title: Proposition de RÈGLEMENT DU CONSEIL mettant en œuvre la coopération renforcée dans le domaine de la création d'une protection par brevet unitaire, en ce qui concerne les modalités applicables en matière de traduction

text:
|

52011PC0216

		(...PICT...){KOM(2011) 215 lõplik}{SEK(2011) 482 lõplik}{SEK(2011) 483 lõplik}SELETUSKIRI1. ETTEPANEKU TAUST1.1. Ettepaneku kujunemisluguEuroopa Liidus (EL) saab praegu patendikaitset liikmesriikide riiklike patendiametite kaudu, kes annavad siseriiklikke patente, või Euroopa Patendiameti (EPO) kaudu Euroopa patendikonventsiooni [1] raames. Kui Euroopa patendi annab EPO, tuleb see kinnitada igas liikmesriigis, kus kaitset taotletakse. Euroopa patendi kinnitamiseks liikmesriigi territooriumil võivad siseriiklikud õigusnormid näha muu hulgas ette, et patendi omanik esitab Euroopa patendi tõlke asjaomase liikmesriigi ametlikku keelde [2]. Seetõttu on praegune ELi patendisüsteem eelkõige tõlkimisnõuete osas väga kulukas ja keeruline. Keskmine üldine kinnitamiskulu ühe Euroopa patendi kohta on kuni 12 500 eurot, kui patent on kinnitatud ainult 13 riigis, ja rohkem kui 32 000 eurot, kui see on kinnitatud kogu ELis. Hinnanguliselt moodustavad tegelikud kinnitamiskulud ELis umbes 193 miljonit eurot aastas.Nii Euroopa 2020. aasta strateegias [3] kui ka ühtse turu aktis [4] märgitakse prioriteedina ära teadmiste- ja innovatsioonipõhise majanduse loomine. Mõlema algatusega püütakse parandada ettevõtjate innovatsioonitegevuse raamtingimusi, luues ELi liikmesriikides ühtse patendikaitse koos Euroopa ühtse patendivaidluste lahendamise süsteemiga.Kuigi üldiselt ollakse üksmeelel, et Euroopa ettevõtjad on ühtse patendikaitse puudumise tõttu ebasoodsas konkurentsiolukorras, ei ole EL olnud võimeline ühtset patendikaitset looma. Kõigepealt esitas komisjon 2000. aasta augustis nõukogu määruse ettepaneku ühenduse patendi kohta [5]. 2002. aastal võttis Euroopa Parlament vastu seadusandliku resolutsiooni [6]. 2003. aastal võttis nõukogu vastu ühise poliitilise lähenemisviisi, [7] kuid lõplikku kokkulepet ei saavutatud. Arutelu ettepaneku üle algatati nõukogus uuesti pärast teatise „Euroopa patendisüsteemi edendamine” vastuvõtmist komisjoni poolt 2007. aasta aprillis [8]. Teatises kinnitati kavatsust luua ühenduse ühtne patent.Lissaboni leping lõi konkreetsema õigusliku aluse Euroopa intellektuaalomandiõiguste loomiseks. Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELTL) artikli 118 lõike 1 kohaselt peavad Euroopa Parlament ja nõukogu seadusandliku tavamenetluse korras kehtestama meetmed Euroopa intellektuaalomandiõiguste loomiseks. ELTL artikli 118 lõikes 2 on siiski sätestatud konkreetne õiguslik alus Euroopa intellektuaalomandiõigustega seoses rakendatavale keelekorraldusele, mille nõukogu peab pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga ühehäälselt kehtestama seadusandliku erimenetluse alusel. Sellepärast tuleb ELi mis tahes ühtse patendisüsteemi keelekorraldus kehtestada eraldi määrusega.2009. aasta detsembris võttis nõukogu vastu teatist „Euroopa patendisüsteemi edendamine” käsitlevad järeldused [9] ja üldise lähenemisviisi ELi patenti käsitleva määruse ettepaneku suhtes [10]. Eespool nimetatud muudatus õiguslikus aluses ei hõlmanud siiski tõlkekorraldust.30. juunil 2010 võttis komisjon vastu ELi patendi tõlkimist käsitleva nõukogu määruse ettepaneku [11]. Ettepanekule oli lisatud mõju hindamise aruanne, [12] kus analüüsiti võimaliku tõlkekorralduse mitmesuguseid variante. Nõukogu eesistujariigi tehtud olulistest edusammudest hoolimata protokolliti konkurentsivõime nõukogu 10. novembri 2010. aasta istungil, et ühehäälset toetust tõlkekorralduse osas ei saavutatud [13]. Konkurentsivõime nõukogu 10. detsembri 2010. aasta istungil [14] kinnitati ületamatute raskuste olemasolu, mis muudavad ühehäälsust nõudva otsuse saavutamise võimatuks nii praegu kui ka lähitulevikus. Sellest järeldub, et asjakohaseid aluslepingute sätteid kohaldades ei ole väljapakutud määrustega ettenähtud eesmärki – luua kogu Euroopa Liidus ühtne patendikaitse – mõistliku aja jooksul võimalik saavutada.Kaheteistkümne liikmesriigi (Taani, Eesti, Soome, Prantsusmaa, Saksamaa, Leedu, Luksemburg, Madalmaad, Poola, Sloveenia, Rootsi ja Ühendkuningriik) taotluse alusel esitas komisjon nõukogule ettepaneku [15] tõhustatud koostöö lubamiseks ühtse patendikaitse loomise valdkonnas. Kõik liikmesriigid täpsustasid oma taotlustes, et tõhustatud koostöö raames tehtavad komisjoni õigusaktide ettepanekud peaksid rajanema hiljutistel nõukogus peetud läbirääkimistel. Pärast ettepaneku vastuvõtmist teatasid ka Belgia, Austria, Iirimaa, Portugal, Malta, Bulgaaria, Rumeenia, Tšehhi Vabariik, Slovakkia, Ungari, Läti, Kreeka ja Küpros oma koostöösoovist. Nõukogu võttis koostöö lubamist käsitleva otsuse ettepaneku vastu 10. märtsil 2011 pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist. Käesoleva määrusega rakendatakse tõhustatud koostööd ühtse patendikaitse loomise valdkonnas, nagu on lubatud nõukogu otsusega 2011/167/EL [16].1.2. Õiguslik lähenemisviisErinevalt komisjoni 2000. aasta ettepanekust rajaneb käesolev ettepanek olemasoleval Euroopa patendisüsteemil, tagades osalevate liikmesriikide territooriumide jaoks antud Euroopa patentide ühtse mõju. Ühtne patendikaitse on vabatahtlik ja toimib kõrvuti siseriiklike ja Euroopa patentidega. Euroopa Patendiameti antud Euroopa patentide omanikud võivad esitada EPO-le kuu aja jooksul pärast Euroopa patendi andmise teadaande avaldamist taotluse ühtse mõju registreerimiseks. Kui see on registreeritud, pakub ühtne mõju ühetaolist kaitset ja patendil on võrdväärne mõju kõigi osalevate liikmesriikide territooriumil. Ühtse mõjuga Euroopa patentide andmine, üleandmine, tagasivõtmine ja kehtivuse lõppemine rakendub ainult nende territooriumide kui terviku suhtes. Osalevad liikmesriigid teevad ühtse mõjuga Euroopa patentide haldamise ülesandeks EPO-le.2. KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGAKomisjon algatas 2006. aasta jaanuaris laiaulatusliku arutelu Euroopa tulevase patendipoliitika üle [17]. Mitmesugustelt sidusrühmadelt, sh kõigi majandussektorite ettevõtjatelt, VKEde ühendustelt, patendiadvokaatidelt, riigiasutustelt ja teadlastelt saadi üle 2 500 vastuse. Vastajad soovisid Euroopa patendisüsteemi, mis soodustab innovatsiooni, tagab teaduse edusammude leviku, lihtsustab tehnoloogia levikut, on kõigile turul osalejatele kättesaadav ning õiguskindel. Vastused kajastasid selgelt sidusrühmade pettumust ühenduse patendiprojektiga seotud edusammude puudumise üle. Eriti oluline on, et peaaegu kõik vastajad (patendisüsteemi kasutajad) olid vastu tõlkekorraldusele, mida sisaldas nõukogu 2003. aasta ühine poliitiline lähenemisviis, millega määrati kindlaks, et patendi omanik peab tagama patendinõudluse (õigusjõudu omavad) tõlked kõigisse ühenduse ametlikesse keeltesse.Sidusrühmad väljendasid üldist toetust „ühtsele, taskukohasele ja konkurentsivõimelisele” ühenduse patendile. Seda mõtet korrati 12. juulil 2006 toimunud avalikul istungil, kus väga erinevad sidusrühmad väljendasid toetust tõeliselt ühtse kvaliteetse patendi loomisele. Samas nad rõhutasid nad ka, et poliitilised kompromissid ei tohiks jätta varju projektist saadavat kasu. Eelkõige VKEde esindajad tõstsid esile mõõdukate patentimiskulude olulisust.