev lepinguosaline ja vastuväiteid esitavad lepinguosalised võimaluse korral alati kokku ühesainsas vahekohtumenetluses.

               Vahekohtunike nimetamine

               3.
                     Vahekohtumenetluse viivad läbi vahekohtunikud. Kui vahekohtumenetluse pooled teisiti kokku ei lepi, peab vahekohtunikke olema kolm. Vahekohtunikud peavad vastama nõuetele, mis on vahekohtu liikmetele esitatud vaidluste lahendamist reguleerivate eeskirjade ja protseduuride käsitusleppe artikli 8 lõigetes 1, 2 ja 9.

               4.
                     Komitee sekretariaat teeb vahekohtumenetluse poole taotlusel ettepaneku vahekohtunike nimetamiseks. Ilma tungivate põhjusteta ei või vahekohtumenetluse pooled olla nimetamise vastu. Vahekohtumenetluse poolte riigikodanikke ja kolmandate poolte valitsusametnikke ei tohi vahekohtunikeks nimetada, kui vahekohtumenetluse pooled ei lepi kokku teisiti.

               5.
                     Kui vahekohtumenetluse pooled ei jõua kokkuleppele selle üle, kes tuleks vahekohtunikeks nimetada, 20 päeva jooksul pärast muudatusettepaneku andmist vahekohtusse, nimetab peadirektor ühe poole taotlusel vahekohtunikud 10 päeva jooksul pärast vahekohtumenetluse poolte ja komitee esimehega konsulteerimist.

               Kolmandate lepinguosaliste osalemine

               6.
                     Iga lepinguosalist, kellel on suur huvi muudatusettepaneku andmiseks vahekohtusse ja kes on teatanud oma huvist komiteele (edaspidi „kolmas pool”) 10 päeva jooksul pärast muudatusettepaneku vahekohtusse andmist, kutsutakse üles koostama kirjalikku esildist, osalema koos vahekohtumenetluse pooltega olulistel istungitel, tegema suulisi avaldusi ning neile antakse õigus vastata vahekohtunike küsimustele.

               Menetlused

               7.
                     Vahekohtunikud kohaldavad menetluses lepingu asjakohaseid sätteid, ja kui komitee on võtnud vastu lepingu XIX artikli 8 punkti b kohase otsuse, juhinduvad vahekohtunikud sellest otsusest. Lisaks kohaldatakse järgmist töökorda.

               a.
                     Komitee sekretariaat edastab vahekohtunikele viivitamata lepingu XIX artikli lõigete 1 ja 2 kohase teate ja vastuväite. Kümne päeva jooksul pärast vahekohtunike nimetamist ja pärast vahekohtumenetluse pooltega konsulteerimist võtavad vahekohtunikud vastu vahekohtumenetluse läbiviimise ajakava. Ajakava aluseks peaks olema käesoleva otsuse lisas esitatud ajakava.

               b.
                     Vahekohtunikud korraldavad vahekohtumenetluse pooltega sisulise istungi, kui vahekohtumenetluse pooled ei lepi kokku, et see pole vajalik. Enne sisulist istungit edastavad vahekohtumenetluse pooled vahekohtunikele kirjalikud esildised, milles nad esitavad juhtumiga seotud asjaolud ja oma väited.

               c.
                     Kui vahekohtumenetluse pool esitab vahekohtunikele konfidentsiaalsena tähistatud teavet, käsitlevad vahekohtunikud, teised vahekohtumenetluse pooled ja kolmandad pooled seda teavet konfidentsiaalsena. Vahekohtumenetluse poole taotluse korral kehtestavad vahekohtunikud lisamenetlused sellise teabe konfidentsiaalsuse säilitamiseks.

               d.
                     Kui vahekohtumenetluse pool tähistab oma kirjalikus esildises teabe konfidentsiaalsena, esitab kõnealune pool teise poole või kolmanda poole taotluse korral oma esildises sisalduva teabe mittekonfidentsiaalse kokkuvõtte, mida on võimalik avalikustada.

