				|

		52011PC0625

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste eeskirjad /* KOM/2011/0625 lõplik - 2011/0280 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Mitmeaastast finantsraamistikku 2014–2020
(edaspidi „mitmeaastane finantsraamistik”)[1] käsitlevas
komisjoni ettepanekus on sätestatud ühise põllumajanduspoliitika (edaspidi
„ÜPP”) eelarveraamistik ja põhisuunad. Selle alusel esitab komisjon määruste
paketi, milles sätestatakse ÜPP õiguslik raamistik aastateks 2014–2020, ning
mõjuhinnangu, milles kaalutakse alternatiivseid võimalusi poliitika
kujundamiseks.
Käesolev reformiettepanek põhineb 2020.
aastaks seatud ühise põllumajanduspoliitika eesmärke käsitleval teatisel,[2]
milles esitatakse üldised poliitilised valikuvõimalused, et tulla toime
põllumajanduse ja maapiirkondade tulevaste probleemidega ning täita ÜPP
eesmärgid, nimelt: 1) elujõuline toidutööstus; 2) loodusvarade säästev
majandamine ja kliimameetmed; ning 3) tasakaalustatud territoriaalne areng.
Teatises käsitletud reformi suundi on ulatuslikult toetatud nii
institutsioonidevahelises arutelus[3] kui ka mõjuhinnangu
raames toimunud sidusrühmade nõupidamisel.
Kogu protsessist nähtus üks ühine teema –
vajadus edendada ressursitõhusust, et tagada ELi põllumajanduse ja
maapiirkondade arukas, jätkusuutlik ja kaasav majanduskasv vastavalt Euroopa
2020. aasta strateegiale, säilitades põllumajanduspoliitika kahesambaline struktuur,
mille puhul kasutatakse täiendavaid vahendeid samade eesmärkide saavutamiseks.
Esimese samba moodustavad otsemaksed ja turumeetmed, mille alusel antakse ELi
põllumajandustootjatele iga-aastast sissetulekutoetust ning toetust
konkreetsete turuhäirete puhul; teise sambaga on hõlmatud maaelu arengu
meetmed, mille puhul liikmesriigid koostavad ja kaasrahastavad ühise raamistiku
alusel mitmeaastaseid programme[4].
ÜPP järjestikuste reformidega on suurendatud
põllumajanduse turule orienteeritust, võimaldades tootjatele
sissetulekutoetust, parandades keskkonnanõuete integreerimist ning tugevdades
toetust maaelu arengule, mis on kogu ELi maapiirkondade arengu integreeritud
poliitika. Samast reformiprotsessist tulenevad aga ka nõuded, et toetust
liikmesriikide vahel ja liikmesriikides tuleb paremini jaotada ning
sihipärasemalt suunata meetmeid, mida võetakse keskkonna-alaste probleemide
ning turu suurenenud volatiilsusega tõhusamalt toimetulemiseks.
Varem tehti reforme peamiselt selleks, et
leida lahendus siseprobleemidele alates tohututest ülejääkidest kuni
toiduohutuse kriisideni; kõnealused reformid tulid ELile kasuks nii Euroopa kui
ka rahvusvahelisel tasandil. Enamik tänapäeva vastavatest ülesannetest on
siiski tingitud põllumajandusvälistest faktoritest ning vajaksid seega
ulatuslikumat poliitilist reageeringut.
Sissetulekud põllumajanduses on eeldatavasti
ka edaspidi löögi all, kuna põllumajandustootjad on silmitsi suuremate riskide,
tootlikkuse aeglustumise ja sisendihindade tõusust tingitud hinnavahe väikese
erinevusega; seetõttu on vaja säilitada sissetulekutoetus ja tõhustada
vahendeid, et paremini riske juhtida ja kriisiolukordadele reageerida. Tugev
põllumajandus on eluliselt oluline ELi toidutööstuse ja ülemaailmselt toiduga
kindlustatuse jaoks.
Samal ajal peavad põllumajandus ja
maapiirkonnad tegema jõupingutusi, et täita kliima- ja energiaalaseid ning
elurikkuse strateegia kõrgeid eesmärke, mis on ELi 2020. aasta tegevuskava
osad. Põllumajandus- ja metsandustootjaid kui peamisi maakasutajaid on vaja toetada
selliste põllumajandustootmise ja tootmistavade rakendamisel ja säilitamisel,
millest on kasu keskkonnaalaste ja kliimaeesmärkide saavutamisel, kuna
turuhinnad selliste avalike hüvede pakkumist ei kajasta. Väga oluline on
kasutada maapiirkondade eripalgelist potentsiaali ning sellega panustada
kaasavasse majanduskasvu ja ühtekuuluvusse.
Selle reformiga kiirendatakse
keskkonnakaitsenõuete integreerimise protsessi. Reformiga võetakse esimest
korda kasutusele tugev keskkonnasäästlikkuse komponent ÜPP esimeses sambas,
millega tagatakse, et kõik toetust saavad ELi põllumajandustootjad järgivad
lisaks nõuetele vastavuse eeskirjadele ka seda, et nende igapäevane tegevus
tooks kasu keskkonna- ja kliimakaitse seisukohalt. 30 % otsetoetustest
seotakse nüüd keskkonnasäästlikkusega ning selliste otsetoetuste tulemusel
osalevad kõik põllumajandusettevõtted keskkonna- ja kliimakaitses, suurendades
seega pinnase süsiniku sidumise võimet tänu püsirohumaaga seotud rohumaadele,
tugevdades vee- ja elupaikade kaitset tänu ökoloogilise kasutuseesmärgiga
maa-alade loomisele ning parandades põllukultuuride mitmekesistamise kaudu
pinnase vastupanuvõimet. See tugevdab maa ja looduslike ökosüsteemide võimet
saavutada ELi põhieesmärgid seoses elurikkuse ja kliimamuutusega. Nõuetele
vastavuse süsteem toetab jätkuvalt otsetoetusi ja selles keskendutakse
täiendavalt märgalade ja süsinikurikaste pinnaste kaitsele, samal ajal kui
püütakse vähendada halduskoormust. Komisjon on otsustanud kaasata nõuetele
vastavuse kohaldamisalasse ka veeraamistiku direktiivi, niipea kui kõik
liikmesriigid on selle täielikult rakendanud, eelkõige seoses
põllumajandustootjatele selgete kohustuste kehtestamisega. Ka maaelu arengu
puhul on prioriteetsed loodusvarade säästva majandamise ja kliimameetmetega seotud
eesmärgid, mis saavutatakse ökosüsteemide taastamise, säilitamise ja
tugevdamisega, samuti ressursitõhusa, vähese CO2-heitega ja
kliimamuutuste suhtes vastupidava põllumajanduse edendamisega. Maaelu areng
võimaldab märkimisväärselt kaasa aidata nii Natura 2000 ja veeraamistiku
direktiivi rakendamise lõpuleviimisele kui ka ELi 2020. aasta bioloogilise
mitmekesisuse strateegia elluviimisele.
Seepärast ei ole tulevane ÜPP selline
poliitika, mis tegeleb üksnes väikese, kuigi olulise ELi majanduse osaga, vaid
see on ka selline poliitika, mis on strateegilise tähtsusega toiduga
kindlustatuse, keskkonna ja territoriaalse tasakaalu jaoks. Selles seisneb ELi
lisandväärtus tõeliselt ühise poliitika puhul, millega on võimalik kõige
tõhusamalt kasutada piiratud eelarvevahendeid, et säilitada säästev
põllumajandus kogu ELis, lahendada selliseid olulisi piiriüleseid ülesandeid
nagu kliimamuutused ja solidaarsuse tugevdamine liikmesriikide vahel, kuid
võimaldada ka kohalikele vajadustele sobivat paindlikku rakendamist.
Mitmeaastase finantsraamistiku ettepanekus
sätestatud raamistikuga nähakse ette, et ÜPP võiks jääda oma kahesambalise
struktuuri juurde, säilitades iga samba kohta eelarve 2013. aasta tasemel
ning keskendudes ELi põhiprioriteetide saavutamisele. Säästvat tootmist tuleks
soodustada otsetoetustega, eraldades 30 % nende eelarvelistest vahenditest
kohustuslikeks meetmeteks, mis on kasulikud kliima ja keskkonna jaoks.
Toetusetasemed peaksid järk-järgult lähenema ning suuremate abisaajate toetusi
tuleks järk-järgult piirata. Koos muude ELi ühiselt hallatavate fondidega
tuleks maaelu areng lisada ühisesse strateegilisse raamistikku, millel on
tulemusele orienteeritud lähenemisviis ning mille puhul kehtivad selged ja
tõhustatud eeltingimused. Seoses turumeetmetega tuleks ÜPP rahastamist
väljaspool mitmeaastast finantsraamistikku tõhustada kahe instrumendiga: 1)
kriisireserv hädaolukordadele reageerimiseks; ning 2) Globaliseerumisega
Kohanemise Euroopa Fondi kohaldamisala laiendamiseks.
Selle põhjal on ÜPP õigusraamistiku
põhielemendid ajavahemikuks 2014–2020 sätestatud järgmistes määrustes:
–
ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus,
millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel
põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste eeskirjad („otsetoetuste
määrus”);
–
ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus,
millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus (ühise
turukorralduse määrus) („ÜTK määrus”);
–
ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus
Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu
toetuste kohta („maaelu arengu määrus”);
–
ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus
ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja järelevalve kohta
(„horisontaalne määrus”);
–
ettepanek: nõukogu määrus, millega määratakse
kindlaks põllumajandustoodete ühise turukorraldusega seotud teatavate toetuste
ja hüvitiste kehtestamise meetmed;
–
ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus,
millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 73/2009 seoses
põllumajandustootjatele 2013. aastal makstavate otsetoetuste;
–
ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus,
millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1234/2007 seoses ühtse otsemaksete
kava ja viinamarjakasvatajate toetamisega.
Maaelu arengu määrus põhineb komisjoni 6.
oktoobril 2011 esitatud ettepanekul, milles sätestatakse kõigi ühise
strateegilise raamistiku[5] kohaselt toimivate
fondide ühiseeskirjad. Järgneb veel üks määrus, milles käsitletakse enim
puudust kannatavate isikute toetuseks ettenähtud abikava, mida rahastatakse
mitmeaastase finantsraamistiku eri rubriikide kohaselt.
Lisaks sellele on ettevalmistamisel uued
eeskirjad, milles käsitletakse toetusesaajaid käsitleva teabe avaldamist,
võttes arvesse Euroopa Liidu Kohtu esitatud vastuväiteid, ning püüdes leida
kõige sobivamat lahendust, et kooskõlastada toetusesaajate isikuandmete kaitse
õigus läbipaistvuse põhimõttega.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
Mõjuhinnangus hinnatakse ja võrreldakse
kehtiva poliitikaraamistiku hindamise ning tulevaste probleemide ja vajaduste
analüüsi põhjal kolme alternatiivse stsenaariumi mõju. See on pika, 2010. aasta
aprillis alanud protsessi tulemus, mida juhtis talitustevaheline rühm, mis
koondas ulatuslikud kvantitatiivsed ja kvalitatiivsed analüüsid, sealhulgas
kehtestas võrdlusaluse keskmise tähtajaga prognooside näol
põllumajandusturgudele ja tuludele kuni 2020. aastani ning koostas mudeli
põllumajandussektori poolt majandusele avalduvate eri poliitikastsenaariumide
mõjude kohta.
Mõjuhinnangus töötati välja järgmised kolm
stsenaariumi: 1) kohandamisstsenaarium, mille korral jätkuks praegune
poliitikaraamistik, kuid tegeletakse selle kõige olulisemate puudustega, nt
otsetoetuste jaotamine; 2) integratsioonistsenaarium, mis hõlmab suuri
poliitilisi muudatusi, mis seisnevad otsetoetuste tõhusamas suunamises ja nende
keskkonnasäästlikumaks muutmises ning tugevdatud strateegilises suunatuses
maaelu arengu poliitika paremaks koordineerimiseks muude ELi poliitikatega,
samuti õigusliku aluse laiendamises tootjatevahelise koostöö suurendamiseks;
ning 3) ümbersuunamisstsenaarium, mille puhul keskendutakse poliitikas vaid
keskkonnale ning kaotatakse järk-järgult otsetoetused, eeldades et
tootmisvõimsust saab säilitada ka ilma toetusteta ning maapiirkondade
sotsiaal-majanduslikke vajadusi saab hõlmata muude poliitikatega.
Võttes arvesse majanduskriisi ja riikide
rahandusele avaldunud survet, millele EL vastas Euroopa 2020. aasta
strateegiaga ja mitmeaastase finantsraamistiku ettepanekuga, rõhutatakse kolme
stsenaariumi puhul eri aspekte seoses tulevase ÜPP kolme poliitikaeesmärgiga,
milleks on konkurentsivõimelisem ja jätkusuutlikum põllumajandus elujõulistes
maapiirkondades. Selleks et saavutada parem kooskõla Euroopa 2020. aasta
strateegiaga, eelkõige ressursitõhususe aspektist, on järjest olulisem
parandada põllumajanduslikku tootlikkust teadusuuringute, teadmussiirde ning
koostöö ja innovatsiooni edendamise kaudu (sealhulgas põllumajanduse
tootlikkust ja jätkusuutlikust käsitleva Euroopa innovatsioonipartnerluse
kaudu). Kuna ELi põllumajanduspoliitika puhul ei tegutseta enam kauplemist
moonutavas poliitikakeskkonnas, tuleb arvestada sektorile mõjuva lisasurvega,
mis tuleneb täiendavast liberaliseerimisest Doha arengukava või vabakaubanduspiirkonna
raames koos Mercosuriga.
Koostati kolm poliitikastsenaariumi, mille
puhul võeti arvesse mõjuhinnangu raames läbiviidud konsultatsioonides
väljendatud eelistusi. Huvitatud pooled said esitada oma arvamused ajavahemikul
23.11.2010–25.1.2011 ning 12.1.2011 korraldati nõuandekomitee kohtumine.
Põhipunktid on kokkuvõtlikult järgmised[6].
–
Sidusrühmade hulgas toetatakse laialdaselt vajadust
tugeva, kahe samba struktuuril põhineva ÜPP järele, et lahendada probleeme
seoses toiduga kindlustatuse, loodusvarade säästva majandamise ja
territoriaalse arenguga.
–
Enamik vastajaid leidis, et ÜPP peaks aitama kaasa
turgude ja hindade stabiliseerimisele.
–
Sidusrühmadel on eriarvamused toetuse suunamise
kohta (eelkõige otsetoetuste ümberjaotamine ja toetuste piiramine).
–
Ollakse ühel meelel selles suhtes, et mõlemal
sambal on oluline osa kliimameetmete tõhustamises ning suuremas
keskkonnahoidlikkuses ELi ühiskonna heaoluks. Kuigi paljud põllumajandustootjad
leiavad, et see toimib juba praegu, on laiem avalikkus veendunud, et I samba
kohaseid toetusi saaks kasutada tulemuslikumalt.
–
Vastajad soovivad, et kõik ELi piirkonnad,
sealhulgas vähem soodsad piirkonnad saaksid osa tulevasest majanduskasvust ja
arengust.
–
Paljud vastajad rõhutasid ÜPP integreerimist muude
poliitikatega, nt keskkond, tervishoid, kaubandus, areng.
–
Innovatsioonis, konkurentsivõimelise ettevõtluse
arendamises ning ELi kodanikele avalike hüvede pakkumises nähti võimalust viia
ÜPP vastavusse Euroopa 2020. aasta strateegiaga.
Mõjuhinnangus võrreldi seega kolme alternatiivset
poliitikastsenaariumi.
Ümbersuunamisstsenaarium kiirendaks
strukturaalset kohandamist põllumajandussektoris, suunates tootmise kõige
kulutõhusamatele valdkondadele ja tulemuslikesse sektoritesse. Kuigi
keskkonnatoetusi suurendatakse märkimisväärselt, seab see sektori ette suuremad
ohud, kuna turusekkumine on võimalik vaid piiratud ulatuses. Lisaks suureneksid
oluliselt sotsiaalsed ja keskkonnakulud, kuna vähem konkurentsivõimelised
piirkonnad oleksid silmitsi märkimisväärse tulude vähenemise ja keskkonna
halvenemisega, kuna kõnealuse poliitika järgi kaoks otsetoetuste võimendav
mõju, mis on seotud nõuetele vastavuse tingimustega.
Teisest küljest võimaldaks
kohandamisstsenaarium kõige paremini praegust poliitikat jätkata, millega
kaasneks küll piiratud, kuid tuntav paranemine nii põllumajanduse
konkurentsivõime kui ka keskkonnahoidlikkuse seisukohalt. Siiski on tõsiseid
kahtlusi, kas selle stsenaariumi puhul tegeletakse piisavalt oluliste tulevaste
kliima- ja keskkonnaprobleemide lahendamisega, mis toetaks ka põllumajanduse
pikaajalist säästlikkust.
Integratsioonistsenaarium oleks uus edasiminek
otsetoetuste paremal suunamisel ja nende keskkonnasäästlikumaks muutmisel.
Analüüs näitab, et keskkonnasäästlikkuse aspekt ei tekita põllumajandustootjatele
suuri kulusid, kuid mõningane halduskoormus on siiski vältimatu. Seega on uue
tõuke andmine maaelu arengule võimalik tingimusel, et liikmesriigid ja
piirkonnad kasutavad uusi võimalusi tõhusalt ning et ühine strateegiline
raamistik koos muude ELi vahenditega ei kaotaks sünergiat I sambaga ega
nõrgestaks maaelu arengule omaseid tugevaid külgi. Kui õige tasakaal on
saavutatud, oleks see stsenaarium kõige asjakohasem põllumajanduse ja
maapiirkondade pikaajalise säästlikkuse seisukohalt.
Selle põhjal järeldatakse mõjuhinnangus, et
integratsioonistsenaarium on kõige tasakaalustatum selleks, et viia ÜPP
järk-järgult vastavusse ELi strateegiliste eesmärkidega ning see tasakaal
kajastub ka eri elementide rakendamisel õigusakti ettepanekutes. Samuti on
oluline töötada välja hindamisraamistik ÜPP tulemuslikkuse mõõtmiseks koos
ühiste, poliitikaeesmärkidega seotud näitajatega.
Lihtsustamist peetakse kogu protsessi vältel
väga oluliseks ning lihtsustamist tuleks mitmel eri viisil edendada, näiteks
nõuetele vastavuse ja turuinstrumentide täiustamise või
väikepõllumajandustootjate kava väljatöötamisega. Lisaks tuleks otsetoetuste
keskkonnasäästlikumaks muutmist kavandada selliselt, et halduskoormus,
sealhulgas kontrollikulud oleksid võimalikult väikesed.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK
KÜLG
Soovitatakse säilitada kehtiv ÜPP
kahesambaline struktuur, milles I samba üldiselt kohaldatavaid iga-aastasi
kohustuslikke meetmeid täiendavad vabatahtlikud meetmed, mis on paremini
kohandatud riiklike ja piirkondlike eripäradega II samba mitmeaastase
programmipõhise lähenemise alusel. Siiski tuleks otsetoetuste uue
kontseptsiooni puhul paremini kasutada ära sünergiat II sambaga, mille meetmed
viiakse omakorda ühisesse strateegilisse raamistikku, et neid paremini
kooskõlastada muude ELi ühiselt hallatavate vahenditega.
Seoses sellega jäetakse alles ka nelja peamise
õigusakti praegune struktuur, ehkki finantsmääruse reguleerimisala on
suurendatud, et koondada üldsätted horisontaalsesse määrusesse.
Ettepanekud on kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega.
ÜPP on tõepoolest ühine poliitika: see kuulub ELi ja liikmesriikide jagatud
pädevusse, mida hallatakse ELi tasandil säästva ja mitmekesise põllumajanduse
säilitamiseks ELis ning oluliste piiriüleste probleemidega tegelemiseks,
näiteks kliimamuutused ja liikmesriikide vahelise solidaarsuse suurendamine.
Võttes arvesse tulevikuprobleeme seoses toiduga kindlustatusega ning keskkonna
ja territoriaalse tasakaaluga, jääb ÜPP strateegilise tähtsusega poliitikaks,
et tagada kõige tulemuslikum lahendus poliitilistele probleemidele ning
eelarvevahendite kõige tõhusam kasutamine. Lisaks soovitatakse jätta alles kahe
samba vahendite praegune struktuur, mille puhul on liikmesriikidel suurem
vabadus suunata meetmeid kohalike eripärade arvestamiseks ning samuti II samba
kaasrahastamiseks. II sammas hõlmab ka uut Euroopa innovatsioonipartnerlust ja
riskijuhtimise meetmete kogumit. Samal ajal viiakse poliitika paremini
vastavusse Euroopa 2020. aasta strateegiaga (sealhulgas ühine raamistik muude
ELi vahenditega) ning võetakse kasutusele mitmed parandamise ja lihtsustamise
elemendid. Mõjuhinnangu raames teostatud analüüs näitab selgelt, millised kulud
tekivad seoses negatiivsete keskkonda mõjutavate, sotsiaalsete ja majanduslike
tagajärgedega, kui midagi ei võeta ette.
Otsetoetuste määruses on sätestatud
üldeeskirjad põhitoetuskava ja sellega seotud toetuste kohta. Tuginedes 2003.
aasta reformile ja põllumajanduspoliitika läbivaatamisele 2008. aastal, millega
seoti otsetoetused tootmiskohustusest lahti ja hõlmati nõuetele vastavuse
süsteemiga, püütakse nüüd määrusega paremini suunata toetust teatavatele
meetmetele, aladele või toetusesaajatele ning sillutada teed toetuse taseme
ühtlustamiseks liikmesriikide piires ja nende vahel. Määrus hõlmab ka
tootmiskohustusega seotud toetust käsitlevat jagu.
Ühtne kava kogu ELis – põhitoetuskava –
asendab alates 2014. aastast ühtse otsemaksete kava ja ühtse pindalatoetuse
kava. Kava toimib kõigile põllumajandustootjatele vastavalt nende
toetuskõlblikele hektaritele kava esimesel kohaldamisaastal riiklikul või
piirkondlikul tasandil jaotatud toetusõiguste alusel. Seega on piirkondliku
mudeli kasutamist, mis on praegu valikuline, üldistatud ja nii hõlmatakse
süsteemiga kogu põllumajanduslik maa. Toetusõiguste haldamise ja riikliku reservi
eeskirjad jäävad suures osas samaks.
Tänu toetuste tasakaalustatumale jaotamisele
peaks toetusõiguste väärtus riiklikul või piirkondlikul tasandil lähenema
ühtsele väärtusele. Seda tehakse suuremate häirete vältimiseks järk-järgult.
Oluline element on suurendada ÜPP üldist
keskkonnahoidlikkust otsetoetuste keskkonnasäästlikumaks muutmisega teatavate
kliimat ja keskkonda säästvate põllumajandustavade abil, mida kõik
põllumajandustootjad peavad järgima ja mis lähevad kaugemale nõuetele
vastavusest ning on omakorda aluseks II samba meetmetele.
Aktiivse põllumajandustootja määratlemine
parandab täiendavalt suunatust põllumajandustootjatele, kes reaalselt tegelevad
põllumajandusega, ning muudab seega toetuse saamise õiguspäraseks. Lisaks on
ette nähtud toetuse järkjärguline vähendamine ja piiramine suurte
toetusesaajate puhul, võttes samal ajal nõuetekohaselt arvesse tööhõivet.
Kehtestatakse ka järgmised toetused:
–
toetus (30 % iga-aastasest riiklikust
ülemmäärast) põllumajandustootjatele, kes järgivad kliimat ja keskkonda
säästvaid põllumajandustavasid: põllukultuuride mitmekesistamine, püsirohumaa
säilitamine ning ökoloogilise kasutuseesmärgiga maa-alad. Mahepõllumajanduse
puhul antakse seda toetust automaatselt, kuid Natura 2000 alade
põllumajandustootjad peavad järgima asjaomaseid nõudeid sellises ulatuses, et
nende tegevus vastaks Natura 2000 õigusaktidele;
–
vabatahtlik toetus (kuni 5 % iga-aastasest
riiklikust ülemmäärast) põllumajandustootjatele looduslikust eripärast tingitud
piirangutega aladel (need alad on piiritletud samamoodi nagu maaelu arengu
meetmete puhul); kõnealune toetus annab tunnistust vajadusest
sissetulekutoetuse järele põllumajandusliku tegevuse säilitamiseks looduslikust
eripärast tingitud piirangutega aladel ning see täiendab olemasolevaid toetusi
maaelu arengu raames;
–
toetus (kuni 2 % iga-aastasest riiklikust
ülemmäärast) noortele põllumajandustootjatele, mida võib täiendada tegevuse
alustamise toetusega maaelu arengu raames. ning
Lisaks on määruses sätestatud lihtsustatud
kava väikepõllumajandustootjatele (kuni 10 % iga-aastasest riiklikust
ülemmäärast), kes võivad seega saada kindlasummalist toetust, mis asendab kõik
otsetoetused ja lihtsustab haldust, vähendades selliste põllumajandustootjate
kohustusi seoses keskkonnasäästlikkuse, nõuetele vastavuse ja kontrollidega.
Vabatahtliku tootmiskohustusega seotud toetuse
kava on ette nähtud teatavate põllumajanduslike tootmisviiside või
põllumajandussüsteemide puhul, mis on eriti olulised majanduslikel ja/või
sotsiaalsetel põhjustel ning kus esineb teatavaid raskusi; toetust antakse
sellises ulatuses, mis on vajalik praeguse tootmistaseme säilitamiseks (kuni
5 % iga-aastasest riiklikust ülemmäärast; seda võib erijuhtudel ületada).
Lisaks on määrusega jäetud võimalus
täiendavaks riiklikuks otsetoetuseks Bulgaaria ja Rumeenia puhul ning selles on
hõlmatud puuvilla eritoetus.
Lihtsustamise aspektist põhineb uus
otsetoetuste süsteem ühte tüüpi toetusõigustel ja üleandmiseeskirjade
täiustamisel, mis lihtsustab seega nende haldamist; tootmiskohustusega seotud
toetust käsitlevate sätete ühtlustamine ühes rubriigis muudab õigusliku
raamistiku kasutajasõbralikumaks ning väikepõllumajandustootjate kava koos
lihtsustatud nõuete ja menetlustega vähendab bürokraatiat
väikepõllumajandustootjate suhtes ja suurendab nende konkurentsivõimet.
4.           MÕJU EELARVELE
Mitmeaastase finantsraamistiku ettepanekuga on
ette nähtud, et märkimisväärne osa ELi eelarvest peaks jätkuvalt olema suunatud
põllumajandusele, mis on ühine strateegilise tähtsusega poliitika. Seega soovitatakse,
et ÜPP peaks pöörama rõhku oma põhitegevusele, mille kohaselt eraldatakse
aastatel 2014–2020 (praeguste hindade juures) 317,2 miljardit eurot I sambale
ja 101,2 miljardit eurot II sambale.
I ja II samba rahastamisvahenditele antakse
täiendavaid rahalisi vahendeid 17,1 miljardi euro ulatuses, millest 5,1
miljardit eurot on ette nähtud teadusuuringutele ja innovatsioonile, 2,5 miljardit
eurot toiduohutusele ja 2,8 miljardit enim puudust kannatavatele inimestele
toiduabi andmiseks mitmeaastase finantsraamistiku muudest rubriikidest, samuti
3,9 miljardit eurot uuele kriisireservile põllumajandussektoris ning 2,8
miljardit eurot Euroopa Globaliseerumisega Kohanemise Fondile väljaspool
mitmeaastast finantsraamistikku, moodustades seega aastatel 2014–2020 eelarve
kogumahuks 435,6 miljardit eurot.
Seoses toetuse jagamisega liikmesriikides
tehakse ettepanek, et kõik liikmesriigid, kelle otsetoetused jäävad allapoole
kui on 90 % ELi keskmisest, katavad ühe kolmandiku sellest vahest. Selle
põhjal arvutatakse otsetoetusi käsitlevas määruses riiklikud ülemmäärad.
Maaelu arengu toetuse jaotamine põhineb
objektiivsetel kriteeriumidel seoses poliitikaeesmärkidega, võttes arvesse
praegust jaotamist. Nagu praegugi tuleks vähem arenenud piirkondade puhul
jätkuvalt kasutada kõrgemaid kaasrahastamise määrasid, mida kohaldatakse ka
teatavate meetmete suhtes, nagu teadmussiire, tootjarühmad, koostöö ja Leader.
Kasutusele on võetud teatav sammastevaheline
paindlikkus (kuni 5 % otsetoetustest): vahendite paigutamine I sambast II
sambasse võimaldab liikmesriikidel tugevdada oma maaelu arengu poliitikat ning
II sambast I sambasse paigutamine on suunatud liikmesriikidele, kus
otsetoetuste tase on alla 90 % ELi keskmisest.
ÜPP reformiettepanekute mõjuhinnangu
üksikasjad on esitatud ettepanekutele lisatud finantsselgituses.
2011/0280 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega kehtestatakse ühise
põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele
makstavate otsetoetuste eeskirjad
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 42 ja artikli 43 lõiget 2,
võttes arvesse 1979. aasta ühinemisakti, eriti
selle puuvilla käsitleva protokolli nr 4 lõiget 6,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut[7],
olles edastanud õigusakti eelnõu riikide
parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[8],
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[9],
olles konsulteerinud Euroopa
andmekaitseinspektoriga[10],
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus-
ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele esitatud komisjoni teatises
„Ühise põllumajanduspoliitika eesmärgid 2020. aastaks: toidu, loodusvarade ja
territooriumiga seotud tulevikuprobleemide lahendamine”[11]
on sätestatud ühise põllumajanduspoliitika võimalikud probleemid, eesmärgid ja
suundumused pärast 2013. aastat. Kõnealuse teatise üle peetavat arutelu arvesse
võttes, tuleks ÜPPd reformida jõustumisega alates 1. jaanuarist 2014. Kõnealune
reform peaks hõlmama kõiki ÜPP põhivahendeid, sealhulgas nõukogu 19. jaanuari
2009. aasta määrust (EÜ) nr 73/2009 (millega kehtestatakse ühise
põllumajanduspoliitika raames põllumajandustootjate suhtes kohaldatavate
otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate
jaoks, muudetakse määruseid (EÜ) nr 1290/2005, (EÜ) nr 247/2006, (EÜ) nr
378/2007 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1782/2003)[12].
Arvestades reformi ulatust, on asjakohane tunnistada määrus (EÜ)
nr 73/2009 kehtetuks ja asendada see uue määrusega. Võimaluse korral peaks
reformiga sätteid tõhustama ja lihtsustama.
(2)
Käesoleva määrusega tuleks ette näha kõik
põhielemendid seoses põllumajandustootjatele makstava liidu toetusega ning
kehtestada kriteeriumid ja tingimused kõnealuste toetuste saamiseks, mis on
lahutamatult selliste põhielementidega seotud.
(3)
Tuleks selgitada, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu
[kuupäev] määrust (EL) nr […] (ühise põllumajanduspoliitika rahastamise,
haldamise ja järelevalve kohta)[13] [horisontaalne ÜPP
määrus] ning kõnealuse määruse kohaselt vastuvõetud sätteid tuleks kohaldada
seoses käesolevas määruses sätestatud meetmetega. Selleks et tagada
järjepidevus ÜPPd käsitlevate muude õigusaktidega, on mõned praegu määrusega
(EÜ) nr 73/2009 kehtestatud eeskirjad sätestatud nüüd määruses (EL) nr […]
[horisontaalne ÜPP määrus], eelkõige eeskirjad, millega tagatakse otsetoetusi
käsitlevate sätetega ettenähtud kohustuste täitmine, sealhulgas kontroll ning haldusmeetmete
ja -karistuste kohaldamine eeskirjade rikkumisel, ning eeskirjad nõuetele
vastavuse kohta, nagu kohustuslikud majandamisnõuded, hea põllumajandus- ja
keskkonnaseisund, asjaomaste meetmete järelevalve ja hindamine ning alusetute
maksete sissenõudmisega seotud eeskirjad.
(4)
Komisjonile tuleks aluslepingu artikli 290 kohaselt
anda õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et täiendada või muuta käesoleva
määruse teatavaid mitteolemuslikke osi. Eriti oluline on, et komisjon viiks oma
ettevalmistustöö käigus läbi vastavaid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide
tasandil. Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise ja
koostamise ajal tagama asjaomaste dokumentide üheaegse, õigeaegse ja asjakohase
edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(5)
Käesoleva määruse rakendamise ühetaoliste
tingimuste tagamiseks ning selleks, et vältida ebaõiglast konkurentsi ja
diskrimineerimist põllumajandustootjate vahel, tuleks komisjonile anda
rakendamisvolitused seoses järgmiste tegevustega: kehtestada põhitoetuskavaga
seoses iga-aastane riiklik ülemmäär; võtta vastu eeskirjad jaotatavate
toetusõiguste taotluste kohta; võtta vastu meetmed seoses aktiveerimata
toetusõiguste tagastamisega riiklikku reservi; võtta vastu nõuded seoses
ametiasutuste teavitamisega toetusõiguste üleandmisest ning seoses sellise
teavitamise tähtaegadega; kehtestada toetuse iga-aastane ülemmäär kliimat ja
keskkonda säästvate põllumajandustavade korral; kehtestada toetuse iga-aastane
ülemmäär looduslikust eripärast tingitud piirangutega aladel; kehtestada
noortele põllumajandustootjatele antava toetuse iga-aastane ülemmäär;
kehtestada vabatahtliku tootmiskohustusega seotud toetuse iga-aastane ülemmäär;
võtta vastu eeskirjad vabatahtliku tootmiskohustusega seotud toetuse raames
tehtavate otsuste hindamise ja heakskiitmise korra kohta; võtta vastu eeskirjad
heakskiitmise menetluse ja tootjatele kõnealusest heakskiitmisest teatamise
kohta seoses maa ja sortide heakskiitmise korraga puuvilla eritoetuse puhul;
kehtestada eeskirjad puuvilla eritoetuse summa vähendamise arvutamise kohta;
ning võtta vastu üldiste teavitamisnõuete eeskirjad. Kõnealuseid volitusi
tuleks kasutada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011.
aasta määrusele (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja
üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme,
mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[14].
(6)
Komisjon peaks vastu võtma viivitamata kohaldatavad
rakendusaktid nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel seoses erakorraliste
juhtimismeetmetega, mis on ette nähtud kiireloomuliste ja ettenägematute
