|

52011PC0312

/* KOM/2011/0312 lõplik - NLE 2011/0163 */  Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS millega kohandatakse Euroopa Liidu ametnike ja muude teenistujate töötasude ja pensionide suhtes kohaldatavaid paranduskoefitsiente

	SELETUSKIRI1. ETTEPANEKU TAUST-  Ettepaneku põhjused ja eesmärgidVastavalt personalieeskirjade XI lisa artikli 4 lõikele 1 otsustatakse personalieeskirjade artikli 65 lõike 2 kohaseid töötasu vahepealseid kohandusi teha Eurostati edastatud teabe põhjal juhul, kui elukallidus muutub juuni ja detsembri vahel oluliselt, ja võttes asjakohaselt arvesse ostujõu muutumise prognoosi jooksval iga-aastasel vaatlusperioodil.Vajaduse korral saadetakse komisjoni ettepanek nõukogule hiljemalt aprilli teises pooles.-  Üldine taustVastavalt personalieeskirjade XI lisa artikli 6 lõikele 1 otsustatakse teha vahekohandused kõikide kohtade puhul (sh Brüssel), kui tundlikkuslävi saavutatakse või ületatakse Brüsselis. Kui Brüsseli tundlikkusläve ei saavutata, otsustatakse vahekohandused teha üksnes nende kohtade puhul, kus tundlikkuslävi on ületatud.Vastavalt personalieeskirjade XI lisa artiklile 7 on vahekohanduse suurus Brüsseli rahvusvaheline indeks, mida korrutatakse vajaduse korral poolega prognoositavast erinäitaja väärtusest juhul, kui see on negatiivne.Erinäitajaga mõõdetakse liikmesriikide keskvalitsustes töötavate riigiteenistujate tegeliku netotöötasu muutusi, võtmata arvesse inflatsiooni. Eurostat on määranud selle näitaja kindlaks personalieeskirjade XI lisa artikli 1 lõikes 4 nimetatud kaheksa liikmesriigi esitatud andmete põhjal.Brüsseli rahvusvahelise indeksiga mõõdetakse elukalliduse muutumist Brüsselis Euroopa Liidu ametnike ja muude teenistujate jaoks. Eurostat on määranud selle indeksi kindlaks Belgia ametiasutuste esitatud andmete põhjal.Paranduskoefitsiendid on ostujõu pariteedi ja personalieeskirjade artiklis 63 ettenähtud vastava vahetuskursi vaheline suhe, mida juhul, kui kohanduseks vajalikku läve ei ole Brüsselis saavutatud, korrutatakse kohanduse summaga.Töötasude ostujõu pariteedid määravad kindlaks töötasude ostujõu suhte võrdluslinna Brüsseli ja muude teenistuspaikade vahel. Eurostat on arvutanud need pariteedid kooskõlas liikmesriikide statistikaasutustega.Pensionide ostujõu pariteedid määravad kindlaks pensionide ostujõu suhte võrdlusriigi Belgia ja muude elukohariikide vahel. Eurostat on arvutanud need pariteedid kooskõlas liikmesriikide statistikaasutustega.-  Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormidKäesolev ettepanek on esitatud lisaks ettepanekule, mis esitatakse igal aastal töötasude ja pensionide kohandamiseks.2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED-  Konsulteerimine huvitatud isikutegaKonsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustusVastavalt kehtivale korrale on ettepanekuga seoses konsulteeritud personali esindajatega.Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtmineEttepanekus on võetud arvesse konsultatsioonides osalenud isikute arvamusi.-  Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamineVälisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada.-  Mõju hindamine-  Ettepanek näeb ette töötasude ja pensionide kohandamise vastavalt kehtivatele õigusaktidele.-  Kehtivate õigusaktidega ei nähta ette muid võimalusi.3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG-  Kavandatud meetmete kokkuvõteVastavalt personalieeskirjade XI lisa artiklile 4 on kavandatava meetme eesmärk kohandada töötasusid ja pensione nendes kohtades, kus elukallidus on oluliselt muutunud.Brüsselis on elukallidus mõõdetuna Brüsseli rahvusvahelise indeksiga muutunud ajavahemikus eelmise aasta juunist detsembrini 1,3 %.Elukalliduse muutumist vaatlusperioodi jooksul muudes kohtades kui Belgia ja Luksemburg mõõdetakse Eurostati arvutatud kaudsete indeksite abil. Need indeksid saadakse, korrutades Brüsseli rahvusvahelise indeksi ostujõupariteedi muutusega.Elukalliduse olulise muutuse korral kohaldatav tundlikkuslävi on 12-kuulise ajavahemiku puhul 7 % (kuuekuulise ajavahemiku puhul 3,5 %).Töötasu suhtes kohaldatav kaudne indeks ületas Eestis tundlikkusläve (4,5 %).Pensionide suhtes kohaldatav kaudne indeks ei ole üheski riigis tundlikkusläveni jõudnud.Vahekohanduse suurus on Brüsseli rahvusvaheline indeks, mida korrutatakse vajaduse korral poolega prognoositavast erinäitaja väärtusest juhul, kui see on negatiivne.Prognoositav eriindeks on -1,3 % ning seega on vahepealse kohanduse suurus 0,7 %.Paranduskoefitsiendid on asjakohase ostujõu pariteedi ja vastava vahetuskursi vaheline suhe, mida juhul, kui kohanduseks vajalikku tundlikkusläve ei ole Brüsselis saavutatud, korrutatakse vahepealse kohanduse summaga.Uusi paranduskoefitsiente kohaldatakse alates 1. jaanuarist. Nende riikide või kohtade puhul, mille kaudne indeks on üle 6,3 %, on kehtivuse algus siiski 16. november. Nende riikide või kohtade puhul, mille kaudne indeks on üle 12,6 %, kohaldatakse paranduskoefitsiente alates 1. novembrist.Seetõttu on alates 1. jaanuarist 2011 Euroopa Liidu ametnike ja muude teenistujate töötasu suhtes kohaldatav paranduskoefitsient Eestis 78,5.Pensionide ja ülekannete suhtes kohaldatavaid paranduskoefitsiente ei muudeta.-  Õiguslik alusPersonalieeskirjad ja eelkõige nende XI lisa.-  Subsidiaarsuse põhimõteEttepanek tehakse liidu ainupädevusse kuuluvas valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.-  Proportsionaalsuse põhimõteEttepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel:-  personalieeskirjade XI lisaga nähakse ette nõukogu määrus.-  finantskoormus tuleneb otseselt personalieeskirjadega ettenähtud kohandamismeetodi rakendamisest.-  Vahendi valikKavandatav vahend: määrus.Muud vahendid ei oleks asjakohased järgmistel põhjustel:-  personalieeskirjade XI lisaga nähakse ette nõukogu määrus.4. MÕJU EELARVELEEuroopa Liidu ametnike ja muude teenistujate töötasu ja pensionide suhtes kohaldatavate paranduskoefitsientide kohandamise mõju halduskuludele ja tuludele on kirjeldatud üksikasjalikult ettepanekule lisatavas finantsselgituses.2011/0163 (NLE)Ettepanek:NÕUKOGU MÄÄRUSmillega kohandatakse Euroopa Liidu ametnike ja muude teenistujate töötasude ja pensionide suhtes kohaldatavaid paranduskoefitsienteEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,võttes arvesse Euroopa Liidu privileegide ja immuniteetide protokolli, eriti selle artiklit 12,võttes arvesse Euroopa Liidu ametnike personalieeskirju ja liidu muude teenistujate teenistustingimusi, mis on sätestatud määruses (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68,[1] eriti personalieeskirjade artiklit 64 ja artikli 65 lõiget 2 ning VII, XI ja XIII lisa, samuti teenistustingimuste artikli 20 esimest lõiku, artiklit 64 ja artiklit 92,võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekutning arvestades järgmist:1.  Eestis suurenes ajavahemikul juunist detsembrini 2010 elukallidus olulisel määral ning seepärast tuleks kohandada Euroopa Liidu ametnike ja muude teenistujate töötasude suhtes kohaldatavaid paranduskoefitsiente,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1Alates 1. jaanuarist 2011 kohaldatakse vastavalt personalieeskirjade artiklile 64 ametnike ja muude teenistujate töötasude suhtes allpool nimetatud riigis või kohas järgmist paranduskoefitsienti:-  Eesti 78,5.Artikkel 2Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja  LISAETTEPANEKUTELE LISATAV FINANTSSELGITUSETTEPANEKU/ALGATUSE RAAMISTIKEttepaneku/algatuse nimetusNõukogu määruse eelnõu, millega kohandatakse Euroopa Liidu ametnike ja muude teenistujate töötasude ja pensionide suhtes kohaldatavaid paranduskoefitsiente.Asjaomased poliitikavaldkonnad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise (ABM/ABB) struktuurile[2]Potentsiaalselt on asjaomased kõik valdkonnad ja tegevusalad.Ettepaneku/algatuse liik( Ettepanek/algatus käsitleb uut meedet (perioodilist, millega kohandatakse kehtivat määrust)EesmärgidOodatavad tulemused ja mõjuTäpsustage, milline peaks olema ettepaneku/algatuse oodatav mõju abisaajatele/sihtrühmale.Euroopa Liidu ametnike ja muude teenistujate töötasu suhtes kohaldatava paranduskoefitsiendi elukalliduse olulist muutuse järgse kohandamise tulemus Eestis on personalieeskirjades sätestatud ostujõu suhte säilimine.Ettepaneku/algatuse põhjendusLühi- või pikaajalises perspektiivis täidetavad vajadusedTagada Euroopa Liidu ametnike ja muude teenistujate töötasu ja pensionide suhtes kohaldatavate paranduskoefitsientide kohandamine elukalliduse olulise muutuse korral ning kohanduse kohaldamine vajaduse korral tagasiulatuvalt. Tagada ELi ametnike töötasude ja pensionide areng paralleelselt muutustega liikmesriikide keskvalitsuste teenistuses olevate riigiametnike ostujõus, nagu sellele on viidatud personalieeskirjade XI lisasMeetme kestus ja finantsmõju( Piiramatu kestusega ettepanek/algatus-  Rakendamine käivitub alates 1. jaanuarist 2011,-  millele järgneb täieulatuslik rakendamine.Ettenähtud eelarve täitmise viisid[3]( Otsene tsentraliseeritud eelarve täitmine komisjoni poolt: PMO (üksikisikute rahaliste õiguste haldus- ja maksetelitus)ETTEPANEKU/ALGATUSE HINNANGULINE FINANTSMÕJUMitmeaastase finantsraamistiku rubriigid ja kulude eelarveread, millele mõju avaldub-  Olemasolevad eelarvereadMitmeaastase finantsraamistiku rubriikide ja iga rubriigi sees eelarveridade kaupa.Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik | Eelarverida | Kulu liik | Rahaline osalus |Number [Nimetus…...….] | Liigendatud/ liigendamata ([4]) | EFTA[5] riigid | Kandidaatriigid[6] | Kolmandad riigid | Rahaline osalus finantsmääruse artikli 18 lõike 1 punkti aa tähenduses |XX.01.01.01 ja peatükk 11, peatükk 42 – Parlamendiliikmete assistentide kulud | Liigendamata | EI | EI | EI | EI |Hinnanguline mõju kuludeleÜldine hinnanguline mõju kuludelemiljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik | Number | XX.01.01.01 ja peatükk 11, peatükk 42 – Parlamendiliikmete assistentide kulud |miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)Hinnanguline personalivajadus-  ( Ettepanek/algatus ei hõlma personali kasutamistKooskõla kehtiva mitmeaastase finantsraamistikuga-  ( Ettepanek/algatus on kooskõlas kehtiva mitmeaastase finantsraamistikugaKolmandate isikute rahaline osalus-  ( Ettepanek/algatus ei hõlma kolmandate isikute poolset kaasrahastamist.Hinnanguline mõju tuludele-  ( Ettepanekul/algatusel puudub finantsmõju tuludele.[1] EÜT L 56, 4.3.1968, lk 1.[2] ABM – tegevuspõhine juhtimine; ABB – tegevuspõhine eelarvestamine.[3] Eelarve täitmise viise selgitatakse koos viidetega finantsmäärusele veebisaidil BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html[4] Liigendatud assigneeringud / liigendamata assigneeringud.[5] EFTA: Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsioon.[6] Kandidaatriigid ja vajaduse korral Lääne-Balkani potentsiaalsed kandidaatriigid.[7] Aasta, mil alustatakse ettepaneku/algatuse rakendamist.[8] Tehniline ja/või haldusabi ning ELi programmide ja/või meetmete rakendamiseks antava toetusega seotud kulud (endised B..A read), otsene teadustegevus, kaudne teadustegevus.[9] Aasta, mil alustatakse ettepaneku/algatuse rakendamist.[10] Tehniline ja/või haldusabi ning ELi programmide ja/või meetmete rakendamiseks antava toetusega seotud kulud (endised B..A read), otsene teadustegevus, kaudne teadustegevus.