               e.
                     Sisulisel istungil paluvad vahekohtunikud vahekohtumenetlust taotlenud poolel tutvustada oma juhtumit suulise ettekandena. Seejärel palutakse poolel, kelle vastu vahekohtusse mindi, esitada suuliselt oma seisukoht.

               f.
                     Vahekohtunike sisulised istungid on üldsusele avatud, välja arvatud juhul, kui vahekohtumenetluse pool taotleb, et istung kuulutatakse kinniseks, et kaitsta konfidentsiaalsena tähistatud teavet.

               g.
                     Vahekohtunikud võivad igal ajal esitada vahekohtumenetluse pooltele ja kolmandatele pooltele küsimusi ning paluda neilt selgitusi istungi käigus või kirjalikult.

               h.
                     Vahekohtumenetluse poolte kirjalikud esildised, kaasa arvatud vastused vahekohtunike esitatud küsimustele, tehakse kättesaadavaks teis(t)ele vahekohtumenetluse pool(t)ele, samuti kolmandatele pooltele. Vahekohtumenetluse pooled esitavad vahekohtunikega peetud istungil tehtud suulistest avaldustest kirjaliku versiooni vahekohtunikele, teis(t)ele vahekohtumenetluse pool(t)ele ja kolmandatele pooltele.

               i.
                     Kolmandate poolte kirjalikud esildised ja suuliste avalduste kirjalikud versioonid tehakse vahekohtunikele, vahekohtumenetluse pooltele ja muudele kolmandatele pooltele kättesaadavaks ning neid käsitletakse vahekohtunike aruandes.

               j.
                     Vahekohtunike arutelud on konfidentsiaalsed.

               k.
                     Vahekohtunikud võivad nõutada teavet mis tahes asjakohasest allikast ja konsulteerida ekspertidega. Vahekohus esitab vahekohtumenetluse pooltele ja kolmandatele pooltele kogu ekspertidele antud või neilt saadud teabe. Vahekohtumenetluse pooltel on võimalus kommenteerida igasugust ekspertidelt saadud teavet.

               l.
                     Vahekohtunikud määravad kindlaks kõik spetsiaalsed vahekohtu lisamenetlused vahekohtumenetluse pooltega konsulteerides.

               m.
                     Kui punktist 7c ei tulene teisiti, ei takista miski kõnealustes menetlustes vahekohtumenetluse poolt või kolmandat poolt oma seisukohti üldsusele avaldamast.

               8.
                     Vaidluste lahendamist reguleerivate eeskirjade ja protseduuride käsitusleppe käitumiseeskirju kohaldatakse kõnealustes menetlustes kõikide vahekohtunikuna tegutsevate isikute suhtes ning, nagu sätestatud käitumiseeskirjades ja personalieeskirjade asjakohastes sätetes, nende sekretariaadi liikmete suhtes, keda on kutsutud vahekohtunikke abistama.

               9.
                     Kui vahekohtumenetluse pooled jõuavad muudatusettepaneku kohta esitatud vastuväite osas vastastikku kokkulepitud lahenduseni, teatavad nad sellest viivitamata vahekohtunikele. Teate saamisel lõpetavad vahekohtunikud kõnealuste pooltega seotud menetluse. Vastastikku kokkulepitud lahenduse üksikasjad teatatakse komiteele ning iga lepinguosaline võib neid kommenteerida.

               Vahekohtunike otsused

               10.
                     Vahekohtunikud otsustavad vastavalt oma pädevusele järgmist:

               a.
                     lepingu XIX artikli lõike 1 punkti a kohaselt hankija I liite lisadest väljajätmise korral seda, kas valitsuse kontroll või mõju selle hankija lepinguga hõlmatud hanke üle, keda kavatsetakse lisadest välja jätta, on tulemuslikult kõrvaldatud; või

               b.
                     mis tahes muu XIX artikli lõike 1 punkti b kohase muudatusettepaneku korral seda, kas muudatusettepanekuga säilib õiguste ja kohustuste tasakaal ja lepingus sätestatud vastastikku kokkulepitud võrreldav hangete kaetus, ning otsustavad vajaduse korral kompenseeriva kohanduse määra.