probleemide lahendamiseks ühes või enamas liikmesriigis, kui see on vajalik
tungiva kiireloomulisuse tõttu.
(7)
Käesoleva määruse eesmärke saab tõhusamalt
saavutada liidu tasandil mitmeks aastaks tagatud liidu rahastamise teel,
keskendudes selgelt määratletud prioriteetidele ja võttes arvesse käesoleva
määruse ja ÜPP muude vahendite vahelisi seoseid, maapiirkondade vahelisi
erinevusi ning liikmesriikide rahaliste vahendite piiratust laienenud liidus.
Seepärast on käesolev määrus kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikli 5 lõikes 3
sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kuna käesoleva määruse reguleerimisala
piirdub seatud eesmärkide saavutamiseks vajalikuga, on määrus kooskõlas
kõnealuse lepingu artikli 5 lõikes 4 sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega.
(8)
Selleks et võtta arvesse toetuskavasid käsitlevaid
uusi õigusakte, mida võidakse vastu võtta pärast käesoleva määruse jõustumist,
tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu
õigusakte, et muuta käesoleva määrusega hõlmatud toetuskavade loetelu.
(9)
Selleks et võtta arvesse konkreetseid uusi elemente
ja tagada toetusesaajate kaitse, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290
kohaselt anda õigus võtta vastu õigusakte, et sätestada täiendavad mõisted
seoses käesoleva määruse kohase toetuse saamisega ning et kehtestada raamistik,
mille alusel määratlevad liikmesriigid minimaalsed tegevused maa-alade
hoidmiseks karjatamiseks või harimiseks sobilikus seisukorras, ning
kriteeriumid, mida põllumajandustootjad peavad järgima selleks, et täita
kohustust hoida põllumajandusmaa karjatamiseks ja harimiseks sobilikus
seisukorras, samuti kriteeriumid, et määrata kindlaks rohu või muude
rohttaimede ülekaal püsirohumaa puhul.
(10)
Selleks et tagada toetusesaajate õiguste kaitse,
tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu
õigusakte, et kehtestada eeskirjad, milles käsitletakse liikmesriikide poolt
põllumajandustootjate suhtes vastavalt finantsdistsipliinile kohaldatavate
vähendamiste arvutamise alust.
(11)
Selle tagamiseks, et ÜPP rahastamiseks kasutatavad
summad jääksid määruse (EL) nr […] [horisontaalne ÜPP määrus] artikli 16 lõikes
1 osutatud iga-aastaste ülemmäärade piiridesse, tuleks säilitada otsetoetuste
taseme kohandamine igal kalendriaastal. Otsetoetuste kohandamist tuleks
kohaldada üksnes selliste põllumajandustootjatele antavate toetuste suhtes, mis
ületavad 5 000 eurot vastaval kalendriaastal. Võttes arvesse
põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste tasemeid Bulgaarias ja
Rumeenias, tuleks kõnealustes liikmesriikides makstavate otsetoetuste suhtes
rakendatava järkjärgulise kohaldamise mehhanismi raames kohaldada kõnealust
finantsdistsipliini instrumenti nendes liikmesriikides üksnes alates 1.
jaanuarist 2016.
(12)
Selleks et võtta arvesse suundumusi seoses
makstavate otsetoetuste maksimaalsete kogusummadega, sealhulgas summadega, mis
tulenevad liikmesriikide otsustest esimese ja teise samba vaheliste ülekannete
kohta, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta
vastu õigusakte käesolevas määruses sätestatud riiklike ja netoülemmäärade
läbivaatamiseks.
(13)
Põllumajandustootjate eri toetuskavade
kohaldamisest saadud kogemused on näidanud, et paljudel juhtudel olid toetusesaajateks
ettevõtjad, kelle majanduslik eesmärk ei olnud kas üldse või oli üksnes vähesel
määral suunatud põllumajanduslikule tegevusele, näiteks lennujaamad,
raudtee-ettevõtjad, kinnisvaraettevõtjad ning spordiväljakuid haldavad
ettevõtjad. Toetuse sihipärasema eraldamise tagamiseks peaksid liikmesriigid
hoiduma otsetoetuste maksmisest kõnealustele füüsilistele või juriidilistele
isikutele. Osalise tööajaga väikepõllumajandustootjad edendavad otseselt
maapiirkondade elujõulisust, seepärast peaksid nad otsetoetusi siiski saama.
(14)
Väiketoetuste haldamisest tingitud ülemäärase
halduskoormuse vältimiseks tuleks liikmesriikidel üldiselt hoiduda otsetoetuste
maksmisest juhul, kui makse on väiksem kui 100 eurot või kui toetust taotleva
põllumajandusliku majapidamise toetuskõlblik pindala on alla ühe hektari.
Arvestades siiski, et liikmesriikide põllumajanduse struktuurid varieeruvad
märkimisväärselt ning võivad erineda märgatavalt liidu keskmise
põllumajandusettevõtte struktuurist, tuleks lubada liikmesriikidel kohaldada
nende konkreetset olukorda kajastavaid minimaalseid künniseid. Äärepoolseimate
piirkondade ja väiksemate Egeuse mere saarte erilise põllumajandusstruktuuri
tõttu peaksid liikmesriigid saama otsustada, kas kohaldada mis tahes
minimaalseid künniseid kõnealustes piirkondades. Lisaks peaks liikmesriikidel
olema võimalus otsustada, millist neist kahest minimaalsest künnisest
rakendada, võttes arvesse oma riigi põllumajandussektori eripära. Kuna toetust
võib anda nn maata põllumajandustootjatele, ei oleks hektaritel põhineva
künnise kohaldamine tõhus. Kõnealuste põllumajandustootjate toetus peaks seega
olema minimaalne toetussumma. Selleks et tagada nende põllumajandustootjate
võrdne kohtlemine, kellele makstakse Bulgaarias ja Rumeenias otsetoetusi järk-järgult,
peaksid minimaalsed künnised põhinema järk-järgulise kohaldamise lõpuks
väljamakstaval lõplikul summal.
(15)
Põllumajandustootjate vahelist otsese
sissetulekutoetuse jaotamist iseloomustab asjaolu, et toetussummad on jaotatud
ebaproportsionaalselt pigem mõnede suurte toetusesaajate vahel. Mastaabisäästu
tõttu ei vaja suured toetusesaajad samal tasemel kogutoetust selleks, et
sissetulekutoetus täidaks tõhusalt oma eesmärki. Lisaks võimaldab suurte
toetusesaajate kohanemisvõime neil madalama kogutoetuse tasemega lihtsamalt
tegutseda. Seepärast on õiglane võtta suurte toetusesaajate suhtes kasutusele
süsteem, kus toetuse taset vähendatakse järk-järgult ja lõpuks piiratakse, et
parandada toetuste jaotamist põllumajandustootjate vahel. Sellise süsteemi
puhul võetakse siiski arvesse palgaliste töötajate tööjõumahtu
ebaproportsionaalse mõju vältimiseks suurtes paljude töötajatega
põllumajandusettevõtetes. Kõnealuseid maksimumtasemeid ei peaks kohaldama
toetuste suhtes, mida antakse kliimat ja keskkonda säästvate põllumajandustavade
korral, kuna kasutoovad eesmärgid, mille poole püüeldakse, võivad selle
tulemusel väheneda. Selleks et toetuse piiramine oleks tulemuslik, peaksid
liikmesriigid kehtestada mõned kriteeriumid, et vältida põllumajandustootjate
kuritahtlikku tegevust nendest mõjudest kõrvale hoidmiseks. Suurtele
põllumajandustootjatele antavate toetuste vähendamisest ja piiramisest
tulenevad summad peaks jääma liikmesriikidele, kus need tekkisid ja neid tuleks
kasutada märkimisväärsel määral innovatsioonile kaasaaitavate projektide
rahastamiseks vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu [kuupäev] määrusele nr
[…] Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu
toetuste kohta[15] [maaelu arengu määrus].
(16)
Toetuse piiramise rakendamise lihtsustamiseks,
eelkõige seoses põllumajandustootjatele otsetoetuste maksmise korraga ja
vastava ülekandmisega maaelu arengu meetmetele, tuleks iga liikmesriigi jaoks
määrata kindlaks netoülemmäärad, et piirata toetuse piiramise kohaldamise
järgselt põllumajandustootjatele tehtavaid makseid. Võttes arvesse eripära ÜPP
toetuste puhul, mida antakse kooskõlas 30. jaanuari 2006. aasta määrusega (EÜ)
nr 247/2006 (millega sätestatakse põllumajanduse erimeetmed liidu
äärepoolseimate piirkondade jaoks)[16] ja nõukogu 18. septembri
2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1405/2006 (millega sätestatakse erimeetmed Egeuse
mere väikesaarte põllumajanduse toetamiseks ja muudetakse määrust (EÜ) nr
1782/2003)[17] ning asjaolu, et
kõnealuste otsetoetuste suhtes ei kohaldata piiramist, ei peaks asjaomaste
liikmesriikide netoülemmäärad hõlmama kõnealuseid otsetoetusi.
(17)
Põhjendamatu konkurentsimoonutuse vältimiseks
tuleks täpsustada, et riigiabieeskirjade kohaldamisalast jäetakse välja
käesoleva määruse sätted, mis võivad tuua kaasa liikmesriigi tegevuse, mis võib
endast kujutada riigiabi, arvestades et asjaomased sätted hõlmavad asjakohaseid
tingimusi toetuse maksmiseks või näevad ette selliste tingimuste vastuvõtmise
komisjoni poolt.
(18)
ÜPP eesmärkide saavutamiseks võib toetuskavasid
vajaduse korral lühikese aja jooksul kohandada vastavalt arengusuundumustele.
Seepärast on vaja ette näha kavade võimalik läbivaatamine, eelkõige majanduse
arenguid või eelarveseisundit silmas pidades, mistõttu ei saa toetusesaajad
olla kindlad selles, et toetuse andmise tingimused püsivad muutumatuna.
(19)
Pärast 1. maid 2004 Euroopa Liiduga ühinenud
liikmesriikide põllumajandustootjad said otsetoetusi vastavalt järkjärgulise
kohaldamise mehhanismile, mis on ette nähtud kõnealuste liikmesriikide
vastavate ühinemisaktidega. Bulgaaria ja Rumeenia puhul on selline mehhanism
veel jõus aastatel 2014 ja 2015. Lisaks lubati kõnealustel liikmesriikidel anda
täiendavalt riiklikke otsetoetusi. Bulgaariale ja Rumeeniale jäetakse selliste
toetuste andmise võimalus alles seni, kuni need on täielikult rakendatud.
(20)
Selleks et tagada toetuse parem jaotamine liidu
põllumajandusmaade vahel, sealhulgas liikmesriikides, kes kohaldasid määrusega
(EÜ) nr 73/2009 kehtestatud ühtse pindalatoetuse kava, peaks uus põhitoetuskava
asendama ühtse otsemaksete kava, mis kehtestati nõukogu 29. septembri 2003.
aasta määrusega (EÜ) nr 1782/2003 (millega kehtestatakse ühise
põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja
teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks)[18]
ning mille kohaldamist jätkati määrusega (EÜ) nr 73/2009, mis liitis varasemad
toetusmehhanismid üheks tootmiskohustusega sidumata otsetoetuste kavaks.
Selline üleminek tähendab kõnealuste määruste alusel saadud toetusõiguste
aegumist ning uute jaotamist, kuid siiski põhineks see kava esimesel
rakendamisaastal põllumajandustootjate käsutuses olevatel toetuskõlblikel
hektaritel.
(21)
Seoses eri sektorite järgneva integreerimisega
ühtsesse otsemaksete kavasse ja põllumajandustootjatele antud järgneva
kohandamisperioodiga on üha keerulisem põhjendada ajaloolistel võrdlussummadel
põhinevate hektaripõhise toetuse tasemete märkimisväärsete individuaalsete
erinevuste olemasolu. Seepärast peaks otsest sissetulekutoetust jaotama
liikmesriikide vahel õiglasemalt, vähendades seost ajalooliste võrdlussummadega
ning võttes arvesse liidu üldist eelarveolukorda. Selleks et tagada
otsetoetuste võrdsem jaotus, võttes ühtlasi arvesse siiani eksisteerivaid
palga- ja sisendkulude erinevusi, tuleks otsetoetuste määra hektari kohta
kohandada järk-järgult. Liikmesriigid, kelle otsetoetused on alla 90 %
keskmisest, peaksid katma ühe kolmandiku oma praeguse taseme ja kõnealuse
taseme vahest. Kõnealust lähendamist peaksid kõik liikmesriigid
proportsionaalselt rahastama liidu keskmisest suuremate otsetoetustega. Lisaks
peaks kõigil 2019. aastal liikmesriigis või piirkonnas aktiveeritud
toetusõigustel olema ühesugune ühikuväärtus pärast kõnealusele väärtusele
lähendamist, mis peaks üleminekuperioodil toimuma lineaarselt. Selleks et
vältida kahjulikke rahalisi tagajärgi põllumajandustootjatele, peaks
liikmesriikidel, kes kasutasid ühtset otsetoetuste kava, eelkõige ajaloolist
mudelit olema osaliselt võimalik võtta uue kava esimesel kohaldamisaastal
toetusõiguste väärtuse arvutamisel arvesse ajaloolisi tegureid. 2021. aastal
algava järgmise mitmeaastase finantsraamistiku üle peetav arutelu peaks olema
suunatud ka täieliku ühtlustumise eesmärgile, mis saavutatakse kõnealusel
ajavahemikul otsetoetuste võrdse jaotamise abil kogu Euroopa Liidus.
(22)
Ühtse otsemaksete kava kohaldamisel saadud
kogemused näitavad, et mõned selle põhielemendid tuleks säilitada, sealhulgas
riiklike ülemmäärade kindlaksmääramine, selleks et toetuse kogutase ei ületaks
jooksvaid eelarvepiiranguid. Liikmesriigid peaksid jätkuvalt rakendama ka riiklikku
reservi, mida tuleks kasutada selleks, et hõlbustada noortel uutel
põllumajandustootjatel toetuskavas osalemist või võib kasutada selleks, et
võtta arvesse teatavate piirkondade erivajadusi. Toetusõiguste üleandmist ja
kasutamist käsitlevad eeskirjad tuleks säilitada praegusel kujul, kuid
võimaluse korral tuleks neid lihtsustada.
(23)
Toetusesaajate õiguste kaitseks ning põhitoetuskava
kohaldamisest tulenevate eriolukordade selgitamiseks, tuleks komisjonile
aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu õigusakte, et
kehtestada eeskirjad, milles käsitletakse põllumajandustootjate
toetuskõlblikkust ja juurdepääsu põhitoetuskavale tegeliku või eeldatava
pärandi, rentimise, õigusliku seisundi või nimetuse muutumise korral ja
põllumajandusliku majapidamise ühinemise või jagunemise korral; toetusõiguste
väärtuse ja arvu arvutamist või toetusõiguste väärtuse suurendamist seoses
toetusõiguste jaotamisega, sealhulgas võimalust esitada põllumajandustootja
taotluse alusel jaotatud toetusõiguste esialgne väärtus ja arv või
toetusõiguste esialgne suurendamine ning tingimusi toetusõiguste esialgse ja
lõpliku väärtuse ja arvu kehtestamise kohta ning juhtumeid, kus müügi- või
rendileping võiks mõjutada toetusõiguste jaotamist; riiklikust reservist saadud
toetusõiguste väärtuse ja arvu kehtestamist ja arvutamist; toetusõiguste
ühikuväärtuse muutmist toetusõiguste osade puhul ning toetusõiguste jaotamise
kriteeriume seoses riikliku reservi kasutamisega ja põllumajandustootjatega,
kes ei taotlenud 2011. aastal toetust.
(24)
            Selleks et tagada toetusõiguste
nõuetekohane haldamine, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt
anda õigus võtta vastu õigusakte seoses eeskirjadega toetusõiguste
deklareerimise ja aktiveerimise kohta.
(25)
Kanepi puhul tuleks jätta erimeetmed alles, et
põhitoetusega seoses toetuskõlblike põllukultuuride hulka ei saaks peita
ebaseaduslikke põllukultuure, ohustades sellega kanepituru ühist korraldust.
Seepärast tuleks jätkata toetuste andmist ainult selliste kanepisortide
kasvupindadele, mille puhul on olemas kindlad tagatised uimastava toimega
ainete sisalduse suhtes. Selleks et kaitsta rahvatervist, tuleks komisjonile
aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu õigusakte, et
kehtestada eeskirjad, mille kohaselt on toetuste maksmise tingimuseks teatavate
sortide sertifitseeritud seemne kasutamine ja milles sätestatakse kanepisortide
kindlaksmääramise kord ja kõnealuste sortide tetrahüdrokannabinooli sisalduse
kontroll.
(26)
Üks uue ÜPP eesmärke on keskkonnahoidlikkuse
suurendamine otsetoetuste keskkonnasäästlikumaks muutmise kohustusliku
komponendiga, mis toetab kogu liidus kohaldatavaid kliimat ja keskkonda
säästvaid põllumajandustavasid. Sellega seoses peaksid liikmesriigid kasutama
oma otsetoetuste riikliku ülemmäära osa selleks, et maksta lisaks põhitoetusele
ka iga-aastast toetust põllumajandustootjate järgitavate kohustuslike
põllumajandustavade eest, mille puhul võetakse arvesse eelkõige kliima- ja
keskkonnapoliitika eesmärke. Need põllumajandustavad võivad olla lihtsate,
üldistatud, mittelepinguliste ja iga-aastaste meetmete kujul, mis lähevad
kaugemale nõuetele vastavusest ja on seotud põllumajandusega, nt
põllukultuuride mitmekesistamine, püsirohumaa säilitamine, ökoloogilise
kasutuseesmärgiga maa-alad. Kõnealuste põllumajandustavade kohustuslik iseloom
peaks laienema ka põllumajandustootjatele, kelle põllumajanduslikud
majapidamised asuvad täielikult või osaliselt NATURA 2000 aladel, mis on
hõlmatud nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiiviga 92/43/EMÜ (looduslike
elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta)[19]
ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiiviga
2009/147/EÜ (loodusliku linnustiku kaitse kohta),[20]
kui kõnealused põllumajandustavad vastavad asjaomastes direktiivides sätestatud
eesmärkidele. Põllumajandustootjad, kes vastavad nõukogu 28. juuni 2007. aasta
määruses (EÜ) nr 834/2007 (mahepõllumajandusliku tootmise ning
mahepõllumajanduslike toodete märgistamise ja määruse EMÜ) nr 2092/91 kehtetuks
tunnistamise kohta)[21] sätestatud tingimustele,
peaksid saama kasu keskkonnasäästlikumaks muutmise komponendist ilma
täiendavate kohustusteta, võttes arvesse mahepõllumajandussüsteemidest
tulenevat üldtunnustatud keskkonnakasu. Kui keskkonnasäästlikumaks muutmise
komponenti ei järgita, kohaldatakse karistusi vastavalt määruse (EL) nr […]
[horisontaalne ÜPP määrus] artiklile 65.
(27)
Selleks et tagada põllukultuuride mitmekesistamise
meetme all osutatud kohustuste täitmine proportsionaalsel ja diskrimineerimist
vältival moel ning et see tõhustaks keskkonnakaitset, tuleks komisjonile
aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu õigusakte, milles
sätestatakse põllukultuuri mõiste ja eeskirjad seoses meetme kohaldamisega.
(28)
Selleks et põllumajandustootjad säilitaksid
püsirohumaa sellisena ka edaspidi, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290
kohaselt anda õigus võtta vastu õigusakte, et kehtestada eeskirjad seoses
meetme kohaldamisega.
(29)
Selleks et tagada ökoloogilise kasutuseesmärgiga
maa-alade meetme rakendamine tõhusalt ja ühetaoliselt, kuid olles kohandatud
liikmesriikide eripäradele, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt
anda õigus võtta vastu õigusakte, et määratleda täpsemalt kõnealuse meetme all
nimetatud ökoloogilise kasutuseesmärgiga maa-alade liigid ning lisada ja
määratleda muud selliste maa-alade liigid, mida võib võtta arvesse kõnealuses
meetmes osutatud protsendimäära järgimiseks.
(30)
Põllumajanduse säästva arengu edendamiseks
looduslikust eripärast tingitud piirangutega aladel peaks liikmesriikidel olema
võimalus kasutada oma otsetoetuste riikliku ülemmäära osa selleks, et anda
kõigile selliste alade põllumajandustootjatele lisaks põhitoetusele ka
iga-aastast pindalatoetust. Kõnealune toetus ei peaks asendama toetust, mida
antakse maaelu arengu programmide raames ning seda ei tuleks anda
põllumajandustootjatele, kes tegutsevad nõukogu 20. septembri 2005. aasta
määruse (EÜ) nr 1698/2005 (Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD)
antavate maaelu arengu toetuste kohta)[22] kohaselt
määratud aladel, kuid mis ei ole määratud Euroopa Parlamendi ja nõukogu
[kuupäev] määruse (EL) nr […] (Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist
(EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta)[23] [maaelu arengu
määrus] artikli 46 lõike 1 kohaselt.
(31)
Uute majandustegevuste loomine ja väljatöötamine
põllumajandussektoris tekitab noortele põllumajandustootjatele rahalisi raskusi
ning seda tuleks võtta arvesse otsetoetuste jaotamisel ja suunamisel. Sellised
algatused on olulised liidu põllumajandussektori konkurentsivõime seisukohalt
ning seepärast tuleks ette näha sissetulekutoetus noortele
põllumajandustootjatele, kes alustavad põllumajandusliku tegevusega, et
lihtsustada neil tegevuse alustamist ning nende põllumajandusliku majapidamise
struktuurilist kohandamist pärast alustamist. Liikmesriikidel peaks olema
võimalus kasutada oma otsetoetuste riikliku ülemmäära osa selleks, et anda
noortele põllumajandustootjatele lisaks põhitoetusele ka iga-aastast
pindalatoetust. Kõnealust toetust tuleks anda maksimaalselt viie aasta jooksul,
kuna see peaks hõlmama üksnes ettevõtte algusperioodi ja mitte muutuma
tegevusabiks.
(32)
Toetusesaajate õiguste kaitse tagamiseks ja nende
ebavõrdse kohtlemise vältimiseks tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290
kohaselt anda õigus võtta vastu õigusakte, et määratleda tingimused, mille kohaselt
võib juriidilist isikut käsitada toetuskõlblikuna noorte põllumajandustootjate
toetuse saamiseks, eelkõige seoses vanusepiirangu kohaldamisega ühe või enama
füüsilise isiku suhtes, kes osalevad juriidilises isikus.
(33)
Liikmesriikidel tuleks lubada kasutada oma
otsetoetuste riikliku ülemmäära osa tootmiskohustusega seotud toetuse
maksmiseks teatavates sektorites selgelt määratletud juhtudel.
Tootmiskohustusega seotud toetusteks kasutatavad vahendid olema piiratud
asjakohase tasemega, võimaldades samal ajal sellist toetust anda
liikmesriikides või nende konkreetsetes piirkondades, kus teatavaid
põllumajandusliku tootmise viise või teatavaid põllumajandussektoreid peetakse
majanduslikel, keskkonnaalastel ja/või sotsiaalsetel põhjustel eriti tähtsaks
ning kus valitseb teatav olukord. Liikmesriikidel tuleks lubada kõnealuseks
toetuseks kasutada kuni 5 % oma riiklikust ülemmäärast või 10 %
juhul, kui tootmiskohutusega seotud toetuse tase ületab 5 % vähemalt ühel
aastal ajavahemikus 2010–2013. Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel, kui
teatavad konkreetsed tundlikud vajadused piirkonnas on tõendatud ja pärast
komisjoni heakskiitu, saaksid liikmesriigid kasutada rohkem kui 10 % oma
kõnealusest ülemmäärast. Tootmiskohustusega seotud toetust tuleks anda üksnes
määral, mis on vajalik praeguse tootmistaseme säilitamise innustamiseks
asjaomastes piirkondades. Kõnealune toetus peaks olema kättesaadav ka
põllumajandustootjatele, kes 31. detsembril 2013 omavad määruse (EÜ) nr
1782/2003 ja määruse (EÜ) nr 73/2009 kohaselt jaotatud eritoetusõigusi ja
kellel ei ole toetuskõlblikke hektareid toetusõiguste aktiveerimiseks. Seoses
sellise vabatahtliku tootmiskohustusega seotud toetuse heakskiitmisega, mis
ületab 10 % liikmesriigiti määratud iga-aastasest riiklikust ülemmäärast,
peaks komisjonil olema täiendavalt õigus võtta vastu rakendusakte ilma määrust
(EL) nr 182/2011 kohaldamata.
(34)
Selleks et tagada liidu vahendite tõhus ja
sihipärane kasutamine ning vältida topeltrahastamist muu sarnase toetusvahendi
alusel, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta
vastu õigusakte, milles kehtestatakse eeskirjad vabatahtliku tootmiskohustusega
seotud toetuse andmise tingimuste kohta ning eeskirjad kooskõla kohta muude
liidu meetmetega ja toetuse kumuleerumise kohta.
(35)
Puuvillasektori toetuse puhul peeti määruses (EÜ)
nr 73/2009 vajalikuks, et osa toetusest jääks seotuks puuvilla kasvatamisega
toetuskõlbliku hektari kohta antava põllukultuurist sõltuva toetuse abil, et
kindlustada end puuvilla tootmispiirkondades tootmise katkemise riski vastu,
võttes arvesse kõiki aspekte, mis võivad seda otsust mõjutada. See võimalus
tuleks säilitada kooskõlas 1979. aasta ühinemisaktile lisatud puuvilla
käsitlevas protokollis nr 4 sätestatud eesmärkidega.
(36)
Puuvilla eritoetuse tõhusaks kohaldamiseks tuleks
komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu õigusakte,
et kehtestada eeskirjad ja tingimused maa ja sortide heakskiitmise kohta
puuvilla eritoetuse puhul ning eeskirjad seoses kõnealuse konkreetse toetuse
andmise tingimuste, toetuskõlblikkuse nõuete ja agronoomiatavadega, eeskirjad
tootmisharudevaheliste organisatsioonide heakskiitmise kriteeriumide ja
tootjate kohustuste kohta ning olukorra kohta, kui heakskiidetud
tootmisharudevaheline organisatsioon ei järgi kõnealuseid kriteeriume.
(37)
Nõukogu 23. juuni 2008. aasta määruse (EÜ) nr
637/2008 (millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1782/2003 ja kehtestatakse
puuvillasektori riiklik ümberkorraldamiskava)[24] 2. peatükis on
sätestatud, et iga puuvilla tootev liikmesriik esitab iga nelja aasta tagant
ning esimest korda 1. jaanuariks 2009 komisjonile nelja-aastase
ümberkorraldamiskava projekti või esitab komisjonile enne 31. detsembrit 2009
ühe muudetud kaheksa-aastase ümberkorraldamiskava projekti. Kogemused on
näidanud, et puuvillasektori ümberkorraldamist saaks paremini teostada muude
meetmetega, sealhulgas määruse (EL) nr […] [maaelu arengu määrus] alusel
rahastatavate maaelu arengu programmide raames, mille puhul saavutataks parem
kooskõla muude sektorite meetmetega. Siiski tuleks austada
ümberkorraldamiskavaga hõlmatud ettevõtjate omandatud õigusi ja õiguspäraseid
ootusi. Seepärast tuleks lubada jätkata käimasolevate nelja- või
kaheksa-aastaste ümberkorraldamiskavade kohaldamist kuni nende lõpuni.
Kõnealuse perioodi lõpus peaksid need kavad lõppema. Nelja-aastastest
ümberkorraldamiskavades saadavad vahendid võiks seejärel alates 2014. aastast
integreerida maaelu arengu meetmetele ettenähtud liidu saadaolevate vahendite
alla. Kaheksa-aastaste ümberkorraldamiskavade lõppemisel saadaolevatest
rahalistest vahenditest ei oleks 2018. aastal maaelu arengu programmides kasu
programmiperioodi tõttu ja seepärast oleks kasulikum kanda need üle käesoleva
määruse kohastesse toetuskavadesse, nagu on juba ette nähtud määruse (EÜ) nr
637/2008 artikli 5 lõike 2 teise lõiguga. Seega muutub määrus (EÜ)
nr 637/2008 alates 1. jaanuarist 2014 või 1. jaanuarist 2018 kehtetuks
liikmesriikide puhul, kus kohaldati vastavalt nelja- või kaheksa-aastaseid
programme. Seetõttu tuleks määrus (EÜ) nr 637/2008 kehtetuks tunnistada.
(38)
Tuleks võtta kasutusele lihtne ja konkreetne kava
väikepõllumajandustootjate jaoks, et vähendada halduskulusid, mis on seotud
otsetoetuste haldamise ja kontrollimisega. Sellega seoses tuleks ette näha
kindlasummaline toetus, mis asendab kõik otsetoetused. Tuleks kehtestada
formaalsuste lihtsustamist käsitlevad eeskirjad, mille eesmärk on muu hulgas
vähendada väikepõllumajandustootjate kohustusi, mis on seotud nt toetuse
taotlemise, kliimat ja keskkonda säästvate põllumajandustavade, nõuetele
vastavuse ja kontrolliga, nagu on sätestatud määruses (EL) nr […]
[horisontaalne ÜPP määrus], ilma et see takistaks reformi üldiste eesmärkide
saavutamist, kusjuures väikepõllumajandustootjate suhtes kohaldatakse määruse
(EL) nr […] [horisontaalne ÜPP määrus] II lisas osutatud liidu õigusakte.
Kõnealuse kava eesmärk on toetada liidu väikepõllumajandustootjate
olemasolevaid põllumajandusstruktuure, ilma et see pärsiks
konkurentsivõimelisemate struktuuride loomist. Seepärast peaks toetuse andmine
piirduma olemasolevate põllumajanduslike majapidamistega.
(39)
Selleks et tagada põllumajandustootjate õiguste
kaitse, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta
vastu õigusakte, et kehtestada eeskirjad seoses väikepõllumajandustootjate kavas
osalemisega, juhul kui osaleva põllumajandustootja olukord muutub.
(40)
Lihtsustamise huvides ja äärepoolseimate
piirkondade eriolukorra arvestamiseks tuleks kõnealustes piirkondades hallata
otsetoetusi määrusega (EÜ) nr 247/2006 kehtestatud toetusprogrammide raames.
Seepärast ei peaks käesoleva määruse sätteid seoses põhitoetuskava ja sellega
seotud toetustega ning tootmiskohustusega seotud toetusega kohaldama kõnealuste
piirkondade suhtes.
(41)
Käesoleva määruse kohaldamiseks ning selleks et
otsetoetusi kontrollida, analüüsida ja hallata on vaja liikmesriikide teatisi. Selleks
et tagada käesoleva määrusega kehtestatud eeskirjade nõuetekohane kohaldamine,
tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu
õigusakte, et kehtestada vajalikud meetmed seoses teabega, mida liikmesriigid
peavad edastama käesoleva määruse kohaldamiseks või otsetoetuste
kontrollimiseks, järelevalveks, hindamiseks ja auditeerimiseks, samuti
rahvusvaheliste kokkulepete rakendamiseks, sealhulgas kõnealuste kokkulepete kohased
teavitamisnõuded, ning et võtta vastu eeskirjad, milles sätestatakse esitatava
teabe laad ja liik, teavitamise meetodid, juurdepääsuõigused teabele või
teabesüsteemidele, teabe avaldamise tingimused ja vahendid.
(42)
Tuleb kohaldada Euroopa Liidu õigusakte, milles
käsitletakse üksikisikute kaitset isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete
vaba liikumist, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta
direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja
selliste andmete vaba liikumise kohta[25] ning Euroopa Parlamendi
ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute
kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes
ning selliste andmete vaba liikumise kohta[26].
(43)
Oma maaelu arengu poliitika tugevdamiseks peaks
liikmesriikidel olema võimalus kanda oma otsetoetuste ülemmäära vahendeid üle
maaelu arengu toetusesse. Samas tuleks anda liikmesriikidele, kelle
otsetoetuste tase on alla 90 % liidu keskmisest tasemest, võimalus kanda
oma maaelu arengu toetuse vahendeid üle oma otsetoetuste ülemmäära alla.
Selliseid valikuid tuleks teha teatavate piirangutega ning ühekordselt
käesoleva määruse kohaldamise aja jooksul.
(44)
Selleks et tagada sujuv üleminek määrusega (EÜ)
nr 73/2009 kehtestatud korralt käesoleva määruse sätetele, antakse
komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt õigus võtta vastu õigusakte seoses
vajalike meetmetega, et kaitsta põllumajandustootjate omandatud õigusi ja
õiguspäraseid ootusi,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
SISUKORD
SELETUSKIRI............................................................................................................................ 2
1........... ETTEPANEKU TAUST................................................................................................ 2
2........... HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE
JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED         5
3........... ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG.............................................................................. 7
4........... MÕJU EELARVELE..................................................................................................... 9
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS millega
kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel
põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste eeskirjad............................. 10
I JAOTIS REGULEERIMISALA JA MÕISTED....................................................................... 23
II JAOTIS OTSETOETUSTE ÜLDSÄTTED............................................................................. 26
1. PEATÜKK Otsetoetuste ühiseeskirjad.................................................................................... 26
2. PEATÜKK Bulgaaria ja Rumeenia suhtes
kohaldatavad sätted................................................ 30