				|

		52013PC0737

			Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse määruse (EMÜ) nr 2658/87 (tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta) I lisa /* COM/2013/0737 final - 2013/0353 (NLE) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Käesoleva nõukogu määruse ettepaneku eesmärk
on nomenklatuuri, samuti ühepoolselt määratavate tollimaksude lihtsustamine
teatavate hügieenitarvete korral [hügieenisidemed ja -tampoonid, imikumähkmed
jms tooted, mis tahes materjalist].
Enne harmoneeritud süsteemi (HS) 2012. aasta
versiooni[1]
kehtestamist klassifitseeriti sellised hügieenitarbed nende laadi või
koostismaterjali põhjal HSi eri gruppidesse, peamiselt gruppidesse 39, 48, 56,
61, 62 ja 63. Nende toodetega olid seotud mitmesugused tollimaksumäärad. See
tõi endaga kaasa klassifitseerimise keerulise tariifisüsteemi.
HSi nomenklatuuri 2012. aasta versiooniga
loodi selliste hügieenitarvete jaoks üks konkreetne HSi rubriik (9619 00).
Enne 2012. aastat valitsenud olukord kanti ilma täiendavate muudatusteta üle
kombineeritud nomenklatuuri (CN) 2012. aasta versiooni. Seega säilitati uue
CN-koodi 9619 00 all sama, keeruline klassifitseerimise tariifisüsteem.
Kuna selline keerukus võib CNi kohaldamisel
põhjustada tarbetult raskusi ja koormust, oleks asjakohane lihtsustada alates
1. jaanuarist 2014 nii nomenklatuuri kui ka ühepoolsete tollimaksude
tariifistruktuuri (seejuures ilma liidu WTO-loendit muutmata).
Ettepaneku eesmärk on luua (kaheksa asemel)
neli tootekategooriat, millest igaüks oleks seotud üheainsa ühepoolse
tollimaksumääraga (kaheksa asemel neli ühepoolse tollimaksu määra).
Lisatud ettepanekut arutati valdkonna
üleeuroopaliste liitudega. Seda peetakse tasakaalustatud lähenemisviisiks,
mille korral on võetud arvesse nii õiguslikku tausta kui ka Euroopa tarbijate
ja tööstusharu huve.
Asjakohased statistilised andmed ei lähe
kaotsi.
Ettepanekut arutati ka liikmesriikidega.
Ettepanek on kooskõlas ELi väliskaubandus- ja
tööstuspoliitikaga.
Eespooltoodu põhjal tehakse ettepanek nõukogu
määrust (EMÜ) nr 2658/87 vastavalt muuta.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
Komisjoni tolliseadustiku komitee tariifi- ja
statistikanomenklatuuri sektsiooniga konsulteeriti mitmel korral (oktoobris ja
detsembris 2012 ning märtsis ja juulis 2013).
Komisjoni tollitariifistiku majandusküsimuste
töörühmaga konsulteeriti 10. juulil 2013.
Tööstusharu esindajatega konsulteeriti kogu
protsessi ajal (eelkõige 2011. aasta juunis ja juulis toimunud koosolekutel).
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on Euroopa
Liidu toimimise lepingu artikkel 31.
Subsidiaarsuse põhimõtet ei kohaldata, sest
ettepanek tehakse ELi ainupädevusse kuuluvas valdkonnas.
Ettepanek on kooskõlas proportsionaalsuse
põhimõttega, võttes arvesse, et vastavalt aluslepingule edendatakse sellega
liikmesriikide ja kolmandate riikide vahelist kaubandust ning tasakaalustatakse
ettevõtjate (ELi tootjate ja importijate) ärihuvisid liidu WTO-loendit
muutmata.
Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu
artiklile 31 kinnitab nõukogu ühepoolse tollimaksu määra komisjoni ettepaneku
põhjal kvalifitseeritud häälteenamusega.
4.           MÕJU EELARVELE
Tavapärastest omavahenditest saamata jääv tulu
on umbes 320 000 eurot aastas (2012. aasta impordistatistika põhjal, ilma
sooduskordi arvesse võtmata).
2013/0353 (NLE)
Ettepanek:
NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega muudetakse määruse (EMÜ) nr 2658/87
(tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta) I lisa
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 31,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
ning arvestades järgmist:
(1)       Kuni 2012. aastani
klassifitseeriti hügieenisidemed ja -tampoonid, mähkmed ja muud sellised mis
tahes materjalist tooted harmoneeritud süsteemi nomenklatuuri eri gruppidesse
nende laadi või koostismaterjali põhjal. Nende toodetega olid seotud erinevad
tollimaksumäärad. See tõi endaga kaasa keerulise klassifitseerimise
tariifisüsteemi.
(2)       2012. aastal loodi
harmoneeritud süsteemis nende hügieenitarvete jaoks üksainus rubriik
9619 00. Uues rubriigis säilis aga seesama keerukas klassifitseerimise
tariifisüsteem, rubriik jaotati koostismaterjali põhjal kaheteistkümneks
alamrubriigiks, millest igaühe suhtes kohaldati erinevat kokkuleppelist
tollimaksumäära.
(3)       Leiti, et selline keerukas
süsteem põhjustab tarbetult raskusi ja koormust kombineeritud nomenklatuuri
kohaldamisel. Õigusliku lihtsustamise huvides ja selleks, et vältida asjatuid
probleeme kombineeritud nomenklatuuri kohaldamisel, on seepärast asjakohane
lihtsustada nii nende hügieenitarvete nomenklatuuri kui ka tariifistruktuuri,
et rakendada (kaheksa asemel) nelja tootekategooriat, millest igaüks on seotud
üheainsa ühepoolse tollimaksu määraga.
(4)       Seepärast tuleks nõukogu määrust
(EMÜ) nr 2658/87 vastavalt muuta[2],
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määruse (EMÜ) nr 2658/87 I lisa muudetakse
vastavalt käesoleva määruse lisale.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub 1. jaanuaril 2014.
Käesolev
määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
LISA
Määruse (EMÜ) nr 2658/87 I lisas asendatakse
teise osa XX jaotise grupi 96 kanded CNi koodide 9619 00 kuni
9619 00 90 järgmisega:
 „9619 00 ||   || Hügieenisidemed ja -tampoonid, imikumähkmed  jms tooted, mis tahes materjalist:
 9619 00 30 || – || tekstiilvatist
(1)
—
   || – || muust tekstiilmaterjalist:
 9619 00 40 || – –  || hügieenisidemed, -tampoonid jms tooted
(2)
—
 9619 00 50 || – –  || imikumähkmed jms tooted
(3)
—
   || –  || muust materjalist:
   || – –  || hügieenisidemed, -tampoonid jms tooted:
 9619 00 71 || – – – || hügieenisidemed
(4)
—
 9619 00 75 || – – – || tampoonid
(4)
—
 9619 00 79 || – – – || Muud
(4)
—
   || – –  || imikumähkmed jms tooted:
 9619 00 81 || – – – || imikumähkmed
(4)
—
 9619 00 89 || – – – || muud (nt abivahendid pidamatuse (inkontinentsus) korral)
(4)
—
(1) Ühepoolse tollimaksu määr: 3,8 %.
Kokkuleppeline
tollimaksumäär:
- keemilistest
kiududest: 5 %,
- muust kui
keemilistest kiududest: 3,8 %.
(2)