               11.
                     Vahekohtunikud väljastavad vahekohtumenetluse pooltele põhjendatud otsust sisaldava aruande 90 päeva jooksul või juhul, kui vahekohtunikud muudavad ajakava, mitte hiljem kui 120 päeva jooksul:

               a.
                     pärast vahekohtunike nimetamist, kui vahekohus viiakse läbi punkti 1 kohaselt; või

               b.
                     pärast taotluse esitamist, kui vahekohus viiakse läbi punkti 12 kohaselt.

               Käesolevas punktis sätestatud ajavahemikku võib pikendada vahekohtumenetluse poolte vastastikuse kokkuleppega. Komitee sekretariaat edastab aruande lepinguosalistele viivitamata pärast tõlkimist.

               12.
                     Kui vahekohtunikud teevad punkti 10.a alusel negatiivse otsuse ja kui nad ei ole punkti 10.b alusel määranud kindlaks kompenseerivat kohandust, võib iga vahekohtumenetluse pool pärast seda, kui vahekohtunike aruande edastamisest on möödunud vähemalt 30, kuid mitte rohkem kui 60 päeva, taotleda, et samad vahekohtunikud, kui nad on veel kättesaadavad, määraksid kindlaks kompenseeriva kohanduse nii, et hangete kaetus jääb võrreldavaks ja lepingukohaste õiguste ja kohustuste tasakaal säilib. Seejuures juhinduvad vahekohtunikud komitee lepingu XIX artikli 8 punkti c kohasest otsusest, kui see otsus on juba tehtud. Kui mõni algselt nimetatud vahekohtunik pole kättesaadav, nimetatakse kooskõlas punktidega 3–5 tema asendaja.

               Otsuste täitmine

               13.
                     Vahekohtumenetluse pooled aktsepteerivad vahekohtuniku otsust kui lõplikku.

               14.
                     Lepingu artikli XIX lõike 7 punkti b alapunkti i kohaldamisel lõpetatakse vahekohtu menetlused järgmistel juhtudel:

               a.
                     kui punkti 11 kohane aruanne, millest ei tulene õigust edasisteks menetlusteks punkti 12 kohaselt, edastatakse lepinguosalistele; või

               b.
                     kui punktis 12 sätestatud ajavahemiku möödudes ei ole vahekohtumenetluse pooled neile kõnealuse punkti kohaselt antud õigust kasutanud.

               Lisa

               Vahekohtumenetluse soovituslik ajakava

               Vahekohtunikud koostavad punkti 7.a alusel vastuvõetud ajakava järgmistel alustel.

               a.
                     Vahekohtumenetluse poolte esildiste laekumine:

               1.
                     Taotluse esitanud pool:
                     ---------- 2 nädalat

               2.
                     Vastav pool:
                     ---------- 2 nädalat

               b.
                     Kolmandate poolte esildiste laekumine:
                     ---------- 1 nädal

               c.
                     Sisuline istung vahekohtunikega:
                     ---------- 1–2 nädalat

               d.
                     Vastused vahekohtumenetluse pooltele ja kolmandatele pooltele
                  esitatud küsimustele:
                     ---------- 1–2 nädalat

               e.
                     Vahekohtunike otsust käsitleva aruande väljastamine ja
                  edastamine:
                     ---------- 4 nädalat

               Kooskõlas punkti 11 sätetega võivad vahekohtunikud eespool esitatud ajakava muuta ja kavandada vahekohtumenetluse pooltega lisaistungeid pärast nendega konsulteerimist.