III JAOTIS PÕHITOETUSKAVA JA SELLEGA SEOTUD
TOETUSED................................ 30
1. PEATÜKK Põhitoetuskava.................................................................................................... 31
1. jagu Põhitoetuskava kehtestamine............................................................................................ 31
2. jagu Riiklik reserv................................................................................................................... 34
3. jagu Põhitoetuskava rakendamine............................................................................................ 36
2. PEATÜKK Kliimat ja keskkonda säästvate
põllumajandustavadega seotud toetus................... 39
3. PEATÜKK Looduslikust eripärast tingitud
piirangutega alade toetus........................................ 41
4. PEATÜKK Noorte põllumajandustootjate toetus.................................................................... 42
IV JAOTIS TOOTMISKOHUSTUSEGA SEOTUD TOETUS................................................. 44
1. PEATÜKK Vabatahtlik tootmiskohustusega seotud
toetus...................................................... 44
2. PEATÜKK Puuvilla eritoetus.................................................................................................. 47
V JAOTIS Väikepõllumajandustootjate kava.............................................................................. 49
VI JAOTIS puuvillasektori riiklik
ümberkorraldamiskava............................................................. 52
VII JAOTIS LÕPPSÄTTED...................................................................................................... 53
1. PEATÜKK Teavitamine ja eriolukord..................................................................................... 53
2. PEATÜKK Volituste delegeerimine ja
rakendussätted............................................................. 54
3. PEATÜKK Ülemineku- ja lõppsätted..................................................................................... 55
I LISA Toetuskavade loetelu....................................................................................................... 57
II LISA Artiklis 6 osutatud riiklikud ülemmäärad.......................................................................... 58
III LISA Artiklis 7 osutatud netoülemmäärad............................................................................... 60
IV LISA Artikli 10 lõike 1 kohaselt kohaldatavad
koefitsiendid.................................................... 62
V LISA Bulgaaria ja Rumeenia suhtes kohaldatavad
artiklites 16 ja 17 osutatud finantssätted........ 62
VI LISA Artikli 36 lõike 5 alusel kohaldatav
põllumajandusliku majapidamise keskmine suurus..... 62
VII LISA VASTAVUSTABEL.................................................................................................. 62
FINANTSSELGITUS................................................................................................................ 62
I JAOTIS
REGULEERIMISALA JA MÕISTED
Artikkel 1
Reguleerimisala
Käesoleva määrusega kehtestatakse:
a)           I lisas
loetletud toetuskavade alusel otse põllumajandustootjatele makstavate toetuste
(edaspidi „otsetoetused”) ühiseeskirjad;
b)           erieeskirjad,
milles käsitletakse:
i)       põllumajandustootjate
põhitoetust (edaspidi „põhitoetuskava”);
ii)       toetust
põllumajandustootjatele, kes järgivad kliimat ja keskkonda säästvaid
põllumajandustavasid;
iii)      vabatahtlikku
toetust põllumajandustootjatele looduslikust eripärast tingitud piirangutega
aladel;
iv)      toetust põllumajanduslikku
tegevust alustavatele noortele põllumajandustootjatele;
v)      vabatahtlikku
tootmiskohustusega seotud toetuse kava;
vi)      puuvilla
eritoetust;
vii)     lihtsustatud kava
väikepõllumajandustootjatele;
viii)    Bulgaarial ja
Rumeenial otsetoetusi täiendada võimaldavat raamistikku.
Artikkel 2
I
lisa muutmine
Komisjonile
antakse artikli 55 kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et muuta
I lisas sätestatud toetuskavade loetelu.
Artikkel 3
Äärepoolseimad
piirkonnad ja väiksemad Egeuse mere saared
Artiklit 11 ei kohaldata aluslepingu artiklis
349 osutatud liidu piirkondade (edaspidi „äärepoolseimad piirkonnad”) suhtes ja
määruse (EÜ) nr 1405/2006 kohaselt antavate otsetoetuste suhtes väiksemate
Egeuse mere saartel.
III, IV ja V
jaotist ei kohaldata äärepoolseimate piirkondade suhtes.
Artikkel 4
Mõisted
1.           Käesolevas määruses
kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)           „põllumajandustootja”
– füüsiline või juriidiline isik või selliste isikute rühm, olenemata sellest,
missugune õiguslik seisund sellele rühmale ja rühma liikmetele on riikliku
õigusega antud, kelle põllumajanduslik majapidamine asub liidu territooriumil,
nagu on määratletud Euroopa Liidu lepingu artiklis 52 koostoimes Euroopa Liidu
toimimise lepingu artiklitega 349 ja 355, ning kes tegeleb põllumajandusliku
tegevusega;
b)           „põllumajanduslik
majapidamine” – kõik põllumajandustootja poolt juhitavad ja põllumajanduslikuks
tegevuseks kasutatavad üksused, mis asuvad sama liikmesriigi territooriumil;
c)           „põllumajanduslik
tegevus” –
–
põllumajandustoodete tootmine ja kasvatamine,
sealhulgas saagikoristus, lüpsikarja pidamine, põllumajandusloomade aretamine
ja pidamine;
–
põllumajandusmaa hoidmine karjatamiseks või
harimiseks sobilikus seisukorras ilma erilisi ja traditsioonilistest erinevaid
põllumajandusmeetodeid või -masinaid vajava ettevalmistava tegevuseta; või
–
liikmesriikide kehtestatav minimaalne tegevus
põllumajandusmaal, mida hoitakse karjatamiseks ja harimiseks sobilikus
seisukorras;
d)           „põllumajandustooted”
– aluslepingu I lisas loetletud tooted, välja arvatud kalatooted, ning puuvill;
e)           „põllumajandusmaa”
– põllumaa, püsirohumaa või püsikultuuride all olev maa-ala;
f)            „põllumaa” –
põllukultuuride tootmiseks haritav maa või kesa, mida saab kasutada
põllukultuuride tootmiseks, sealhulgas tootmisest kõrvalejäetud maa vastavalt
määruse (EÜ) nr 1257/1999 artiklitele 22, 23 ja 24, määruse (EÜ) nr 1698/2005
artiklile 39 ning määruse (EÜ) nr […] [maaelu arengu määrus] artiklile 29,
olenemata sellest, kas maa on kasvuhoonete all või püsi- või äravõetava katte
all;
g)           „püsikultuurid”
– külvikorravälised kultuurid, välja arvatud püsirohumaa, mis võtavad maa enda
alla vähemalt viieks aastaks ja annavad korduvat saaki, sealhulgas puukoolid ja
lühikese raieringiga madalmets;
h)           „püsirohumaa” –
maa, mida kasutatakse rohu või muude rohttaimede kasvatamiseks kas looduslikul
viisil (isekülvi teel) või harimise teel (külvamise teel), ning mis ei ole
põllumajandusliku majapidamise külvikorraga hõlmatud viis aastat või kauem; see
võib hõlmata muid karjatamise seisukohalt sobilikke liike, tingimusel et rohi
või muud rohttaimed jäävad valdavaks;
i)            „rohi või muud
rohttaimed” – kõik rohttaimed, mis tavapäraselt leiduvad looduslikel
karjamaadel või mis tavaliselt sisalduvad liikmesriigi (kas loomade
karjatamiseks mõeldud või mitte) karja- või rohumaade jaoks mõeldud seemnete
segudes;
j)            „puukoolid” –
noorte puittaimedega kaetud alad, kus puid kasvatatakse avamaal hilisema
ümberistutamise jaoks:
–
viinapuu- ja alustekoolid;
–
viljapuukoolid ja marjaistikute kasvatamine;
–
dekoratiivtaimeaiad;
–
metsapuukoolid (v.a need, kus kasvatatakse
metsamaal puid põllumajandusliku majapidamise enda vajadusteks);
–
puud ja põõsad aedadesse, parkidesse, tee äärde ja
mulletele istutamiseks (nt hekitaimed, roosipuud ja muud dekoratiivpõõsad,
dekoratiivsed okaspuud), sealhulgas nende istikud ja seemikud;
k)           „lühikese
raieringiga madalmets” – maa-alad, kus kasvatatakse CN-koodi 06029041 alla
kuuluvaid puuliike, mille määratlevad liikmesriigid ja mis hõlmavad puittaimi,
mitmeaastaseid taimi, pookealuseid või pärast koristamist mulda jäävaid
juuremugulaid, mis järgmisel hooajal ajavad uusi võrseid, ning mille
maksimaalse raietsükli määravad kindlaks liikmesriigid.
2.           Komisjonile antakse artikli
55 kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, selleks et:
a)      sätestada täiendavad
mõisted seoses käesoleva määruse alusel antava toetuse saamisega;
b)      kehtestada
raamistik, mille kohaselt määratlevad liikmesriigid minimaalsed tegevused
maa-aladel, mida hoitakse karjatamiseks või harimiseks sobilikus seisukorras;
c)      kehtestada
kriteeriumid, mida põllumajandustootjad peavad järgima, et täita kohustust
hoida põllumajandusmaa karjatamiseks või harimiseks sobilikus seisukorras, nagu
on osutatud lõike 1 punktis c.
d)      kehtestada
kriteeriumid, et määrata lõike 1 punkti h kohaldamisel kindlaks rohu ja
rohttaimede ülekaal.
II JAOTIS
OTSETOETUSTE ÜLDSÄTTED
1. PEATÜKK
Otsetoetuste ühiseeskirjad
Artikkel 5
Otsetoetuste
rahastamine
Käesoleva määruse I lisas loetletud
toetuskavasid rahastatakse kooskõlas määruse (EL) nr […] [horisontaalne ÜPP
määrus] artikli 4 lõike 1 punktiga b.
Artikkel 6
Riiklikud
ülemmäärad
1.           Igale liikmesriigile on iga
aasta kohta sätestatud II lisas riiklik ülemmäär, milleks on kõikide jaotatud
toetusõiguste, riikliku reservi ning kooskõlas artiklitega 33, 35, 37 ja 39
kehtestatud ülemmäärade koguväärtus.
2.           Selleks et võtta arvesse
muudatusi makstavate otsetoetuste maksimumsummades, sealhulgas artikli 14
kohaselt liikmesriikide tehtavatest otsustest tulenevaid muudatusi, antakse
komisjonile artikli 55 kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte II
lisas sätestatud riiklike ülemmäärade läbivaatamiseks.
Artikkel 7
Netoülemmäärad
1.           Ilma et see piiraks artikli 8
kohaldamist, ei või otsetoetuste kogusumma, mida võib liikmesriigis asjaomasel
kalendriaastal kooskõlas III, IV ja V jaotisega pärast artikli 11 kohaldamist
anda, ületada käesoleva määruse III lisas sätestatud ülemmäärasid.
Selleks et otsetoetuste kogusumma ei ületaks III
lisas sätestatud ülemmäärasid, kohaldavad liikmesriigid kõigi otsetoetuste,
välja arvatud määruste (EÜ) nr 247/2006 ja (EÜ) nr 1405/2006 kohaselt antavad
otsetoetused, summade suhtes lineaarset vähendamist.
2.           Artiklis 11 osutatud toetuse
piiramisest tekkivad hinnangulised summad, mis kajastavad II lisas sätestatud
riiklike ülemmäärade, millele lisatakse artikli 44 kohaselt saadaolev summa, ja
III lisas sätestatud netoülemmäärade vahelisest erinevust, tehakse
liikmesriikidele igal aastal kättesaadavaks liidu toetusena EAFRDst
rahastatavate maaelu arengu programmide raames võetavate meetmete jaoks, nagu
on täpsustatud määruses (EL) nr […] [maaelu arengu määrus].
3.           Komisjonile artikli 55
kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte III lisas sätestatud
ülemmäärade läbivaatamiseks.
Artikkel 8
Finantsdistsipliin
1.           Määruse (EL) nr […]
[horisontaalne ÜPP määrus] artikli 25 kohaselt kindlaksmääratud kohandamise
määra kohaldatakse üksnes 5 000 eurot ületavate otsetoetuste suhtes, mida
makstakse põllumajandustootjatele asjaomasel kalendriaastal.
2.           Artiklis 16 sätestatud
otsetoetuste järkjärgulise kehtestamise raames kohaldatakse käesoleva artikli
lõiget 1 Bulgaaria ja Rumeenia suhtes alates 1. jaanuarist 2016.
3.           Komisjonile antakse artikli
55 kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte seoses eeskirjadega,
milles käsitletakse liikmesriikide poolt põllumajandustootjate suhtes vastavalt
käesoleva artikli lõigetele 1 ja 2 kohaldatavate vähendamiste arvutamise alust.
Artikkel 9
Aktiivne
põllumajandustootja
1.         Otsetoetusi
ei anta füüsilistele või juriidilistele isikutele ega füüsiliste või
juriidiliste isikute rühmadele, kelle suhtes kehtib üks järgmistest
olukordadest:
a)         otsetoetuste iga-aastane summa on alla 5 % kogutulust,
mida nad on saanud mittepõllumajanduslikust tegevusest kõige viimasel
eelarveaastal; või
b)         nende põllumajandusmaad hoitakse põhiliselt karjatamiseks ja
harimiseks sobilikus seisukorras ning seal ei toimu artikli 4 lõike 1 punkti c
kohaselt liikmesriikide kehtestatavat minimaalset tegevust.
2.         Lõiget 1
ei kohaldata põllumajandustootjate suhtes, kes said eelneval aastal otsetoetusi
vähem kui 5 000 eurot.
3.         Komisjonile
antakse artikli 55 kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et
kehtestada:
a)         kriteeriumid, et määrata lõigete 1 ja 2 kohaldamiseks kindlaks
otsetoetuste summa, eelkõige toetusõiguste jaotamise esimesel aastal, kui
toetusõiguste väärtus ei ole veel lõplikult kehtestatud ja seda ka uute
põllumajandustootjate puhul;
b)         erandid viimase eelarveaasta tulu arvessevõtmise kohta, kui
vastavad näitajad ei ole kättesaadavad; ning
c)         kriteeriumid, mille kohaselt käsitatakse põllumajandustootja
põllumaad põhiliselt karjatamiseks ja harimiseks sobilikus seisukorras hoitava
maana.
Artikkel 10
Otsetoetuste
saamise miinimumnõuded
1.           Liikmesriikide otsuse
kohaselt ei anta põllumajandustootjatele otsetoetusi juhul:
a)      kui asjaomasel
kalendriaastal taotletav või makstav otsetoetuste kogusumma enne määruse (EL)
nr […] [horisontaalne ÜPP määrus] artikliga 65 ettenähtud vähendamiste ja
väljaarvamiste kohaldamist on väiksem kui 100 eurot või
b)      kui põllumajandusliku
majapidamise toetuskõlblik pindala, millega seoses otsetoetusi taotletakse või
makstakse, on enne määruse (EL) nr […] [horisontaalne ÜPP määrus] artikliga 65
ettenähtud vähendamiste ja väljaarvamiste kohaldamist väiksem kui üks hektar.
Selleks et liikmesriigid saaksid võtta arvesse oma
põllumajanduse struktuuri, võivad nad kohandada punktides a ja b osutatud
künniseid IV lisas sätestatud ulatuses.
2.           Kui põllumajandustootjatel,
kes saavad IV jaotises osutatud tootmiskohustusega seotud loomapidamistoetust,
on liikmesriikide poolt lõike 1 punkti b kohaldamiseks valitud künnisest vähem
hektareid, kohaldab asjaomane liikmesriik lõike 1 punkti a.
3.           Asjaomased liikmesriigid
võivad otsustada, et lõiget 1 ei kohaldata äärpoolseimate piirkondade ja
väiksemate Egeuse mere saarte suhtes.
4.           Bulgaaria ja Rumeenia puhul
arvutatakse lõikes 1 osutatud taotletav või makstav summa aastateks 2014 ja
2015 V lisa punktis A asjaomaseks aastaks sätestatud summa põhjal.
Artikkel 11
Toetuse
järkjärguline vähendamine ja piiramine
1.           Käesoleva määruse alusel
asjaomasel kalendriaastal põllumajandustootjale makstavate otsetoetuste summat
vähendatakse järgmiselt:
–
20 % osamakse puhul, mis jääb vahemikku
150 000 kuni 200 000 eurot;
–
40 % osamakse puhul, mis jääb vahemikku
200 000 kuni 250 000 eurot;
–
70 % osamakse puhul, mis jääb vahemikku
250 000 kuni 300 000 eurot;
–
100 % osamakse puhul, mis ületab 300 000
eurot.
2.           Lõikes 1 osutatud summa
arvutamiseks lahutatakse eelneval aastal põllumajandustootja poolt tegelikult
makstud ja deklareeritud palgad, sealhulgas tööhõivega seotud maksud ja
sotsiaalkindlustusmaksed, põllumajandustootjale esialgselt makstavate
otsetoetuste kogusummadest, ilma et võetaks arvesse käesoleva määruse III
jaotise 2. peatüki kohaselt antavaid toetusi.
3.           Liikmesriigid tagavad, et
toetust ei anta põllumajandustootjatele, kelle puhul on alates komisjoni
määruse eelnõu avaldamise kuupäevast tehtud kindlaks, et nad tekitasid
käesoleva artikli mõju vältimiseks vajalikud tingimused kunstlikult.
Artikkel 12
Mitmekordne
taotlemine
Toetuskõlblike hektarite arvule vastava
pindala kohta, mille puhul on põllumajandustootja III jaotise 1. peatüki
kohaselt esitanud põhitoetuse taotluse, võib esitada taotluse mis tahes muu
otsetoetuse või käesoleva määrusega hõlmamata mis tahes muu toetuse saamiseks,
kui käesolevas määruses ei ole sõnaselgelt sätestatud teisiti.
Artikkel 13
Riigiabi
Erandina määruse [ÜTK määrus] artikli 146
lõikest 1 ei kohaldata aluslepingu artikleid 107, 108 ja 109 toetuste suhtes,
mida liikmesriigid maksavad kooskõlas käesoleva määrusega.
Artikkel 14
Sammastevaheline
paindlikkus
1.         Enne 1.
augustit 2013 võivad liikmesriigid otsustada kasutada EAFRDst rahastatavate
maaelu arengu programmide raames võetavate meetmete jaoks, mis on täpsustatud
määruses (EL) nr […] [maaelu arengu määrus], lisatoetust kuni 10 % oma
iga-aastasest riiklikust ülemmäärast, mis on sätestatud käesoleva määruse II
lisas kalendriaastateks 2014–2019. Selle tulemusel ei saa vastavat summat
kasutada enam otsetoetuste andmiseks.
Esimeses lõigus
osutatud otsusest teavitatakse komisjoni kõnealuses lõigus osutatud kuupäevaks.
Teise lõigu
kohaselt teatatav protsendimäär jääb esimeses lõigus osutatud aastate jooksul
samaks.
2.         Enne 1.
augustit 2013 võivad Bulgaaria, Eesti, Hispaania, Leedu, Läti, Poola, Portugal,
Rootsi, Rumeenia, Slovakkia, Soome ja Ühendkuningriik otsustada kasutada
käesoleva määruse kohasteks otsetoetusteks kuni 5 % summast, mis on
toetusena eraldatud EAFRDst aastatel 2015–2020 rahastatavate maaelu arengu
programmide raames võetavatele meetmetele, mis on täpsustatud määruses (EL) nr
[…] [maaelu arengu määrus] Selle tulemusel ei saa vastavat summat enam kasutada
maaelu arengu programmi kohaste toetusmeetmete puhul.
Esimeses lõigus
osutatud otsusest teavitatakse komisjoni kõnealuses lõigus osutatud kuupäevaks.
Teise lõigu
kohaselt teatatav protsendimäär jääb lõikes 1 osutatud aastate jooksul samaks.
Artikkel 15
Läbivaatamine
I lisas loetletud toetuskavasid kohaldatakse,
ilma et see piiraks majanduse arengute ja eelarveseisundi põhjal mis tahes ajal
tehtavat võimalikku läbivaatamist.
2. PEATÜKK
Bulgaaria ja Rumeenia suhtes kohaldatavad sätted
Artikkel 16
Otsetoetuste
järkjärguline kasutuselevõtmine
Bulgaaria ja
Rumeenia puhul kehtestatakse aastateks 2014 ja 2015 artiklites 33, 35, 37, 39
ja 51 osutatud toetuste riiklikud ülemmäärad V lisa punktis A sätestatud
summade põhjal.
Artikkel 17
Täiendavad
riiklikud otsetoetused ja otsetoetused
1.           Bulgaaria ja Rumeenia võivad
aastatel 2014 ja 2015 kasutada riiklikke otsetoetusi, et täiendada III jaotise
1. peatükis osutatud põhitoetuskava alusel makstavaid toetusi, ning Bulgaaria
võib lisaks täiendada ka IV jaotise 2. peatükis osutatud puuvilla eritoetuse
alusel makstavaid toetusi.
2.           Täiendavate riiklike
otsetoetuste kogusumma, mis on lisaks põhitoetuskavale ja mida võib anda
aastatel 2014 ja 2015, ei ületa kõnealuste aastate kohta V lisa punktis B
sätestatud summasid.
3.           Bulgaaria puhul ei ületa
lisaks puuvilla eritoetusele makstavate täiendavate riiklike otsetoetuste
kogusumma V lisa punktis C sätestatud summasid iga kõnealuses lisas osutatud
asjaomase aasta kohta.
4.           Täiendavaid riiklikke
otsetoetusi antakse objektiivsete kriteeriumide kohaselt ja sellisel viisil, et
oleks tagatud põllumajandustootjate võrdne kohtlemine ning turu- ja konkurentsimoonutuste
vältimine.
III JAOTIS
PÕHITOETUSKAVA JA SELLEGA SEOTUD TOETUSED
1. PEATÜKK
Põhitoetuskava
1. jagu
Põhitoetuskava kehtestamine
Artikkel 18
Toetusõigused
1.           Põllumajandustootjatele
antakse põhitoetuskava alusel toetust juhul, kui nad saavad käesoleva määruse
kohaselt toetusõigused, mis on antud kas esialgsel jaotamisel kooskõlas
artikliga 21, riiklikust reservist kooskõlas artikliga 23 või üleandmise
tulemusel kooskõlas artikliga 27.
2.           Määruse (EÜ) nr 1782/2003 ja
määruse (EÜ) nr 73/2009 kohaselt ühtse otsemaksete kava alusel saadud
toetusõigused aeguvad 31. detsembril 2013.
Artikkel 19
Põhitoetuskava
ülemmäär
1.           Komisjon kehtestab
rakendusaktidega põhitoetuskava iga-aastased riiklikud ülemmäärad, lahutades II
lisas kehtestatud iga-aastastest riiklikest ülemmääradest artiklite 33, 35, 37
ja 39 kohaselt sätestatavad iga-aastased summad. Kõnealused rakendusaktid
võetakse vastu vastavalt artikli 56 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusele.
2.           Iga liikmesriigi puhul on
igal aastal kõigi jaotatud toetusõiguste ja riikliku reservi koguväärtus võrdne
vastava riikliku ülemmääraga, mille komisjon on kehtestanud kooskõlas lõikega
1.
3.           Juhul kui komisjoni poolt
lõike 1 kohaselt kehtestatud ülemmäära muudetakse võrreldes eelneva aastaga,
vähendab või suurendab liikmesriik lineaarselt kõigi toetusõiguste väärtust, et
tagada vastavus lõikega 2.
Artikkel 20
Riiklike
ülemmäärade piirkondlik jaotamine
1.           Liikmesriigid võivad enne 1.
augustit 2013 otsustada kohaldada põhitoetuskava piirkondlikul tasandil. Sel
juhul määratlevad liikmesriigid piirkonnad objektiivsete ja
mittediskrimineerivate kriteeriumide kohaselt, nagu nende agronoomilised ja
majanduslikud tunnusjooned ning piirkondlik põllumajanduspotentsiaal või nende
institutsiooniline või haldusstruktuur.
2.           Liikmesriigid jaotavad
artikli 19 lõikes 1 osutatud riiklikud ülemmäärad piirkondade vahel
objektiivsete ja mittediskrimineerivate kriteeriumide kohaselt.
3.           Liikmesriigid võivad
otsustada, et neid piirkondlikke ülemmäärasid muudetakse järk-järgult igal
aastal vastavalt varem kindlaksmääratud aastasele etapile ning selliste
objektiivsete ja mittediskrimineerivate kriteeriumide kohaselt nagu
põllumajanduspotentsiaal ja keskkonnakriteeriumid.
4.           Liikmesriigid vähendavad
lineaarselt või suurendavad toetusõiguste väärtust igas oma piirkonnas määral,
mis on vajalik lõike 2 või 3 kohaselt kindlaksmääratud kohaldatavate
piirkondlike ülemmäärade järgimiseks.
5.           Liikmesriigid teavitavad
komisjoni 1. augustiks 2013 lõikes 1 osutatud otsusest ning lõigete 2 ja 3
kohaldamiseks võetud meetmetest.
Artikkel 21
Toetusõiguste
esialgne jaotamine
1.           Lõike 2 kohaselt jaotatakse
toetusõigused põllumajandustootjatele, kui nad esitavad 15. maiks 2014 taotluse
põhitoetuskava alusel jaotatavate toetusõiguste saamiseks, välja arvatud vääramatu
jõu ja erandlike asjaolude korral.
2.           Põllumajandustootjad, kes on
2011. aastal aktiveerinud vähemalt ühe toetusõiguse ühtse otsemaksete kava
raames või taotlenud ühtse pindalatoetuse kava kohast toetust – mõlemaid
kooskõlas määrusega (EÜ) nr 73/2009 – saavad toetusõigused põhitoetuskava
esimesel kohaldamisaastal, tingimusel et neil on artikli 9 kohaselt õigus saada
otsetoetusi.
Erandina esimesest
lõigust saavad põllumajandustootjad toetusõigused põhitoetuskava esimesel
kohaldamisaastal, tingimusel et neil on artikli 9 kohaselt õigus saada
otsetoetusi ning et 2011. aastal:
a)       nad ei aktiveerinud ühtse otsemaksete kava alusel mitte ühtegi
toetusõigust, kuid kasvatasid üksnes puu- ja köögivilja ja/või harisid üksnes
viinamarjaistandusi;
b)       nad ei taotlenud ühtse pindalatoetuse kava kohast toetust ning
neile kuulus üksnes põllumajandusmaa, mis ei olnud 30. juunil 2003 heas
põllumajandusseisundis, nagu on ette nähtud määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 124
lõikega 1.
Välja arvatud
vääramatu jõu või erandlike asjaolude korral, võrdub põllumajandustootjale
jaotatud toetusõiguste arv toetuskõlblike hektarite arvuga artikli 25 lõike 2
tähenduses, mille ta deklareerib 2014. aastaks vastavalt artikli 26 lõikele 1.
3.           Kui põllumajanduslik
majapidamine või selle osa müüakse või renditakse, võivad lõikele 2 vastavad
füüsilised või juriidilised isikud enne 15. maid 2014 sõlmitud lepingu alusel
anda lõikes 1 osutatud toetusõiguste saamise õiguse üle üksnes ühele
põllumajandustootjale, tingimusel et viimane vastab artiklis 9 sätestatud
tingimustele.
4.           Komisjon võtab
rakendusaktidega vastu eeskirjad toetusõiguste jaotamise aastal jaotatavate
toetusõiguste saamiseks esitatud taotluste kohta, kui kõnealuseid toetusõigusi
ei saa veel lõplikult kehtestada ning sellist jaotamist mõjutavad erandlikud
asjaolud. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 56 lõikes 2
osutatud kontrollimenetlusele.
Artikkel 22
Toetusõiguste
väärtus ja selle ühtlustamine
1.           Toetusõiguste ühikuväärtuse
arvutamiseks igal asjaomasel aastal jagatakse artiklite 19 või 20 kohaselt
kehtestatud riiklik või piirkondlik ülemmäär, mille suhtes on kohaldatud
artikli 23 lõikega 1 ettenähtud lineaarset vähendamist, artikli 21 lõike 2
kohaselt 2014. aastaks riiklikul või piirkondlikul tasandil jaotatud toetusõiguste
arvuga.
2.           Liikmesriigid, kes kohaldasid
määrusega (EÜ) nr 73/2009 ettenähtud ühtset otsemaksete kava, võivad piirata
lõikega 1 ettenähtud toetusõiguste ühikuväärtuse arvutamist summaga, mis vastab
mitte vähem kui 40 %-le artiklite 19 või 20 kohaselt kehtestatud
riiklikust või piirkondlikust ülemmäärast, mille suhtes on kohaldatud artikli
23 lõikega 1 ettenähtud lineaarset vähendamist.
3.           Lõikega 2 ettenähtud
võimalust rakendavad liikmesriigid kasutavad kõnealuse lõike
kohaldamisest järelejäänud ülemmäära osa selleks, et suurendada toetusõiguste
väärtust juhul, kui põhitoetuskava alusel põllumajandustootjatele jaotatud
toetusõiguste koguväärtus, mis on arvutatud lõike 2 kohaselt, on väiksem kui
selliste toetusõiguste, sealhulgas eritoetusõiguste koguväärtus, mida ta omas
määrusega (EÜ) nr 73/2009 kehtestatud ühtse otsemaksete kava alusel 31.
detsembril 2013. Selleks suurendatakse asjaomase põllumajandustootja
toetusõiguse igat riiklikku või piirkondlikku ühikuväärtust osa võrra, mis
vastab erinevusele lõike 2 kohaselt arvutatud ja põhitoetuskava alusel
jaotatavate toetusõiguste koguväärtuse ja selliste toetusõiguste, sealhulgas
eritoetusõiguste koguväärtuse vahel, mida ta omas määrusega (EÜ) nr 73/2009
kehtestatud ühtse otsemaksete kava alusel 31. detsembril 2013.
Suurendamise arvutamiseks võib liikmesriik võtta
arvesse ka määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 52, artikli 53 lõike 1 ja artikli 68
lõike 1 punkti b kohaselt 2013. kalendriaastal antud toetust, tingimusel
et liikmesriik ei kavatse kohaldada käesoleva määruse IV jaotises sätestatud
vabatahtlikku tootmiskohustusega seotud toetust asjaomaste sektorite suhtes.
Esimese lõigu kohaldamisel käsitatakse 31.
detsembril 2013 toetusõigusi omava põllumajandustootjana põllumajandustootjat,
kellele on kõnealuseks kuupäevaks jaotatud või jäädavalt üle antud
toetusõigused.
4.           Lõike 3 kohaldamisel
võib liikmesriik objektiivsete kriteeriumide alusel näha ette, et juhul kui
põllumajandusmaa rendileping müüakse, kingitakse või see lõppeb täielikult või
osaliselt pärast määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 35 kohaselt määratud kuupäeva
ja enne käesoleva määruse artikli 26 kohaselt määratud kuupäeva, kantakse
asjaomasele põllumajandustootjale jaotatava toetusõiguste väärtuse suurenemine
või osa sellest tagasi riiklikku reservi, kui toetusõiguste suurenemisega
kaasneks asjaomasele põllumajandustootjale ootamatu tulu.
Kõnealused objektiivsed kriteeriumid kehtestatakse
sellisel viisil, et oleks tagatud põllumajandustootjate võrdne kohtlemine ning
turu- ja konkurentsimoonutuste vältimine ning need hõlmavad vähemalt järgmist:
a)      rendilepingu
miinimumkestus;
b)      saadud toetuste osa,
mis kantakse tagasi riiklikku reservi.
5.           Hiljemalt alates 2019.
taotlusaastast on kõigi toetusõiguste ühikuväärtus liikmesriigis või artikli 20
kohaldamisel piirkonnas ühesugune.
6.           Lõigete 2 ja 3 kohaldamisel
liiguvad liikmesriigid, järgides liidu õiguse üldpõhimõtteid, riiklikul või
piirkondlikul tasandil toetusõiguste väärtuse ühtlustamise suunas. Selleks
määravad liikmesriigid 1. augustiks 2013 kindlaks võetavad sammud. Nende
kohaselt muudetakse toetusõigusi järk-järgult igal aastal vastavalt
objektiivsetele ja mittediskrimineerivatele kriteeriumidele.
Esimeses lõigus osutatud sammudest teavitatakse
komisjoni kõnealuses lõigus osutatud kuupäevaks.
2. jagu
Riiklik reserv
Artikkel 23
Riikliku
reservi kehtestamine ja kasutamine
1.           Iga liikmesriik kehtestab
riikliku reservi. Riikliku reservi moodustamiseks kohaldavad liikmesriigid
põhitoetuskava esimesel kohaldamisaastal põhitoetuskava kohase riikliku ülemmäära
suhtes lineaarset vähendusprotsenti. See vähendusprotsent ei ole suurem kui 3,
välja arvatud juhul, kui on vaja hõlmata aastaks 2014 lõikes 4 sätestatud
jaotamise vajadused.
2.           Liikmesriigid võivad
riiklikku reservi hallata piirkondlikul tasandil.
3.           Liikmesriigid kehtestavad
riiklikust reservist jaotatavad toetusõigused objektiivsete kriteeriumide
kohaselt ja sellisel viisil, et oleks tagatud põllumajandustootjate võrdne
kohtlemine ning turu- ja konkurentsimoonutuste vältimine.
4.           Liikmesriigid kasutavad
riiklikku reservi toetusõiguste jaotamiseks , seejuures on eelistatud
põllumajanduslikku tegevust alustatavad noored põllumajandustootjad.
Esimese lõigu
kohaldamisel on „põllumajanduslikku tegevust alustavad noored
põllumajandustootjad” artikli 36 lõikes 2 sätestatud tingimustele vastavad
põllumajandustootjad, kellel puudus põllumajanduslik tegevus oma nimel ja omal
vastutusel või kes ei olnud juhtinud põllumajandusliku tegevusega tegelevat
juriidilist isikut viie aasta jooksul enne uue põllumajandusliku tegevuse
algust. Juriidilise isiku puhul ei tohi juriidilist isikut juhtival füüsilisel
isikul olla varasemat põllumajanduslikku tegevust oma nimel ja omal vastutusel
ja ta ei tohi olla juhtinud põllumajandustootmisega tegelevat juriidilist isikut
viie aasta jooksul enne juriidilise isiku põllumajandusliku tegevuse algust.
5.           Liikmesriigid võivad kasutada
riikliku reservi vahendeid:
a)      toetusõiguste
jaotamiseks põllumajandustootjatele aladel, kus kohaldatakse
ümberkorralduskavasid ja/või arenguprogramme seoses riiklikku sekkumisega, et
vältida maa kasutamisest loobumist ja/või aidata põllumajandustootjatel toime
tulla ebasoodsate asjaoludega kõnealustel aladel;
b)      selleks, et
lineaarselt suurendada põhitoetuskava alusel riiklikul või piirkondlikul tasandil
jaotatavate toetusõiguste väärtust, kui riiklik reserv ületab 3 % mis
tahes asjaomasel aastal, tingimusel et lõike 4, käesoleva lõigu punkti a ning
lõike 7 alusel jaotatavaid summasid on piisavalt.