Ühepoolse tollimaksu määr: 6,3 %.
Kokkuleppeline
tollimaksumäär:
- silmkoelised või
heegeldatud: 12 %,
- muud 10,5 %.
(3)
Ühepoolse tollimaksu määr: 10,5 %.
Kokkuleppeline
tollimaksumäär:
- silmkoelised või
heegeldatud: 12 %,
- muud 10,5 %.
(4)
Ühepoolse tollimaksu määr: tollimaksuvaba.
Kokkuleppeline
tollimaksumäär:
- paberimassist,
paberist, tselluloosvatist või tsellulooskiudkangast: tollimaksuvaba,
- muust materjalist:
6,5 %.”
FINANTSSELGITUS
1.           ETTEPANEKU RAAMISTIK
              1.1.    Ettepaneku
nimetus
Nõukogu määrus, millega muudetakse nõukogu määruse
(EMÜ) nr 2658/87 (tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise
tollitariifistiku kohta) I lisa.
1.2.    Ettepaneku liik
Näha ette ühepoolse tollimaksu määrad teatavatele
hügieenitarvetele [hügieenisidemed ja -tampoonid, imikumähkmed jms tooted, mis
tahes materjalist], muutes vastavalt tariifistruktuuri.
              1.3.    Eesmärk
Hõlbustada teatavate hügieenitarvete
klassifitseerimist ja lihtsustada ühepoolsete tollimaksude tariifistruktuuri.
              1.4.    Ettepaneku põhjendused
Harmoneeritud süsteemi (HS) 2012. aasta versiooni
kehtestamisega koondati ühe rubriigi alla teatavad hügieenitarbed, mis varem
olid klassifitseeritud kombineeritud nomenklatuuri eri gruppidesse. Kõnealuste
hügieenitarvetega seotud tollimaksud on erinevad, sõltudes toodete
koostismaterjalist.
Käesoleva ettepanekuga soovitakse muuta asjaomaste
toodete klassifikatsiooni leidmine importijate ja eksportijate jaoks hõlpsamaks
ning samuti lihtsustada tolliasutuste tehtavat kontrolli. See ei tohiks
põhjustada olulist eelarvekahju ega mingit asjakohaste statistiliste andmete
kaotsiminekut.
1.5.    Meetme kestus ja finantsmõju
Kestus           piiramatu kestusega ettepanek.
Tavapärastest omavahenditest saamata jääv tulu:         ligikaudu
320 000 eurot aastas (2012. aasta impordistatistika põhjal;
sooduskokkuleppeid ei võeta arvesse).
              1.6.    Ettenähtud eelarve täitmise viis
Liidu tolliseadustiku seire-, kontrolli- ja
haldussätete kohaldamine.
2.           ETTEPANEKU HINNANGULINE
FINANTSMÕJU
HINNANGULINE MÕJU TULUDELE
–
¨  Ettepanekul/algatusel puudub finantsmõju tuludele.
–
x   Ettepanekul/algatusel on järgmine finantsmõju:
x          omavahenditele
¨         mitmesugustele tuludele
 Tulude eelarverida || Jooksva aasta eelarves kättesaadavad assigneeringud || Ettepaneku/algatuse mõju[3] || ||
 2012. aasta 0,326 (miljonit eurot (kolm kohta pärast koma)) ||
 Artikkel 120 || / ||
Ettepanek on piiramatu kestusega.
Täpsustage tuludele avaldatava mõju arvutamise
meetod.
Tavapärastest
omavahenditest saamata jäävat hinnangulist tulu arvutatakse liidu 2012. aasta
impordi väärtuse põhjal. Andmed on pärit Eurostatist.
Arvutamisel
ei ole arvesse võetud mis tahes soodustariife. Seega on tegemist maksimaalse
võimaliku kahjuga.
Kehtivad
CN-koodid on jagatud nelja kategooriasse; iga kategooria korral on valitud
ühepoolne tollimaksumäär madalam määr; tollimaksuressursside kaotus on piiratud
kehtiva maksumääraga kogutud summa ja kavandatud maksumääraga kogutud summa
vahega.
Üksikasjalikku
saamata jäävat hinnangulist kogutulu arvutatakse seepärast järgmiselt:
Uus CNi kood 9619 00 30 (kuhu on
koondatud endised CNi koodid 9619 00 31 ja 9619 00 39):
kui
neile toodetele, mille suhtes enne kohaldati 5 %list tollimaksumäära
(endine CNi kood 9619 00 31), kohaldatakse 3,8 %list ühepoolse
tollimaksu määra (endine CNi kood 9619 00 39), on saamata jääv tulu
5 490 eurot. (kaubanduslikud väärtused: 457 140 EUR × 5 % = 22
860 EUR; 457 140 EUR× 3,8 % = 17 370 EUR; vahe = 5 490 EUR;
Uus CNi kood 9619 00 40 (kuhu on
koondatud endised CNi koodid 9619 00 41 ja 9619 00 49):
kui
neile toodetele, mille suhtes enne kohaldati 12 %list tollimaksumäära
(endine CNi kood 9619 00 41), kohaldatakse 6,3 %list ühepoolse
tollimaksu määra (endine CNi kood 9619 00 49), on saamata jääv tulu
3 880 eurot. (kaubanduslikud väärtused: 68 030 EUR× 12 % =
8 160 EUR; 68 030 EUR× 6,3 % = 4 290 EUR; vahe =
3 880 EUR;
Uus CNi kood 9619 00 50 (kuhu on
koondatud endised CNi koodid 9619 00 51 ja 9619 00 59):
kui
neile toodetele, mille suhtes enne kohaldati 12 %list tollimaksumäära
(endine CNi kood 9619 00 51), kohaldatakse 10,5 %list ühepoolse
tollimaksu määra (endine CNi kood 9619 00 59), on saamata jääv tulu
31 020 eurot. (kaubanduslikud väärtused: 2 068 060 EUR× 12 % =
248 170 EUR; 2 068 060 EUR× 10,5 % = 217 150 EUR; vahe =
31 020 EUR;
Uued CNi koodid 9619 00 71 kuni 9619 00 89 (kuhu on koondatud endised CNi koodid 9619 00 11 kuni
9619 00 29 ja 9619 00 90):
kui
neile toodetele, mille suhtes enne kohaldati 6,5 %list tollimaksumäära
(endine CNi kood 9619 00 90), kohaldatakse 0 %list ühepoolse
tollimaksu määra (endised CNi koodid 9619 00 11 kuni
9619 00 29), on saamata jääv tulu 394 690 eurot.          (kaubanduslikud
väärtused: 6 072 100 EUR× 6,5 % = 394 690 EUR;
6 072 100 EUR× 0 % = 0 EUR; vahe =
394 690 EUR.
Seepärast
tuleks tavapärastest omavahenditest igal aastal saamata jäävat hinnangulist
kogutulu arvutada järgmiselt (arvates sissenõudmiskulude summa (25 %)
maha):
5 490 EUR
+ 3 880 EUR+ 31 020 EUR + 394 690 EUR =
435 080 EUR x 75% = 326 310 EUR.
Tavapärastest
omavahenditest saamata jäänud tulu tuleks kompenseerida liikmesriikide
kogurahvatulul põhinevate osamaksetega.
[1]               Kaupade
kirjeldamise ja kodeerimise harmoneeritud süsteem (harmoneeritud süsteem) on
rahvusvaheline kaubanomenklatuur, mille on välja töötanud ja mida haldab
Maailma Tolliorganisatsioon (WCO). Liidu kombineeritud nomenklatuur (CN) on
loodud kõnealuse harmoneeritud süsteemi põhjal. Igal CNi alamrubriigil on
kaheksakohaline numbriline kood. Selle koodi esimesed kuus numbrit vastavad
harmoneeritud süsteemi asjakohasele rubriigile ja alamrubriigile.
[2]               Nõukogu
määrus (EMÜ) nr 2658/87, 23. juuli 1987, tariifi- ja statistikanomenklatuuri
ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT L 256, 7.9.1987, lk 1).
[3]               Traditsiooniliste
omavahendite (põllumajandussaaduste tollimaksud ja suhkrumaksud) korral peab
märgitud olema netosumma, s.t brutosumma pärast 25 % sissenõudmiskulude
mahaarvamist.