Ühtset patendikaitset käsitleti põhjalikult ka arutelu käigus „Small Business Act for Europe” üle, mis koosneb reast Euroopa VKEdele suunatud algatustest [18]. Väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad tõid peamiste takistustena esile kõrged patenditasud ja patendisüsteemi juriidilise keerukuse [19]. Arutelu käigus antud vastustes nõudsid ettevõtjad üldiselt ja eriti VKEde esindajad tulevase ühtse patendi patentimiskulude olulist kärpimist [20].Eri sidusrühmade hiljutistes seisukohtades osutatakse ühtsele patendikaitsele. Euroopa ettevõtjate ühendused nagu BusinessEurope [21], UEAPME [22] ja Eurochambres [23] kinnitavad, et nii suured kui ka väikesed ettevõtjad tahavad lihtsamat, kulutõhusat ja juurdepääsetavat patendikaitset. Mitme liikmesriigi eri sektorite majandusorganisatsioonid on tõstatanud samu probleeme [24]. Sidusrühmad rõhutasid, et ühtse patendikaitse mis tahes lahendus peaks põhinema Euroopas olemas oleval patentide andmise süsteemil ning et Euroopa patendikonventsiooni ei ole vaja läbi vaadata.3. MÕJU HINDAMINEKäesolevale ettepanekule on lisatud mõjuhinnang, milles on määratletud Euroopa praeguse patendisüsteemi peamised probleemid: i) Euroopa patentide tõlkimise ja avaldamise suured kulud, ii) liikmesriikides patendi hoidmise erinevused (iga-aastased pikendamislõivud tuleb tasuda igal aastal igas riigis, kus patent on kinnitatud); ning iii) patendi üleandmise, litsentside ja muude patentidega seotud õiguste registreerimise halduslik keerukus. Seetõttu on Euroopas juurdepääs laialdasele patendikaitsele nii kulukas ja keeruline, et paljud investorid ja äriühingud ei saa seda endale lubada.Mõjuhinnangus vaadeldi järgmisi poliitikavalikuid:1. valikuvõimalus (alusstsenaarium) – komisjon meetmeid ei võta;2. valikuvõimalus – komisjon töötab jätkuvalt koos teiste institutsioonidega ELi patendi kallal, mis hõlmab 27 liikmesriiki;3. valikuvõimalus – komisjon esitab tõhustatud koostööd käsitlevate määruste ettepanekud:3.1 valikuvõimalus – komisjon paneb ette tõlkekorralduse, mida saab kohaldada ühtse patendikaitse valdkonnas ning mis vastab tema 30. juuni 2010. aasta ettepanekule; või3.2 valikuvõimalus – komisjon paneb ette tõlkekorralduse, mida saab kohaldada ühtse patendikaitse valdkonnas vastavalt tema 30. juuni 2010. aasta ettepanekule ning mis sisaldab elemente nõukoguga arutatud kompromissettepanekust.Mõju hindamise käigus läbiviidud analüüsi alusel eelistatakse valikuvõimalusi 3 ja 3.2.Kõnealuseid probleeme saab lahendada üksnes ELi tasandil, kuna ilma ELi õigusaktita ei saaks liikmesriigid piisaval tasemel kehtestada patendi õiguslikku mõju, mis on mitmes liikmesriigis ühetaoline4. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLGNõukogu otsusega 2011/167/EL lubatakse artiklis 1 loetletud liikmesriikidel alustada tõhustatud koostööd ühtse patendikaitse loomise valdkonnas.ELi toimimise lepingu artikli 118 lõikes 2 on sätestatud Euroopa intellektuaalomandi õiguste suhtes kohaldatava tõlkekorralduse kehtestamise konkreetne õiguslik alus, mis tagab ühetaolise kaitse kogu ELis määruste abil, mille nõukogu võtab ühehäälselt vastu seadusandliku erimenetluse abil, olles eelnevalt konsulteerinud Euroopa Parlamendiga.5. MÕJU EELARVELEKäesolev ettepanek ei avalda mõju ELi eelarvele.6. ÜKSIKASJALIK KIRJELDUSArtikkel 1 – ReguleerimiseseSelles artiklis määratletakse käesoleva määruse reguleerimisese.Artikkel 2 – MõistedSelles artiklis esitatakse määruses kasutatud põhiterminite definitsioonid.Artikkel 3 – Ühtse mõjuga Euroopa patendi tõlkekorraldusSelles artiklis sätestatakse, et kui ühtse mõjuga Euroopa patendi kirjeldus on avaldatud kooskõlas Euroopa patendikonventsiooni artikli 14 lõikega 6, ei nõuta täiendavaid tõlkeid. Euroopa patendikonventsiooni artikli 14 lõikes 6 on sätestatud, et Euroopa patendi kirjeldus avaldatakse ühes EPO menetluskeeles ja see sisaldab patendinõudluse tõlget ülejäänud kahte EPO töökeelde. Täiendavaid tõlkeid nõutakse üksnes vaidluse korral (artikkel 4) ja üleminekuperioodil (artikkel 6). Taotlus ühtse mõju kohta tuleb esitada menetluskeeles.Artikkel 4 – Tõlkimine vaidluse korralSelles artiklis nõutakse, et ühtse mõjuga Euroopa patenti käsitleva vaidluse korral esitab patendi omanik patendi täieliku tõlke ühte selle osaleva liikmesriigi ametlikku keelde, kus väidetav rikkumine aset leidis või kus on väidetava rikkuja asukoht. Patendi omanikult nõutakse ka, et ta esitaks asjaomase liikmesriigi territooriumil ühtse mõjuga Euroopa patenti käsitlevate vaidluste osas pädeva kohtu nõudmisel patendi täieliku tõlke selle kohtu menetluskeelde. Sellised tõlked tehtaks patendi omaniku kulul. Kahjunõuet käsitleva vaidluse korral võtaks vaidlust arutav kohus arvesse seda, et enne omakeelse tõlke saamist võis väidetav rikkuja tegutseda heauskselt ja ei olnud või ei pidanud olema teadlik sellest, et ta rikkus patendiõigusi.Artikkel 5 – Kompensatsioonisüsteemi haldamineSelles artiklis sätestatakse, et selle kompensatsioonisüsteemi haldamise, mida kohaldatakse nende taotlejate suhtes, kes esitavad patenditaotlusi sellises ELi ametlikus keeles, mis ei ole Euroopa Patendiameti töökeel, on osalevad liikmesriigid teinud ülesandeks Euroopa Patendiametile kooskõlas määruse xx/xx artikliga 12 [sisulised sätted].Artikkel 6 – ÜleminekumeetmedSelle artikliga nähakse ette üleminekumeetmed, mida tuleb kohaldada teatava aja jooksul, enne kui kõrgekvaliteediliste masintõlgete süsteem saab kättesaadavaks kõigis ELi ametlikes keeltes.Seepärast lisatakse määruse xx/xx (tõhustatud koostöö rakendamise kohta ühtse patendikaitse loomise valdkonnas) artiklis 12 viidatud ühtse mõju taotlusele üleminekuperioodi jooksul: i) sellise patendi kirjelduse täielik tõlge inglise keelde, kui menetluskeel EPOs on Euroopa patendikonventsiooni artikli 14 lõike 3 kohaselt olnud prantsuse või saksa keel; või ii) sellise patendi kirjelduse täielik tõlge mis tahes osaleva liikmesriigi ametlikku keelde, mis on ELi ametlik keel, kui menetluskeel EPOs on inglise keel.Euroopa Patendiamet avaldaks need üleminekuperioodil nõutavad tõlked pärast määruse xx/xx artiklis 12 [sisulised sätted] viidatud ühtse mõju taotluse esitamise kuupäeva nii kiiresti kui võimalik. Lisaks täpsustatakse, et nende tõlgete tekstidel ei ole mingit õiguslikku mõju ja need esitatakse üksnes teabe eesmärgil.