6.           Lõike 4 ja lõike 5 punkti a
kohaldamisel kehtestavad liikmesriigid toetusõiguste jaotamise aastal
toetusõiguste riikliku või piirkondliku keskmise väärtuse põhjal
põllumajandustootjatele jaotatavate toetusõiguste väärtuse.
7.           Kui põllumajandustootjal on
õigus saada toetusõigusi või suurendada olemasolevate toetusõiguste väärtust
lõpliku kohtumääruse või liikmesriigi pädeva asutuse lõpliku haldusakti alusel,
saab põllumajandustootja kõnealuses määruses või aktis kehtestatud arvul ja
väärtuses toetusõigused liikmesriigi määrataval kuupäeval, kuid hiljemalt
põhitoetuskava raames taotluse esitamise viimasel kuupäeval, mis järgneb
kohtumääruse või haldusakti kuupäevale ning võttes arvesse artiklite 25 ja 26
kohaldamist.
Artikkel 24
Riikliku
reservi uuendamine
1.           Riiklikku reservi uuendatakse
summadega, mis tulenevad:
a)      toetusõigustest, mis
ei anna toetuste saamise õigust kahel järjestikusel aastal järgmiste artiklite
kohaldamise tõttu:
i)        artikkel 9;
ii)       artikli 10 lõige
1;
b)      toetusõigustest,
mida ei aktiveerita artikli 25 kohaselt kahe aasta jooksul, välja arvatud
vääramatu jõu või erandlike asjaolude korral;
c)      toetusõiguste
vabatahtlikust tagastamisest põllumajandustootja poolt;
d)      artikli 22 lõike 4
kohaldamisest.
2.           Komisjon võtab
rakendusaktidega vastu vajalikud meetmed seoses aktiveerimata toetusõiguste
tagastamisega riiklikku reservi. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu
vastavalt artikli 56 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusele.
3. jagu
Põhitoetuskava rakendamine
Artikkel 25
Toetusõiguste
aktiveerimine
1.           Põhitoetuskava raames
makstakse põllumajandustootjatele toetust toetuskõlbliku hektari kohta
toetusõiguse aktiveerimisel vastavalt artikli 26 lõike 1 kohasele
deklareerimisele liikmesriigis, kus toetusõigused jaotati. Aktiveeritud
toetusõigused annavad õiguse nendega kindlaksmääratud iga-aastase toetussumma
saamiseks, ilma et see piiraks finantsdistsipliini, toetuse järkjärgulise
vähendamise ja piiramise ning lineaarsete vähendamiste kohaldamist vastavalt
artiklile 7, artikli 37 lõikele 2 ja artikli 51 lõikele 1 ning määrusega (EL)
nr […] [horisontaalne ÜPP määrus] ettenähtud mis tahes vähendamiste ja
väljaarvamiste kohaldamist.
2.           Käesoleva jaotise
kohaldamisel tähendab mõiste „toetuskõlblik hektar”:
a)      põllumajandusliku
majapidamise põllumajandusmaad, mida kasutatakse põllumajanduslikuks tegevuseks
või peamiselt põllumajanduslikuks tegevuseks, kui maad kasutatakse ka
mittepõllumajanduslikuks tegevuseks, või
b)      maad, mis oli 2008.
aastal vastavalt määruse (EÜ) nr 73/2009 III jaotises ja V jaotise 2. peatükis
sätestatud vastavalt ühtse otsemaksete kava või ühtse pindalatoetuse kava
kohaselt toetuskõlblik, ja mis
i)        direktiivi 92/43/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23.
oktoobri 2000. aasta direktiivi 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse
veepoliitika alane tegevusraamistik,[27] ja direktiivi 2009/147/EÜ rakendamise tõttu ei vasta enam punktis a
esitatud toetuskõlbliku ala määratlusele, või
ii)       metsastatakse
üksiku põllumajandustootja asjaomase kohustuse kestuse jooksul määruse (EÜ) nr
1257/1999 artikli 31 või määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikli 43 kohaselt või
sellise siseriikliku kava kohaselt, mille tingimused vastavad määruse (EÜ) nr
1698/2005 artikli 43 lõigetele 1, 2 ja 3 ning määruse (EL) nr […] [maaelu
arengu määrus] artiklile 23, või
iii)      jäetakse
tootmisest kõrvale üksiku põllumajandustootja asjaomase kohustuse kestuse
jooksul määruse (EÜ) nr 1257/1999 artiklite 22, 23 ja 24 või määruse (EÜ) nr
1698/2005 artikli 39 ning määruse (EL) nr […] [maaelu arengu määrus] artikli 29
kohaselt.
Esimese lõigu punkti a kohaldamisel, kui
põllumajandusliku majapidamise põllumajandusmaad kasutatakse ka
mittepõllumajanduslikuks tegevuseks, käsitatakse kõnealust maad peamiselt
põllumajanduslikuks tegevuseks kasutatava maana, tingimusel et
mittepõllumajandusliku tegevuse intensiivsus, laad, kestus ega ajastus ei
kahjusta oluliselt põllumajanduslikku tegevust. Liikmesriigid kehtestavad
kriteeriumid kõnealuse lõigu rakendamiseks oma territooriumil.
Maa-alad peavad toetuse saamiseks vastama kogu
kalendriaasta jooksul toetuskõlbliku hektari määratlusele, välja arvatud
vääramatu jõu või erandlike asjaolude korral.
3.           Kanepi tootmiseks kasutatavad
maa-alad on toetuskõlblikud hektarid üksnes siis, kui kasutatavate sortide
tetrahüdrokannabinooli sisaldus ei ületa 0,2 %.
Artikkel 26
Toetuskõlblike
hektarite deklareerimine
1.           Artikli 25 lõike 1
kohaldamisel deklareerib põllumajandustootja põllud, mis vastavad mis tahes
toetusõigusega seotud toetuskõlblikele hektaritele. Kõnealused põllud peavad
põllumajandustootja kasutuses olema liikmesriigi määratud kuupäeval, mis ei ole
hilisem, kui kõnealuses liikmesriigis toetusetaotluse muutmiseks määratud
kuupäev, nagu on osutatud määruse (EL) nr […] [horisontaalne ÜPP määrus]
artikli 73 lõikes 1, välja arvatud vääramatu jõu või erandlike asjaolude
korral.
2.           Liikmesriigid võivad nõuetekohaselt
põhjendatud juhtudel lubada põllumajandustootjal muuta oma deklaratsiooni
tingimusel, et ta säilitab vähemalt oma toetuskõlblike hektarite arvu ning
järgib asjaomase pindalaga seoses põhitoetuse maksmiseks sätestatud tingimusi.
Artikkel 27
Toetusõiguste
üleandmine
1.           Toetusõigusi võib üle anda
üksnes põllumajandustootjale, kes on asutatud samas liikmesriigis, välja
arvatud tegeliku või eeldatava pärandi teel üleandmine.
Isegi tegeliku või eeldatava pärandi korral võib
toetusõigusi kasutada siiski ainult liikmesriigis, kus need toetusõigused on
määratud.
2.           Toetusõigusi võib üle anda
üksnes samas piirkonnas või liikmesriigi piirkondade vahel, kus artikli 22
lõike 1 või artikli 22 lõike 2 kohaldamisest tuleneva toetusõiguste väärtus
hektari kohta on samasugune.
3.           Komisjon kehtestab
rakendusaktidega vajalikud nõuded seoses toetusõiguste üleandmisest teatamisega
ametiasutustele ning seoses sellise teatamise tähtaegadega. Kõnealused
rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 56 lõikes 2 osutatud
kontrollimenetlusele.
Artikkel 28
Delegeeritud
volitused
Komisjonile antakse
artikli 55 kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, milles
käsitletakse:
a)      eeskirju
põllumajandustootjate toetuskõlblikkuse ja juurdepääsu kohta põhitoetuskavale
tegeliku või eeldatava pärandi, rendilepingu kohase pärimise, õigusliku
seisundi või nimetuse muutumise korral ja põllumajandusliku majapidamise
ühinemise või jagunemise korral;
b)      eeskirju
toetusõiguste väärtuse ja arvu arvutamise või toetusõiguste väärtuse suurendamise
või vähendamise kohta seoses toetusõiguste jaotamisega käesoleva jaotise sätete
kohaselt, sealhulgas eeskirjad, milles käsitletakse:
i)        võimalust esitada
põllumajandustootja taotluse alusel jaotatud toetusõiguste esialgne väärtus ja
arv või toetusõiguste suurendamine;
ii)       tingimusi
toetusõiguste esialgse ja lõpliku väärtuse ja arvu kehtestamise kohta;
iii)      juhtumeid, kus
müügi- või rendileping mõjutaks toetusõiguste jaotamist;
c)      eeskirju riiklikust
reservist saadud toetusõiguste väärtuse ja arvu kehtestamise ja arvutamise
kohta;
d)      eeskirju
toetusõiguste ühikuväärtuse muutmise kohta, eelkõige toetusõiguste osade puhul;
e)      kriteeriume, mida
liikmesriigid kohaldavad toetusõiguste jaotamiseks põllumajandustootjatele, kes
ei ole 2011. aastal toetusõigusi aktiveerinud ega taotlenud 2011. aastal ühtse
pindalatoetuse kava kohast toetust, nagu on ette nähtud artikli 21 lõikega 2,
ning selleks et jaotada toetusõigusi artikli 21 lõikes 3 osutatud lepingu
klausli kohaldamisel;
f)       artikli 23 lõigete
4 ja 5 kohaste toetusõiguste jaotamise kriteeriume;
g)      eeskirju
toetusõiguste deklareerimise ja aktiveerimise kohta;
h)      eeskirju, mille
kohaselt on toetuse saamise tingimuseks teatavate kanepisortide
sertifitseeritud seemne kasutamine ning milles kehtestatakse kanepisortide
kindlaksmääramise kord ning artikli 25 lõikes 3 osutatud kontroll seoses
tetrahüdrokannabinooli sisaldusega nendes.
2. PEATÜKK
Kliimat ja keskkonda säästvate põllumajandustavadega seotud toetus
Artikkel 29
Üldeeskirjad
1.           Põllumajandustootjad, kellel
on õigus saada toetust 1. peatükis osutatud põhitoetuskava alusel, järgivad
artikli 25 lõikes 2 määratletud toetuskõlblikel hektaritel järgmisi kliimat ja
keskkonda säästvaid põllumajandustavasid:
a)       kasvatavad oma põllumaal kolme eri põllukultuuri, kui
põllumajandustootja põllumaa on suurem kui kolm hektarit ning suurema osa
aastast ei kasutata seda täielikult rohu tootmiseks (külvatud või looduslik)
ega kesana või sellel ei kasvatata üksnes vees kasvavaid põllukultuure;
b)       säilitavad oma põllumajandusliku majapidamise olemasoleva
püsirohumaa ning
c)       nende põllumajandusmaa hõlmab ökoloogilise kasutuseesmärgiga
maa-ala.
2.           Ilma
et see piiraks lõigete 3 ja 4 ning finantsdistsipliini, artikli 7 kohaste
lineaarsete vähendamiste ja määrusega (EL) nr […] [horisontaalne ÜPP määrus]
ettenähtud mis tahes vähendamiste ja karistuste kohaldamist, annavad
liikmesriigid käesoleva peatüki kohast toetust põllumajandustootjatele, kes
järgivad lõikes 1 osutatud kolme põllumajandustava hulgast nende jaoks olulisi,
täites seejuures artikli 30, 31 ja 32 nõudeid.
3.           Põllumajandustootjad, kelle
põllumajanduslikud majapidamised asuvad täielikult või osaliselt direktiiviga
92/43/EMÜ või 2009/147/EÜ hõlmatud aladel, on õigus saada käesolevas peatükis
osutatud toetust, tingimusel et nad järgivad kõnealuses lõikes osutatud
põllumajandustavasid sellises ulatuses, et need on asjaomases
põllumajanduslikus majapidamises kooskõlas kõnealuste direktiivide
eesmärkidega.
4.           Põllumajandustootjatel, kes
vastavad määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 29 lõikes 1 sätestatud nõuetele
seoses mahepõllumajandusega, on iseenesest õigus saada käesolevas peatükis
osutatud toetust.
Esimest lõiku
kohaldatakse üksnes selliste põllumajanduslike majapidamiste üksuste suhtes,
mida kasutatakse määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 11 kohaselt
mahepõllumajanduslikuks tootmiseks.
5.           Lõikes 1 osutatud toetust
makstakse iga-aastase toetusena artikli 26 lõike 1 kohaselt deklareeritud
toetuskõlbliku hektari kohta; toetussumma arvutamiseks jagatakse artikli 33
lõike 1 kohaldamisest tulenev summa asjaomases liikmesriigis artikli 26
kohaselt deklareeritud toetuskõlblike hektarite koguarvuga.
Artikkel 30
Põllukultuuride
mitmekesistamine
1.           Kui põllumajandustootja
põllumaa on suurem kui kolm hektarit ning suurema osa aastast ei kasutata seda
täielikult rohu tootmiseks (külvatud või looduslik) ega kesana ning sellel ei
kasvatata üksnes vees kasvavaid põllukultuure, siis kasvatatakse põllumaal
vähemalt kolme eri põllukultuuri. Mitte ühtki neist kolmest põllukultuurist ei
hõlma alla 5 % põllumaast ning peamine põllukultuur ei hõlma üle 70 %
põllumaast.
2.           Komisjonile antakse artikli
55 kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et määratleda
põllukultuuri mõiste ja kehtestada eeskirjad eri põllukultuuride osakaalu täpseks
arvutamiseks.
Artikkel 31
Püsirohumaa
1.           Põllumajandustootjad
säilitavad püsirohumaana oma põllumajandusliku majapidamise alad, mis on 2014.
taotlusaastaks määruse (EL) nr XXX (horisontaalne ÜPP määrus) artikli 74 lõike
1 kohaselt esitatud taotlusel deklareeritud püsirohumaana (edaspidi
„püsirohumaa võrdlusalad”).
Püsirohumaa võrdlusalasid suurendatakse juhul, kui
põllumajandustootjal lasub kohustus muuta alad 2014. ja/või 2015. aastal
püsirohumaaks, nagu on osutatud määruse (EL) nr […] [horisontaalne ÜPP määrus]
artiklis 93.
2.           Põllumajandustootjad võivad
muuta kuni 5 % oma püsirohumaa võrdlusaladest. Kõnealust piirangut ei
kohaldata vääramatu jõu või erandlike asjaolude korral.
3.           Komisjonile antakse artikli
55 kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et kehtestada eeskirjad,
milles käsitletakse püsirohumaa võrdlusalade suurendamist vastavalt lõike 1
teisele lõigule, püsirohumaa uuendamist, põllumajandusmaa muutmist
püsirohumaaks, juhul kui ületatakse lõikes 2 osutatud lubatud vähendamist ning
püsirohumaa võrdlusalade muutmist maa üleandmise korral.
Artikkel 32
Ökoloogilise
kasutuseesmärgiga maa-alad
1.           Põllumajandustootjad tagavad,
et vähemalt 7 % nende toetuskõlblikest hektaritest vastavalt artikli 25
lõikele 2, välja arvatud püsirohumaa all olev maa, on ökoloogilise
kasutuseesmärgiga maa-ala, näiteks kesa, veepüüde terrassid, maastikule
iseloomulikud vormid, puhvervööndid ja artikli 25 lõike 2 punkti b alapunktis
ii osutatud metsastatud alad.
2.           Komisjonile antakse artikli
55 kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et täiendavalt määratleda
lõikes 1 osutatud ökoloogilise kasutuseesmärgiga maa-alade liigid ning lisada
ja määratleda muid ökoloogilise kasutuseesmärgiga maa-alade liike, mida võib
võtta arvesse kõnealuses lõikes osutatud protsendimäära järgimiseks.
Artikkel 33
Finantssätted
1.           Käesolevas peatükis osutatud
toetuse rahastamiseks kasutavad liikmesriigid 30 % II lisas sätestatud
iga-aastasest riiklikust ülemmäärast.
2.           Liikmesriigid annavad
käesolevas peatükis osutatud toetust riiklikul tasandil või artikli 20
kohaldamisel piirkondlikul tasandil. Piirkondlikul tasandil kohaldamise korral
kasutavad liikmesriigid igas piirkonnas artikli 3 kohaselt kehtestatud
ülemmäära osa. Iga piirkonna jaoks kõnealuse osa arvutamiseks jagatakse artikli
20 lõike 2 kohaselt kehtestatud vastav piirkondlik ülemmäär artikli 19 lõike 1
kohaselt kindlaksmääratud ülemmääraga.
3.           Komisjon kehtestab
rakendusaktidega igal aastal käesolevas peatükis osutatud toetuse vastava
ülemmäära. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 56 lõikes
2 osutatud kontrollimenetlusele.
3. PEATÜKK
Looduslikust eripärast tingitud piirangutega alade toetus
Artikkel 34
Üldeeskirjad
1.           Liikmesriigid võivad anda
toetust põllumajandustootjatele, kellel on õigus saada toetust 1. peatükis
osutatud põhitoetuskava raames ning kelle põllumajanduslik majapidamine asub
täielikult või osaliselt vastavalt määruse (EL) nr […] [maaelu arengu määrus]
artikli 33 lõikele 1 liikmesriikide määratud looduslikust eripärast tingitud
piirangutega aladel.
2.           Liikmesriigid võivad
otsustada anda lõikes 1 osutatud toetust kõigi alade puhul, mis kuuluvad
kõnealuse lõike reguleerimisalasse, või alternatiivselt ka objektiivsete ja
mittediskrimineerivate kriteeriumide alusel, et piirata toetuse andmist
teatavate määruse (EL) nr […] [maaelu arengu määrus] artikli 33 lõikes 1
osutatud aladega.
3.           Ilma et see piiraks lõike 2
ning finantsdistsipliini, toetuse järkjärgulise vähendamise ja piiramise,
artikli 7 kohase lineaarse vähendamise ning määruse (EL) nr […] HZR
[horisontaalne ÜPP määrus] artikli 65 kohaselt ettenähtud mis tahes
vähendamiste ja väljaarvamiste kohaldamist, antakse lõikes 1 osutatud toetust
igal aastal toetuskõlbliku hektari kohta alal, mille puhul on liikmesriigid
otsustanud anda käesoleva artikli lõike 2 kohast toetust ning seda makstakse
pärast toetusõiguste aktiveerimist, mis on asjaomasele põllumajandustootjale
antud tema kõnealuste hektarite eest.
4.           Lõikes 1 osutatud
hektaripõhise toetuse arvutamiseks jagatakse artikli 35 kohaldamise tulemusel
saadud summa artikli 26 lõike 1 kohaselt deklareeritud toetuskõlblike hektarite
arvuga aladel, mille puhul on liikmesriigid otsustanud anda käesoleva artikli
lõike 2 kohast toetust.
5.           Liikmesriigid võivad
kohaldada käesolevas peatükis osutatud toetust piirkondlikul tasandil
käesolevas lõikes sätestatud tingimustel.
Liikmesriigid määratlevad sel juhul piirkonnad
objektiivsete ja mittediskrimineerivate kriteeriumide kohaselt, nagu nende
looduslikust eripärast tingitud piirangute tunnusjooned ja agronoomiline
seisund.
Liikmesriigid jaotavad artikli 35 lõikes 1
osutatud riikliku ülemmäära piirkondade vahel objektiivsete ja
mittediskrimineerivate kriteeriumide kohaselt.
Piirkondlikul tasandil antava toetuse arvutamiseks
jagatakse kolmanda lõigu kohaselt arvutatud piirkondlik ülemmäär 26 lõike 1
kohaselt deklareeritud toetuskõlblike hektarite arvuga aladel, mille puhul on
liikmesriigid otsustanud anda käesoleva artikli lõike 2 kohast toetust.
Artikkel 35
Finantssätted
1.           Artiklis 34 osutatud toetuse
rahastamiseks võivad liikmesriigid 1. augustiks 2013 otsustada kasutada kuni
5 % II lisas sätestatud iga-aastasest riiklikust ülemmäärast.
Esimeses lõigus osutatud otsusest teavitatakse
komisjoni kõnealuses lõigus osutatud kuupäevaks.
Liikmesriigid võivad 1. augustiks 2016 vaadata
läbi oma otsuse jõustumisega alates 1. jaanuarist 2017.
2.           Vastavalt iga liikmesriigi
poolt lõike 1 kohaselt kasutatava riikliku ülemmäära protsendimäärale,
kehtestab komisjon iga aastal rakendusaktidega kõnealuse toetuse vastava
ülemmäära. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 56 lõikes
2 osutatud kontrollimenetlusele.
4. PEATÜKK
Noorte põllumajandustootjate toetus
Artikkel 36
Üldeeskirjad
1.           Liikmesriigid annavad
iga-aastast toetust noortele põllumajandustootjatele, kellel on õigus saada
toetust 1. peatükis osutatud põhitoetuskava raames.
2.           Käesoleva peatüki
kohaldamisel tähendab mõiste „noor põllumajandustootja”:
a)      füüsilisi isikuid,
kes asuvad esimest korda tegutsema põllumajandusliku majapidamise juhina või
kes on asutanud sellise ettevõtte viis aastat enne seda, kui nad esitasid
esimest korda määruse (EL) nr […] [horisontaalne ÜPP määrus] artikli 73
lõikes 1 osutatud põhitoetuskava kohase taotluse, ning
b)      kes on punktis a osutatud taotluse esitamise hetkel nooremad kui
40 aastat.
3.           Ilma et see piiraks
finantsdistsipliini, toetuse järkjärgulise vähendamise ja piiramise, artikli 7
kohaste lineaarsete vähendamiste ning määruse (EL) nr […] [horisontaalne ÜPP
määrus] artikliga 65 ettenähtud mis tahes vähendamiste ja väljaarvamiste
kohaldamist, antakse käesoleva artikli lõikes 1 osutatud lisatoetust igal
aastal pärast põllumajandustootjale antud toetusõiguste aktiveerimist.
4.           Lõikes 1 osutatud toetust
antakse põllumajandustootjale maksimaalselt viieaastaseks perioodiks. Kõnealust
perioodi vähendatakse aastate arvuga, mis jääb tegevuse alustamise ja lõike 2
punktis a osutatud taotluse esmakordse esitamise vahele.
5.           Liikmesriigid arvutavad
lõikes 1 osutatud toetuse summa igal aastal, korrutades näitaja, mis vastab
25 %-le põllumajandustootjale antud toetusõiguste keskmisest väärtusest,
artikli 26 lõike 1 kohaselt aktiveeritud toetusõiguste arvuga.
Esimese lõigu kohaldamisel võtavad liikmesriigid
arvesse järgmisi aktiveeritud toetusõiguste arvu ülempiire:
a)      kuni 25 toetusõigust
liikmesriigis, kus põllumajandusliku majapidamise keskmine suurus, nagu on
sätestatud VI lisas, on kuni 25 hektarit;
b)      mitte vähem kui 25
toetusõigust, aga mitte rohkem kui kõnealune keskmine suurus liikmesriigis, kus
põllumajandusliku majapidamise keskmine suurus VI lisa kohaselt on suurem 25
hektarit.
6.           Komisjonile antakse artikli
55 kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et määratleda tingimused,
mille kohaselt võib juriidilist isikut käsitada toetuskõlblikuna lõikes 1
osutatud toetuse saamiseks, eelkõige seoses lõike 2 punktis b sätestatud
vanusepiirangu kohaldamisega ühe või enama füüsilise isiku suhtes, kes osalevad
juriidilises isikus.
Artikkel 37
Finantssätted
1.           Artiklis
36 osutatud toetuse rahastamiseks kasutavad liikmesriigid II lisas sätestatud
iga-aastase riikliku ülemmäära protsendimäära, mis ei ole suurem kui 2 %.
Nad teavitavad komisjoni 1. augustiks 2013 toetuse rahastamiseks vajalikust
hinnangulisest protsendimäärast.
Liikmesriigid
võivad 1. augustiks 2016 vaadata läbi oma hinnangulise protsendimäära
jõustumisega alates 1. jaanuarist 2017. Nad teavitavad komisjoni 1. augustiks
2016 läbivaadatud protsendimäärast.
2.           Ilma
et see piiraks lõikes 1 sätestatud 2 % maksimummäära kohaldamist ja kui
liikmesriigis asjaomasel aastal antava toetuse kogusumma ületab lõike 4
kohaselt sätestatud ülemmäära ning kui kõnealune ülemmäär on alla 2 % II
lisas sätestatud iga-aastasest riiklikust ülemmäärast, vähendavad liikmesriigid
lineaarselt kõiki artikli 25 kohaselt kõigile põllumajandustootjatele antavaid
toetusi.
3.           Kui
liikmesriigis asjaomasel aastal antava toetuse kogusumma ületab lõike 4
kohaselt sätestatud ülemmäära ning kui kõnealune ülemmäär on 2 % II lisas
kehtestatud iga-aastasest riiklikust ülemmäärast, vähendavad liikmesriigid
lineaarselt artikli 36 kohaselt makstavaid summasid kõnealuse ülemmäära
järgimiseks.
4.           Komisjon kehtestab
rakendusaktidega igal aastal artiklis 36 osutatud toetuse vastava ülemmäära
vastavalt lõikele 1 liikmesriikide teavitatud hinnangulise protsendimäära
alusel. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 56 lõikes 2
osutatud kontrollimenetlusele.
IV JAOTIS
TOOTMISKOHUSTUSEGA SEOTUD TOETUS
1. PEATÜKK
Vabatahtlik tootmiskohustusega seotud toetus
Artikkel 38
Üldeeskirjad
1.           Liikmesriigid võivad
põllumajandustootjatele maksta tootmiskohustusega seotud toetust käesolevas
peatükis sätestatud tingimustel.
Tootmiskohustusega seotud toetust võib anda
järgmistes sektorites ja järgmistele toodetele: teravili, õliseemned, valgurikkad
kultuurid, kaunviljad, lina, kanep, riis, pähklid, kartulitärklis, piim ja
piimatooted, seemned, lamba- ja kitseliha, veise- ja vasikaliha, oliiviõli,
siidiussid, kuivsööt, humal, suhkrupeet, suhkruroog ja sigur, puu- ja köögivili
ning lühikese raieringiga madalmets.
2.           Tootmiskohustusega seotud
toetust võib anda üksnes sektoritele või liikmesriigi piirkondadele, kus
teatavaid põllumajanduslikke tootmisviise või põllumajandussektoreid peetakse
majanduslikel ja/või sotsiaalsetel ja/või keskkonnaalastel põhjustel eriti
tähtsaks, kuid mille puhul esineb teatavaid raskusi.
3.           Erandina lõikest 2 võib
tootmiskohustusega seotud toetust anda ka põllumajandustootjatele, kes omasid
31. detsembril 2013 määruse (EÜ) nr 1782/2003 III jaotise 3. peatüki 2. jao ja
artikli 71m kohaselt ning kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikliga 60 ja
artikli 65 neljanda lõiguga antud toetusõigusi; ning kellel ei ole
toetuskõlblikke hektareid toetusõiguste aktiveerimiseks käesoleva määruse III
jaotise 1. peatükis osutatud põhitoetuskava raames.
4.           Tootmiskohustusega seotud
toetust võib anda üksnes määral, mis on vajalik praeguse tootmistaseme
säilitamise innustamiseks asjaomastes piirkondades.
5.           Tootmiskohustusega seotud
toetust makstakse iga-aastase toetusena ja määratletud koguselise piirangu
ulatuses; toetus põhineb kindlaksmääratud aladel ja saagikusel või
kindlaksmääratud loomade arvul.
6.           Käesoleva artikli kohaselt
makstav mis tahes tootmiskohustusega seotud toetus on kooskõlas muude liidu
meetmete ja poliitikatega.
7.           Komisjonile antakse artikli
55 kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte seoses:
a)      käesolevas peatükis
osutatud toetuse andmise tingimustega;
b)      eeskirjadega
kooskõla kohta muude liidu meetmetega ning toetuse kumuleerumise kohta.
Artikkel 39
Finantssätted
1.           Vabatahtliku
tootmiskohustusega seotud toetuse rahastamiseks võivad liikmesriigid kõnealuse
toetuse esimesele rakendamisaastale eelneva aasta 1. augustiks otsustada
kasutada kuni 5 % II lisas sätestatud iga-aastasest riiklikust
ülemmäärast.
2.           Erandina lõikest 1 võivad
liikmesriigid otsustada kasutada kuni 10 % II lisas sätestatud
iga-aastasest riiklikust ülemmäärast, tingimusel et:
a)       nad kohaldasid kuni 31. detsembrini 2013 määruse (EÜ) nr 73/2009
V jaotises sätestatud ühtse pindalatoetuse kava või nad rahastasid meetmeid
kõnealuse määruse artikli 111 alusel või nende suhtes on tehtud artikli 69
lõikega 5 ettenähtud erand või Malta puhul kõnealuse määruse artikli 69 lõikega
1 ettenähtud erand; ja/või
b)       nad suunasid ajavahemikul 2010–2013 vähemalt ühel aastal enam
kui 5 % summadest, mis olid eraldatud määruse (EÜ) nr 73/2009 III, IV ja V
jaotisega (välja arvatud IV jaotise 1. peatüki 6. jagu) ettenähtud otsetoetuste
andmiseks, määruse (EÜ) nr 73/2009 III jaotise 2. peatüki 2. jaos sätestatud meetmete
rahastamiseks, kõnealuse määruse artikli 68 lõike 1 punkti a alapunktidega i–iv
ning lõike 1 punktidega b ja e ettenähtud toetuseks või kõnealuse määruse IV
jaotise 1. peatüki (välja arvatud 6. jagu) kohasteks meetmeteks.
3.           Erandina lõikest 2 võivad
liikmesriigid, kes suunasid ajavahemikul 2010–2013 vähemalt ühel aastal enam
kui 10 % summadest, mis olid eraldatud määruse (EÜ) nr 73/2009 III, IV ja
V jaotisega (välja arvatud IV jaotise 1. peatüki 6. jagu) ettenähtud
otsetoetuste andmiseks, määruse (EÜ) nr 73/2009 III jaotise 2. peatüki 2. jaos
sätestatud meetmete rahastamiseks, kõnealuse määruse artikli 68 lõike 1 punkti
a alapunktidega i–iv ning lõike 1 punktidega b ja e ettenähtud toetuseks või
kõnealuse määruse IV jaotise 1. peatüki (välja arvatud 6. jagu) kohasteks
meetmeteks, pärast komisjoni artikli 41 kohase heakskiidu saamist otsustada
kasutada enam kui 10 % II lisas sätestatud iga-aastasest riiklikust
ülemmäärast.
4.           Liikmesriigid võivad 1.
augustiks 2016 vaadata oma lõigete 1–3 kohase otsuse läbi ja teha alates 2017.
aastast jõustuva otsuse:
a)      suurendada lõigete 1
ja 2 kohaselt kindlaksmääratud protsendimäära kõnealustes lõigetes sätestatud
piirides, kui see on asjakohane ning vajaduse korral muuta toetuse andmise
tingimusi;
b)      vähendada tootmiskohustusega
seotud toetuse rahastamiseks kasutatavat protsendimäära ja vajaduse korral
muuta kõnealuse toetuse andmise tingimusi;
c)      lõpetada käesoleva
peatüki kohase toetuse andmine.
5.           Komisjon kehtestab
rakendusaktidega igal aastal toetuse vastava ülemmäära, võttes aluseks iga
liikmesriigi lõigete 1–4 kohaselt tehtud otsuse kasutatava riikliku ülemmäära
osakaalu kohta. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 56
lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusele.
Artikkel 40
Teavitamine
1.           Artiklis 39 osutatud
otsustest teavitatakse komisjoni kõnealuses artiklis osutatud kuupäevaks ning
teade sisaldab, välja arvatud artikli 39 lõike 4 punktis c osutatud otsuse
puhul, teavet sihtpiirkondade, valitud põllumajanduslike tootmisviiside või
valitud sektorite ja antava toetuse taseme kohta.
2.           Artikli 39 lõigetes 2 ja 3
või vajaduse korral artikli 39 lõike 4 punktis a osutatud otsused hõlmavad ka
üksikasjalikku kirjeldust sihtpiirkonna konkreetse olukorra ning
põllumajanduslike tootmisviiside või konkreetsete põllumajandussektorite
eripära kohta, millest tingituna ei ole artikli 39 lõikes 1 osutatud
protsendimäär piisav artikli 38 lõikes 2 osutatud raskuste lahendamiseks ning
mistõttu on toetuse taseme tõstmine õigustatud.
Artikkel 41
Komisjoni
heakskiit
1.           Komisjon kiidab rakendusaktiga
artikli 39 lõikes 3 või vajaduse korral artikli 39 lõike 4 punktis a osutatud
otsuse heaks, kui asjaomases piirkonnas või sektoris on tõendatud üks
järgmistest vajadustest:
a)      vajadus säilitada
eriliste tootmismeetodite teatav tase alternatiivide puudumise tõttu ning
vajadus vähendada tootmisest loobumise ohtu ja sellest tulenevaid sotsiaalseid
ja/või keskkonnaprobleeme;
b)      vajadus tagada
kohalikule töötlevale tööstusele tarnete stabiilsus, vältides seega kaasneda
võivate ümberstruktureerimiste negatiivseid sotsiaalseid ja majanduslikke
tagajärgi;
c)      vajadus hüvitada
ebasoodsaid asjaolusid, mis mõjutavad konkreetses sektoris
põllumajandustootjaid asjaomasel turul jätkuvate häirete tulemusena;
d)      vajadus sekkuda, kui
käesoleva määruse, määruse (EL) nr […] [maaelu arengu määrus] või mis tahes
heakskiidetud riigiabikava kohaselt antava muu toetuse olemasolu on ebapiisav
vastamaks punktides a, b ja c osutatud vajadustele.
2.           Komisjon võtab
rakendusaktidega vastu eeskirjad hindamismenetluse ja lõikes 1 osutatud otsuste
heakskiitmise kohta. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli
56 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusele.
2. PEATÜKK
Puuvilla eritoetus
Artikkel 42
Reguleerimisala
Toetust makstakse CN-koodi
5201 00 alla kuuluvat puuvilla tootvatele põllumajandustootjatele käesolevas
peatükis sätestatud tingimustel („puuvilla eritoetus”).
Artikkel 43
Toetuskõlblikkus
1.           Puuvilla eritoetust makstakse
toetuskõlbliku puuvillakasvatusmaa hektari kohta. Toetuskõlblikuna käsitatakse
maad, mis paikneb põllumajandusmaal, millel liikmesriik on puuvillakasvatuse
heaks kiitnud, sellele on külvatud heakskiidetud sorte ja saagi tegelik
koristamine sellelt toimub normaalsetel kasvutingimustel.
Puuvilla eritoetust makstakse veatu ja standardse
turustuskvaliteediga puuvilla eest.
2.           Liikmesriigid kiidavad
käesoleva artikli lõikes 1 osutatud maa ja sordid heaks kooskõlas lõike 3
kohaselt vastuvõetavate eeskirjade ja tingimustega.
3.           Selleks et tagada puuvilla
eritoetuse tõhus haldamine, antakse komisjonile artikli 55 kohaselt õigus võtta
vastu delegeeritud õigusakte seoses eeskirjade ja tingimustega maa ja sortide
heakskiitmise kohta puuvilla eritoetuse puhul.
4.           Komisjon võtab
rakendusaktidega vastu eeskirjad heakskiitmise menetluse ja tootjatele
kõnealusest heakskiitmisest teatamise kohta. Kõnealused rakendusaktid võetakse
vastu vastavalt artikli 56 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusele.
Artikkel 44
Baaskülvipinnad, kindlad saagikused ja võrdlussummad