               EUROOPA KOMISJON
            Strasbourg, 14.2.2017
            COM(2017) 85 final
            2017/0035(COD)
            Ettepanek:
            EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
            millega muudetakse määrust (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

                  Algatus tuleneb komisjoni presidendi avaldusest, mille ta tegi Euroopa Parlamendis 2016. aasta septembris Euroopa Liidu olukorra kohta peetud kõnes: „Ei ole õige, et kui ELi liikmesriigid ei suuda ise otsustada, kas keelata glüfosaadi kasutamine herbitsiidides või mitte, sunnivad Euroopa Parlament ja nõukogu komisjoni seda otsust nende eest tegema. Seega me muudame neid eeskirju – sest see ei ole demokraatia
                     1
                  .“

                  Mitmel juhul on komisjon seoses õigusaktidega, mille suhtes kohaldatakse komiteemenetlust, leidnud end viimastel aastatel olukorrast, kus ta on õiguslikult kohustatud tegema luba käsitleva otsuse, kuna komitees puudub seisukoha (otsuse poolt või vastu) võtnud liikmesriikide kvalifitseeritud häälteenamus. Selline olukord, kus arvamus nii-öelda puudub, on komisjoni arvates eriti problemaatiline poliitiliselt tundlikes küsimustes, millel on otsene mõju kodanikele ja ettevõtjatele, nt inimeste, loomade või taimede tervise ja turvalisuse valdkonnas.

                  Enamiku igal aastal vastu võetavatest liidu õigusaktidest võtab vastu komisjon vastavalt kaasseadusandjatelt Euroopa Parlamendilt ja nõukogult saadud volitustele kas delegeeritud õigusaktidena Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 290 alusel või rakendusaktidena Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 291 alusel
                     2
                  . Erinevalt ELi toimimise lepingu artikli 290 kohastest delegeeritud õigusaktidest sätestatakse eelnevalt seadusandliku tavamenetluse kohaselt vastu võetud määrustega eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes ELi toimimise lepingu artikli 291 lõike 3 alusel. Need eeskirjad ja üldpõhimõtted on sätestatud määruses (EL) nr 182/2011 (nn komiteemenetluse määrus)
                     3
                  .

                  Käesolevas ettepanekus nähakse ette määruse (EL) nr 182/2011 sihipärased ja piiratud muudatused ning seega käsitleb ettepanek üksnes rakendusakte.

                  Komisjon esitas Euroopa Parlamendile ja nõukogule 2016. aasta veebruaris aruande määruse (EL) nr 182/2011 kohaldamise kohta
                     4
                  . Aruandes järeldati, et määrus võimaldab liikmesriikide juhtimisel tulemuslikult kasutada komisjoni rakendamisvolitusi. Seega ei ole käesoleva ettepaneku eesmärk muuta komiteemenetluse raamistikku kui sellist. Aruandes nimetati aga ka piiratud hulka probleemseid juhtumeid, eelkõige seoses otsuste tegemisega geneetiliselt muundatud organismide (GMOd) suhtes. Sellistel juhtudel ei ole liikmesriigid kunagi saavutanud kvalifitseeritud häälteenamust küsimuses, kas toetada või mitte komisjoni otsuse eelnõu geneetiliselt muundatud organismide (GMOd) ning geneetiliselt muundatud toidu ja sööda lubamise kohta. Selle asemel on kõik hääletused lõppenud nii-öelda arvamuse puudumisega, s.t komitee ei ole suutnud jõuda õigusakti eelnõu suhtes pooldavale ega mittepooldavale seisukohale. Sama stsenaarium on seejärel alati kordunud apellatsioonikomitees, mille eesmärk on aidata kaasa otsusetegemisele tundlikes ja probleemsetes juhtumites. Seetõttu on otsuseid selles valdkonnas tulnud pidevalt teha ilma komiteesse kuuluvate liikmesriikide kvalifitseeritud häälteenamuse toetuseta
                     5
                  .