				|

		52012PC0666

			Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS, millega muudetakse rakendamisotsust 2009/1008/EL, millega lubatakse Läti Vabariigil pikendada meetme kohaldamist, millega tehakse erand direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artiklist 193 /* COM/2012/0666 final - 2012/0315 (NLE) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Ettepaneku põhjused ja eesmärgid
Vastavalt nõukogu 28. novembri 2006. aasta
direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (edaspidi
„käibemaksudirektiiv”)) artikli 395 lõikele 1 võib nõukogu ühehäälselt komisjoni
ettepaneku põhjal anda igale liikmesriigile loa võtta erimeetmed kõnealuse
direktiivi sätetest erandite tegemiseks, et lihtsustada maksu kogumise
menetlust või ära hoida teatavat liiki maksudest kõrvalehoidumist või
maksustamise vältimist.
Komisjonis 20. aprillil 2012 registreeritud
kirjaga taotles Läti Vabariik (edaspidi „Läti”) luba jätkata ühe meetme
kohaldamist, milleks on tehtud erand käibemaksudirektiivi artiklist 193.
Vastavalt käibemaksudirektiivi artikli 395 lõikele 2 teavitas komisjon teisi
liikmesriike 30. juuli 2012. aasta kirjaga Läti esitatud taotlusest
(Hispaaniat teavitati 31. juuli 2012. aasta kirjaga). Komisjon teatas 2.
augusti 2012. aasta kirjaga Lätile, et tal on taotluse hindamiseks kogu vajalik
teave.
Üldine taust
Läti taotleb luba pikendada metsamaterjali
tarnete puhul pöördmaksustamise korra senist kohaldamist. Läti esitatud teabest
nähtub, et Läti metsamaterjaliturul domineerivad endiselt väikeettevõtjad ja
üksikisikust tarnijad, kes sageli kaovad ilma maksuhaldurile makse maksmata,
olles jätnud tarbijale kehtiva arve käibemaksu mahaarvamiseks.
Kui saaja on maksukohustusliku isikuna
käibemaksukohuslane, vastutab pöördmaksustamise korra kohaselt maksuhaldurile
käibemaksu tasumise eest tema. Praktikas on selle tulemuseks, et metsamaterjali
tarnija ei võta käibemaksu kliendilt, kes, omades täielikku õigust
mahaarvamiseks, deklareerib ja arvab samas maha asjaomase käibemaksu; sellega
kõrvaldab ta vajaduse teha tegelik makse riigikassasse. Sellist süsteemi
kasutatakse Läti territooriumil ja sel ei ole mõju piiriülestele tehingutele.
Kõnealune erand (erand tookord kohaldatud
kuuendast direktiivist,[1]
mis asendati sisu oluliselt muutmata käibemaksudirektiiviga) tehti algselt
2003. aasta ühinemisaktis,[2]
täpsemalt selle VIII lisa 7. peatüki punkti 1 alapunktis b kuni 30. aprillini
2005. Seejärel pikendati meetme kohaldamisaega nõukogu 24. jaanuari 2006. aasta
otsusega 2006/42/EÜ[3]
31. detsembrini 2009 ja nõukogu 7. detsembri 2009. aasta otsusega 2009/1008/EL[4] kuni 31. detsembrini 2012.
Komisjon saab aru, et olukord, mille alusel
esialgne erand võimaldati, kestab edasi. Läti väidab, et terve rea näitajate
kohaselt on käibemaksupettuste oht selles sektoris ikka veel suur. Seepärast
tuleks erandit pikendada veel üheks piiratud ajavahemikuks.
Kuid kuna erandit on kohaldatud juba üsna
pikka aega, tuleks juhul, kui Läti taotleb erandi edasist pikendamist pärast
aastat 2015, esitada komisjonile koos uue taotlusega 1. aprilliks 2015 ka
hindamisaruanne.
Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid
Sarnaseid erandeid käibemaksudirektiivi
artiklist 193 on võimaldatud ka muudele liikmesriikidele.
Kooskõla Euroopa Liidu muude
tegevuspõhimõtete ja eesmärkidega
Ei kohaldata.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA TOIMUNUD
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
Konsulteerimine huvitatud isikutega
Ei ole asjakohane.
Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine
Välisekspertide arvamusi ei olnud vaja
kasutada.
Mõju hindamine
Kavandatud otsuse eesmärk on võidelda
käibemaksust kõrvalehoidumise vastu Lätis metsamaterjalide turustamisel ja
seega on sellel positiivne mõju.
Erandi kitsa reguleerimisala ning piiratud
kohaldamisaja tõttu on mõju siiski igal juhul piiratud.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Kavandatud meetmete kokkuvõte
Lubada Lätil pikendada meetme kohaldamist,
millega tehakse erand käibemaksudirektiivi artiklist 193 ja mis seisneb
metsamaterjali turustamisel pöördmaksustamise korra kasutamises.
Õiguslik alus
Käibemaksudirektiivi artikkel 395.
Subsidiaarsuse põhimõte
Kooskõlas käibemaksudirektiivi artikliga 395
peab liikmesriik, kes soovib kasutusele võtta meetmeid, millega tehakse erand
kõnealusest direktiivist, saama nõukogult loa nõukogu otsuse kujul. Seepärast
on ettepanek kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega.