1.           Kehtestatakse järgmised
riiklikud baaskülvipinnad:
–
Bulgaaria: 3 342 ha,
–
Kreeka: 250 000 ha,
–
Hispaania: 48 000 ha,
–
Portugal: 360 ha.
2.           Kehtestatakse järgmised
kindlad saagikused võrdlusperioodil:
–
Bulgaaria: 1,2 tonni/ha,
–
Kreeka: 3,2 tonni/ha,
–
Hispaania: 3,5 tonni/ha,
–
Portugal: 2,2 tonni/ha.
3.           Puuvilla eritoetuse summa iga
toetuskõlbliku hektari kohta määratakse, korrutades lõikes 2 kehtestatud
saagikused järgmiste võrdlussummadega:
–
Bulgaaria: 523,02 eurot 2014. aastal, 588,06 eurot
2015. aastal ning 661,79 eurot alates 2016. aastast;
–
Kreeka: 238,86 eurot;
–
Hispaania: 369,33 eurot;
–
Portugal: 232,57 eurot.
4.           Kui puuvilla toetuskõlblik
pindala teatavas liikmesriigis ja teataval aastal ületab lõikes 1
kehtestatud baaskülvipinna, vähendatakse lõikes 3 osutatud summat
kõnealuse liikmesriigi puhul võrdeliselt baaskülvipinna ületamisega.
5.           Puuvilla eritoetuse
kohaldamiseks antakse komisjonile artikli 55 kohaselt õigus võtta vastu
delegeeritud õigusaktid seoses eeskirjadega puuvilla eritoetuse andmise
tingimuste kohta, sealhulgas eeskirjad toetuskõlblikkuse nõuete ja
agronoomiatavade kohta.
6.           Komisjon võib
rakendusaktidega kehtestada eeskirjad lõikes 4 osutatud vähendamise arvutamise
kohta. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 56 lõikes 2
osutatud kontrollimenetlusele.
Artikkel 45
Heakskiidetud tootmisharudevahelised organisatsioonid
1.           Käesolevas peatükis tähendab
„heakskiidetud tootmisharudevaheline organisatsioon” juriidilist isikut, mis
koosneb puuvilla tootvatest põllumajandustootjatest ja vähemalt ühest
toorpuuvillatöötlejast ning mille tegevus on järgmine:
a)      kaasaaitamine
puuvilla turuleviimise paremale koordineerimisele, eelkõige teadus- ja
turu-uuringute abil;
b)      liidu eeskirjadele
vastavate standardsete lepinguvormide koostamine;
c)      tootmise
orienteerimine toodetele, mis eelkõige kvaliteedi poolest ja tarbijakaitse
seisukohalt vastavad paremini turu vajadustele ja tarbijanõudlusele;
d)      meetodite ja
vahendite ajakohastamine tootekvaliteedi parandamiseks;
e)      turustrateegiate
väljatöötamine puuvilla müügiedenduseks kvaliteedi sertifitseerimissüsteemide
kaudu.
2.           Liikmesriik, kus toorpuuvilla
töötlejad on asutatud, kiidab heaks tootmisharudevahelise organisatsiooni, mis
täidab lõikes 3 osutatud kriteeriume.
3.           Komisjonile antakse artikli
55 kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte seoses järgnevaga:
a)      tootmisharudevaheliste
organisatsioonide heakskiitmise kriteeriumid,
b)      tootjate kohustused;
c)      eeskirjad olukorra
kohta, kus heakskiidetud tootmisharudevaheline organisatsioon ei vasta
kõnealustele kriteeriumidele.
Artikkel 46
Toetuse maksmine
1.           Põllumajandustootjatele
makstakse puuvilla eritoetust toetuskõlbliku hektari kohta vastavalt
artiklile 44.
2.           Põllumajandustootjatele, kes
on heakskiidetud tootmisharudevaheliste organisatsioonide liikmed, makstakse
puuvilla eritoetust artikli 44 lõikes 1 sätestatud baaskülvipinna
toetuskõlbliku hektari kohta, mida suurendatakse kahe euro võrra.
V JAOTIS
Väikepõllumajandustootjate kava
Artikkel 47
Üldeeskirjad
1.           Põllumajandustootjad, kellel
on artikli 21 kohaselt 2014. aastal jaotatud toetusõigused ja kes vastavad
artikli 10 lõikega 1 ettenähtud miinimumnõuetele, võivad valida, kas osaleda
käesolevas jaotises sätestatud tingimuste alusel lihtsustatud kavas (edaspidi
„väikepõllumajandustootjate kava”).
2.           Väikepõllumajandustootjate
kava kohased toetused asendavad III ja IV jaotise kohaselt makstavad toetused.
3.           Väikepõllumajandustootjate
kavas osalevad põllumajandustootjad on vabastatud III jaotise 2. peatükiga
ettenähtud põllumajandustavade järgimisest.
4.           Liikmesriigid
tagavad, et toetust ei anta põllumajandustootjatele, kelle puhul on alates
käesoleva komisjoni määruse eelnõu avaldamise kuupäevast tehtud kindlaks, et
nad jagavad oma põllumajandusliku majapidamise üksnes selleks, et saada toetust
väikepõllumajandustootjate kava alusel. See kehtib ka põllumajandustootjate
suhtes, kelle põllumajanduslikud majapidamised on moodustatud sellise jagamise
tulemusel.
Artikkel 48
Osalemine
Väikepõllumajandustootjate
kavas osaleda soovivad põllumajandustootjad esitavad selleks taotluse 15.
oktoobriks 2014.
Põllumajandustootjad,
kes ei ole esitanud 15. oktoobriks 2014. aastaks taotlust osaleda
väikepõllumajandustootjate kavas või kes ei soovi enam selles pärast kõnealust
kuupäeva osaleda või kes on välja valitud määruse (EL) nr […] [maaelu arengu
määrus] artikli 20 lõike 1 punkti c kohase toetuse saamiseks, ei saa enam
kõnealuses kavas osaleda.
Artikkel 49
Toetussumma
1.
Liikmesriigid kehtestavad
väikepõllumajandustootjate kava kohase iga-aastase toetussumma ühel järgmistest
tasemetest, mille suhtes kehtivad lõiked 2 ja 3:
a)      summa, mis ei ületa
15 % keskmisest riiklikust toetusest toetusesaaja kohta;
b)      summa, mis vastab
keskmisele riiklikule toetusele hektari kohta, mida on korrutatud hektarite
arvule vastava näitajaga, mis ei ole rohkem kui kolm.
Liikmesriigid kehtestavad esimese lõigu punktis a
osutatud riikliku keskmise, võttes aluseks II lisas 2019. kalendriaastaks
sätestatud riikliku ülemmäära ning artikli 21 lõike 1 kohaselt toetusõigusi
saanud põllumajandustootjate arvu.
Liikmesriigid kehtestavad esimese lõigu punktis b
osutatud riikliku keskmise, võttes aluseks II lisas 2019. kalendriaastaks
sätestatud riikliku ülemmäära ning artikli 26 kohaselt 2014. aastal
deklareeritud toetuskõlblike hektarite arvu.
2.
Lõikes 1 osutatud summa jääb 500 euro ja 1 000 euro
vahele. Ilma et see piiraks artikli 51 lõike 1 kohaldamist ning juhul, kui
lõike 1 kohaldamise tulemusel jääb summa alla 500 euro või on suurem kui
1 000 eurot, ümardatakse kõnealune summa vastavalt üles- või allapoole
miinimum- või maksimumsummaks.
3.
Erandina lõikest 2 võib Küprosel ja Maltal lõikes 1
osutatud summa väärtuseks kehtestada vähem kui 500 eurot, kuid mitte vähem kui
200 eurot.
Artikkel 50
Eritingimused
1.
Väikepõllumajandustootjate kavas osalemise aja
jooksul peab põllumajandustootja:
a)      säilitama vähemalt sellise arvu hektareid, mis vastab tema
toetusõiguste arvule;
b)      vastama artikli 10 lõike 1 punktiga b ettenähtud miinimumnõudele.
2.
Toetusõigusi, mida väikepõllumajandustootjate kavas
osalev põllumajandustootja on artiklite 25 ja 26 kohaselt 2014. aastal
aktiveerinud, käsitatakse aktiveeritud toetusõigustena kogu põllumajandustootja
kõnealuses kavas osalemise aja jooksul.
Toetusõigusi, mida põllumajandustootja omas
kõnealuses kavas osalemise aja jooksul, ei käsitata kasutamata toetusõigustena,
mis tagastatakse riiklikusse reservi artikli 24 lõike 1 punkti b tähenduses.
3.
Erandina artiklist 27 ei saa
väikepõllumajandustootjate kavas osalevate põllumajandustootjate toetusõigusi
üle anda, välja arvatud tegeliku või eeldatava pärandi korral.
Põllumajandustootjatel, kes saavad tegeliku või
eeldatava pärandi korral toetusõigused väikepõllumajandustootjate kavas
osalevalt põllumajandustootjalt, on õigus kõnealuses kavas osaleda, tingimusel
et nad vastavad põhitoetuskava raames toetuse saamise tingimustele ning nad
pärivad kõik toetusõigused, mis olid põllumajandustootjal, kellelt nad
toetusõigused said.
4.
Komisjonile antakse artikli 55 kohaselt õigus võtta
vastu delegeeritud õigusakte seoses kavas osalemise tingimustega, juhul kui
osaleva põllumajandustootja olukord muutub.
Artikkel 51
Finantssätted
5.
Käesolevas jaotises osutatud toetuse rahastamiseks
lahutavad liikmesriigid summad, mis vastavad summadele, mille saamiseks oleks
väikepõllumajandustootjatel õigus III jaotise 1. peatükis osutatud
põhitoetusena, III jaotise 2. peatükis osutatud kliimat ja keskkonda säästvate
põllumajandustavadega seotud toetusena ning vajaduse korral III jaotise 3.
peatükis osutatud looduslikust eripärast tingitud piirangutega alade toetusena,
III jaotise 4. peatükis osutatud noorte põllumajandustootjate toetusena ning IV
jaotises osutatud vabatahtliku tootmiskohustusega seotud toetusena, maha
vastavate toetuste jaoks ettenähtud kogusummadest.
Väikepõllumajandustootjate kava kohaselt kõigi
makstavate toetuste summa ja esimese lõigu kohaselt rahastatava kogusumma vahe
rahastatakse selliselt, et kohaldatakse lineaarset vähendamist kõigi artikli 25
kohaselt makstavate toetuste suhtes.
Tingimused, mille
põhjal esimeses lõigus osutatud summad kehtestatakse, jäävad samaks kogu
põllumajandustootja kavas osalemise aja jooksul.
6.
Juhul kui väikepõllumajandustootjate kava kohane
toetuste kogusumma ületab 10 % II lisas sätestatud iga-aastasest
riiklikust ülemmäärast, vähendavad liikmesriigid lineaarselt kooskõlas
käesoleva jaotisega makstavaid summasid kõnealuse protsendimäära järgmiseks.
VI JAOTIS
puuvillasektori riiklik ümberkorraldamiskava
Artikkel 52
Ümberkorraldamiskava
aastaeelarve kasutamine
1.           Liikmesriikide puhul, kes
kohaldasid määruse (EÜ) nr 637/2008 artikli 4 lõike 1 esimest lõiku, kantakse
jõustumisega alates 1. jaanuarist 2014 kõnealuse määruse artikli 5 lõikega 1
ettenähtud asjaomane aastaeelarve liidu täiendavate vahenditena üle määruse
(EÜ) nr […] [maaelu arengu määrus] alusel rahastatavate maaelu arengu programmide
kohastele meetmetele.
2.           Liikmesriikide puhul, kes
kohaldasid määruse (EÜ) nr 637/2008 artikli 4 lõike 1 teist lõiku, kaasatakse
nende aastaeelarve vastavalt kõnealuse määruse artikli 5 lõikele 1 jõustumisega
alates 1. jaanuarist 2017 käesoleva määruse II lisas sätestatud riikliku
ülemmäära hulka.
VII JAOTIS
LÕPPSÄTTED
1. PEATÜKK
Teavitamine ja eriolukord
Artikkel 53
Teavitamisnõuded
1.           Komisjonile
antakse artikli 55 kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusaktid vajalike
meetmete kohta seoses teabega, mida liikmesriigid peavad edastama käesoleva
määruse kohaldamiseks või otsetoetuste kontrollimiseks, järelevalveks,
hindamiseks ja auditeerimiseks, samuti rahvusvaheliste kokkulepete
rakendamiseks, sealhulgas kõnealuste kokkulepete kohased teavitamisnõuded. Seda
tehes võetakse arvesse andmevajadusi ja sünergiaid võimalike andmeallikate
vahel.
Saadud teavet võib vajaduse korral edastada või
kättesaadavaks teha rahvusvahelistele organisatsioonidele, kolmanda riigi
pädevatele asutustele ning seda võib avaldada, võttes arvesse isikuandmete
kaitset ning ettevõtjate õigustatud huvi kaitsta oma ärisaladusi.
2.           Lõikes 1
osutatud teabe edastamiseks kiirelt, tõhusalt, täpselt ja kulutõhusalt antakse
komisjonile artikli 55 kohaselt õigus kehtestada delegeeritud õigusaktidega:
a)      esitatava teabe laad
ja liik;
b)      teavitamise
meetodid;
c)      eeskirjad seoses
juurdepääsuõigustega kättesaadavaks tehtud teabele või teabesüsteemidele;
d)      teabe avaldamise
tingimused ja vahendid.
3.           Komisjon
kehtestab rakendusaktidega:
a)      eeskirjad käesoleva
artikli kohaldamiseks vajaliku teabe esitamise kohta;
b)      esitatava teabe
haldamise korra, samuti eeskirjad teatiste sisu, vormi, ajastuse, sageduse ja
tähtaegade kohta;
c)      teabe või
dokumentide liikmesriikidele, rahvusvahelistele organisatsioonidele, kolmanda
riigi pädevatele asutustele või avalikkusele edastamise ja kättesaadavaks
tegemise või avaldamise korra, võttes arvesse isikuandmete kaitset ning
põllumajandustootjate ja ettevõtjate õigustatud huvi kaitsta oma ärisaladusi.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt
artikli 56 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusele.
Artikkel 54
Konkreetsete
probleemide lahendamise meetmed
1.           Komisjon
võtab rakendusaktidega vastu eriolukorras vajalikud ja põhjendatud meetmed
konkreetsete probleemide lahendamiseks. Sellised meetmed võivad käesoleva
määruse sätetest kõrvale kalduda, kuid üksnes sellises ulatuses ja sellise aja
jooksul, mis on hädavajalik. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt
artikli 56 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusele.
2.           Nõuetekohaselt põhjendatud
tungiva kiireloomulisuse tõttu lõikes 1 osutatud meetmete puhul, võtab komisjon
vastu viivitamata kohaldatavad rakendusaktid vastavalt artikli 56 lõikes 3
osutatud menetlusele.
2. PEATÜKK
Volituste delegeerimine ja rakendussätted
Artikkel 55
Delegeerimine
1.           Komisjonile antakse õigus
võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2.           Käesolevas määruses osutatud
volitused antakse komisjonile määramata ajaks alates käesoleva määruse jõustumise
kuupäevast.
3.           Euroopa Parlament ja nõukogu
võivad käesolevas määruses osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi
võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste
delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa
Liidu Teatajas või otsuses kindlaksmääratud hilisemal kuupäeval. See ei
mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.           Niipea kui komisjon on
delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa
Parlamendile ja nõukogule.
5.           Käesoleva määruse alusel
vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub, kui Euroopa Parlament ega nõukogu
ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemisest esitanud selle
kohta vastuväiteid või kui mõlemad institutsioonid on enne selle tähtaja
möödumist teatanud komisjonile, et neil ei ole õigusaktile vastuväiteid. Kõnealust
ajavahemikku võib Euroopa Parlamendi või nõukogu taotluse korral kahe kuu võrra
pikendada.
Artikkel 56
Komiteemenetlus
1.           Komisjoni abistab otsetoetuste
komitee. Kõnealune komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2.           Käesolevale lõikele
viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
3.           Käesolevale lõikele
viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 8
koostoimes selle artikliga 5.
3. PEATÜKK
Ülemineku- ja lõppsätted
Artikkel 57
Kehtetuks
tunnustamine
1.           Määrus (EÜ) nr 637/2008
tunnistatakse kehtetuks.
Seda kohaldatakse siiski kuni 31. detsembrini 2017
liikmesriikides, kes kasutasid kõnealuse määruse artikli 4 lõike 1 teises
lõigus sätestatud võimalust.
2.           Määrus (EÜ) nr 73/2009
tunnistatakse kehtetuks.
Ilma et see piiraks lõike 3 kohaldamist
käsitatakse viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele viidetena käesolevale
määrusele ja neid loetakse vastavalt VII lisas esitatud vastavustabelile.
3.           Käesolevas määruses esitatud
viiteid määrusele (EÜ) nr 73/2009 ja määrusele (EÜ) nr 1782/2003 käsitatakse
viidetena kõnealustele määrustele sellisel kujul, mis oli jõus enne nende
kehtetuks tunnistamist.
Artikkel 58
Üleminekueeskirjad
Selleks et tagada sujuv üleminek määrusega
(EÜ) nr 73/2009 kehtestatud korralt käesoleva määruse sätetele, antakse
komisjonile artikli 55 kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte seoses
vajalike meetmetega, et kaitsta põllumajandustootjate omandatud õigusi ja
õiguspäraseid ootusi.
Artikkel 59
Jõustumine
ja kohaldamine
Käesolev määrus jõustub [seitsmendal] päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014.
Artiklit 14, artikli 20 lõiget 5, artikli 22
lõiget 6, artikli 35 lõiget 1, artikli 37 lõiget 1 ja artiklit 39 kohaldatakse
siiski alates käesoleva määruse jõustumisest.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
I LISA
Toetuskavade loetelu
 Sektor || Õiguslik alus || Märkused
 Põhitoetus || Käesoleva määruse III jaotise 1. peatükk || Tootmiskohustusega sidumata toetus
 Toetus põllumajandustootjatele, kes järgivad kliimat ja keskkonda säästvaid põllumajandustavasid || Käesoleva määruse III jaotise 2. peatükk || Tootmiskohustusega sidumata toetus
 Toetus põllumajandustootjatele looduslikust eripärast tingitud piirangutega aladel || Käesoleva määruse III jaotise 3. peatükk || Tootmiskohustusega sidumata toetus
 Noorte põllumajandustootjate lisatoetus || Käesoleva määruse III jaotise 4. peatükk || Tootmiskohustusega sidumata toetus
 Vabatahtlik tootmiskohustusega seotud toetus || Käesoleva määruse IV jaotise 1. peatükk ||
 Puuvill || Käesoleva määruse IV jaotise 2. peatükk || Pindalatoetus
 Väikepõllumajandustootjate toetus || Käesoleva määruse V jaotis || Tootmiskohustusega sidumata toetus
 Posei || Määruse (EÜ) nr 247/2006 III jaotis || Programmides kehtestatud meetmete otsetoetused
 Egeuse mere saared || Määruse (EÜ) nr 1405/2006 III peatükk || Programmides kehtestatud meetmete otsetoetused
II LISA
Artiklis 6 osutatud riiklikud ülemmäärad
   ||   ||   ||   ||   ||   || (Tuhandetes eurodes)
 Kalendriaasta || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 ja järgnev aasta
 Belgia || 553 521 || 544 065 || 534 632 || 525 205 || 525 205 || 525 205
 Bulgaaria || 655 661 || 737 164 || 810 525 || 812 106 || 812 106 || 812 106
 Tšehhi Vabariik || 892 698 || 891 875 || 891 059 || 890 229 || 890 229 || 890 229
 Taani || 942 931 || 931 719 || 920 534 || 909 353 || 909 353 || 909 353
 Saksamaa || 5 275 876 || 5 236 176 || 5 196 585 || 5 156 970 || 5 156 970 || 5 156 970
 Eesti || 108 781 || 117 453 || 126 110 || 134 749 || 134 749 || 134 749
 Iirimaa || 1 240 652 || 1 239 027 || 1 237 413 || 1 235 779 || 1 235 779 || 1 235 779
 Kreeka || 2 099 920 || 2 071 481 || 2 043 111 || 2 014 751 || 2 014 751 || 2 014 751
 Hispaania || 4 934 910 || 4 950 726 || 4 966 546 || 4 988 380 || 4 988 380 || 4 988 380
 Prantsusmaa || 7 732 611 || 7 694 854 || 7 657 219 || 7 619 511 || 7 619 511 || 7 619 511
 Itaalia || 4 023 865 || 3 963 007 || 3 902 289 || 3 841 609 || 3 841 609 || 3 841 609
 Küpros || 52 273 || 51 611 || 50 950 || 50 290 || 50 290 || 50 290
 Läti || 163 261 || 181 594 || 199 895 || 218 159 || 218 159 || 218 159
 Leedu || 396 499 || 417 127 || 437 720 || 458 267 || 458 267 || 458 267
 Luksemburg || 34 313 || 34 250 || 34 187 || 34 123 || 34 123 || 34 123
 Ungari || 1 298 104 || 1 296 907 || 1 295 721 || 1 294 513 || 1 294 513 || 1 294 513
 Malta || 5 316 || 5 183 || 5 050 || 4 917 || 4 917 || 4 917
 Madalmaad || 806 975 || 792 131 || 777 320 || 762 521 || 762 521 || 762 521
 Austria || 707 503 || 706 850 || 706 204 || 705 546 || 705 546 || 705 546
 Poola || 3 038 969 || 3 066 519 || 3 094 039 || 3 121 451 || 3 121 451 || 3 121 451
 Portugal || 573 046 || 585 655 || 598 245 || 610 800 || 610 800 || 610 800
 Rumeenia || 1 472 005 || 1 692 450 || 1 895 075 || 1 939 357 || 1 939 357 || 1 939 357
 Sloveenia || 141 585 || 140 420 || 139 258 || 138 096 || 138 096 || 138 096
 Slovakkia || 386 744 || 391 862 || 396 973 || 402 067 || 402 067 || 402 067
 Soome || 533 932 || 534 315 || 534 700 || 535 075 || 535 075 || 535 075
 Rootsi || 710 853 || 711 798 || 712 747 || 713 681 || 713 681 || 713 681
 Ühendkuningriik || 3 624 384 || 3 637 210 || 3 650 038 || 3 662 774 || 3 662 774 || 3 662 774
III LISA
Artiklis 7 osutatud netoülemmäärad
   ||   ||   ||   ||   ||   || (Miljonites eurodes)
   Kalendriaasta   || 2014   || 2015   || 2016   || 2017   || 2018   || 2019 ja järgnev aasta
 Belgia || 553,5 || 544,1 || 534,6 || 525,2 || 525,2 || 525,2
 Bulgaaria || 656,2 || 733,6 || 799,7 || 801,2 || 801,2 || 801,2
 Tšehhi Vabariik || 892,5 || 891,7 || 890,9 || 890,0 || 890,0 || 890,0
 Taani || 942,8 || 931,6 || 920,4 || 909,3 || 909,3 || 909,3
 Saksamaa || 5 275,3 || 5 235,6 || 5 196,1 || 5 156,5 || 5 156,5 || 5 156,5
 Eesti || 108,8 || 117,5 || 126,1 || 134,7 || 134,7 || 134,7
 Iirimaa || 1 240,7 || 1 239,0 || 1 237,4 || 1 235,8 || 1 235,8 || 1 235,8
 Kreeka || 2 253,2 || 2 226,5 || 2 199,8 || 2 173,1 || 2 173,1 || 2 173,1
 Hispaania || 4 978,9 || 4 994,4 || 5 010,0 || 5 031,4 || 5 031,4 || 5 031,4
 Prantsusmaa || 7 732,6 || 7 694,9 || 7 657,2 || 7 619,5 || 7 619,5 || 7 619,5
 Itaalia || 4 023,6 || 3 962,8 || 3 902,1 || 3 841,4 || 3 841,4 || 3 841,4
 Küpros || 52,3 || 51,6 || 51,0 || 50,3 || 50,3 || 50,3
 Läti || 163,3 || 181,6 || 199,9 || 218,2 || 218,2 || 218,2
 Leedu || 396,5 || 417,0 || 437,6 || 458,1 || 458,1 || 458,1
 Luksemburg || 34,3 || 34,2 || 34,2 || 34,1 || 34,1 || 34,1
 Ungari || 1 289,2 || 1 288,0 || 1 286,8 || 1 285,7 || 1 285,7 || 1 285,7
 Malta || 5,3 || 5,2 || 5,0 || 4,9 || 4,9 || 4,9
 Madalmaad || 807,0 || 792,1 || 777,3 || 762,5 || 762,5 || 762,5
 Austria || 707,5 || 706,9 || 706,2 || 705,5 || 705,5 || 705,5
 Poola || 3 038,9 || 3 066,4 || 3 093,9 || 3 121,4 || 3 121,4 || 3 121,4
 Portugal || 573,2 || 585,8 || 598,4 || 611,0 || 611,0 || 611,0
 Rumeenia || 1 468,0 || 1 684,0 || 1 880,9 || 1 924,0 || 1 924,0 || 1 924,0
 Sloveenia || 141,6 || 140,4 || 139,3 || 138,1 || 138,1 || 138,1
 Slovakkia || 384,4 || 389,5 || 394,5 || 399,4 || 399,4 || 399,4
 Soome || 533,9 || 534,3 || 534,7 || 535,1 || 535,1 || 535,1
 Rootsi || 710,9 || 711,8 || 712,7 || 713,7 || 713,7 || 713,7
 Ühendkuningriik || 3 534,9 || 3 547,1 || 3 559,2 || 3 571,3 || 3 571,3 || 3 571,3
IV LISA
Artikli 10 lõike 1
kohaselt kohaldatavad koefitsiendid
 Liikmesriik || Eurokünnise piir (Artikli 10 lõike 1 punkt a) || Hektarikünnise piir (artikli 10 lõike 1 punkt b)
 Belgia || 400 ||                                 2
 Bulgaaria || 200 ||                                 0,5
 Tšehhi Vabariik || 200 ||                                 5
 Taani || 300 ||                                 5
 Saksamaa || 300 ||                                 4
 Eesti || 100 ||                                 3
 Iirimaa || 200 ||                                 3
 Kreeka || 400 ||                                 0,4
 Hispaania || 300 ||                                 2
 Prantsusmaa || 300 ||                                 4
 Itaalia || 400 ||                                 0,5
 Küpros || 300 ||                                 0,3
 Läti || 100 ||                                 1
 Leedu || 100 ||                                 1
 Luksemburg || 300 ||                                 4
 Ungari || 200 ||                                 0,3
 Malta || 500 ||                                 0,1
 Madalmaad || 500 ||                                 2
 Austria || 200 ||                                 2
 Poola || 200 ||                                 0,5
 Portugal || 200 ||                                 0,3
 Rumeenia || 200 ||                                 0,3
 Sloveenia || 300 ||                                 0,3
 Slovakkia || 200 ||                                 2
 Soome || 200 ||                                 3
 Rootsi || 200 ||                                 4
 Ühendkuningriik || 200 ||                                 5
V LISA
Bulgaaria ja Rumeenia
suhtes kohaldatavad artiklites 16 ja 17 osutatud finantssätted
A.        Summad
artiklis 16 osutatud toetuste riiklike ülemmäärade arvutamiseks:
(tuhandetes
eurodes)
   || 2014 || 2015
 Bulgaaria || 805 847 || 808 188
 Rumeenia || 1 802 977 || 1 849 068
B.         Täiendavate
riiklike otsetoetuste kogusumma lisaks artikli 17 lõikes 2 osutatud
põhitoetuskavale:
(tuhandetes
eurodes)
   || 2014 || 2015
 Bulgaaria || 150 186 || 71 024
 Rumeenia || 330 971 || 156 618
C.        Täiendavate
riiklike otsetoetuste kogusumma lisaks artikli 17 lõikes 3 osutatud puuvilla
eritoetuskavale:
(eurodes)
   || 2014 || 2015
 Bulgaaria || 556 523 || 295 687
VI LISA
Artikli 36 lõike 5 alusel
kohaldatav põllumajandusliku majapidamise keskmine suurus
 Liikmesriik || Põllumajandusliku majapidamise keskmine suurus (hektarites)
 Belgia || 29
 Bulgaaria || 6
 Tšehhi Vabariik || 89
 Taani || 60
 Saksamaa || 46
 Eesti || 39
 Iirimaa || 32
 Kreeka || 5
 Hispaania || 24
 Prantsusmaa || 52
 Itaalia || 8
 Küpros || 4
 Läti || 16
 Leedu || 12
 Luksemburg || 57
 Ungari || 7
 Malta || 1
 Madalmaad || 25
 Austria || 19
 Poola || 6
 Portugal || 13
 Rumeenia || 3
 Sloveenia || 6
 Slovakkia || 28
 Soome || 34
 Rootsi || 43
 Ühendkuningriik || 54
VII LISA
VASTAVUSTABEL
 Määrus (EÜ) nr 73/2009 || Käesolev määrus || Määrus (EL) nr […] [horisontaalne ÜPP määrus]
 Artikkel 1 || Artikkel 1 || -
 - || Artikkel 2 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 || -
 - || Artikli 5 lõige 2 || -
 Artikkel 3 || Artikkel 5 || -
 Artikli 4 lõige 1 || - || Artikkel 91
 Artikli 4 lõige 2 || - || Artikkel 95
 Artikkel 5 || - || Artikkel 93
 Artikli 6 lõige 1 || - || Artikkel 94
 Artikli 6 lõige 2 || - || -
 Artikkel 7 || - || -
 Artikli 8 lõiked 1 ja 2 || Artikli 7 lõiked 1 ja 3 || -
 - || Artikli 7 lõige 2 || -
 Artikkel 9 || - || -
 Artikkel 10 || - || -
 Artikli 11 lõiked 1 ja 2 || - || Artikli 25 lõiked 1 ja 2
 - || Artikkel 8 || -
 Artikli 12 lõiked 1 ja 2 || - || Artikkel 12
 Artikli 12 lõige 3 || - || Artikkel 14
 Artikli 12 lõige 4 || - || -
 Artikkel 13 || - || Artikli 13 lõige 2
 Artikkel 14 || - || Artikkel 68
 Artikkel 15 || - || Artikkel 69
 Artikkel 16 || - || Artikkel 70
 Artikkel 17 || - || Artikkel 71
 Artikkel 18 || - || Artikkel 72
 Artikkel 19 || - || Artikkel 73
 Artikkel 20 || - || Artikkel 75
 Artikkel 21 || - || Artikli 75 lõige 4
 Artikkel 22 || - || Artikkel 96
 Artikkel 23 || - || Artikkel 97
 Artikkel 24 || - || Artikkel 99
 Artikkel 25 || - || Artikkel 100
 Artikkel 26 || - || Artikkel 63
 Artikli 27 lõige 1 || - || Artikli 102 lõige 3
 Artikli 27 lõige 2 || - || Artikkel 49
 Artikli 27 lõige 3 || - || Artikli 69 lõige 3
 - || Artikkel 9 || -
 Artikli 28 lõiked 1 ja 2 || Artikli 10 lõiked 1, 3 ja 4 || -
 - || Artikli 10 lõige 2 || -
 Artikli 28 lõige 3 || Artikli 23 lõike 1 punkti a alapunkt ii || -
 - || Artikli 23 lõike 1 punkti a alapunkt i, artikli 23 lõike 1 punktid c ja d || -
 - || Artikkel 11 || -
 Artikkel 29 || - || Artikkel 76
 Artikkel 30 || - || Artikkel 62
 Artikkel 31 || - || Artikli 2 lõige 2
 Artikkel 32 || Artikkel 15 || -
 Artikli 33 lõige 1 || Artikli 18 lõige 1 || -
 - || Artikli 18 lõige 2 || -
 Artikli 34 lõiked 1 ja 2 || Artikli 25 lõiked 1 ja 2 || -
 Artikkel 35 || Artikkel 26 || -
 Artikkel 36 || - || -
 Artikkel 37 || Artikkel 12 || -
 - || Artikkel 14 || -
 Artikkel 38 || - || -
 Artikli 39 lõige 1 || Artikli 25 lõige 3 || -
 Artikli 40 lõige 1 || Artikli 6 lõige 1 || -
 Artikli 40 lõige 2 || Artikli 19 lõige 3 || -
 Artikli 41 lõige 1 || Artikli 23 lõige 1 || -
 Artikli 41 lõige 2 || Artikli 23 lõiked 3 ja 4 || -
 Artikli 41 lõige 3 || Artikli 23 lõike 5 punkt a || -
 Artikli 41 lõige 5 || Artikli 23 lõike 5 punkt b || -
 - || Artikli 23 lõiked 2, 6 ja 7 || -
 Artikli 41 lõige 6 || Artikli 22 lõige 4 || -
 Artikkel 42 || Artikli 24 lõike 1 punkt b || -
 Artikli 43 lõiked 1 ja 2 || Artikli 25 lõiked 1 ja 2 || -
 Artikli 43 lõige 3 || - || -
 Artikkel 44 || - || -
 Artikkel 45 || - || -
 - || - || -
 - || Artikli 19 lõiked 1 ja 2 || -
 Artikli 46 lõiked 1–4 || Artikli 20 lõiked 1–4 || -
 Artikli 46 lõige 5 || - || -
 - || Artikkel 21 ||
 Artikli 47 lõige 1 || - || -
 Artikli 47 lõige 2 || Artikli 22 lõike 1 piirkondlikul tasandil kohaldamine || -
 - || Artikli 22 lõike 1 riiklikul tasandil kohaldamine || -
 - || Artikli 22 lõiked 2, 3, 5, 6 ja 7 || -
 Artikkel 48 || - || -
 Artikkel 49 || - || -
 Artikkel 50 || - || -
 Artikkel 51 || - || -
 Artikkel 52 || - || -
 Artikkel 53 || - || -
 Artikkel 54 || - || -
 Artikkel 55 || - || -
 Artikkel 56 || - || -
 Artikkel 57 || - || -
 Artikkel 58 || - || -
 Artikkel 59 || - || -
 Artikkel 60 || - || -
 Artikkel 61 || - || -
 Artikkel 62 || - || -
 Artikkel 63 || - || -
 Artikkel 64 || - || -
 Artikkel 65 || - || -
 Artikkel 66 || - || -
 Artikkel 67 || - || -
 Artikkel 68 || - || -
 Artikkel 69 || - || -
 Artikkel 70 || - || -
 Artikkel 71 || - || -
 Artikkel 72 || - || -
 Artikkel 73 || - || -
 Artikkel 74 || - || -
 Artikkel 75 || - || -
 Artikkel 76 || - || -
 Artikkel 77 || - || -
 Artikkel 78 || - || -
 Artikkel 79 || - || -
 Artikkel 80 || - || -
 Artikkel 81 || - || -
 Artikkel 82 || - || -
 Artikkel 83 || - || -
 Artikkel 84 || - || -
 Artikkel 85 || - || -
 Artikkel 86 || - || -
 Artikkel 87 || - || -
 Artikkel 88 || Artikkel 42 || -
 Artikkel 89 || Artikkel 43 || -
 Artikkel 90 || Artikkel 44 || -
 Artikkel 91 || Artikkel 45 || -
 Artikkel 92 || Artikkel 46 || -
 Artikkel 93 || - || -
 Artikkel 94 || - || -
 Artikkel 95 || - || -
 Artikkel 96 || - || -
 Artikkel 97 || - || -
 Artikkel 98 || - || -
 Artikkel 99 || - || -
 Artikkel 100 || - || -
 Artikkel 101 || - || -
 Artikkel 102 || - || -
 Artikkel 103 || - || -
 Artikkel 104 || - || -
 Artikkel 105 || - || -
 Artikkel 106 || - || -
 Artikkel 107 || - || -
 Artikkel 108 || - || -
 Artikkel 109 || - || -
 Artikkel 110 || - || -
 Artikkel 111 || - || -
 Artikkel 112 || - || -
 Artikkel 113 || - || -
 Artikkel 114 || - || -
 Artikkel 115 || - || -
 Artikkel 116 || - || -
 Artikkel 117 || - || -
 Artikkel 118 || - || -
 Artikkel 119 || - || -
 Artikkel 120 || - || -
 Artikkel 121 || Artikkel 16 || -
 Artikkel 122 || - || -
 Artikkel 123 || - || -
 Artikkel 124 || - || -
 Artikli 124 lõige 6 || - || Artikkel 98
 Artikkel 125 || - || -
 Artikkel 126 || - || -
 Artikkel 127 || - || -
 Artikkel 128 || - || -
 Artikkel 129 || - || -
 Artikkel 130 || - || -
 Artikkel 131 || - || -
 Artikkel 132 || Artikkel 17 || -
 Artikkel 133 || - || -
 - || Artikkel 28 || -
 - || Artikkel 29 || -
 - || Artikkel 20 || -
 - || Artikkel 31 || -
 - || Artikkel 32 || -
 - || Artikkel 33 || -
 - || Artikkel 34 || -
 - || Artikkel 35 || -
 - || Artikkel 36 || -
 - || Artikkel 37 || -
 - || Artikkel 47 || -
 - || Artikkel 48 || -
 - || Artikkel 49 || -
 - || Artikkel 50 || -
 - || Artikkel 51 || -
 Artikkel 134 || - || -
 Artikkel 135 || - || -
 Artikkel 136 || - || -
 - || Artikkel 52 || -
 Artikkel 137 || - || -
 Artikkel 138 || Artikkel 3 || -
 Artikkel 139 || Artikkel 13 || -
 Artikkel 140 || Artikkel 53 || -
 Artikkel 141 || Artikkel 56 || -
 Artikkel 142 || Artikkel 55 || -
 Artikli 142 punkt r || Artikkel 54 || -
 Artikkel 143 || - || -
 Artikkel 144 || - || -
 Artikkel 145 || - || -
 Artikkel 146 || Artikkel 55 || -
 Artikkel 146a || - || -
 Artikkel 147 || Artikkel 56 || -
 Artikkel 148 || - || -
 Artikkel 149 || Artikkel 57 || -
FINANTSSELGITUS