Üleminekuperiood peaks lõppema kohe, kui kõrgekvaliteediliste masintõlgete süsteem saab kättesaadavaks kõigis ELi ametlikes keeltes. Masintõlgete kvaliteeti peaks korrapäraselt ja objektiivselt hindama osalevate liikmesriikide poolt Euroopa Patendiorganisatsiooni raames määruse xx/xx artikli 12 [sisulised sätted] kohaselt loodud sõltumatu eksperdikomitee, mis koosneb Euroopa Patendiameti ja Euroopa patendisüsteemi kasutajate esindajatest. See eksperdirühm esitaks objektiivse hinnangu kõrgekvaliteediliste masintõlgete kättesaadavuse kohta iga kahe aasta tagant, alates käesoleva määruse jõustumisele järgnevast kuuendast aastast. Selle alusel esitaks komisjon nõukogule aruande ning teeks vajadusel ettepaneku lõpetada üleminekuperiood.Ollakse seisukohal, et masintõlge kõigisse ELi ametlikesse keeltesse peaks olema välja arendatud hiljemalt 12 aasta jooksul. Seega, kui nõukogu ei lõpeta komisjoni ettepanekul üleminekuperioodi, lõppeb see automaatselt 12 aastat pärast käesoleva määruse jõustumist.Artikkel 7 – JõustumineSelles artiklis sätestatakse, et käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Kuna ühtse mõjuga Euroopa patendi suhtes kohaldatavad sisulised sätted on reguleeritud määrusega xx/xx tõhustatud koostöö rakendamise kohta ühtse patendikaitse loomise valdkonnas, mida täiendab käesolevas määruses sätestatud tõlkekorraldus, kohaldatakse kõnealuseid määrusi ühiselt. Seepärast on käesoleva määruse kohaldamise kuupäev konkreetne kuupäev, mis langeb kokku määruse xx/xx [sisulised sätted] kohaldamise kuupäevaga.2011/0094 (CNS)Ettepanek:NÕUKOGU MÄÄRUStõhustatud koostöö rakendamise kohta ühtse patendikaitse loomise valdkonnas kohaldatava tõlkekorralduse osasEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 118 lõiget 2,võttes arvesse nõukogu 10. märtsi 2011. aasta otsust 2011/167/EL, millega antakse luba tõhustatud koostööks ühtse patendikaitse loomise valdkonnas, [25]võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,olles edastanud õigusakti eelnõu riikide parlamentidele,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [26]toimides seadusandliku erimenetluse kohaseltning arvestades järgmist:(1) Nõukogu otsuse 2011/167/EL (millega antakse luba tõhustatud koostööks ühtse patendikaitse loomise valdkonnas) kohaselt anti Belgiale, Bulgaariale, Tšehhi Vabariigile, Taanile, Saksamaale, Eestile, Kreekale, Prantsusmaale, Iirimaale, Küprosele, Lätile, Leedule, Luksemburgile, Ungarile, Maltale, Madalmaadele, Austriale, Poolale, Portugalile, Rumeeniale, Sloveeniale, Slovakkiale, Soomele, Rootsile ning Ühendkuningriigile (edaspidi „osalevad liikmesriigid”) luba teha tõhustatud koostööd ühtse patendikaitse loomise valdkonnas.(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse xx/xx (tõhustatud koostöö rakendamise kohta ühtse patendikaitse loomise valdkonnas) [27] kohaselt võib teatavatele Euroopa Patendiameti poolt Euroopa patentide andmise 5. oktoobri 1973. aasta (muudetud) konventsiooni (edaspidi „Euroopa patendikonventsioon”) eeskirjade ja menetluste kohaselt antud patentidele anda patendi omaniku taotlusel osalevate liikmesriikide territooriumidel ühtse mõju.(3) Osalevate liikmesriikide territooriumil ühtset mõju omavate Euroopa patentide (edaspidi „ühtse mõjuga Euroopa patent”) tõlkekorraldus tuleks sätestada eraldi määrusega kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELTL”) artikli 118 lõikega 2.(4) Kooskõlas nõukogu otsusega 2011/167/EL tõhustatud koostöö rakendamise kohta ühtse patendikaitse loomise valdkonnas peaks ühtse mõjuga Euroopa patentide suhtes kohaldatav tõlkekorraldus olema lihtne ja kulutõhus ning vastama sellele, mis on sätestatud Euroopa Liidu patendi tõlkekorraldust käsitlevas nõukogu määruse ettepanekus, [28] mille komisjon esitas 30. juunil 2010, ning sisaldama ka 2010. aasta novembris eesistujariigi poolt välja pakutud kompromisspunkte, mis pälvisid nõukogus laialdase toetuse [29].(5) Ühtse mõjuga Euroopa patentide suhtes kohaldatav tõlkekorraldus, mis on kulutõhus, lihtsustatud ja tagab õiguskindluse, peaks edendama innovatsiooni ja eelkõige tooma kasu väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele. Selline tõlkekorraldus peaks muutma juurdepääsu ühtse mõjuga Euroopa patendile ning patendisüsteemile tervikuna lihtsamaks, vähem kulukaks ja vähem riskantseks.(6) Kuna Euroopa Patendiamet vastutab Euroopa patentide andmise eest, tuleks ühtse mõjuga Euroopa patentide tõlkekorraldus rajada Euroopa Patendiameti praegusele menetluskorrale. Sellise korralduse eesmärk peaks olema vajaliku tasakaalu saavutamine ettevõtjate majanduslike huvide ning avalike huvide vahel menetluskulude ja tehnilise teabe kättesaadavuse osas.(7) Ilma et see mõjutaks teatavat üleminekukorda, ei nõuta täiendavaid tõlkeid, kui ühtse mõjuga Euroopa patendi kirjeldus on avaldatud kooskõlas Euroopa patendikonventsiooni artikli 14 lõikega 6. Euroopa patendikonventsiooni artikli 14 lõikes 6 on sätestatud, et Euroopa patendi kirjeldus avaldatakse ühes Euroopa Patendiameti menetluskeeles ja see sisaldab patendinõudluse tõlget ülejäänud kahte Euroopa Patendiameti töökeelde.