                  Komisjon on juba astunud samme, et võtta arvesse GMOde valdkonnas valitsevat eriolukorda. Pärast GMOde kasvatamise lubasid käsitleva direktiivi
                     6
                   jõustumist 2015. aastal võttis komisjon 2015. aasta aprillis vastu ettepaneku, mis järgib sama loogikat ning millega muudetakse toidu ja sööda õigusraamistikku
                     7
                  . Pakutud lahenduses säilitatakse lubade andmise tsentraliseeritud protsess ja võimaldatakse samal ajal liikmesriikidel kasutada loobumismeetmeid. Ettepanek on endiselt õigusloome protsessis.

                  Apellatsioonikomitees 2016. aasta suvel peetud arutelud toimeaine glüfosaadi heakskiidu kehtivusaja pikendamise üle on näidanud, et arvamuse puudumise probleem ei piirdu GMOdega. Samuti ei suutnud liikmesriigid kõnealusel juhul kokku saada häälteenamust apellatsioonikomitee heakskiitva otsuse poolt või vastu ning komisjon pidi langetama otsuse ilma liikmesriikide toetuseta
                     8
                  . Nagu eespool märgitud, on olukord eriti probleemne, kuna kõnealustes otsustes käsitletakse sageli poliitiliselt tundlikke küsimusi, millel on otsene mõju kodanikele ja ettevõtjatele, eelkõige inimeste, loomade ja taimede tervise ja turvalisuse valdkonnas. Ehkki komisjonil on volitus teha selliste juhtumite puhul otsuseid, leiab komisjon, et küsimuste erilise tundlikkuse tõttu peaksid liikmesriigid neis konkreetsetes olukordades võtma otsusetegemise protsessis suurema vastutuse. See aga ei ole piisavalt tagatud, kui liikmesriigid ei suuda saavutada kvalifitseeritud häälteenamust põhjusel, et mõned neist otsustavad hääletamise hetkel kõrvale hoida või ei viibi komiteede või apellatsioonikomitee koosolekutel.

                  Seega leiab komisjon, et see küsimus vajab lahendamist üksikute väga sihipäraste muudatustega komiteemenetluse eeskirjades. Seoses sellega on komisjon kuulutanud oma 2017. aasta tööprogrammis välja komiteemenetluste ajakohastamise algatuse
                     9
                  .

                  Ettepanek sisaldab nelja sihipärast muudatust. Käesoleva ettepaneku reguleerimisese piirdub rangelt nimetatud nelja sihipärase muudatusega ega laiene ühelegi muule määruse (EL) nr 182/2011 osale. Komisjon on seisukohal, et määrusega (EL) nr 182/2011 kehtestatud süsteem on praktikas üldiselt hästi toiminud ning leidnud komisjoni ja teiste asjaosaliste rollide vahel sobiva institutsioonilise tasakaalu. Seega peab komisjon esmatähtsaks, et süsteem jätkaks toimimist muutmata kujul, v.a kavandatud sihipärased muudatused. Muudatuste ainus eesmärk on parandada komiteemenetluste toimimist apellatsioonikomitee tasandil, et tagada laiem poliitiline aruandekohustus ja vastutus poliitiliselt tundlike rakendusaktide eest, muutmata seejuures õiguslikku ja institutsioonilist vastutust rakendusaktide eest, nagu see on reguleeritud määruses (EL) nr 182/2011.

               •Praegune õigusraamistik

                  Määrusega (EL) nr 182/2011 on kehtestatud kontrolli mehhanism, mida liikmesriigid kohaldavad komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes. Kõige sagedamini kasutatava menetluse ehk nn kontrollimenetluse
                     10
                   raames esitavad komisjoni esindajad rakendusaktide eelnõud liikmesriikide esindajatest koosnevale komiteele, kes esitab oma arvamuse, üldjuhul hääletamise teel. Hääletamisel järgitakse aluslepingutes sätestatud kvalifitseeritud häälteenamuse nõuet. Komiteehääletuse selles etapis võib ette tulla kolm olukorda.

               –Kui liikmesriikide kvalifitseeritud häälteenamus pooldab komisjoni õigusakti eelnõu (positiivne arvamus), siis peab komisjon õigusakti vastu võtma.

               –Kui kvalifitseeritud häälteenamus on vastu (negatiivne arvamus), siis ei saa komisjon õigusakti vastu võtta.

               –Kui kvalifitseeritud häälteenamust ei saavutata ei poolt ega vastu (arvamus puudub), siis võib komisjon rakendusakti eelnõu vastu võtta, mis tähendab ühtlasi, et ta võib selle ka vastu võtmata jätta.

                  Võimalus võtta meetme vastu olevate liikmesriikide kvalifitseeritud häälteenamuse puudumisel vastu rakendusakte peaks komisjonil olema nimelt selleks, et tagada õigusaktide tulemuslik kohaldamine. Üksnes liikmesriikide kvalifitseeritud häälteenamuse vastuseis võimaldab takistada komisjonil rakendusakte vastu võtta. Siinkohal tekib paralleel delegeeritud õigusakte käsitlevate sätetega, kuna ka nende puhul on vaja (kvalifitseeritud) häälteenamust, ehkki mitte komitees, vaid Euroopa Parlamendis või nõukogus, et takistada õigusakti jõustumist.

                  Komiteemenetluse määruses
                     11
                   on aga loetletud mitu konkreetset olukorda, milles komisjonil ei ole seaduslikult võimalik rakendusakti vastu võtta, kuna kontrollimenetluse komitees arvamus puudus. See kehtib kolmel juhul:

                  (1)teatavates poliitikavaldkondades (maksustamine, finantsteenused, inimeste, loomade või taimede tervise või ohutuse kaitse või lõplikud mitmepoolsed kaitsemeetmed);

                  (2)kui alusaktis on sätestatud, et rakendusakti eelnõu ei ole võimalik vastu võtta arvamuse puudumise tõttu (nn arvamuse esitamata jätmise klausel);

                  (3)kui komitee liikmed on lihthäälteenamusega eelnõu vastu.

                  Sellistel juhtudel esitab komisjon rakendusakti apellatsioonikomiteele, mis koosneb samuti liikmesriikide esindajatest, kuid kõrgemal tasandil. Kui apellatsioonikomitees samuti arvamust ei esitata, võib komisjon eelnõu vastu võtta. See tähendab, et juhul, kui komisjon on kontrollimenetluse lõppedes olukorras, kus arvamus puudub, on tal õigus rakendusakti eelnõu vastu võtta või vastu võtmata jätta.

                  See komisjoni õigus seoses arvamuse puudumisega kehtestati määrusega (EL) nr 182/2011. Enne 2011. aastat ei olnud komisjonil komitee arvamuse puudumise ja nõukogu mittereageerimise korral muud alternatiivi, kui rakendusakti eelnõu vastu võtta. Paindlikkust suurendati selleks, et komisjon saaks rakendusakti eelnõu läbi vaadata ning otsustada selle üle, kas see vastu võtta või mitte või esitada komiteele muudetud eelnõu, võttes muu hulgas arvesse komiteesse kuuluvate liikmesriikide seisukohti. Seda on rõhutatud ka määruse (EL) nr 182/2011 põhjenduses 14: „Kui arutatakse muid eriti tundlikke valdkondi, eelkõige maksustamist, tarbijate tervist, toiduohutust ja keskkonnakaitset käsitlevate rakendusaktide eelnõusid, väldib komisjon tasakaalustatud lahenduse leidmise eesmärgil oma tegevuses nii palju kui võimalik vastuollu minemist apellatsioonikomitees valdavaks kujuneda võiva seisukohaga.“

                  See paindlikkus ei vabasta aga komisjoni kohustusest teha otsuseid juhtumites, mis käsitlevad näiteks toodete või ainete turule laskmise loa taotlemist. Kuna tootjal, kes on loataotluse esitanud, on õigus saada sellekohane otsus, siis on komisjon kohustatud tegema mõistliku aja jooksul otsuse. Varasema komiteemenetluse raamistiku puhul leidis Üldkohus, et komisjon on süüdi tegevusetuses, kui ta ei jätkanud loa andmise menetlust pärast komitee arvamuse puudumisega lõppenud hääletust.
                     12

               Komiteede poolt 2015. aastal esitatud 1726 arvamusest kaks olid negatiivsed ja 36 ehk ligikaudu 2 % nn puuduvad arvamused. Kümme neist suunati apellatsioonikomiteesse, kus samuti arvamust ei selgunud. Apellatsioonikomitee on kinnitanud, et aastatel 2011–2015 apellatsioonikomiteele esitatud neljakümnest juhtumist 36 puhul arvamust ei esitatud. Ehkki juhtumite koguarv on väike, esineb selliseid olukordi väga tundlikes valdkondades. Apellatsioonikomitee ei ole seega suutnud aidata liikmesriikidel selge seisukohani jõuda ning tema lisaväärtus on seni väike. Komisjon leiab, et apellatsioonikomitee suhtes kehtivaid nõudeid tuleks seetõttu muuta, et komitee saaks oma ülesandeid igakülgselt täita.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

               Määruse (EL) nr 182/2011 kavandatud muudatused on sihipärased ja piiratud ning käsitlevad vaid apellatsioonikomitee tasandi erijuhtumeid. Kuna määrusega kehtestatud süsteem on seni üldiselt hästi toiminud, siis on komisjoni arvates esmatähtis, et süsteemi ülejäänud osa jääks muutumatuks.