1.
ETTEPANEKU/ALGATUSE RAAMISTIK
1.1.
Ettepaneku/algatuse nimetus

-        Ettepanek:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse ühise
põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele
makstavate otsetoetuste eeskirjad
-        Ettepanek:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse
põllumajandustoodete ühine turukorraldus (ÜTK määrus)
-        Ettepanek:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist
(EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta
-        Ettepanek:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus ühise põllumajanduspoliitika rahastamise,
haldamise ja järelevalve kohta
-        Ettepanek:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ)
nr 73/2009 seoses põllumajandustootjatele 2013. aastal makstavate otsetoetuste
kohaldamisega
-        Ettepanek:
nõukogu määrus, millega määratakse kindlaks põllumajandustoodete ühise
turukorraldusega seotud teatavate toetuste kehtestamise meetmed
-        Ettepanek:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ)
nr 1234/2007 seoses ühtse otsemaksete kava ja viinamarjakasvatajate toetamisega

1.2.
Asjaomased poliitikavaldkonnad vastavalt
tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise (ABM/ABB) struktuurile[28]

Rubriigi
2 jaotise 05 poliitikavaldkond

1.3.
Ettepaneku/algatuse liik (ÜPP õiguslik raamistik
pärast 2013. aastat)

x Ettepanek/algatus käsitleb uut meedet
¨ Ettepanek/algatus
käsitleb uut meedet, mis tuleneb katseprojektist / ettevalmistavast meetmest[29]

x Ettepanek/algatus käsitleb olemasoleva meetme
pikendamist
x Ettepanek/algatus käsitleb ümbersuunatud
meedet

1.4.
Eesmärk
1.4.1.
Komisjoni mitmeaastased strateegilised eesmärgid,
mida ettepaneku/algatuse kaudu täidetakse

Selleks
et edendada ressursitõhusust ning võttes arvesse arukat, jätkusuutlikku ja
kaasavat majanduskasvu ELi põllumajanduse ja maaelu arengu huvides kooskõlas
Euroopa 2020. aasta strateegiaga, on ÜPP eesmärgid:
–
elujõuline toidutööstus;
–
loodusvarade säästev majandamine ja kliimameetmed;
–
tasakaalustatud territoriaalne areng.