(8) Ühtse mõjuga Euroopa patenti käsitleva vaidluse korral on legitiimne nõuda, et patendi omanik esitaks patendi täieliku tõlke ühte selle osaleva liikmesriigi ametlikku keelde, kus väidetav rikkumine aset leidis või kus on väidetava rikkuja asukoht. Patendi omanikult tuleks ka nõuda, et ta esitaks asjaomase liikmesriigi territooriumil ühtse mõjuga Euroopa patenti käsitlevate vaidluste osas pädeva kohtu nõudmisel patendi täieliku tõlke selle kohtu menetluskeelde. Selliseid tõlkeid ei tohiks teha masintõlkena ja need tuleks teha patendi omaniku kulul. Kahjunõuet käsitleva vaidluse korral peaks vaidlust arutav kohus võtma arvesse seda, et enne omakeelse tõlke saamist võis väidetav rikkuja tegutseda heauskselt ja ei olnud või ei pidanud olema teadlik sellest, et ta rikkus patendiõigusi. Pädev kohus peaks hindama üksikjuhtumi asjaolusid ja võtma muu hulgas arvesse seda, kas väidetav rikkuja on ainult kohalikul tasandil tegutsev väike või keskmise suurusega ettevõtja, millised on Euroopa Patendiameti menetluskeeled ja üleminekuperioodi jooksul ka ühtse mõju taotlusele lisatud tõlget.(9) Selleks et hõlbustada eelkõige väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele juurdepääsu ühtse mõjuga Euroopa patentidele, peaksid taotlejad, kelle keel ei ole üks Euroopa Patendiameti ametlik keel, saama esitada oma patenditaotlused Euroopa Patendiametile mis tahes muus ELi ametlikus keeles. Täiendava meetmena peaks Euroopa Patendiamet nende taotlejate jaoks, kes saavad ühtse mõjuga Euroopa patendi ja kelle elukoht või peamine tegevuskoht on sellises ELi liikmesriigis, mille ametlik keel ei ole ükski Euroopa Patendiameti ametlik keel, kooskõlas määruse xx/xx [sisulised sätted] artikliga 12 lisaks Euroopa Patendiametis juba kohaldatavatele meetmetele sisse seadma selliste lisakulude hüvitamise süsteemi, mis on seotud sellest keelest Euroopa Patendiameti menetluskeelde tõlkimisega.(10) Selleks et edendada patenditeabe kättesaadavust ja tehnoloogilise oskusteabe levitamist, peaksid patenditaotluste ja -kirjelduste masintõlked kõigisse ELi ametlikesse keeltesse olema kättesaadavad nii kiiresti kui võimalik. Masintõlget on arendanud Euroopa Patendiamet ja see on väga oluline vahend, mille abil püütakse parandada juurdepääsu patenditeabele ja levitada laialdaselt tehnoloogilist oskusteavet. Kõigisse ELi ametlikesse keeltesse tõlgitud Euroopa patendi taotluste ja kirjelduste õigeaegne kättesaadavus oleks kasulik kõigile Euroopa patendisüsteemi kasutajatele. Masintõlked on Euroopa Liidu poliitika oluline element. Selliste masintõlgete eesmärk oleks ainult teavitamine ja neil ei tohiks olla mingisugust õiguslikku mõju.(11) Kõigisse ELi ametlikesse keeltesse tehtavate kõrgekvaliteediliste masintõlgete süsteemi kättesaadavaks muutumisele eelneva üleminekuperioodi jooksul lisatakse määruse xx/xx artiklis 12 viidatud ühtse mõju taotlusele patendikirjelduse täielik tõlge inglise keelde, kui menetluskeel Euroopa Patendiametis on prantsuse või saksa keel, või osalevate liikmesriikide mis tahes ametlikku keelde, mis on ELi ametlik keel, kui menetluskeel Euroopa Patendiametis on inglise keel. Selline kord tagaks, et üleminekuperioodi jooksul oleksid kõik ühtse mõjuga Euroopa patendid kättesaadavad inglise keeles, mis on rahvusvahelistes tehnoloogiauuringutes ja väljaannetes üldkasutatav keel. Lisaks tagaks see, et ühtse mõjuga Euroopa patentide tõlked avaldataks muudes osalevate liikmesriikide ametlikes keeltes. Sellised tõlked ei tohiks olla masintõlked ja nende kõrge kvaliteet peaks kaasa aitama Euroopa Patendiameti tõlkeprogrammide „õpetamisele”. Samuti edendaks see patenditeabe levitamist. Üleminekuperiood peaks lõppema kohe, kui objektiivse kvaliteedihindamise läbinud kõrgekvaliteedilised masintõlked kõigisse ELi ametlikesse keeltesse on kättesaadavad. Masintõlgete kvaliteeti peaks korrapäraselt ja objektiivselt hindama osalevate liikmesriikide poolt Euroopa Patendiorganisatsiooni raames loodud sõltumatu eksperdikomitee, mis koosneb Euroopa Patendiameti ja Euroopa patendisüsteemi kasutajate esindajatest. Tehnoloogia arengut arvesse võttes ei tohiks kõrgekvaliteediliste masintõlgete väljaarendamiseks kuluv maksimaalne ajavahemik olla pikem kui 12 aastat. Järelikult peaks üleminekuperiood lõppema 12 aasta pärast alates käesoleva määruse kohaldamise kuupäevast, välja arvatud juhul, kui kõnealust ajavahemikku ei otsustata lõpetada varem.(12) Kuna ühtse mõjuga Euroopa patendi suhtes kohaldatavad sisulised sätted on reguleeritud määrusega xx/xx tõhustatud koostöö rakendamise kohta ühtse patendikaitse loomise valdkonnas, mida täiendab käesolevas määruses sätestatud tõlkekorraldus, tuleks käesolevat määrust kohaldada alates samast kuupäevast kui määrust xx/xx [sisulised sätted] [määrata kindlaks kuupäev].(13) Käesolev määrus ei piira ELTLi artikli 342 kohaselt kehtestatud eeskirju liidu institutsioonide keelte kohta ega nõukogu määrust 1/1958, [30] millega määratakse kindlaks Euroopa Majandusühenduses kasutatavad keeled. Käesolev määrus põhineb Euroopa Patendiameti keelekasutuse korral ja see ei ole vahend, millega luuakse ELi spetsiaalne uus keelekasutuse kord või pretsedent keelekasutuse piiramiseks mis tahes ELi tulevases õigusaktis.(14) Kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega saab kavandatava meetme eesmärgi, milleks on ühtse mõjuga Euroopa patentide ühetaolise ja lihtsustatud tõlkimise korra loomine, saavutada üksnes Euroopa tasandil. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1ReguleerimiseseKäesoleva määrusega rakendatakse nõukogu otsusega 2011/167/EL lubatud tõhustatud koostööd ühtse patendikaitse loomise valdkonnas kohaldatava tõlkekorralduse osas.Artikkel 2MõistedKäesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:(a) „ühtse mõjuga Euroopa patent” – Euroopa patent, millel on määruse xx/xx [sisulised sätted] kohaselt ühtne mõju osalevate liikmesriikide territooriumidel.(b) „Euroopa patendi kirjeldus” – Euroopa patentide andmise 5. oktoobri 1973. aasta (muudetud) konventsiooni (edaspidi „Euroopa patendikonventsioon”) rakendusmääruse eeskirja 73 kohane Euroopa patendi kirjeldus.