Proportsionaalsuse põhimõte
Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega
kooskõlas järgmistel põhjustel.
Otsus käsitleb liikmesriigile tema enda
taotlusel antud luba ja sellega ei määrata mingeid kohustusi.
Erimeede on erandi piiratud reguleerimisala
arvestades kooskõlas taotletava eesmärgiga.
Vahendi valik
Käibemaksudirektiivi artikli 395 kohaselt on
erandi tegemine ühistest käibemaksueeskirjadest võimalik vaid komisjoni
ettepaneku põhjal nõukogus ühehäälselt antud loa alusel. Lisaks on nõukogu
otsus sobivaim vahend, sest selle saab adresseerida üksikule liikmesriigile.
4.           MÕJU EELARVELE
Ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet.
5.           TÄIENDAV TEAVE
Läbivaatamis-/muutmis-/aegumisklausel
Ettepanek sisaldab aegumisklauslit.
2012/0315 (NLE)
Ettepanek:
NÕUKOGU OTSUS,
millega muudetakse rakendamisotsust
2009/1008/EL, millega lubatakse Läti Vabariigil pikendada meetme kohaldamist,
millega tehakse erand direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist
käibemaksusüsteemi) artiklist 193
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut ja
Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 28. novembri 2006.
aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi,[5] eriti selle artikli 395 lõiget
1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
ning arvestades järgmist:
(1)       Komisjonis 20. aprillil 2012
registreeritud kirjaga taotles Läti Vabariik luba jätkuvalt kohaldada meedet,
millega tehakse erand direktiivi 2006/112/EÜ sätetest, mis käsitlevad
maksuhaldurile käibemaksu maksmise eest vastutavat isikut.
(2)       Vastavalt direktiivi
2006/112/EÜ artikli 395 lõikele 2 teavitas komisjon 30. juuli 2012. aasta
kirjaga teisi liikmesriike Läti taotlusest. Hispaaniat teavitati taotlusest 31.
juuli 2012. aasta kirjaga. Komisjon teatas 2. augusti 2012. aasta kirjaga
Lätile, et tal on taotluse hindamiseks kogu vajalik teave.
(3)       Metsamaterjali turustamisega
tegelevad Lätis peamiselt kohalikud väikesed ettevõtjad ja üksikisikust
tarnijad. Kõnealuse turu ja metsamaterjali turustamisega tegelevate ettevõtjate
eripärast tingituna on toimunud maksupettusi, mida maksuhalduril on raske
kontrollida. Kuritarvitustega võitlemiseks lisati Läti käibemaksuseadusesse
eriklausel, millega sätestatakse, et metsamaterjali turustamisel on
maksukohustuslaseks maksustatavate kaupade ja teenuste saaja. Meede on erand
direktiivi 2006/112/EÜ artiklist 193, millega nähakse ette, et siseriikliku
süsteemi alusel vastutab käibemaksu tasumise eest maksukohustuslane, kelle
kaubatarned või teenuste osutamine on maksustatud käibemaksuga.
(4)       Õiguslik ja reaalne olukord,
mis õigustas erandi tegemist nõukogu 7. detsembri 2009. aasta rakendusotsusega
2009/1008/EL, millega lubatakse Läti Vabariigil pikendada meetme kohaldamist,
millega tehakse erand direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist
käibemaksusüsteemi) artiklist 193,[6]
ei ole muutunud. Läti esitatud teabe alusel näib, et käibemaksupettuse oht
kõnealuses sektoris on endiselt suur. Seepärast tuleks Lätile anda luba
kohaldada meedet veel ühe piiratud ajavahemiku jooksul.
(5)       Kui Läti kavatseb taotleda
erandi veelkordset pikendamist pärast 2015. aastat, peaks ta esitama koos
pikendamistaotlusega komisjonile aruande meetme kohaldamise kohta hiljemalt 30.
märtsiks 2015.
(6)       Erandil ei ole negatiivset
mõju käibemaksust tulenevatele ELi omavahenditele.
(7)       Seepärast tuleks otsust
2009/1008/EL vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Otsust 2009/1008/EL muudetakse järgmiselt:
(1)        artiklis 2 asendatakse kuupäev „31.
detsember 2012” kuupäevaga „31. detsember 2015”;
(2)        lisatakse järgmine artikkel 2a:
„Artikkel 2a
Käesoleva otsusega ettenähtud meetme
pikendamise taotlus esitatakse komisjonile hiljemalt 30. märtsiks 2015 ja
sellele lisatakse aruanne käesoleva meetme rakendamise kohta.”
Artikkel 2
Käesolev otsus
on adresseeritud Läti Vabariigile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               Nõukogu direktiiv 77/388/EMÜ, 17. mai 1977,
kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise
kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, 13.6.1977, lk
1).
[2]               ELT L 236, 23.9.2003, lk 33.
[3]               ELT L 25, 28.1.2006, lk 31.
[4]               ELT L 347, 24.12.2009, lk 30.
[5]               ELT L 347, 11.12.2006, lk 1.
[6]               ELT L 347, 24.12.2009, lk 30.