1.4.2.
Erieesmärgid ning asjaomased tegevusvaldkonnad
vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise süsteemile

Poliitikavaldkonna 05 erieesmärgid:
Erieesmärk nr 1:
Pakkuda
avalikke keskkonnahüvesid
Erieesmärk nr 2:
Hüvitada
tootmisraskusi looduslikust eripärast tingitud piirangutega aladel
Erieesmärk nr 3:
Leevendada
kliimamuutusi ja võtta kohanemist soodustavaid meetmeid
Erieesmärk nr 4:
Juhtida
ELi eelarvet (ÜPP) kooskõlas finantsjuhtimise kõrgete standarditega
ABB 05 02 erieesmärgid - sekkumised põllumajandusturgudel:
Erieesmärk nr 5:
Parandada
põllumajandussektori konkurentsivõimet ja suurendada selle väärtuseosa
toiduahelas
ABB 05 03 erieesmärgid- otsetoetused:
Erieesmärk nr 6:
Panustada
põllumajandusettevõtete sissetulekutesse ja piirata põllumajandusettevõtte
sissetulekute muutlikkust
ABB 05 04 erieesmärgid – maaelu areng:
Erieesmärk nr 7
Suurendada
keskkonnasäästlikku majanduskasvu innovatsiooni kaudu
Erieesmärk nr 8:
Toetada
maapiirkondade tööhõivet ja säilitada nende sotsiaalne struktuur
Erieesmärk nr 9
Parandada
maamajandust ja püüda seda mitmekesistada
Erieesmärk nr 10
Võimaldada
põllumajandussüsteemide struktuurilist mitmekesisust

1.4.3.
Oodatavad tulemused ja mõju

Praeguses
etapis ei ole võimalik seada mõjunäitajatele kvantitatiivseid eesmärke. Kuigi
poliitika võib anda teatava suuna, sõltuvad selliste mõjunäitajate abil
mõõdetud majanduslikud, keskkonnaalased ja sotsiaalsed üldtulemused lõpuks ka
mitme välisteguri mõjust, mis viimaste kogemuste kohaselt on muutunud oluliseks
ja ettearvamatuks. Põhjalikum analüüs saab valmis pärast 2013. aastat.
Otsetoetuste
puhul on liikmesriikidel piiratud ulatuses võimalik otsustada otsetoetuskavade
teatavate komponentide rakendamise üle.
Maaelu
arengu osas sõltuvad oodatavad tulemused ja mõju maaelu arengu programmidest,
mida liikmesriigid edastavad komisjonile. Liikmesriikidel palutakse kehtestada
oma programmides eesmärgid.

1.4.4.
Tulemus- ja mõjunäitajad

Ettepanekuga
nähakse ette ühtse järelevalve- ja hindamisraamistiku kehtestamine, et mõõta
ühise põllumajanduspoliitika tulemuslikkust. Kõnealune raamistik hõlmab kõiki
vahendeid, mis on seotud ÜPP meetmete ning eelkõige otsetoetuste, turumeetmete,
maaelu arengu meetmete ja nõuetele vastavuse eeskirjade kohaldamise järelevalve
ja hindamisega.
Kõnealuste
ÜPP meetmete mõju mõõdetakse seoses järgmiste eesmärkidega:
a)       elujõuline toidutööstus – keskendutakse põllumajandustulule,
põllumajanduse tootlikkusele ja hindade stabiilsusele;
b)       loodusvarade säästev majandamine ja kliimameetmed –
keskendutakse kasvuhoonegaasidele, elurikkusele, pinnasele ja veele;
c)       tasakaalustatud territoriaalne areng – keskendutakse maaelu
arengule, majanduskasvule ja vaesusele maapiirkondades.
Komisjon
määratleb rakendusaktidega kõnealustele eesmärkidele ja valdkondadele eriomased
näitajad.
Lisaks
tehakse seoses maaelu arenguga ettepanek tugevdada ühtset järelevalve- ja
hindamisraamistiku süsteemi. Kõnealuse süsteemi eesmärk on a) näidata maaelu
arengu poliitika edusamme ja saavutusi ning hinnata poliitilise sekkumise mõju,
tõhusust, tulemuslikkust ja tähtsust maaelu arengu puhul, b)    tõhustada
maaelu arengu toetuse suunatust, ning c) toetada järelevalve ja hindamisega
seotud ühiseid õppeprotsesse. Komisjon koostab rakendusaktidega poliitiliste
prioriteetidega seotud ühiste näitajate loetelu.

1.5.
Ettepaneku/algatuse põhjendus
1.5.1.
Lühi- või pikaajalises perspektiivis täidetavad
vajadused

Selleks
et saavutada ÜPP mitmeaastaseid strateegilisi eesmärke, mis on otseselt seotud
Euroopa 2020. aasta strateegiaga Euroopa maapiirkondade jaoks ning selleks, et
täita aluslepingu asjaomaseid nõudeid, on ettepanekute eesmärk kehtestada ühise
põllumajanduspoliitika õiguslik raamistik pärast 2013. aastat.

1.5.2.
Euroopa Liidu meetme lisaväärtus

Tulevane
ÜPP ei ole suunatud ainult väikesele, kuigi olulisele ELi majanduse segmendile,
vaid see saab olema ka strateegilise tähtsusega poliitika toiduga
kindlustatuse, keskkonna ja territoriaalse taakaalu seisukohalt. Seega
kasutatakse ÜPP kui tõeliselt ühise poliitika puhul kõige tulemuslikumalt
piiratud eelarvevahendeid, säilitades ELi tasandil säästva põllumajanduse ning
tegeledes oluliste piiriüleste probleemidega, näiteks kliimamuutused ja
liikmesriikide seas solidaarsuse suurendamine.
Komisjoni
teatise „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve”[30]
kohaselt on ÜPP tõeline Euroopa poliitika. 27 eri põllumajanduspoliitika ja
eelarve asemel, koondavad liikmesriigid vahendid ühise Euroopa poliitika
juhtimiseks Euroopa ühise eelarve alusel. See tähendab loomulikult, et ÜPP
moodustab märkimisväärse osa ELi eelarvest. Siiski on kõnealune lähenemine
tõhusam ja majanduslikult otstarbekam kui kooskõlastamata riiklik
lähenemisviis.

1.5.3.
Samalaadsetest kogemustest saadud õppetunnid

Kehtiva
poliitilise raamistiku hindamise alusel ning sidusrühmadega peetud ulatuslike
arutelude ning tulevaste probleemide ja vajaduste analüüsi põhjal on teostatud
ulatuslik mõjuhinnang. Täiendavad üksikasjad leiab mõjuhinnangust ja
seletuskirjast, mis on lisatud õigusaktide ettepanekutele.

1.5.4.
Kooskõla ja võimalik koostoime muude asjaomaste
meetmetega

Käesolevas
finantsselgituses käsitletud õigusakti ettepanekuid tuleks vaadelda ühtse
raammääruse ettepaneku laiemas kontekstis koos ühiseeskirjadega, milles
käsitletakse ühise strateegilise raamistiku fonde (Euroopa Maaelu Arengu
Põllumajandusfond, Euroopa Regionaalarengu Fond, Euroopa Sotsiaalfond,
Ühtekuuluvusfond ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfond). Kõnealuse raammääruse
abil vähendatakse oluliselt halduskoormust, kulutatakse ELi rahalisi vahendeid
tulemuslikult ning lihtsustatakse kohaldamist. Samuti toetatakse sellega kõigi
kõnealuste fondide ühise strateegilise raamistiku uusi mõisteid ning tulevasi
partnerluslepinguid, mis samuti hõlmavad neid fonde.
Kehtestatakse
ühine strateegiline raamistik Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärkide ja prioriteetide
ühendamiseks EAFRD ja Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi,
Ühtekuuluvusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi prioriteetidega,
millega tagatakse fondide integreeritud kasutamine ühiste eesmärkide
saavutamiseks.
Ühises
strateegilises raamistikus sätestatakse ka kooskõlastusmehhanismid koos muude
asjaomaste liidu poliitikate ja vahenditega.
Lisaks
saavutatakse ÜPP puhul märkimisväärsed sünergiad ja lihtsustumine selliselt, et
ÜPP esimese samba (EAGF) ja teise samba (EAFRD) haldus- ja kontrollieeskirjad
ühtlustatakse ja viiakse vastavusse. Tuleks jätta alles tugev side EAGFi ja
EAFRD vahel ning olemasolevad struktuurid liikmesriikides.

1.6.
Meetme kestus ja finantsmõju

x Piiratud kestusega ettepanek/algatus (otsetoetuskavasid,
maaelu arengut ja üleminekusätteid käsitlevate määruste eelnõude puhul)
–
x   Ettepanek/algatus hõlmab
ajavahemikku 1.1.2014–31.12.2020
–
x   Finantsmõju järgmise
mitmeaastase finantsraamistiku perioodiks. Maaelu arengu puhul on toetuste mõju
aastani 2023.
x Piiramatu kestusega ettepanek/algatus (ühist
turukorraldust ja horisontaalset määrust käsitlevate määruste eelnõude puhul
–
Rakendamine aastast 2014.

1.7.
Ettenähtud eelarve täitmise viisid[31]

x Otsene tsentraliseeritud eelarve täitmine
komisjoni poolt
¨ Kaudne tsentraliseeritud eelarve täitmine, mille puhul eelarve täitmise ülesanded on delegeeritud:
–
¨  rakendusametitele
–
¨  ühenduste asutatud asutustele[32]
–
¨  riigi avalik-õiguslikele asutustele või avalikke teenuseid
osutavatele asutustele
–
¨  isikutele, kellele on delegeeritud konkreetsete meetmete rakendamine
Euroopa Liidu lepingu V jaotise kohaselt ja kes on kindlaks määratud
asjaomases alusaktis finantsmääruse artikli 49 tähenduses
x Eelarve täitmine koostöös
liikmesriikidega
¨ Detsentraliseeritud eelarve täitmine koostöös kolmandate riikidega
¨ Eelarve täitmine ühiselt rahvusvaheliste organisatsioonidega (täpsustage)
Märkused
Võrreldes
praeguse olukorraga olulisi muudatusi ei tehta, st ÜPP reformi õigusaktide
ettepanekutega seotud kulusid rahastatakse valdavalt koostöös liikmesriikidega.
Kuid väga väikest osa haldab komisjon jätkuvalt tsentraliseeritult.

2.
HALDUSMEETMED
2.1.
Järelevalve ja aruandluse eeskirjad

Seoses
ÜPP järelevalve ja hindamisega esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja
nõukogule iga nelja aasta järel aruande; esimene aruanne esitatakse hiljemalt
2017. aasta lõpus.
Seda
täiendatakse konkreetsete sätetega kõigis ÜPP valdkondades koos põhjalike
aruandlus- ja teavitamisnõuetega, mis täpsustatakse rakenduseeskirjades.
Maaelu
arengu puhul nähakse ette järelevalve-eeskirjad programmide tasandil, mis
viiakse vastavusse muude fondidega, ning mis seotakse eel-, vahe- ja
järelhindamisega.

2.2.
Haldus- ja kontrollisüsteemid
2.2.1.
Tuvastatud ohud

ÜPP-l
on üle seitsme miljoni toetusesaaja, kes saavad toetust mitmesuguste eri
toetuskavade alusel, millel igaühel on üksikasjalikud ja mõnikord keerukad
toetuskõlblikkuskriteeriumid.
Ühise
põllumajanduspoliitika valdkonnas on veamäära vähendamine saanud juba trendiks.
Seega kõige viimasem, ligikaudu 2 %-line veamäär annab kinnitust üldisest
positiivsest hinnangust eelnevate aastate kohta. Kavatsetakse jätkata
jõupingutusi, et saavutada alla 2 %-line veamäär.

2.2.2.
Ettenähtud kontrollimeetod(id)

Õigusaktide
paketis, eelkõige ettepanekus ühise põllumajanduspoliitika rahastamist,
haldamist ja järelevalvet käsitleva määruse kohta, on kavandatud määrusega (EÜ)
nr 1290/2005 kehtestatud praeguse süsteemi säilitamine ja tugevdamine. Sellega
nähakse liikmesriikides ette kohustuslik haldusstruktuur, mis koondatakse
akrediteeritud makseasutuste ümber, mis vastutavad lõplike toetusesaajate
kontrollimise eest kooskõlas punktis 2.3 sätestatud põhimõtetega. Igal aastal
peavad makseasutuse juhid esitama kinnitava avalduse, mis hõlmab majandusaasta
aruande täielikkust, täpsust ja õigsust, sisekontrollisüsteemide nõuetekohast toimimist
ning raamatupidamisarvestuse aluseks olevate tehingute seaduslikkust ja
korrektsust. Sõltumatu auditeerimisasutus esitab kõigi nende kolme elemendi
kohta otsuse.
Komisjon
jätkab põllumajanduskulude auditeerimist, kasutades riskipõhist lähenemisviisi,
et tagada auditite sihtrühmaks suurima riskitasemega valdkonnad. Kui auditid
näitavad, et kulusid on tehtud ELi eeskirju rikkudes, jäetakse asjaomased
summad vastavuse kontrolli süsteemi alusel liidu rahastamisest välja.
Õigusaktide
ettepanekutele lisatud mõjuhinnangu 8. lisas on esitatud kontrollikulude
üksikasjalik analüüs.

2.3.
Pettuse ja eeskirjade eiramise ärahoidmise meetmed

Õigusaktide
paketis, eelkõige ettepanekus ühise põllumajanduspoliitika rahastamist,
haldamist ja järelevalvet käsitleva määruse kohta, on kavandatud säilitada ja
tugevdada praegust üksikasjalikku kontrolli- ja karistussüsteemi, mida
makseasutused kohaldavad ning millel on ühised põhiomadused ja iga toetuskava
eripäradele vastavad erieeskirjad. Süsteemidega on üldiselt ette nähtud täielikud
halduskontrollid kõigi toetusetaotluste suhtes, ristkontrollid muude
andmebaasidega, kui see on vajalik, ning ettemaksete kohapealsed kontrollid
minimaalse arvu tehingute puhul, sõltuvalt vastava kavaga seonduvast riskist.
Juhul kui kõnealuste kohapealsete kontrollidega tuvastatakse palju rikkumisi,
tuleb teha täiendavaid kontrolle. Sellega seoses on kõige olulisem süsteem
ühtne haldus- ja kontrollisüsteem, mis 2010. eelarveaastal hõlmas ligikaudu
80 % EAGFi ja EAFRD raames tehtud kogukuludest. Komisjonile antakse õigus
vähendada kohapealsete kontrollide arvu liikmesriikide puhul, kelle
kontrollisüsteem toimib nõuetekohaselt ja kelle veamäärad on madalad.
Lisaks
on paketis kavandatud, et liikmesriigid ennetavad, tuvastavad ja kõrvaldavad
eeskirjade eiramisi ja pettusi, kehtestavad tõhusaid, hoiatavaid ja
proportsionaalseid karistusi vastavalt liidu õigusaktidele või liikmesriigi
õigusele ning nõuavad sisse alusetult tehtud maksed koos intressidega. See
hõlmab automaatset eeskirjade eiramise vastast kontrollimehhanismi, mille
kohaselt kannab sissenõudmata maksega seonduvad kulud asjaomane liikmesriik,
kui sissenõudmist ei ole toimunud nelja aasta jooksul alates
sissenõudmistaotluse kuupäevast või kaheksa aasta jooksul, kui sissenõudmine
toimub kohtumenetluse teel. Selline mehhanism innustab liikmesriike alusetult
tehtud makseid võimalikult kiiresti sisse nõudma.

3.
ETTEPANEKU/ALGATUSE HINNANGULINE FINANTSMÕJU

Käesolevas finantsselgituses esitatud summad on
väljendatud jooksevhindades ja kulukohustustena.
Lisaks õigusakti ettepanekutest tulenevatele
muudatustele, nagu on loetletud allpool lisatud tabelites, on õigusakti
ettepanekutes tehtud veel muudatusi, millel puudub finantsmõju.
Mitte ühegi aasta puhul ajavahemikus 2014–2020 ei
saa ettepaneku praeguses etapis välistada finantsdistsipliini kohaldamist. Kuid
see ei sõltu reformiettepanekutest, vaid muudest teguritest, nt otsetoetuste
andmisest või põllumajandusturgude tulevastest arengutest.
Otsetoetuste puhul on 2014. aastaks (2013.
kalendriaasta) laiendatud netoülemmäärad, mis on lisatud ettepanekusse seoses
üleminekuga, suuremad kui lisatud tabelites esitatud otsetoetustele eraldatud
summad. Sellise laiendamise eesmärk on tagada kehtivate õigusaktide jätkuv
kohaldamine stsenaariumi korral, kus kõik muud elemendid jäävad muutmata, ilma
et see piiraks võimalikku vajadust kohaldada finantsdistsipliini mehhanismi.
Reformiettepanekud sisaldavad sätteid, millega
antakse liikmesriikidele teatav paindlikkus seoses otsetoetuste jaotamisega
maaelu arengu meetmetele. Kui liikmesriik otsustab sellist paindlikkust
kasutada, on sellel finantstagajärjed teatavate summade raames, mida ettepaneku
praeguses etapis ei saa veel kindlaks määrata.
Käesolevas finantsselgituses ei võeta arvesse
kriisireservi võimalikku kasutust. Tuleks rõhutada, et turuga seotud kulude
puhul ei ole arvesse võetud summasid seoses riikliku sekkumise kokkuostu ega
muude meetmetega, mis on seotud kriisiolukorraga mis tahes sektoris.

3.1.
Mitmeaastase finantsraamistiku rubriigid ja kulude
eelarveread, millele mõju avaldub

Tabel 1: ÜPP raames ettenähtud summad,
sealhulgas mitmeaastase finantsraamistiku ettepanekute ja ÜPP
reformiettepanekutega ettenähtud täiendavad summad
(miljonit eurot, jooksevhindades)
 Eelarveaasta || 2013 || 2013 kohandatud (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOKKU 2014–2020
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastane finantsraamistik ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Rubriik 2 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Otsetoetused ja turuga seotud kulud (2) (3) (4) || 44 939 || 45 304 || 44 830 || 45 054 || 45 299 || 45 519 || 45 508 || 45 497 || 45 485 || 317 193
 Kavandatud sihtotstarbeline tulu || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 4 704
 P1 Otsetoetused ja turuga seotud kulud (koos sihtotstarbelise tuluga) || 45 611 || 45 976 || 45 502 || 45 726 || 45 971 || 46 191 || 46 180 || 46 169 || 46 157 || 321 897
 P2 Maaelu areng (4) || 14 817 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 101 157
 Kokku || 60 428 || 60 428 || 59 953 || 60 177 || 60 423 || 60 642 || 60 631 || 60 620 || 60 608 || 423 054
    Rubriik 1 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Ühine strateegiline raamistik – põllumajandusalane teadustegevus ja innovatsioon || Ei kohaldata || Ei kohaldata || 682 || 696 || 710 || 724 || 738 || 753 || 768 || 5 072
 Enim puudust kannatavad isikud: || Ei kohaldata || Ei kohaldata || 379 || 387 || 394 || 402 || 410 || 418 || 427 || 2 818
 Kokku || Ei kohaldata || Ei kohaldata || 1 061 || 1 082 || 1 104 || 1 126 || 1 149 || 1 172 || 1 195 || 7 889
    Rubriik 3 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Toiduohutus || Ei kohaldata || Ei kohaldata || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 2 450
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Väljaspool mitmeaastast finantsraamistikku ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
    Kriisireserv põllumajandussektoris || Ei kohaldata || Ei kohaldata || 531 || 541 || 552 || 563 || 574 || 586 || 598 || 3 945
    Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fond (EGF) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 millest põllumajandusele maksimaalselt: (5) || Ei kohaldata || Ei kohaldata || 379 || 387 || 394 || 402 || 410 || 418 || 427 || 2 818
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOKKU ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOKKU komisjoni ettepanekud (mitmeaastane finantsraamistik + väljaspool mitmeaastast finantsraamistikku) + sihtotstarbeline tulu || 60 428 || 60 428 || 62 274 || 62 537 || 62  823 || 63 084 || 63 114 || 63 146 || 63 177 || 440 156
 KOKKU mitmeaastase finantsraamistiku ettepanekud (st v.a reserv ja EGF) + sihtotstarbeline tulu || 60 428 || 60 428 || 61 364 || 61 609 || 61 877 || 62 119 || 62 130 || 62 141 || 62 153 || 433 393
Märkused:
1)             Võttes arvesse juba kokkulepitud
muudatusi õigusaktides, nt alates 2013. aasta lõpust ei kohaldata enam
vabatahtlikku ümbersuunamist Ühendkuningriigi puhul ja artiklit 136 „kasutamata
summad”.
2)            Summad on seotud esimese samba
kavandatud iga-aastase ülemmääraga. Kuid tuleks märkida, et on tehtud ettepanek
liikuda raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja heakskiitmise (praegu
eelarvepunkt 05 07 01 06) raames negatiivsetelt kuludelt sihtotstarbelisele
tulule (eelarvepunkt 67 03). Üksikasjad vt kavandatud tulude tabel allpool.
3)             2013. aasta näitajad hõlmavad
veterinaar- ja fütosanitaarmeetmetele ning kalandussektori turumeetmetele
ettenähtud summasid.
4)             Eespool toodud tabelis esitatud summad
on kooskõlas komisjoni teatises „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev
eelarve” (KOM(2011) 500 (lõplik), 29. juuni 2011) esitatud summadega. Kuid
tuleb veel otsustada, kas mitmeaastane finantsraamistik kajastab ühe
liikmesriigi puuvillasektori riikliku ümberkorraldamiskava rahastamisvahendite
kavandatud ülekandmist maaelu arengu alla alates 2014. aastast, mille puhul
kohandatakse (4 miljonit eurot aastas) vastavalt EAGFi vaheülemmäära ja teise
samba summasid. Allpool esitatud tabelites on summad üle kantud, olenemata
sellest, kas need kajastuvad mitmeaastases finantsraamistikus.
5)             Kooskõlas komisjoni teatisega „Euroopa
2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve” (KOM(2011) 500 (lõplik)
eraldatakse kuni 2,5 miljardi euro suurune kogusumma (2011. aasta hindades)
Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondist, et anda lisatoetust
põllumajandustootjatele globaliseerumise mõju leevendamiseks. Eespool toodud
tabelis on aastate lõikes jooksevhindedes esitatud numbrid vaid soovituslikud.
Institutsioonidevahelise kokkuleppe eelnõus Euroopa Parlamendi, nõukogu ja
komisjoni vahel eelarvealase koostöö ning usaldusväärse finantsjuhtimise kohta
(KOM(2011) 403 (lõplik), 29. juuni 2011) on sätestatud, et Globaliseerumisega
Kohanemise Euroopa Fond ei või ületada iga-aastast maksimaalset summat 429
miljonit eurot (2011. aasta hindades). .