(c) „menetluskeel” – Euroopa Patendiameti menetluste keel vastavalt Euroopa patendikonventsiooni artikli 14 lõike 3 määratlusele.Artikkel 3Ühtse mõjuga Euroopa patendi tõlkekorraldus1. Ilma et see mõjutaks käesoleva määruse artikleid 4 ja 6, ei nõuta täiendavaid tõlkeid, kui ühtse mõjuga Euroopa patendi kirjeldus on avaldatud kooskõlas Euroopa patendikonventsiooni artikli 14 lõikega 6.2. Määruse xx/xx [sisulised sätted] artiklis 12 viidatud ühtse mõju taotlus esitatakse menetluskeeles.Artikkel 4Tõlkimine vaidluse korral1. Ühtse mõjuga Euroopa patenti käsitleva vaidluse korral esitab patendi omanik väidetava rikkuja nõudmisel ja valikul patendi täieliku tõlke ühte selle osaleva liikmesriigi ametlikku keelde, kus väidetav rikkumine aset leidis või kus on väidetava rikkuja asukoht.2. Ühtse mõjuga Euroopa patenti käsitleva vaidluse korral esitab patendi omanik kohtumenetluse ajal asjaomase liikmesriigi territooriumil ühtse mõjuga Euroopa patenti käsitlevate vaidluste osas pädeva kohtu nõudmisel patendi täieliku tõlke selle kohtu menetluskeelde3. Lõigetes 1 ja 2 osutatud tõlgete kulud kannab patendi omanik.4. Kahjunõuet käsitleva vaidluse korral võtab vaidlust arutav kohus arvesse seda, et enne lõikes 1 osutatud tõlke saamist võis väidetav rikkuja tegutseda heauskselt ja ei olnud või ei pidanud olema teadlik sellest, et ta rikkus patendiõigusiArtikkel 5Kompensatsioonisüsteemi haldamineVõttes arvesse asjaolu, et Euroopa patendi taotlusi võib esitada kõigis Euroopa patendikonventsiooni artikli 14 lõikes 2 sätestatud keeltes, teevad osalevad liikmesriigid kooskõlas määruse xx/xx [sisulised sätted] artikliga 12 Euroopa Patendiametile Euroopa patendikonventsiooni artikli 143 alusel ülesandeks hallata kõnealuse määruse artiklis 13 osutatud tasude abil kompensatsioonisüsteemi, mis on ette nähtud tõlkekulude hüvitamiseks teatava ülemmäärani ja mida kohaldatakse selliste taotlejate suhtes, kes esitavad Euroopa Patendiametile patenditaotluse ühes ELi ametlikus keeles, mis ei ole Euroopa Patendiameti ametlik keel.Artikkel 6Üleminekumeetmed1. Käesoleva määruse artikli 7 lõike 2 kohaselt käesoleva määruse kohaldamise kuupäevast algava üleminekuperioodi jooksul lisatakse määruse xx/xx [sisulised sätted] artiklis 12 viidatud ühtse mõju taotlusele üleminekuperioodi jooksul:(d) Euroopa patendi kirjelduse täielik tõlge inglise keelde, kui menetluskeel on prantsuse või saksa keel; või(e) ii) Euroopa patendi kirjelduse täielik tõlge osaleva liikmesriigi mis tahes ametlikku keelde, mis on ELi ametlik keel, kui menetluskeel on inglise keel.2. Kooskõlas määruse xx/xx [sisulised sätted] artikliga 12 teevad osalevad liikmesriigid Euroopa Patendiametile Euroopa patendikonventsiooni artikli 143 alusel ülesandeks lõikes 1 viidatud tõlgete avaldamise pärast määruse xx/xx [sisulised sätted] artiklis 12 viidatud ühtse mõju taotluse esitamise kuupäeva nii kiiresti kui võimalik. Selliste tõlgete tekstidel ei ole õiguslikku mõju ja need esitatakse üksnes teavitamise eesmärgil.3. Iga kahe aasta tagant, arvestatuna käesoleva määruse jõustumisele järgnevast kuuendast aastast, esitab sõltumatu eksperdikomitee objektiivse hinnangu selle kohta, kuivõrd on Euroopa Patendiameti väljaarendatud kõrgekvaliteedilised masintõlked patenditaotluste ja –kirjelduste kohta kõigis ELi ametlikes keeltes kättesaadavad. Eksperdikomitee loovad osalevad liikmesriigid Euroopa Patendiorganisatsiooni raames ning see koosneb Euroopa Patendiameti ja Euroopa Patendiorganisatsiooni haldusnõukogu poolt Euroopa patendikonventsiooni artikli 30 lõike 3 kohaselt vaatlejatena kutsutud, Euroopa patendisüsteemi kasutajaid esindavate valitsusväliste organisatsioonide esindajatest.4. Lõikes 3 viidatud hindamise alusel esitab komisjon iga kahe aasta tagant nõukogule aruande ja teeb vajadusel ettepaneku üleminekuperioodi lõpetamiseks.5. Kui üleminekuperioodi ei lõpetata komisjoni ettepanekul, lõppeb see 12 aasta pärast alates käesoleva määruse kohaldamise kuupäevast.Artikkel 7Jõustumine1. Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.2. Seda kohaldatakse alates [konkreetne kuupäev määratakse kindlaks ning see langeb kokku määruse xx/xx (tõhustatud koostöö rakendamise kohta ühtse patendikaitse loomise valdkonnas) kohaldamiskuupäevaga].Käesolev määrus on tervikuna siduv ja aluslepingute kohaselt liikmesriikides vahetult kohaldatav.Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja[1] http://www.epo.org/[2] Kinnitamisnõuetest tingitud kulude vähendamiseks võtsid Euroopa patendikonventsiooniga ühinenud riigid 2000. aastal vastu nn „Londoni lepingu” (leping Euroopa patendikonventsiooni artikli 65 kohaldamise kohta, EPO Ametlik Teataja 2001, 550), mis kehtib praegu 11 ELi liikmesriigis ja mille tulemusel on vähenenud tõlkimisega seotud nõuded.[3] KOM(2010) 2020.[4] KOM(2010) 608 (lõplik)/2.[5] KOM(2000) 412.[6] Euroopa Parlamendi seadusandlik resolutsioon ühenduse patenti käsitleva nõukogu määruse ettepaneku kohta – KOM(2000) 412 - C5-0461/2000 - 2000/0177(CNS) (ELT C 127E, 29.5.2003, lk 519-526).[7] Nõukogu dokument 7159/03.[8] KOM(2007) 165.[9] Nõukogu dokument 17229/09.[10] Nõukogu dokument 16113/09 add. 1. Terminoloogia on muutunud („ühenduse” asemel „ELi” patent) seoses Lissaboni lepingu jõustumisega.[11] KOM(2010) 350.[12] SEK(2010) 796.[13] Pressiteade nõukogu erakorralise istungi „Konkurentsivõime (siseturg, tööstus, teadusuuringud ja kosmos)” kohta, 16041/10, 10.11.2010.[14] Vt pressiteade 17668/10.[15] KOM(2010) 790.[16] Nõukogu otsus 2011/167/EL, 10. märts 2011, millega antakse luba tõhustatud koostööks ühtse patendikaitse loomise valdkonnas (ELT L 76, 22.3.2011, lk 53).[17] Konsultatsioonidokument, sidusrühmade vastused ja aruanne konsultatsioonide esialgsete tulemuste kohta on kättesaadavad aadressil http://ec.europa.eu/internal_market/indprop/patent/consultation_en.htm.[18] KOM(2008) 394.[19] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sme/small-business-act/[20] UEAPME Expectations on the Proposal for a European Small Business Act, kättesaadav veebiaadressil www.ueapme.com. Vastukaja arutelule „Small Business Act for Europe” üle, kättesaadav veebiaadressil http://www.eurochambres.eu.[21] Seisukohad Euroopa patendireformi debati peamistes küsimustes, kättesaadav http://www.businesseurope.eu.[22] Euroopa Ühenduse patenti käsitlevaid poliitilisi arenguid käsitlev arvamus, kättesaadav http://www.ueapme.com.[23] Arvamus Euroopa patendisüsteemi kohta, kättesaadav http://www.eurochambres.eu.[24] BDI (Bundesverband der Deutschen Industrie), DIHK (Deutscher Industrie- und Handelskammertag), CBI (Confederation of British Industries), CCIP (Chambre de commerce et d'industrie de Paris), CGPME (Confédération générale des petites et moyennes entreprises), Unioncamere, DigitalEurope, Orgalime, ACT (Association for Competitive Technology), Cefic ja teiste organisatsioonide arvamused.[25] ELT L 76, 22.3.2011, lk 53.[26] ELT C , , lk .[27] ELT C , , lk .[28] KOM(2010) 350.[29] Nõukogu dokumendid 15385/10 ja 15385/10 ADD 1.[30] Nõukogu määrus 1/1958, millega määratakse kindlaks Euroopa Majandusühenduses kasutatavad keeled (EÜT 17, 6.10.1958, lk 385–386).--------------------------------------------------