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

               Ettepanek on kooskõlas komisjoni ettepanekuga geneetiliselt muundatud toidu ja sööda kohta
                  13
               . Kuigi ka viimati nimetatud ettepaneku tingis osaliselt arvamuste puudumine selles valdkonnas, siis seal kavandatud lähenemisviis võimaldab liikmesriikidel piirata geneetiliselt muundatud toidu ja sööda kasutamist oma territooriumil või see keelata. See ettepanek on ette nähtud konkreetse olukorra parandamiseks kõnealuses sektoris ega ole seotud otsustusprotsessi kui sellisega. Käesolevas ettepanekus kirjeldatud lähenemisviis käsitleb menetlusnorme kui selliseid ega sõltu majandussektorist. Need kaks lähenemisviisi täiendavad seega teineteist.

               Samuti on ettepanek vastavuses kahe kavandatud määrusega, millega kohandatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291 teatavaid õigusakte, mis näevad ette kontrolliga regulatiivmenetluse kasutamist kooskõlas institutsioonidevahelise parema õigusloome kokkuleppes võetud kohustusega
                  14
               . Kavandatud määrused ei näe ette muudatusi otsustamismenetlustes kui sellistes; nende abil on püütud ühtlustada olemasolevad volitused delegeeritud õigusaktide ja mõnel juhul rakendusaktide vastuvõtmise volitustega.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

               Ettepanek põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 291 lõikel 3, mis on õiguslikuks aluseks määrusele (EL) nr 182/2011, mida käesoleva ettepanekuga on kavas muuta.

               •Subsidiaarsus

               Liidul on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 291 lõike 3 alusel ainupädevus kehtestada eeskirju ja üldpõhimõtteid, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes.

               •Proportsionaalsus

               Kavandatud muudatused piirduvad sellega, mis on rangelt vajalik probleemi lahendamiseks, ega lähe kaugemale kui nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalik. Muudatused tehakse üksnes apellatsioonikomitee tasandil.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               Ettepanekus nähakse ette piiratud muudatuste tegemist rakendusaktide vastuvõtmise menetlustes apellatsioonikomitee tasandil. Kõnealused muudatused on üksnes institutsionaalset ja menetluslikku laadi ja nendega ei muudeta näiteks eeskirju, mille abil tehakse kindlaks tegurid, mille alusel teatava aine heakskiitmist tuleks hinnata. Muudatustel puudub seega märkimisväärne majanduslik, keskkonnaalane või sotsiaalne mõju. Seega ei ole mõjuhinnang vajalik.

               4.ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

               Apellatsioonikomitee loodi määrusega (EL) nr 182/2011, et viia arutelu poliitilisemale tasandile, eriti juhul, kui kontrollimenetluse komitees ei ole arvamust esitatud. Seni aga ei ole see takistanud arvamuse puudumise esinemist ega aidanud selgitada liikmesriikide seisukohti, mistõttu on apellatsioonikomitee lisaväärtus piiratud. Kavandatud muudatuste eesmärk on vähendada selliste olukordade esinemise riski, kus arvamus apellatsioonikomitee tasandil puudub, ning tagada liikmesriikide poliitiline isevastutus teatavate tundlike otsuste eest. Kavandatud muudatused peavad vastuvõtmise korral kajastuma apellatsioonikomitee töökorras, mida tuleb seega kohandada vastavalt määruse (EL) nr 182/2011 artikli 3 lõikele 7.

               •Muudatused apellatsioonikomitee hääletamiseeskirjades

               Komiteed, kaasa arvatud apellatsioonikomitee, esitavad oma arvamuse määruse (EL) nr 182/2011 artikli 5 lõike 1 kohase kontrollimenetluse käigus häälteenamusega vastavalt Euroopa Liidu lepingu artikli 16 lõigetele 4 ja 5 ning vajaduse korral Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 238 lõikele 3. Euroopa Liidu lepingu artikli 16 lõikega 4 ja Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 238 lõikega 3 on ette nähtud topeltenamus. Vastavalt sellele on kvalifitseeritud häälteenamus saavutatud, kui häälteenamus:

                  1) hõlmab vähemalt 55 % liikmesriikidest. See tähendab, et kvalifitseeritud häälteenamuse moodustavad vähemalt 16 liikmesriiki;

                  2) esindab liikmesriike, mille elanikkond on vähemalt 65 % liidu elanikkonnast
                     15
                  .

                  Juhul kui hääletuses ei osale kõik liikmesriigid, siis on kvalifitseeritud häälteenamus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 238 lõike 3 punktis a määratletud kui osalevate liikmesriikide vähemalt 55 %-line häälteenamus, mis moodustab vähemalt 65 % osalevate liikmesriikide elanikest. Sellistel juhtudel peab blokeerivas vähemuses olema vähemalt minimaalne arv liikmesriike, kes esindavad rohkem kui 35 % osalevate liikmesriikide elanikkonnast, pluss üks liikmesriik; ilma selleta loetakse saavutatuks kvalifitseeritud häälteenamus.

               Kehtivate eeskirjade kohaselt ei arvestata kvalifitseeritud häälteenamuse arvutamisel hääletamisest kõrvale hoidmist ega puuduvate või esindamata liikmesriikide hääli, kuid neid ei lahutata üldarvudest, mille alusel määratakse 55 % liikmesriikidest ja 65 % liidu elanikkonnast. See tähendab tegelikkuses seda, et kui liikmesriik hoiab hääletamisest kõrvale või otsustab puududa või mitte olla esindatud, siis suurendab see tõenäosust, et arvamust ei esitata, mistõttu otsuse peab tegema komisjon. Kehtivad eeskirjad ei motiveeri liikmesriike rakendusakti eelnõu poolt või vastu hääletama. Seega ei ole kehtivad hääletamiseeskirjad võimaldanud apellatsioonikomiteel oma ülesannet täita.

               Seepärast on tehtud ettepanek muuta apellatsioonikomitee hääletamiseeskirju, et vähendada arvamuse puudumise riski ja selgitada liikmesriikide seisukohti, käsitades puuduvaid või hääletamisest kõrvale hoidvaid liikmesriike kvalifitseeritud häälteenamuse arvutamisel mitteosalevate liikmesriikidena. See tähendab, et topeltenamus (55 % liikmesriikidest, kes esindavad 65 % elanikkonnast) arvutatakse üksnes hääletusel osalevate liikmesriikide poolt- ja vastuhäälte põhjal Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 238 lõike 3 punkti a kohaselt. Ka blokeeriv vähemus arvutatakse nimetatud aluslepingu sätte põhjal.

               Selleks et tagada hääletuse representatiivsus, tuleb komiteemenetluse määruses
                  16
                sätestada kvoorum, mis näeks ette, et hääletus loetakse kehtivaks üksnes juhul, kui apellatsioonikomitee hääletusel osaleb liikmesriikide lihtenamus. Vastavad muudatused viiakse sisse määruse (EL) nr 182/2011 artikli 6 lõikesse 1. Selleks et protsessi kvoorumi puudumise korral mitte blokeerida, loetakse juhul, kui apellatsioonikomitee arvamuse esitamise tähtaeg on möödunud, et apellatsioonikomitee ei ole arvamust esitanud, nii nagu seda tehakse ka praegu.