				|

		52012PC0607

			Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS seisukoha kohta, mille Euroopa Liit võtab Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjonis seoses lapse tõhustatud turvasüsteeme käsitleva eeskirja kavandiga /* COM/2012/0607 final - 2012/0291 (NLE) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
·
Ettepaneku põhjused ja eesmärgid
ÜRO Euroopa Majanduskomisjon (UNECE) töötab
rahvusvahelisel tasandil välja ühtlustatud nõudeid, mille eesmärk on kõrvaldada
tehnilised tõkked mootorsõidukite ja nende jaoks ette nähtud süsteemide
kaubanduselt 1958. aasta muudetud kokkuleppe osaliste vahel ning tagada
selliste sõidukite ja nende jaoks ette nähtud süsteemide kõrge ohutus- ja
keskkonnakaitsetase.
UNECE-l valmis hiljuti eeskirja kavand, mis
käsitleb mootorsõidukites kasutatavate lapse tõhustatud turvasüsteemide
heakskiitmise suhtes kohaldatavaid ühtlustatud sätteid[1]. Kõnealuse eeskirja kavandi
eesmärk on tagada mootorsõidukis sellises süsteemis reisiva lapse kaitse kõrge
tase.
ELi tasandil on nõukogu direktiivi 91/671/EMÜ
(turvavööde ja lapse turvasüsteemide kohustusliku kasutamise kohta sõidukites)[2] artiklis 2 sätestatud, et
mootorsõidukites tuleb kasutada sobivaid lapse turvasüsteeme.
Käesoleva ettepaneku eesmärk on kindlaks
määrata liidu seisukoht kõnealuse UNECE eeskirja kavandi suhtes, mis käsitleb
mootorsõidukites kasutatavaid lapse tõhustatud turvasüsteeme, ning näha ette,
et Euroopa Liit, keda esindab komisjon, hääletab selle eeskirja kavandi poolt.
Hilisemas etapis võetakse meetmeid selleks, et
lapse tõhustatud turvasüsteeme käsitlevat UNECE eeskirja kavandit saaks
kohaldada ELis kõnealuste süsteemide tüübikinnitusmenetlustes ning et ELi
kodanikud saaksid selliseid süsteeme kasutada.
·
Üldine taust
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009.
aasta määruses (EÜ) nr 661/2009, mis käsitleb mootorsõidukite, nende haagiste
ning nende jaoks ette nähtud süsteemide, osade ja eraldi tehniliste seadmestike
üldise ohutusega seotud tüübikinnituse nõudeid,[3]
on sätestatud mootorsõidukis kasutatavate lapse turvasüsteemide tüübikinnituse
põhinõuded ning osutatud otse UNECE eeskirjale nr 44 – mootorsõidukis
kasutatavate lapse turvaseadete heakskiitmist käsitlevad ühtlustatud nõuded
(edaspidi „lapse turvasüsteemid”)[4].
Lapse turvasüsteemide tüübikinnitust käsitlevatele erinõuetele oli vaja otseselt
viidata UNECE raames ja seega ka ELi tasandil.
Seepärast nähakse praegu ette, et liit
hääletab lapse tõhustatud turvasüsteeme käsitleva UNECE kavandatava eeskirja
poolt, et rahvusvahelisel tasandil kehtiksid ühtlustatud nõuded, mis
hõlbustavad rahvusvahelist kaubandust. Seeläbi saaksid Euroopa äriühingud
järgida lapse turvasüsteemide uue põlvkonna suhtes kohaldatavat ühtainsat
nõuete kogumit, mida tunnustatakse kogu maailmas, st UNECE 1958. aasta muudetud
kokkuleppe osalisriikides.
·
Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid
Nõukogu direktiiv 77/541/EMÜ mootorsõidukite