				|

		52013PC0026

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 1192/69 raudtee-ettevõtjate finantskohustuste ja soodustuste tasendamise ühisreeglite kohta /* COM/2013/026 final - 2013/0013 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Määruses (EMÜ) nr 1192/69 on loetletud 36
raudteeveo-ettevõtjat, kellele liikmesriigid võivad hüvitada sellised
maksekohustused, nt teatavate peretoetuste ja pensionide maksmise, mida teiste
transpordiliikide ettevõtjad toetama ei pea.
Normimiseeskirjade õige kohaldamise korral
loetakse selline riigilt saadav toetus siseturuga kooskõlas olevaks ja
liikmesriigid vabastatakse riigiabist teatamise kohustusest, kuigi nad peavad
ametlikult avaldama oma hüvitamisotsused. Praegu võtab mõni üksik liikmesriik
hüvitamismaksete põhjendamisel aluseks kõnealuse määruse.
Määrus võeti vastu enne raudteeturu
liberaliseerimist, kui Euroopa raudteetransport arenes põhiliselt
riigipiiridest lähtuvalt ning kui üks ja sama ettevõtja osutas nii
raudteeteenuseid kui ka haldas raudteetaristut. Sellist monopoolset turgu
silmas pidades oli määruse eesmärk tol ajal tagada raudteeveo-ettevõtjatele ja
teistes transpordiliikides tegutsevatele ettevõtjatele võrdsed
konkurentsitingimused.
Alates 1990. aastatest on raudteetranspordi
elavdamiseks võetud Euroopa tasandil vastu rida õigusmeetmeid (nn
raudteepaketid) ja järk-järgult on loodud Euroopa tasandil integreeritud ühtne
raudteepiirkond. Tänu kõnealustele õigusaktidele on avatud raudtee-kaubaveoturg
ja rahvusvaheline raudtee-reisijateveoturg konkurentsile ning Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta direktiiviga 2012/34/EL, millega
luuakse ühtne Euroopa raudteepiirkond (uuesti sõnastatud),[1] on kehtestatud teatavad
aluspõhimõtted, mis muu hulgas hõlmavad seda, et raudteeveo-ettevõtjaid
juhitakse samamoodi nagu äriühinguid, et raudteetaristu läbilaskevõime
jaotamise ja kasutustasude määramise eest vastutavad üksused peavad olema
lahutatud raudteeveoteenuseid osutavatest üksustest (oluliste ülesannete
lahusus) ja et nende raamatupidamisarvestus tuleb hoida lahus (et vältida
ristsubsideerimist), et ELi kriteeriumide kohaselt litsentsitud mis tahes
raudteeveo-ettevõtjal peaks olema juurdepääs raudteetaristule õiglastel ja
mittediskrimineerivatel tingimustel ning et taristuettevõtjad võivad saada
riigilt rahastamist.
Määrus (EMÜ) nr 1192/69 ei ole praegu
kehtivate õigusmeetmete suhtes järjekindel ega nendega kooskõlas mitmel
põhjusel.
i) Kuna raudteeveo-ettevõtjaid tuleb juhtida
kooskõlas äriühingute suhtes kohaldatavate põhimõtetega, ei ole riigil lubatud
hüvitada kindlustust, pensione ega muid tegevuskulusid (v.a avalike teenuste
osutamise hüvitamine). Lisaks sellele, et kõnealune põhimõte on üldisemalt
sätestatud asutamislepingus seoses riigiabi eeskirjadega, on see ka
konkreetsemalt välja toodud raudteeveo-ettevõtjatele antavat riigiabi
käsitlevates suunistes (2008/K 184/07).
ii) Nende raudteeveo-ettevõtjate loetelu,
kellel on õigus saada hüvitist määruse alusel, ja määruses loetletud hüvitisliigid,
mida võib maksta raudteeveo-ettevõtjatele, eeldavad taristuettevõtjate
integreerimist raudteeveo-ettevõtjate tegevusse, mis on vastuolus oluliste
ülesannete lahususe ja raamatupidamisarvestuste lahususe põhimõttega.
iii) Määruse (EMÜ) nr 1192/69 kohaselt on
üksnes 36 raudteeveo-ettevõtjal õigus saada hüvitist. Kõnealusel määrusel võis
mõte olla siis, kui turgu valitsevad raudteeveo-ettevõtjad konkureerisid üksnes
teiste transpordiliikidega, mitte teiste raudteeveo-ettevõtjatega, ent
liberaliseeritud turul, kus raudteeveo-ettevõtjad vahetult konkureerivad
tavapäraste monopolidega, ei ole asjakohane eri ettevõtjaid diskrimineerida.
Kui raudteeveo-ettevõtjate suhtes kehtivad eri finantstingimused (määrusest
tulenevalt), ei tagata uutele turule tulijatele mittediskrimineerivaid
juurdepääsutingimusi. Näiteks uutel turule tulijatel võib olla raske meelitada
ligi töötajaid turgu valitsevatest raudteeveo-ettevõtjatest, kuna viimati
nimetatutel võib tänu määruse alusel saadavatele toetustele olla võimalik pakkuda
soodsamaid pensionitingimusi.
Määruses sätestatud IV liigi hüvitismaksed
(samatasandiliste raudteeületuskohtade kulud) on kulud, mis on seotud
taristuettevõtjaga, kes direktiivi 2012/34/EL artikli 8 alusel võib saada
riigilt rahastamist. Seega kuna määruse IV liigi hüvitismaksed on kooskõlas
kehtivate õigusaktidega, on ka määruse IV liik ülearune.
Tänu kavandatud algatusele tunnistada määrus
kehtetuks kõrvaldatakse aegunud õigusakti tühistamisega vastuolud ELi
õiguskorraga ja lihtsustakse seda.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE
TULEMUSED JA MÕJU HINDAMINE
2.1         Konsulteerimine
Komisjon palus liikmesriikidelt 2010. aasta
mais ja 2011. aasta juunis teavet määruse kohaldamise kohta. Vastustest selgus,
et aastatel 2007–2010 ei olnud enamik liikmesriikidest saanud
raudteeveo-ettevõtjatelt taotlust määruse kohaste hüvitismaksete kohta ega
olnud neid ka teinud. Enamik liikmesriikidest märkis, et nad ei näe jätkuvat
vajadust kõnealuse määruse järele ja mõni toetas eriti selgelt määruse
kehtetuks tunnistamist või avaldas arvamust, et see on aegunud või ajale jalgu
jäänud. Mõned liikmesriigid pooldasid määruse asjakohaste liikide säilitamist,
ent kuna kõikide liikide (v.a IV liik) hüvitismaksed on vastuolus muude
õigusaktidega, ei ole seda varianti võimalik järgida. Teised olid selles suhtes
ükskõiksed või ei avaldanud oma arvamust selle kohta, kas määrust on ikka veel
vaja. Üksnes kolm liikmesriiki (Belgia, Saksamaa ja Iirimaa) teatasid, et
aastatel 2008–2010 kasutasid nad kõnealust määrust hüvitusmaksete õigusliku
alusena.
Määruse (EMÜ) nr 1192/69 alusel 2010. aastal liikmesriikides tehtud
hüvitismaksed (prognoositud või tegelikud) (miljonites eurodes)
   || I liik Tööl tekkinud kahju või vigastused || III liik Pensionid || IV liik Raudteeületuskohad || Kokku
 Belgia || (0,322) || - || - || (0,322)
 Saksamaa || - || - || 72,8 || 72,8
 Iirimaa || - || 24,1 || 4,2 || 28,3
 Kokku || (0,322) || 24,1 || 77,0 || 100,8
Hiljuti teatas komisjonile ka Poola, et on
teinud PKP PLK-le 2012. aastal hüvitismakseid (seoses IV liigiga) suurusjärgus
7,9 miljonit eurot.
Praegu kohaldavad liikmesriigid üksnes kolme
hüvitisliiki (I, III ja IV). Teatavad määruse kohased hüvitisklassid enam ei
kehti (V–VIII). Ühtki ülejäänud hüvitisklassi (II ja IX–XV) enam ei kohaldata.
V.a avalike teenuste osutamise eest makstav
hüvitis, on hüvitis, mida liikmesriik maksab raudteeveo-ettevõtjale, vastuolus
põhimõttega, et raudteeveo-ettevõtjate juhtimise suhtes tuleb kohaldada samu
põhimõtteid nagu äriühingute suhtes ning ELi eeskirju, milles käsitletakse
riigiabi, raamatupidamisarvestuse lahusust ja diskrimineerimata juurdepääsu
raudteetaristule. Määruse IV klass on ülearune seetõttu, et hüvitismakseid,
mida riik maksab taristuettevõtja ülesannete täitmise eest, võib niigi teha
direktiivi 2012/34/EL alusel. Kui vähendada määruses esitatud liikide arvu selleni,
mis on kooskõlas kehtivate õigusaktidega, oleks tulemus sama nagu määruse
tühistamisegi korral – st et kõrvaldatakse õigusaktidega vastuolus olevad
hüvitisliigid ja ikkagi jäetakse liikmesriikidele võimalus rahastada
taristuettevõtjaid vastavalt nende ülesannetele, sh nende kulusid, mis on
seotud samatasandiliste raudteeületuskohtadega).
2.2         Kehtetuks tunnistamise mõju
Liikmesriikide esitatud teabe põhjal võib teha
järelduse, et määruse kehtetuks tunnistamise mõju on väga minimaalne.
I liik
Ajavahemikus 2008–2010 sai Belgia taotlused
ettevõtjalt SNCB Holding I liigi kohta (maksed, mida ettevõtjad on kohustatud
tegema, ent mida muudes majandusharudes teeb riik, sh tööõnnetuse tagajärjel
tekkinud kahju või vigastustega seotud maksed). 2010. aastal arvutati määruse
alusel, et SNCB Holding peab maksma Belgia riigile tagasi 0,323 miljoni euro
suuruse hüvitissumma.
Määruse (EMÜ) nr 1192/69 kehtetuks
tunnistamise mõju oleks I liigi hüvitismaksete seisukohast tähtsusetu. SNCB
peaks liituma olemasoleva õnnetusjuhtumeid käsitleva erakindlustussüsteemiga ja
Belgia on teatanud, et kaalub seda võimalust. Kõik süsteemide vahetamisega
seotud kulud saaksid enam kui hüvitatud tänu sellele, et kõrvaldatakse määruse
alusel igal aastal esitatavate hüvitistaotluste ja hüvitiste arvutamisega
seotud halduskoormus.
III liik
Ajavahemikus 2008–2010 tegi Iirimaa CIE-le III
liigi makseid (vanadus- ja muud pensionid, mida raudteeveo-ettevõtjad maksavad
teistsugustel tingimustel kui muud transpordiettevõtjad. 2010. aastal ulatus CIE-le
makstud III liigi hüvitiste summa 24,1 miljoni euroni.
Määruse (EMÜ) nr 1192/69 kehtetuks
tunnistamise mõju oleks III liigi hüvitismaksete seisukohast minimaalne. CIE-le
seoses taristut haldava tööjõu kuludega tehtud pensionimakseid on võimalik
põhjendada direktiivi 2012/34/EL artikliga 8, kuna tegemist on taristuettevõtja
ülesannete rahastamisega. CIE-le seoses avalikke teenuseid osutava tööjõu
kuludega tehtud makseid on võimalik põhjendada kui hüvitist määruses (EÜ) nr
1370/2007 määratletud avaliku teenindamise kohustuste täitmise eest ja need
võib vabastada riigiabist teatamise nõudest. (Praegu allub 100 %
raudtee-reisijateveost avaliku teenindamise kohustusele). CIE-le tehtud
pensionimaksed, mis on seotud avaliku teenindamise kohustuste hulka mittekuuluvate
raudteevedudega (teisisõnu kaubavedudega) tegeleva tööjõu kuludega, kuuluvad
riigiabist teatamise eeskirjade reguleerimisalasse. Kaubaveod moodustavad CIE
raudteevedudest hinnanguliselt ligikaudu 5,2 %, s.t et nendega on seotud
umbkaudu 3,4 % töötajatest. Seega on CIE-le tehtud pensionimaksetest alla
ühe miljoni euro seotud raudtee-kaubaveoga. Üksnes sellised CIE-le tehtud
maksed (ja need CIE-le ette nähtud maksed, mis on seotud avaliku teenindamise
kohustuste reguleerimisalasse mittekuuluva raudtee-reisijateveoga ja mida
praeguseks ei ole veel kordagi tehtud) kuuluvad riigiabist teatamise eeskirjade
reguleerimisalasse.
IV liik
Iirimaa, Saksamaa ja Poola on teinud IV liigi
makseid (samatasandiliste raudteeületuskohtade kulud). 2010. aastal maksis Iirimaa
CIE-le IV liigi alusel 4,2 miljonit eurot. Saksamaa maksis 2010. aastal DB Netz
AG-le ja Usedomer Bäderbahn GmbH-le hinnanguliselt suurusjärgus 72,8 miljonit
eurot, millest alla 0,5 % läks Usedomer Bäderbahnile. Poola maksab PKP PLK-le
2012. aastal IV liigi hüvitisi ligikaudu 7,9 miljonit eurot.
Määruse (EMÜ) nr 1192/69 kehtetuks
tunnistamise mõju oleks IV liigi hüvitismaksete seisukohast tähtsusetu. CIE-le,
DB Netzile ja PKP PLK-le tehtud maksed kuuluksid direktiivi 2012/34/EL artikli
8 reguleerimisalasse kui taristuettevõtja ülesannete rahastamine. Nende maksete
tegemist on võimalik jätkata ka pärast seda, kui määrus tunnistatakse kehtetuks
ja kõrvaldataks selle kohaldamisega seotud haldusformaalsused, nt ettevõtjatelt
igal aastal saadavate normimistaotluste läbivaatamine, finantskoormuse või
-kasu hindamine, hüvitissumma kindlaksmääramine, määruse sätete järgimist
käsitlevate otsuste nõuetekohane ettevalmistamine ja nende ametlik avaldamine.
Usedomer Bäderbahnile tehtavad maksed, mille maht on minimaalne, kuuluksid
riigiabist teatamise eeskirjade reguleerimisalasse.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Ettepanek tunnistada kehtetuks määrus (EMÜ) nr
1192/69.
2013/0013 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu
määrus (EMÜ) nr 1192/69 raudtee-ettevõtjate finantskohustuste ja soodustuste
tasendamise ühisreeglite kohta
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikleid 91 ja 109,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
riikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[2],