3.2.
Hinnanguline mõju kuludele
3.2.1.
Üldine hinnanguline mõju kuludele

Tabel 2: Kavandatud tulud ja kulud
rubriigi 2 jaotise 05 poliitikavaldkonna puhul
(miljonit eurot, jooksevhindades)
 Eelarveaasta || 2013 || 2013 kohandatud || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOKKU 2014–2020
 TULUD ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 123 – Suhkru tootmismaks (omavahendid) || 123 || 123 || 123 || 123 ||   ||   ||   ||   ||   || 246
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 67 03 - Sihtotstarbeline tulu || 672 || 672 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 5 187
   millest: xx 05 07 01 06 - raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja heakskiitmine || 0 || 0 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Kokku || 795 || 795 || 864 || 864 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 5 433
 KULUD ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 02 – Turud (1) || 3 311 || 3 311 || 2 622 || 2 641 || 2 670 || 2 699 || 2 722 || 2 710 || 2 699 || 18 764
 05 03 – Otsetoetused (enne toetuse piiramist) (2) || 42 170 || 42 535 || 42 876 || 43 081 || 43 297 || 43 488 || 43 454 || 43 454 || 43 454 || 303 105
 05 03 – Otsetoetused (pärast toetuse piiramist) || 42 170 || 42 535 || 42 876 || 42 917 || 43 125 || 43 303 || 43 269 || 43 269 || 43 269 || 302 027
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 04 – Maaelu areng (enne toetuse piiramist) || 14 817 || 14 451 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 101 185
 05 04 – Maaelu areng (pärast toetuse piiramist) || 14 817 || 14 451 || 14 455 || 14 619 || 14 627 || 14 640 || 14 641 || 14 641 || 14 641 || 102 263
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 07 01 06 – Raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja heakskiitmine || -69 || -69 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 Kokku || 60 229 || 60 229 || 59 953 || 60 177 || 60 423 || 60 642 || 60 631 || 60 620 || 60 608 || 423 054
 NETOEELARVE pärast sihtotstarbelist tulu ||   ||   || 59 212 || 59 436 || 59 682 || 59 901 || 59 890 || 59 879 || 59 867 || 417 867
Märkused
1)            2013. aasta esialgne hinnang põhineb 2012. aasta
eelarveprojektil, võttes arvesse 2013. aastaks kokkulepitud õiguslikke
kohandusi (nt veinisektoriga seonduv ülemmäär , kartulitärklisetoetuse
kaotamine, kuivsööt) ning teatavaid ettenähtud arenguid. Kõigi aastate puhul on
hinnangus eeldatud, et toetusmeetmeid ei ole turuhäirete või -kriiside tõttu
vaja täiendavalt rahastada.
2)             2013.
aasta summa hõlmab hinnangut seoses viinapuude väljajuurimisega 2012. aastal.
Tabel 3: ÜPP reformiettepanekute
mõjuhinnangu arvutamine eelarve peatükkide kaupa seoses tulude ja ÜPP kuludega
(miljonit eurot, jooksevhindades)
 Eelarveaasta || 2013 || 2013 kohandatud ||   || KOKKU 2014–2020
   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 ||
 TULUD ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 123 – Suhkru tootmismaks (omavahendid) || 123 || 123 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 67 03 – Sihtotstarbeline tulu || 672 || 672 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
   millest: ex 05 07 01 06 – raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja heakskiitmine || 0 || 0 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Kokku || 795 || 795 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 KULUD ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 02 – Turud (1) || 3 311 || 3 311 || -689 || -670 || -641 || -612 || -589 || -601 || -612 || -4 413
 05 03 – Otsetoetused (enne toetuse piiramist) (2) || 42 170 || 42 535 || -460 || -492 || -534 || -577 || -617 || -617 || -617 || -3 913
 05 03 – Otsetoetused – toetuse piiramisest tekkivad hinnangulised summad, mis kantakse üle maaelu arengu meetmetele ||   ||   || 0 || -164 || -172 || -185 || -186 || -186 || -186 || -1 078
 05 04 – Maaelu areng (enne toetuse piiramist) || 14 817 || 14 451 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 28
 05 04 – Maaelu areng – toetuse piiramisest tekkivad hinnangulised summad, mis kantakse üle otsetoetustelt ||   ||   || 0 || 164 || 172 || 185 || 186 || 186 || 186 || 1 078
 05 07 01 06 – Raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja heakskiitmine || -69 || -69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Kokku || 60 229 || 60 229 || -1 076 || -1 089 || -1 102 || -1 115 || -1 133 || -1 144 || -1 156 || -7 815
 NETOEELARVE pärast sihtotstarbelist tulu ||   ||   || -1 145 || -1 158 || -1 171 || -1 184 || -1 202 || -1 213 || -1 225 || -8 298
Märkused:
1)            2013. aasta esialgne hinnang põhineb 2012. aasta
eelarveprojektil, võttes arvesse 2013. aastaks kokkulepitud õiguslikke
kohandusi (nt veinisektoriga seonduv ülemmäär, kartulitärklisetoetuse
kaotamine, kuivsööt) ning teatavaid ettenähtud arenguid. Kõigi aastate puhul on
hinnangus eeldatud, et toetusmeetmeid ei ole turuhäirete või -kriiside tõttu
vaja täiendavalt rahastada.
2)             2013.
aasta summa hõlmab hinnangut seoses viinapuude väljajuurimisega 2012. aastal.
Tabel 4: ÜPP reformiettepanekute
mõjuhinnangu arvutamine seoses ÜPP turupõhiste kuludega
(miljonit eurot, jooksevhindades)
 EELARVEAASTA ||   || Õiguslik alus || Hinnangulised vajadused || Muutused 2013. aastal ||
   ||   ||   || 2013 (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOKKU 2014–2020
 Erandlikud meetmed: õigusliku aluse tõhustamine ja laiendamine ||   || Artiklid 154, 155 ja 156 || Pm || pm || Pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm
 Sekkumiskokkuostu kaotamine kõva nisu ja sorgo puhul ||   || Endine artikkel 10 || Pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 Toiduabiprogrammid enim puudust kannatavate isikutele || (2) || Määruse 1234/2007 endine artikkel 27 || 500.0 || -500.0 || -500.0 || -500.0 || -500.0 || -500.0 || -500.0 || -500.0 || -3 500.0
 Eraladustamine (linakiud) ||   || Artikkel 16 || Ei kohaldata || pm || Pm || pm || pm || pm || pm || pm || Pm
 Puuvillatoetus – ümberkorraldus || (3) || Määruse 637/2008 endine artikkel 5 || 10.0 || -4.0 || -4.0 || -4.0 || -4.0 || -4.0 || -4.0 || -4.0 || -28.0
 Starditoetus puu- ja köögiviljasektori tootjarühmadele ||   || Endine artikkel 117 || 30.0 || 0.0 || 0.0 || 0.0 || -15.0 || -15.0 || -30.0 || -30.0 || -90.0
 Koolidele puuvilja jagamise kava ||   || Artikkel 21 || 90.0 || 60.0 || 60.0 || 60.0 || 60.0 || 60.0 || 60.0 || 60.0 || 420.0
 Humala tootjaorganisatsioonidele antava toetuse kaotamine ||   || Endine artikkel 111 || 2.3 || -2.3 || -2.3 || -2.3 || -2.3 || -2.3 || -2.3 || -2.3 || -15.9
 Lõssipulbri vabatahtlik eraladustamine ||   || Artikkel 16 || Ei kohaldata || pm || Pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm
 Toetuse andmise lõpetamine lõssi/lõssipulbri loomasöödana kasutamisel ja lõssi töötlemisel kaseiiniks ||   || Endised artiklid 101 ja 102 || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 Või vabatahtlik eraladustamine || (4) || Artikkel 16 || 14.0 || [-1.0] || [-14.0] || [-14.0] || [-14.0] || [-14.0] || [-14.0] || [-14.0] || [-85.0]
 Müügiedendusmaksu kaotamine piimasektoris ||   || Endine artikkel 309 || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 KOKKU 05 02 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Reformiettepanekute netomõju (5) ||   ||   ||   || -446.3 || -446.3 || -446.3 || -461.3 || -461.3 || -476.3 || -476.3 || -3 213.9
Märkused
1)            2013. aasta vajadused on hinnangulised ja põhinevad
komisjoni 2012. aasta eelarveprojektil, välja arvatud a) puu- ja
köögiviljasektoris, kus vajadused põhinevad vastavate reformide
finantsselgitusel, ning b) juba kokkulepitud muudatused õigusaktides.
2)             2013.
aasta summad vastavad komisjoni ettepanekule KOM(2010) 486. Alates 2014.
aastast rahastatakse meetmeid rubriigist 1.
3)            Puuvilla ümberkorraldamiskavaga ettenähtud vahendid
Kreekale (4 miljonit eurot/aastas) kantakse üle maaelu arengu meetmete alla
alates 2014. aastast. Hispaaniale ettenähtud vahendid (6,1 miljonit
eurot/aastas) paigutatakse ühtsesse otsemaksete kavasse alates 2018. aastast
(juba otsustatud).
4)             Hinnanguline
mõju meetme mittekohaldamisel.
5)            Lisaks peatükkide 05 02 ja 05 03 kuludele, eeldatakse et
peatükkide 05 01, 05 07 ja 05 08 otseseid kulusid rahastatakse EAGFi
sihtotstarbelisest tulust.
Tabel 5: ÜPP reformiettepanekute
mõjuhinnangu arvutamine seoses otsetoetustega
(miljonit eurot, jooksevhindades)
 EELARVEAASTA ||   || Õiguslik alus || Hinnangulised vajadused || Muutused 2013. aastal ||
   ||   || 2013 (1) || 2013 kohandatud (2) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOKKU 2014–2020
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Otsetoetused ||   ||   || 42 169.9 || 42 535.4 || 341.0 || 381.1 || 589.6 || 768.0 || 733.2 || 733.2 || 733.2 || 4 279.3
 – juba otsustatud muudatused: ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Järkjärguline kohaldamine EL 12 puhul ||   ||   ||   ||   || 875.0 || 1 133.9 || 1 392.8 || 1 651.6 || 1 651.6 || 1 651.6 || 1 651.6 || 10 008.1
 Puuvillasektori ümberkorraldamine ||   ||   ||   ||   || 0.0 || 0.0 || 0.0 || 0.0 || 6.1 || 6.1 || 6.1 || 18.4
 ÜPP läbivaatamine ||   ||   ||   ||   || -64.3 || -64.3 || -64.3 || -90.0 || -90.0 || -90.0 || -90.0 || -552.8
 Eelmised reformid ||   ||   ||   ||   || -9.9 || -32.4 || -32.4 || -32.4 || -32.4 || -32.4 || -32.4 || -204.2
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - ÜPP reformiettepanekutest tulenevad muutused ||   ||   || -459.8 || -656.1 || -706.5 || -761.3 || -802.2 || -802.2 || -802.2 || -4 990.3
 millest: toetuse piiramine ||   ||   ||   ||   || 0.0 || -164.1 || -172.1 || -184.7 || -185.6 || -185.6 || -185.6 || -1 077.7
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOKKU 05 03 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Reformiettepanekute netomõju ||   ||   ||   ||   || -459.8 || -656.1 || -706.5 || -761.3 || -802.2 || -802.2 || -802.2 || -4 990.3
 KOGUKULUD ||   ||   || 42 169.9 || 42 535.4 || 42 876.4 || 42 916.5 || 43 125.0 || 43 303.4 || 43 268.7 || 43 268.7 || 43 268.7 || 302 027.3
Märkused
1)             2013.
aasta summa hõlmab hinnangut seoses viinapuude väljajuurimisega 2012. aastal.
2)             Võttes
arvesse juba kokkulepitud muudatusi õigusaktides, nt alates 2013. aasta lõpust
ei kohaldata enam vabatahtlikku ümbersuunamist Ühendkuningriigi puhul ja
artiklit 136 „kasutamata summad”.
Tabel 6: Otsetoetuste komponendid
(miljonit eurot, jooksevhindades)
 EELARVEAASTA ||   ||   ||   ||   || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOKKU 2014–2020
 II lisa ||   ||   ||   ||   || 42 407.2 || 42 623.4 || 42 814.2 || 42 780.3 || 42 780.3 || 42 780.3 || 256 185.7
 Kliimat ja keskkonda säästvate põllumajandustavadega seotud toetus (30 %) ||   ||   ||   ||   || 12 866.5 || 12 855.3 || 12 844.3 || 12 834.1 || 12 834.1 || 12 834.1 || 77 068.4
 Maksimaalne toetus noortele põllumajandustootjatele (2 %)   ||   ||   ||   ||   || 857.8 || 857.0 || 856.3 || 855.6 || 855.6 || 855.6 || 5 137.9
 Põhitoetuskava, looduslikust eripärast tingitud piirangutega alade toetus, vabatahtliku tootmiskohustusega seotud toetus ||   ||   ||   ||   || 28 682.9 || 28 911.1 || 29 113.6 || 29 090.6 || 29 090.6 || 29 090.6 || 173 979.4
 Eeltoodud ridadelt võetav maksimumsumma väikepõllumajandustootjate kava rahastamiseks (10 %) ||   ||   ||   ||   || 4 288.8 || 4 285.1 || 4 281.4 || 4 278.0 || 4 278.0 || 4 278.0 || 25 689.3
 II lisaga hõlmatud veinisektori vahendite ülekanded[33] ||   ||   ||   ||   || 159.9 || 159.9 || 159.9 || 159.9 || 159.9 || 159.9 || 959.1
 Toetuse piiramine ||   ||   ||   ||   || -164.1 || -172.1 || -184.7 || -185.6 || -185.6 || -185.6 || -1 077.7
 Puuvill ||   ||   ||   ||   || 256.0 || 256.3 || 256.5 || 256.6 || 256.6 || 256.6 || 1 538.6
 POSEI/väiksemad Egeuse mere saared ||   ||   ||   ||   || 417.4 || 417.4 || 417.4 || 417.4 || 417.4 || 417.4 || 2 504.4
Tabel 7: ÜPP reformiettepanekute
mõjuhinnangu arvutamine seoses üleminekumeetmetega otsetoetuste andmiseks 2014.
aastal
(miljonit eurot, jooksevhindades)
 EELARVEAASTA ||   || Õiguslik alus || Hinnangulised vajadused || Muutused 2013. aastal
   ||   ||   || 2013 (1) || 2013 kohandatud || 2014 (2)
 Nõukogu määruse (EÜ) nr 73/2009 IV lisa ||   ||   || 40 165.0 || 40 530.5 || 541.9
 Järkjärguline kohaldamine EL 10 puhul ||   ||   ||   ||   || 616.1
 ÜPP läbivaatamine ||   ||   ||   ||   || -64.3
 Eelmised reformid ||   ||   ||   ||   || -9.9
 KOKKU 05 03 ||   ||   ||   ||   ||
 KOGUKULUD ||   ||   || 40 165.0 || 40 530.5 || 41 072.4
Märkused
1)             2013.
aasta summa hõlmab hinnangut seoses viinapuude väljajuurimisega 2012. aastal.
2)             Laiendatud
netoülemmäärad hõlmavad veinisektori vahendite hinnangulist ülekandmist
ühtsesse otsemaksete kavasse liikmesriikide 2013. aasta puhul tehtud otsuste
põhjal.
Tabel 8: ÜPP reformiettepanekute
mõjuhinnangu arvutamine seoses maaelu arenguga
(miljonit eurot, jooksevhindades)
 EELARVEAASTA ||   || Õiguslik alus || Maaelu arengu assigneeringud || Muutused 2013. aastal ||
   ||   ||   || 2013 || 2013 kohandatud (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOKKU 2014–2020
 Maaelu arengu programmid ||   ||   || 14 788.9 || 14 423.4 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Puuvillatoetus – ümberkorraldus || (2) ||   ||   ||   || 4.0 || 4.0 || 4.0 || 4.0 || 4.0 || 4.0 || 4.0 || 28.0
 Otsetoetuste piiramisest tekkivad hinnangulised summad ||   ||   ||   ||   ||   || 164.1 || 172.1 || 184.7 || 185.6 || 185.6 || 185.6 || 1 077.7
 Maaelu arengu assigneeringud, v.a tehniline abi || (3) ||   ||   ||   || -8.5 || -8.5 || -8.5 || -8.5 || -8.5 || -8.5 || -8.5 || -59.4
 Tehniline abi || (3) ||   || 27.6 || 27.6 || 8.5 || 3.5 || 3.5 || 3.5 || 3.5 || 3.5 || 3.5 || 29.4
 Uuendusliku ja kohaliku koostöö auhind || (4) ||   || Ei kohaldata || Ei kohaldata || 0.0 || 5.0 || 5.0 || 5.0 || 5.0 || 5.0 || 5.0 || 30.0
 KOKKU 05 04 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Reformiettepanekute netomõju ||   ||   ||   ||   || 4.0 || 168.1 || 176.1 || 188.7 || 189.6 || 189.6 || 189.6 || 1 105.7
 KOGUKULUD (enne toetuse piiramist) ||   ||   || 14 816.6 || 14 451.1 || 14 455.1 || 14 455.1 || 14 455.1 || 14 455.1 || 14 455.1 || 14 455.1 || 14 455.1 || 101 185.5
 KOGUKULUD (pärast toetuse piiramist) ||   ||   || 14 816.6 || 14 451.1 || 14 455.1 || 14 619.2 || 14 627.2 || 14 639.8 || 14 640.7 || 14 640.7 || 14 640.7 || 102 263.2
Märkused
1)             Kehtivate
õigusaktide kohaseid kohandusi saab teha kuni 2013. eelarveaasta lõpuni.
2)             Tabelis 1 (punkt 3.1) esitatud summad on kooskõlas
komisjoni teatises „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve”
(KOM(2011) 500 (lõplik)) esitatud summadega. Kuid tuleb veel otsustada,
kas mitmeaastane finantsraamistik kajastab ühe liikmesriigi puuvillasektori
riikliku ümberkorraldamiskava rahastamisvahendite kavandatud ülekandmist maaelu
arengu alla alates 2014. aastast, mille puhul kohandatakse (4 miljonit eurot
aastas) vastavalt EAGFi vaheülemmäära ja teise samba summasid. Eespool tabelis
8 on summad üle kantud, olenemata sellest, kas need kajastuvad mitmeaastases
finantsraamistikus.
3)             Tehniliseks
abiks ettenähtud summa 2013. aastal määrati kindlaks maaelu arengule ettenähtud
esialgsete rahaliste vahendite põhjal (ei hõlma vahendite ülekandmist 1.
sambast).
Aastateks 2014–2020 on tehniliseks abiks määratud kindlaks 0,25 %
maaelu arengu koguvahenditest.
4)             Kaetakse
tehniliseks abiks ettenähtud summast.
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik: || 5 || „Halduskulud”
Miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
Märkus:         Eeldatakse, et õigusaktide
ettepanekud ei mõjuta haldusassigneeringuid, st eesmärk on rakendada õiguslikku
raamistikku personali- ja halduskulude praeguse tasemega.
   ||   ||   || Aasta 2014 || Aasta 2015 || Aasta 2016 || Aasta 2017 || Aasta 2018 || Aasta 2019 || Aasta 2020 || KOKKU
 Põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat ||
  Personalikulud || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 958.986
  Muud halduskulud || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 67.928
 Põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat KOKKU || Assigneeringud || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 1 026.914
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriigi 5 assigneeringud KOKKU || (Kulukohustuste kogusumma = maksete kogusumma) || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 1 026.914
Miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
   ||   ||   || Aasta N[34] || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6) || KOKKU
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriigi 1–5 assigneeringud KOKKU || Kulukohustused ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Maksed ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||

3.2.2.
Hinnanguline mõju tegevusassigneeringutele

–
¨  Ettepanek/algatus ei hõlma tegevusassigneeringute kasutamist
–
x   Ettepanek/algatus hõlmab
tegevusassigneeringute kasutamist, mis toimub järgmiselt:
Kulukohustuste assigneeringud miljonites eurodes (kolm
kohta pärast koma)
 Täpsustada eesmärgid ja väljundid   ò ||   ||   || Aasta 2014 || Aasta 2015 || Aasta 2016 || Aasta 2017 || Aasta 2018 || Aasta 2019 || Aasta 2020 || KOKKU
 VÄLJUNDID
 Väljundi liik     || Väljundi keskmine kulu || Väljundite arv kokku || Kulu || Väljundite arv kokku || Kulu || Väljundite arv kokku || Kulu || Väljundite arv kokku || Kulu || Väljundite arv kokku || Kulu || Väljundite arv kokku || Kulu || Väljundite arv kokku || Kulu || Väljundite arv kokku || Kulud kokku
 ERIEESMÄRK nr 5: Parandada põllumajandussektori konkurentsivõimet ja suurendada selle väärtuseosa toiduahelas ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Puu- ja köögivili Turustamine tootjaorganisatsioonide vahendusel[35] || Tootjaorganisatsioonide vahendusel turustatud toodangu väärtuse osakaal kogutoodangu väärtuses ||   ||   || 830.0 ||   || 830.0 ||   || 830.0 ||   || 830.0 ||   || 830.0 ||   || 830.0 ||   || 830.0 ||   || 5 810.0
 - Vein: Riiklikud assigneeringud – ümberkorraldamine35 || Hektarite arv ||   || 54 326 || 475.1 || 54 326 || 475.1 || 54 326 || 475.1 || 54 326 || 475.1 || 54 326 || 475.1 || 54 326 || 475.1 || 54 326 || 475.1 ||   || 3 326.0
 - Vein: Riiklikud assigneeringud – investeeringud35 ||   ||   || 1 147 || 178.9 || 1 147 || 178.9 || 1 147 || 178.9 || 1 147 || 178.9 || 1 147 || 178.9 || 1 147 || 178.9 || 1 147 || 178.9 ||   || 1 252.6
 - Vein: Riiklikud assigneeringud – kõrvalsaaduste destilleerimine35 || Hektoliitrid ||   || 700 000 || 98.1 || 700 000 || 98.1 || 700 000 || 98.1 || 700 000 || 98.1 || 700 000 || 98.1 || 700 000 || 98.1 || 700 000 || 98.1 ||   || 686.4
 - Vein: Riiklikud assigneeringud – alkohoolsed joogid35 || Hektarite arv ||   || 32 754 || 14.2 || 32 754 || 14.2 || 32 754 || 14.2 || 32 754 || 14.2 || 32 754 || 14.2 || 32 754 || 14.2 || 32 754 || 14.2 ||   || 14.2
 - Vein: Riiklikud assigneeringud – kontsentreeritud viinamarjavirde kasutamine35 || Hektoliitrid ||   || 9 || 37.4 || 9 || 37.4 || 9 || 37.4 || 9 || 37.4 || 9 || 37.4 || 9 || 37.4 || 9 || 37.4 ||   || 261.8
 - Vein: Riiklikud assigneeringud – edendamine35 ||   ||   ||   || 267.9 ||   || 267.9 ||   || 267.9 ||   || 267.9 ||   || 267.9 ||   || 267.9 ||   || 267.9 ||   || 1 875.3
 - Muud ||   ||   ||   || 720.2 ||   || 739.6 ||   || 768.7 ||   || 797.7 ||   || 820.3 ||   || 808.8 ||   || 797.1 ||   || 5 452.3
 Erieesmärgi nr 5 väljundid kokku ||   || 2 621.8 ||   || 2 641.2 ||   || 2 670.3 ||   || 2 699.3 ||   || 2 721.9 ||   || 2 710.4 ||   || 2 698.7 ||   || 18 763.5
 ERIEESMÄRK nr 6: Panustada põllumajandusettevõtete sissetulekutesse ja piirata põllumajandusettevõtte sissetulekute muutlikkust ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Otsene sissetulekutoetus[36] || Hektarite arv, mille eest on toetust makstud (miljonites) ||   || 161.014 || 42 876.4 || 161.014 || 43 080.6 || 161.014 || 43 297.1 || 161.014 || 43 488.1 || 161.014 || 43 454.3 || 161.014 || 43 454.3 || 161.014 || 43 454.3 || 161.014 || 303 105.0
 Erieesmärgi nr 6 väljundid kokku ||   || 42 876.4 ||   || 43 080.6 ||   || 43 297.1 ||   || 43 488.1 ||   || 43 454.3 ||   || 43 454.3 ||   || 43 454.3 ||   || 303 105.0
 KULUD KOKKU ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Märkus: Erieesmärkide nr 1–4 ning 7–10 puhul
ei ole väljundid veel kindlaks määratud (vt punkt 1.4.2 eespool).

3.2.3.
Hinnanguline mõju haldusassigneeringutele
3.2.3.1.
Ülevaade

–
¨  Ettepanek/algatus ei hõlma haldusassigneeringute kasutamist
–
x   Ettepanek/algatus hõlmab
haldusassigneeringute kasutamist, mis toimub järgmiselt:
Miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
   || Aasta 2014 || Aasta 2015 || Aasta 2016 || Aasta 2017 || Aasta 2018 || Aasta 2019 || Aasta 2020 || KOKKU
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIK 5 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Personalikulud[37] || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 958.986
 Muud halduskulud || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 67.928
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIK 5 kokku ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGIST 5 välja jäävad kulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Personalikulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Muud halduskulud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGIST 5 välja jäävad kulud kokku ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOKKU || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 1 026.914

3.2.3.2.
 Hinnanguline
personalivajadus

–
¨  Ettepanek/algatus ei hõlma personali kasutamist
–
x   Ettepanek/algatus hõlmab
personali kasutamist, mis toimub järgmiselt:
Märkus: Eeldatakse, et õigusaktide ettepanekud
ei mõjuta haldusassigneeringuid, st eesmärk on rakendada õiguslikku raamistikku
personali- ja halduskulude praeguse tasemega. Aastate 2014–2020 näitajad
põhinevad 2011. aasta andmetel.
Hinnanguline väärtus täisarvuna (või
maksimaalselt ühe kohaga pärast koma)
   || Aasta 2014 || Aasta 2015 || Aasta 2016 || Aasta 2017 || Aasta 2018 || Aasta 2019 || Aasta 2020
  Ametikohtade loeteluga ette nähtud ametikohad (ametnikud ja ajutised töötajad) ||
 XX 01 01 01 (komisjoni peakorteris ja esindustes) || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034
 XX 01 01 02 (delegatsioonides) || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3
 XX 01 05 01 (kaudne teadustegevus) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 01 (otsene teadustegevus) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Koosseisuväline personal (täistööajale taandatud töötajad)[38] ||
 XX 01 02 01 (üldvahenditest rahastatavad lepingulised töötajad, riikide lähetatud eksperdid ja renditööjõud) || 78 || 78 || 78 || 78 || 78 || 78 || 78
 XX 01 02 02 (lepingulised töötajad, kohalikud töötajad, riikide lähetatud eksperdid, renditööjõud ja noored eksperdid delegatsioonides) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 04 yy || - peakorteris ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - delegatsioonides ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 02 (lepingulised töötajad, riikide lähetatud eksperdid ja renditööjõud kaudse teadustegevuse valdkonnas) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 02(lepingulised töötajad, riikide lähetatud eksperdid ja renditööjõud otsese teadustegevuse valdkonnas) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Muud eelarveread (täpsustage) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOKKU[39] || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115
XX osutab
asjaomasele poliitikavaldkonnale või eelarvejaotisele.
Personalivajadused
kaetakse juba meedet haldavate peadirektoraadi töötajatega ja/või töötajate
ümberpaigutamise teel peadirektoraadi siseselt. Vajaduse korral võidakse
personali täiendada meedet haldavale peadirektoraadile iga-aastase vahendite
eraldamise menetluse käigus, arvestades olemasolevate eelarvepiirangutega.
Ülesannete kirjeldus:
 Ametnikud ja ajutised töötajad ||
 Koosseisuvälised töötajad ||

3.2.4.
Kooskõla kehtiva mitmeaastase finantsraamistikuga

–
x   Ettepanek/algatus on
kooskõlas kehtiva, AASTATEKS 2014–2020 TEHTUD ETTEPANEKUTE mitmeaastase
finantsraamistikuga.
–
¨  Ettepanekuga/algatusega kaasneb mitmeaastase finantsraamistiku
asjaomase rubriigi ümberplaneerimine.
–
¨  Ettepanekuga/algatusega seoses on vajalik paindlikkusinstrumendi
kohaldamine või mitmeaastase finantsraamistiku läbivaatamine.

3.2.5.
Kolmandate isikute rahaline toetus

–
Ettepanek/algatus ei hõlma kolmandate isikute
poolset kaasrahastamist.
–
X  Ettepanek/algatus seoses
maaelu arenguga (EAFRD) hõlmab kaasrahastamist, mille hinnanguline summa on
järgmine:
Assigneeringud miljonites eurodes (kolm kohta pärast
koma)
   || Aasta 2014 || Aasta 2015 || Aasta 2016 || Aasta 2017 || Aasta 2018 || Aasta 2019 || Aasta 2020 || Kokku
 Täpsustage kaasrahastav asutus || LR || LR || LR || LR || LR || LR || LR || LR
 Kaasrahastatavad assigneeringud KOKKU[40] || Tuleb veel kindlaks määrata || Tuleb veel kindlaks määrata || Tuleb veel kindlaks määrata || Tuleb veel kindlaks määrata || Tuleb veel kindlaks määrata || Tuleb veel kindlaks määrata || Tuleb veel kindlaks määrata || Tuleb veel kindlaks määrata

3.3.
Hinnanguline mõju tuludele

–
x   Ettepanekul/algatusel puudub finantsmõju
tuludele
–
¨  Ettepanekul/algatusel on järgmine finantsmõju:
–
x   omavahenditele
–
x   mitmesugustele tuludele
Miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
 Tulude eelarverida || Jooksva aasta eelarves kättesaadavad assigneeringud || Ettepaneku/algatuse mõju[41]
 Aasta N || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisada vajalik arv aastaid, et kajastada finantsmõju kestust (vt punkt 1.6)
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Mitmesuguste tulude puhul
täpsustage, milliseid eelarveridasid ettepanek mõjutab.
Vt
tabelid 2 ja 3 punktis 3.2.1.
[1]               Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule,
Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele – Euroopa
2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve (KOM(2010) 500 (lõplik),
29.6.2011).
[2]               Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile,
Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele: Ühise
põllumajanduspoliitika eesmärgid 2020. aastaks: toidu, loodusvarade ja
territooriumiga seotud tulevikuprobleemide lahendamine, KOM(2010) 672 (lõplik),
18.11.2010.
[3]               Vt eelkõige Euroopa Parlamendi 23. juuni 2011. aasta
resolutsioon, 2011/2015(INI) ja eesistujariigi 18. märtsi 2011. aasta
järeldused.
[4]               Praeguse õigusraamistikuga on hõlmatud nõukogu määrus
(EÜ) nr 73/2009 (otsetoetused), nõukogu määrus (EÜ) nr 1234/2007 (turuinstrumendid),
nõukogu määrus (EÜ) nr 1698/2005 (maaelu areng) ja nõukogu määrus (EÜ) nr
1290/2005 (rahastamine).
[5]               Ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseks,
millega kehtestatakse ühissätted ühisesse strateegilisse raamistikku kuuluvate
fondide – Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi,
Ühtekuuluvusfondi, Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ja Euroopa
Merendus- ja Kalandusfondi – kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa
Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta ning
tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1083/2006, KOM(2011) 615, 6.10.2011.
[6]               Vt mõjuhinnangu 9. lisa, milles on esitatud ülevaade
517st saadetud arvamusest.
[7]               ELT C […], […], lk […].
[8]               ELT C […], […], lk […].
[9]               ELT C […], […], lk […].
[10]             ELT C […], […], lk […].
[11]             KOM(2010) 672 (lõplik),
18.11.2010.
[12]             ELT L 30, 31.1.2009, lk 16
[13]             ELT L …
[14]             ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
[15]             ELT […], […], lk […].
[16]             ELT L 42, 14.2.2006, lk 1.
[17]             ELT L 265, 26.9.2006, lk 1.
[18]             ELT L 270, 21.10.2003, lk 1. Määrus on tunnistatud kehtetuks ja asendatud
määrusega (EÜ) nr 73/2009.
[19]             EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7.
[20]             ELT L 20, 26.1.2010, lk 7.
[21]             ELT L 189, 20.7.2007, lk 1.
[22]             ELT L 277, 21.10.2005, lk 1. Määrus on tunnistatud
kehtetuks ja asendatud määrusega (EL) nr … [maaelu arengu määrus].
[23]             ELT L …
[24]             ELT L 178, 5.7.2008, lk 1.
[25]             EÜT L 281, 23.11.1995, lk 1.
[26]             EÜT L 8, 12.1.2001, lk 1.
[27]             EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1.
[28]             ABM – tegevuspõhine juhtimine; ABB – tegevuspõhine
eelarvestamine.
[29]             Vastavalt finantsmääruse artikli 49 lõike 6
punktile a või b.
[30]             KOM(2011) 500 (lõplik), 29. juuni 2011.
[31]             Eelarve täitmise viise selgitatakse koos viidetega
finantsmäärusele veebisaidil BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[32]             Määratletud finantsmääruse artiklis 185.
[33]             Otsetoetused aastateks 2014–2020 hõlmavad veinisektori
vahendite hinnangulist ülekandmist ühtsesse otsemaksete kavasse liikmesriikide
2013. aasta puhul tehtud otsuste põhjal.
[34]             Aasta N, mil alustatakse ettepaneku/algatuse rakendamist.
[35]             Põhineb varasemal täitmisel ja 2012. aasta eelarveprojekti
prognoosidel. Puu- ja köögiviljasektori
tootjaorganisatsioonide puhul on summad kooskõlas kõnealuse sektori reformiga,
nagu on juba esitatud 2012. aasta eelarveprojekti tegevusaruannetes ning
väljundid selguvad 2011. aasta lõpus.
[36]             Põhineb võimalikel toetuskõlblikel aladel 2009. aastal
[37]             Põhineb 127 000 euro suurusel keskmisel kulul ametnike ja
ajutiste töötajate ametikohtade loetelu jaoks.
[38]             Lepingulised töötajad, renditööjõud, noored eksperdid
delegatsioonides, kohalikud töötajad, riikide lähetatud eksperdid
[39]             See ei hõlma eelarverea 05.010404 vaheülemmäära.
[40]             See sätestatakse liikmesriikide esitatavates maaelu arengu
programmides.
[41]             Traditsiooniliste omavahendite (tolli- ja suhkrumaksud)
korral peab olema märgitud netosumma, st brutosumma pärast 25 %
sissenõudmiskulude mahaarvamist.