turvavöösid ja turvasüsteeme käsitlevate liikmesriikide õigusaktide
ühtlustamise kohta[5]
direktiivi XVII lisas kehtestatud lapse turvasüsteemide suhtes kehtestatud
nõuete osas.
Nõukogu direktiiv 91/671/EMÜ turvavööde ja
lapse turvasüsteemide kohustusliku kasutamise kohta sõidukites, sh sätted, mis
käsitlevad lapse turvasüsteemide kasutamist mootorsõidukites.
Üldist ohutust käsitlev määrus (EÜ) nr
661/2009, milles viidatakse otse UNECE eeskirjale nr 44 – mootorsõidukis
kasutatavate lapse turvaseadete heakskiitmist käsitlevad ühtlustatud nõuded
(edaspidi „lapse turvasüsteemid”).
·
Kooskõla Euroopa Liidu muude põhimõtete ja
eesmärkidega
Ettepanek on kooskõlas eesmärkidega, mis on
püstitatud direktiivis 91/671/EMÜ turvavööde ja lapse turvasüsteemide
kohustusliku kasutamise kohta ja seega ka ELi eesmärgiga tagada
mootorsõidukites reisivate laste kaitse kõrge tase.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
 ·                         Konsulteerimine huvitatud isikutega
 Komisjon konsulteeris ettepaneku koostamisel huvirühmadega. Selles küsimuses korraldati ka üldine konsulteerimine UNECE passiivse ohutuse töörühma (GRSP) lapse turvasüsteeme käsitleva mitteametliku töörühma kaudu ja selle teema kohta jagati teavet ja hiljem toimusid arutelud kavandi koostamise eri etappides mootorsõidukite tehnilises komitees. ·                         Mõju hindamine Euroopa Komisjon korraldas määruse (EÜ) nr 661/2009 mõjuhindamise, mis hõlmas lapse turvasüsteeme. Lapse tõhustatud turvasüsteeme käsitlevad sätted on täiendavad. Asjakohane lisaanalüüs on tehtud ka seoses seitsmenda raamprogrammi projektidega CASPER ja EPOCh (Child Advanced Safety Project for European Roads ja Enable Protection for Older Children) ja UNECE passiivse ohutuse töörühma (GRSP) lapse turvasüsteeme käsitlev mitteametlik töörühm on seda arvesse võtnud.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
·
Kavandatud meetmete kokkuvõte
Ettepanek võimaldab liidul, keda esindab
komisjon, hääletada lapse tõhustatud turvasüsteeme käsitleva kõnealuse UNECE
eeskirja kavandi poolt.
·
Õiguslik alus
Euroopa Liidu toimimise lepingu eripäradega
kohandamise eesmärgil on põhjenduses 1 osutatud varem kasutatud õiguslik alus
asendatud otseviitega artikli 218 lõikele 9; seejuures on vaja muuta WP29
istungiteks valmistumise protsessi ja selle tulemusel õigusakti vormi, s.o
võtta viimase 14 aasta jooksul ettevalmistusprotsessis kasutatud komisjoni
otsuse asemel vastu nõukogu otsus.
·
Subsidiaarsuse põhimõte
Lapse turvasüsteemidele esitatavad nõuded on
ELi tasandil juba ühtlustatud. Uued sätted on täiendavad ja need puudutavad
lapse turvasüsteemide uut põlvkonda. Rahvusvaheliste õigusaktide (nagu UNECE
eeskirjade kavandite) poolt hääletamine ja nende ülevõtmine mootorsõidukite
jaoks ette nähtud süsteemide ELi tüübikinnitusmenetlusse on liidu
ainupädevuses. See hoiab ära siseturu killustumise ning lisaks tagab
võrdväärsed ohutusnormid kogu ELis. Samuti kaasneb sellega mastaabisääst:
tooteid saab valmistada kogu Euroopa ja isegi rahvusvahelise turu jaoks, ilma