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[3],
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Määruses (EMÜ) nr 1192/69 on
loetletud 36 raudteeveo-ettevõtjat, kellele liikmesriigid võivad hüvitada
maksekohustused, mida teiste transpordiliikide ettevõtjad toetama ei pea.
Normimiseeskirjade õige kohaldamise tulemuseks on see, et liikmesriigid
vabastatakse riigiabist teatamise kohustusest.
(2)       Euroopa tasandil on vastu
võetud mitmeid õigusmeetmeid, tänu millele avatakse raudtee-kaubaveoturg ja
rahvusvaheline raudtee-reisijateveoturg konkurentsile, ning Euroopa Parlamendi
ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta direktiiviga 2012/34/EL, millega luuakse
ühtne Euroopa raudteepiirkond (uuesti sõnastatud), kehtestatakse teatavad
aluspõhimõtted, mis muu hulgas hõlmavad seda, et raudteeveo-ettevõtjaid
juhitakse samamoodi nagu äriühinguid, et raudteetaristu läbilaskevõime
jaotamise ja kasutustasude määramise eest vastutavad üksused peavad olema
lahutatud raudteeveoteenuseid osutavatest üksustest ja et nende
raamatupidamisarvestus tuleb hoida lahus, et ELi kriteeriumide kohaselt
litsentsitud mis tahes raudteeveo-ettevõtjal peaks olema juurdepääs
raudteetaristule õiglastel ja mittediskrimineerivatel tingimustel ning et
taristuettevõtjad võivad saada riigilt rahastamist.
(3)       Määrus (EMÜ) nr 1192/69 ei
ole praegu kehtivate õigusmeetmete suhtes järjekindel ega nendega kooskõlas.
Pidades eelkõige silmas liberaliseeritud turgu, kus raudteeveo-ettevõtjad
otseselt konkureerivad kõnealuste loetletud raudteeveo-ettevõtjatega, ei ole
enam asjakohane neid kaht ettevõtjarühma erinevalt kohelda.
(4)       Sellest tulenevalt on
asjakohane tunnistada kehtetuks määrus (EMÜ) nr 1192/69, et aegunud õigusakti
tühistamisega kõrvaldada vastuolud ELi õiguskorraga ja lihtsustada seda,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määrus (EMÜ) nr 1192/69 tunnistatakse
kehtetuks.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
[1]               ELT L 343, 14.12.2012, lk 32.
[2]               ELT C., lk..
[3]               ELT C., lk..