               •Edasine pöördumine apellatsioonikomitee poole ministrite tasandil

                  Nagu eespool märgitud, ei ole apellatsioonikomitee seni üldiselt suutnud ära hoida olukordi, kus arvamus puudub, ega aidanud selgitada liikmesriikide seisukohti. Määruses (EL) nr 182/2011 on osutatud asjakohasele esindatuse tasemele
                     17
                   ja apellatsioonikomitee töökorras, milles liikmesriigid on kokku leppinud, on sätestatud, et reeglina ei tohiks komitee esindatus olla väiksem kui alaliste esindajate arv
                     18
                  . Kogemus on näidanud, et seni on liikmesriike enamasti esindanud nende alalised esindajad.

                  Selleks et tugevdada apellatsioonikomitee rolli eriti tundlike juhtumite puhul, on kavas arvamuse esitamata jätmise korral näha ette võimalus edasiseks pöördumiseks apellatsioonikomitee poole. See aitab tegeleda keeruliste küsimustega asjakohasel poliitilisel tasandil. Selleks on kavas ette näha, et eesistuja võib otsustada pidada apellatsioonikomitee täiendava koosoleku, märkides, et selle koosoleku asjakohane esindatus eeldab ministrite tasandit. Sellise täiendava koosoleku korraldamiseks tuleks apellatsioonikomitee arvamuse esitamise tähtaega pikendada ühe kuu võrra kokku kolme kuuni alates algsest pöördumisest. Vastavad muudatused viiakse sisse määruse (EL) nr 182/2011 artikli 3 lõikesse 7.

               •Apellatsioonikomitees osalevate liikmesriikide esindajate häälte avalikustamine

                  Apellatsioonikomitees osalevate liikmesriikide esindajate häälte suhtes kehtivad praegu konfidentsiaalsusnõuded, mis on sätestatud apellatsioonikomitee töökorras,
                     19
                   sarnaselt kontrollimenetluse komiteede ja nõuandekomiteedega
                     20
                  . Määruse (EL) nr 182/2011 artiklis 10 on sätestatud komiteemenetlusi käsitlev teave, mida võib avalikustada, ning seoses hääletamisega osutatakse seal hääletustulemustele, s.t üksnes koondtulemustele, mitte eri liikmesriikide häältele. Komisjon leiab, et liikmesriikide esindajate poolt apellatsioonikomitees võetud seisukohad peaksid olema läbipaistvamad. Ettepanek teha liikmesriikide esindajate hääled avalikuks peaks aitama liikmesriikide seisukohti paremini selgitada. Määruse (EL) nr 182/2011 artikli 10 lõike 1 punkti e ja lõikesse 5 lisatakse vastav säte, et muuta eri liikmesriikide esindajate poolt apellatsioonikomitees antud hääled avalikuks.

               • Õigus suunata küsimus arvamuse saamiseks nõukogusse

                  Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 291 alusel on komisjonile antud volitused võtta vastu rakendusakte liikmesriikide kontrolli all. Euroopa Parlamendil ja nõukogul ei ole seega mingit rolli otsustamismenetluses kui sellises ja nende osalus piirdub määruse (EL) nr 182/2011 artikli 11 kohase kontrolliõigusega.

                  Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 291 lõike 1 kohaselt vastutavad liikmesriigid liidu õigusaktide rakendamise eest ja kontrollivad komisjoni, kui komisjonile on antud rakendamisvolitused. Juhul kui liikmesriigid ei jõua selle kontrollimise käigus selgele arvamusele, peaks eksisteerima võimalus suunata küsimus edasi nõukokku kui liidu institutsiooni, kus liikmesriikide valitsused on esindatud ministrite tasandil ja kus neil on terviklik ülevaade kogu liidu poliitikast. Seepärast on tehtud ettepanek võimaldada komisjonil edastada konkreetsed juhtumid, mille suhtes apellatsioonikomitees ei ole arvamuseni jõutud, mittesiduva arvamuse saamiseks nõukogusse, et nõukogu edastaks oma poliitilised suunised arvamuse puudumise võimaliku mõju, sh institutsionaalse, õigusliku, poliitilise ja rahvusvahelise mõju kohta. Komisjon peaks võtma arvesse nõukogu iga seisukoha, mis on esitatud kolme kuu jooksul pärast juhtumi edastamist. Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib komisjon edastamisel määrata lühema tähtaja.

               2017/0035 (COD)

               Ettepanek:

               EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,

               millega muudetakse määrust (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes

               EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 291 lõiget 3,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

               toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011
                  21
                kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes.

               (2)Määrusega (EÜ) nr 182/2011 kehtestatud süsteem on praktikas üldiselt hästi toiminud ning leidnud komisjoni ja teiste asjaosaliste rollide vahel sobiva institutsioonilise tasakaalu. See süsteem peaks seega muutmata kujul edasi toimima, välja arvatud teatavad sihipärased muudatused, mis käsitlevad menetluse teatavaid aspekte apellatsioonikomitee tasandil. Muudatuste eesmärk on tagada laiem poliitiline aruandekohustus ja vastutus poliitiliselt tundlike rakendusaktide eest, muutmata seejuures õiguslikku ja institutsioonilist vastutust rakendusaktide eest, nagu see on reguleeritud määruses (EL) nr 182/2011.

               (3)Teatavate konkreetsete juhtumite puhul on määruses (EL) nr 182/2011 ette nähtud küsimuse edastamine apellatsioonikomiteele. Tegelikkuses on apellatsioonikomitee poole pöördutud juhtudel, kus komitees ei ole kontrollimenetluse raames saavutatud kvalifitseeritud häälteenamust ettepaneku poolt ega vastu, mistõttu arvamust ei ole esitatud. Enamik sellistest juhtumitest on olnud seotud geneetiliselt muundatud organismidega, geneetiliselt muundatud toidu ja söödaga ning taimekaitsevahenditega.

               (4)Kogemus on näidanud, et valdaval enamikul juhtudest kordab apellatsioonikomitee kontrollimenetluse komitee tulemust ja arvamust ei esitata. Seega ei ole apellatsioonikomitee aidanud liikmesriikide seisukohti selgitada.

               (5)Määruses (EL) nr 182/2011 on sätestatud, et komisjon võib sellistel juhtudel võtta vastu rakendusakti eelnõu, mistõttu jääb kaalutlusõigus komisjonile.

               (6)See õigus on aga tunduvalt piiratum, kui on tegemist loa andmisega toodetele või ainetele, näiteks geneetiliselt muundatud toidu ja sööda puhul, kuna komisjon on kohustatud võtma otsuse vastu mõistliku aja jooksul ega saa otsusetegemisest kõrvale hoida.

               (7)Ehkki komisjonil on volitus teha selliste juhtumite puhul otsuseid, siis küsimuste erilise tundlikkuse tõttu peaksid ka liikmesriigid võtma otsusetegemise protsessis igakülgse vastutuse. Seda aga ei juhtu, kui liikmesriigid ei suuda kvalifitseeritud häälteenamust saavutada, muu hulgas arvukate hääletamisest kõrvale hoidmise juhtude või hääletamisele mitteilmumise tõttu.

               (8)Selleks et suurendada apellatsioonikomitee lisaväärtust, tuleks seega tema rolli suurendada, nähes ette võimaluse apellatsioonikomitee täiendava koosoleku pidamiseks arvamuse esitamata jätmise korral. Apellatsioonikomitee täiendava koosoleku nõuetekohane esindatuse tasand peaks olema ministrite tasand, mis tagaks poliitilise arutelu. Sellise täiendava koosoleku korraldamiseks tuleks apellatsioonikomitee arvamuse esitamise tähtaega pikendada.

               (9)Apellatsioonikomitee hääletamiseeskirju tuleks muuta, et vähendada arvamuse esitamata jätmise riski ning motiveerida liikmesriikide esindajaid selget seisukohta võtma. Seetõttu tuleks kvalifitseeritud häälteenamuse arvutamisel lugeda osalevateks liikmesriikideks üksnes kohalviibivad või esindatud ja hääletamisel osalevad liikmesriigid. Selleks et tagada hääletustulemuste representatiivsus, tuleks hääletus lugeda kehtivaks üksnes juhul, kui apellatsioonikomitee hääletusel osaleb liikmesriikide lihthäälteenamus. Kui kvoorumit ei saavutata enne komitee otsusetegemise tähtaja möödumist, siis loetakse, et komitee ei ole arvamust esitanud, nagu seda tehakse ka praegu.