et neid oleks vaja eraldi kohandada igas liikmesriigis või muudel UNECE
territooriumidel kehtiva siseriikliku tüübikinnituse taotlemiseks.
Seepärast on ettepanek kooskõlas
subsidiaarsuse põhimõttega.
·
Proportsionaalsuse põhimõte
Ettepanek on kooskõlas proportsionaalsuse
põhimõttega, kuna see ei lähe järgmiste eesmärkide saavutamiseks vajalikust
kaugemale: tagada nii siseturu nõuetekohane toimimine kui ka avaliku ohutuse ja
kaitse kõrge tase.
·
Õigusakti valik
Kavandatud õigusakt: nõukogu otsus.
Nõukogu otsust peetakse asjakohaseks, kuna see
on kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikega 9.
4.           MÕJU EELARVELE
Ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet.
2012/0291 (NLE)
Ettepanek:
NÕUKOGU OTSUS
seisukoha kohta, mille Euroopa Liit võtab
Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjonis seoses lapse
tõhustatud turvasüsteeme käsitleva eeskirja kavandiga
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 114 koostoimes artikli 218
lõikega 9,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
ning arvestades järgmist:
(1)       Liit ühines nõukogu otsusega
97/836/EÜ[6]
ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni kokkuleppega, milles käsitletakse
ratassõidukitele ning sellele paigaldatavale ja/või sellel kasutatavale
seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ning nende nõuete alusel
väljastatud tüübikinnituste vastastikust tunnustamist (1958. aasta
muudetud kokkulepe).
(2)       Standardnõuetega, mis on
kehtestatud UNECE eeskirja kavandis, mis käsitleb mootorsõidukis kasutatavate
lapse tõhustatud turvasüsteemide heakskiitmise suhtes kohaldatavaid ühtlustatud
sätteid,[7]
soovitakse kõrvaldada tehnilised tõkked mootorsõidukites kasutatavate lapse
turvasüsteemide kaubanduselt 1958. aasta muudetud kokkuleppe osaliste vahel
ning tagada selliste süsteemide kõrge ohutus- ja kaitsetase.
(3)       On asjakohane kindlaks
määrata liidu nimel 1958. aasta muudetud kokkuleppe halduskomitees võetav
seisukoht kõnealuse UNECE eeskirja kavandi vastuvõtmise suhtes,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Euroopa Liit, keda esindab komisjon, võtab
1958. aasta muudetud kokkuleppe halduskomitees seisukoha hääletada UNECE
eeskirja kavandi (mis on esitatud dokumendis ECE TRANS/ WP.29/2012/53 ja mis
käsitleb mootorsõidukis kasutatavate lapse tõhustatud turvasüsteemide
heakskiitmise suhtes kohaldatavaid ühtlustatud sätteid) poolt.
Artikkel 2
Käesolev otsus jõustub selle teatavaks
tegemise päeval.
Artikkel 3
Käesolev otsus on adresseeritud Euroopa
Komisjonile.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               UNECE
dokument ECE TRANS/WP.29/2012/53.
[2]               EÜT L 373, 31.12.1991, lk 26.
[3]               ELT L 200, 31.7.2009, lk 1.
[4]               ELT L 233, 9.9.2011, lk 95.
[5]               EÜT L 220, 29.8.1977, lk 95.
[6]               EÜT L 346, 17.12.1997, lk 78.
[7]               UNECE dokument ECE TRANS/WP.29/2012/53.