               (10)Komisjonil peaks olema võimalus pöörduda konkreetsete juhtumite puhul nõukogu poole, et nõukogu edastaks oma seisukohad ja suunised arvamuse puudumise võimaliku laiema mõju, sh institutsionaalse, õigusliku, poliitilise ja rahvusvahelise mõju kohta. Komisjon peaks võtma nõukogu iga seisukoha arvesse kolme kuu jooksul pärast selle edastamist. Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib komisjon edastamisel määrata lühema tähtaja.

               (11)Apellatsioonikomitee tasandil esindatud liikmesriikide häälte läbipaistvust tuleks suurendada ja liikmesriikide esindajate hääled avalikustada.

               (12)Seepärast tuleks määrust (EL) nr 182/2011 vastavalt muuta,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

               Artikkel 1

               Määrust (EL) nr 182/2011 muudetakse järgmiselt:

               1) artikli 3 lõikesse 7 lisatakse kuues lõik:

               „Kui apellatsioonikomitee jätab arvamuse artikli 6 lõike 3 teise lõigu kohaselt esitamata, siis võib eesistuja otsustada, et apellatsioonikomitees peetakse täiendav koosolek ministrite tasandil. Sellisel juhul esitab apellatsioonikomitee oma arvamuse kolme kuu jooksul alates algse pöördumise kuupäevast.“;

               2) artiklit 6 muudetakse järgmiselt:

               a) lõikele 1 lisatakse teine lõik:

               „Apellatsioonikomitee osalevateks liikmeteks loetakse aga üksnes need liikmed, kes on hääletamise ajal kohal või esindatud ega hoia hääletamisest kõrvale. Artikli 5 lõikes 1 osutatud häälteenamus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 238 lõike 3 punktis a osutatud kvalifitseeritud häälteenamus. Hääletamine loetakse kehtivaks üksnes juhul, kui selles osaleb liikmesriikide lihtenamus.“;

               b) lisatakse lõige 3a:

               „3a. Kui apellatsioonikomitee arvamust ei esita, võib komisjon suunata küsimuse arvamuse saamiseks nõukogusse, et nõukogu edastaks oma seisukohad ja suunised arvamuse puudumise võimaliku laiema mõju, sh institutsionaalse, õigusliku, poliitilise ja rahvusvahelise mõju kohta. Komisjon võtab arvesse nõukogu iga seisukoha, mis on esitatud kolme kuu jooksul pärast küsimuse edastamist. Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib komisjon edastamisel määrata lühema tähtaja.“;

               3) artiklit 10 muudetakse järgmiselt:

               a) lõike 1 punkt e asendatakse järgmisega:

               „e) hääletustulemused, sh apellatsioonikomitee puhul iga liikmesriigi esindaja antud hääl;“

               b) lõige 5 asendatakse järgmisega:

               „5. Registris avaldatakse viited kõigile lõike 1 punktides a–d, f ja g osutatud dokumentidele ning lõike 1 punktides e–h osutatud teabele.“

               Artikkel 2

               Käesolevat määrust ei kohaldata pooleliolevate menetluste suhtes, mille kohta apellatsioonikomitee on määruse jõustumise kuupäeva seisuga juba arvamuse esitanud.

               Artikkel 3

               Käesolev määrus jõustub  päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

               Strasbourgis,

                  Euroopa Parlamendi nimel
                        Nõukogu nimel

                  president
                        eesistuja

                     (1)
                  Euroopa Liidu olukord 2016. aastal:

                     https://ec.europa.eu/priorities/state-union-2016_et

                     (2)
                  2016. aastal võttis komisjon vastu 137 delegeeritud õigusakti ja 1494 rakendusakti.

                     (3)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrus (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (ELT L 55, 28.2.2011, lk 13).

                     (4)
                  Komisjoni aruanne Euroopa Parlamendile ja nõukogule määruse (EÜ) nr 182/2011 kohaldamise kohta, COM(2016) 92, 26. veebruar 2016.

                     (5)
                  Vt komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Geneetiliselt muundatud organismide (GMOde) suhtes kohaldatava otsustusprotsessi läbivaatamine“, COM(2015) 176, 22. aprill 2015.

                     (6)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2015. aasta direktiiv (EL) 2015/412, millega muudetakse direktiivi 2001/18/EÜ seoses liikmesriikide võimalusega piirata või keelata oma territooriumil geneetiliselt muundatud organismide (GMOd) kasvatamist (ELT L 68, 13.3.2015, lk 1).

                     (7)
                  Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse määrust 1829/2003/EÜ seoses liikmesriikide võimalusega piirata oma territooriumil geneetiliselt muundatud toidu ja sööda kasutamist või see keelata, COM(2015) 177, 22. aprill 2015.

                     (8)
                  Komisjoni 29. juuni 2016. aasta rakendusmäärus (EL) 2016/4152/1, millega muudetakse rakendusmäärust (EL) nr 540/2011 seoses toimeaine glüfosaadi heakskiidu kehtivusaja pikendamisega.

                     (9)
                  Komisjoni 2017. aasta tööprogramm „Luues Euroopat, mis hoiab, kaitseb ja avardab võimalusi“, COM(2016) 710, 25. oktoober 2016.

                     (10)
                  Nõuandemenetlus ei ole antud juhul asjakohane.

                     (11)
                  Loetletud määruse (EL) nr 182/2011 artikli 5 lõikes 4.

                     (12)
                  Üldkohtu 26. septembri 2013. aasta otsus kohtuasjas T-164/10: Pioneer Hi-Bred International, Inc. vs. Euroopa Komisjon.

                     (13)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse ettepanek, millega muudetakse määrust 1829/2003/EÜ seoses liikmesriikide võimalusega piirata oma territooriumil geneetiliselt muundatud toidu ja sööda kasutamist või see keelata, COM(2015) 177, 22. aprill 2015.

                     (14)
                  COM(2016) 799: Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kohandatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291 teatavaid õigusakte, mis näevad ette kontrolliga regulatiivmenetluse kasutamist, ning COM(2016) 798: Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kohandatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 teatavaid õigusakte, mis näevad õigusküsimuste valdkonnas ette kontrolliga regulatiivmenetluse kasutamist. Vt Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni 13. aprilli 2016. aasta paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe punkt 27 (ELT L 123, 12.5.2016, lk 1). Mis puutub mitmesse tervise ja turvalisuse valdkonna õigusakti, mis jäävad ettepanekust välja, siis teeb komisjon vastava ühtlustamisettepaneku hiljem.

                     (15)
                  Rahvaarvud ja nende protsendimäärad on esitatud nõukogu kodukorra III lisas. Kodukord on vastu võetud 1. detsembri 2009. aasta otsusega 2009/937/EL (millega võetakse vastu nõukogu kodukord (ELT L 325, 11.12.2009, lk 35)), mida on muudetud nõukogu 8. detsembri 2016. aasta otsusega 2016/2353 (ELT L 348, 21.12.2016, lk 27).

                     (16)
                  Praeguses töökorras on ette nähtud kvoorum ja sätestatud liikmesriikide enamuse kohalviibimise nõue (ELT C 183, 24.6.2011, lk 13).

                     (17)
                  Määruse (EL) nr 182/2011 artikli 3 lõige 7.

                     (18)
                  Apellatsioonikomitee töökorra standardeeskirja artikli 1 lõige 5 (ELT C 183, 24.6.2011, lk 13).

                     (19)
                  Töökorra standardeeskirja artikli 9 lõike 2 ja artikli 12 lõike 2 kohaselt ei mainita koosolekute protokollide kokkuvõtetes eri liikmesriikide seisukohti, mis komitee aruteludel esitati, ning komitee arutelud on konfidentsiaalsed.

                     (20)
                  Vt komiteede töökorra standardeeskirja artikli 10 lõige 2 ja artikli 13 lõige 2 (ELT C 206, 12.7.2011, lk 11.

                     (21)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrus (EL) nr 182/20011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendusvolituste teostamise suhtes (ELT L 55, 28.2.2011, lk 13).