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,14.12.2016
            COM(2016) 798 final
            2016/0399(COD)
            Ettepanek:
            EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
            millega kohandatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 teatavaid õigusakte, mis näevad õigusküsimuste valdkonnas ette kontrolliga regulatiivmenetluse kasutamist
            (EMPs kohaldatav tekst)

               SELETUSKIRI

               1.Ettepaneku taust

               Paralleelselt ettepanekuga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kohandatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291 teatavaid õigusakte, mis näevad ette kontrolliga regulatiivmenetluse kasutamist, käsitletakse käesolevas ettepanekus endiselt kontrolliga regulatiivmenetlusele osutava kolme õigusküsimuste valdkonna seadusandliku akti vastavusse viimist.

               Kõnealused õigusaktid tuleb vastavusse viia eraldiseisvate ettepanekuga, sest need on võetud vastu Euroopa Liidu toimimise lepingu V jaotise III osa alusel ja ei ole seega siduvad kõikide liikmesriikide suhtes, olles niisiis vastuolus teiste alusaktide õiguslike alustega. Nende kolme õigusakti puhul on Ühendkuningriik ja Iirimaa otsustanud kohaldamises osaleda kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolliga Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta ning Taani ei osale kohaldamises kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolliga Taani seisukoha kohta.

               Lissaboni lepinguga muudeti märkimisväärselt nende volituste struktuuri, mida seadusandja komisjonile saab anda. Selles on selgelt eristatud kvaasi-seadusandlikke õigusakte ja õigusakte, millega rakendatakse alusaktide sätteid. Sellega sätestatakse ka õigusakti iga liigi jaoks täiesti erinev õigusraamistik.

               Kõnealused kaks sätet on Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklid 290 ja 291, mis lisati 1. detsembril 2009 jõustunud Lissaboni lepinguga(
                  1
               ). Need sisaldavad põhimõttelisi muudatusi menetluses, mida seni tunti komiteemenetluse nime all.

               Delegeeritud õigusakti määratlus, mis tuleneb artikli 290 lõikest 1, on sõnastuselt väga sarnane sellele, kuidas määratletakse õigusakti, mille suhtes kohaldatakse nõukogu otsusega 2006/512/EÜ muudetud otsuse 1999/468/EÜ
                  2
                („komiteemenetluse otsus“) kohaselt kontrolliga regulatiivmenetlust, mis on ette nähtud kõnealuse otsuse artikliga 5a. Mõlemat liiki aktid on üldkohaldatavad ja täiendavad või muudavad seadusandliku akti teatavaid mitteolemuslikke osi.

               Sel põhjusel jäeti komiteemenetluse otsuse läbivaatamisel Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 291 lõike 3 alusel rakendamisvolituste kohta vastu võetud määruse 182/2011
                  3
                („komiteemenetluse määrus“) kohaldamisalast välja komiteemenetluse otsuse artikkel 5a. Kontrolliga regulatiivmenetluse kehtestanud artikkel 5a tuli seetõttu kõnealusele artiklile osutavate olemasolevate alusaktide tõttu ajutiselt alles jätta.

               Sellest tulenevalt esineb kontrolliga regulatiivmenetlus veel kolmes kehtivas alusaktis, mida kõnealuses ettepanekus käsitletakse, ning seda kohaldatakse neis aktides jätkuvalt seni (komiteemenetluse otsuse artikli 5a alusel), kuni need on ametlikult muudetud ja kohandatud Lissaboni lepinguga.

               Määruse 182/2011 vastuvõtmise ajal võttis komisjon endale kohustuse vaadata läbi selle menetlusega seonduvad sätted, et kohandada neid õigel ajal vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingus sätestatud kriteeriumidele
                  4
               . Kõnealuste õigusaktide vastavusse viimise ettepaneku tegi komisjon juba 2013. aastal
                  5
                ja siis samuti eraldiseisvas ettepanekus, kuid kõnealuste toimikute üle peetud institutsioonidevaheliste läbirääkimiste takerdumise tõttu võttis komisjon, nagu 2015. aasta tööprogrammis
                  6
                kuulutatud, ettepaneku tagasi
                  7
               .

               Vastavusse viimise küsimus võeti taas päevakorda institutsioonidevahelise parema õigusloome kokkuleppe läbivaatamisel toimunud aruteludel
                  8
               . Kõik institutsioonid tunnistasid vajadust vastavusse viimise järele ning komisjon võttis endale ülesande esitada 2016. aasta lõpuks uus ettepanek selliste seadusandlike aktide vastavusse viimiseks, mis sisaldavad siiani viiteid kontrolliga regulatiivmenetlusele. Käesolev ettepanek ongi nimetatud ülesande tulemus.

               Samas aitavad delegeeritud õigusaktide raamistikku parandada ka institutsioonidevaheline kokkulepe ja sellele lisatud ühisseisukoht delegeeritud õigusaktide kohta, milles on käsitletud peamist probleemi, mis sageli takistas nõukogul delegeeritud õigusakte heaks kiitmast, nimelt liikmesriigi ekspertidega konsulteerimist. Kokkuleppes on nüüd sätestatud ühene kohustus konsulteerida delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel, sh eelnõu teksti osas, pidevalt liikmesriikide ekspertidega, mis tähendab, et täidetud on vanade kontrolliga regulatiivmenetluse sätete Lissaboni lepinguga vastavuse viimise teise katse oluline eeldus. See kohustus on nüüd komisjonile volituste andmisel kasutatavates uutes standardklauslites sõnaselgelt kirjas. Samuti on kokkuleppes selgelt tunnistatud, kui oluline on delegeeritud õigusaktide puhul varane koostöö ja arvamuste vahetamine Euroopa Parlamendiga. Kokkuleppes kinnitatakse, et Euroopa Parlament peab saama kõik dokumendid, sh delegeeritud õigusaktide eelnõud, liikmesriikide ekspertidega samal ajal, ning sätestatakse Euroopa Parlamendi ekspertide pidev ja lihtsustatud juurdepääs delegeeritud õigusakte ettevalmistavate komisjoni eksperdirühmade koosolekutele. Lisaks nähakse kokkuleppega ette, et komisjoni võidakse kutsuda Euroopa Parlamendi (või nõukogu) koosolekutele delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel täiendavaks arvamuste vahetamiseks.

               Delegeeritud õigusaktide süsteemiga kohandamine ei mõjuta käimasolevaid menetlusi, mille puhul komitee on oma arvamuse komiteemenetluse otsuse kohaselt juba esitanud.

               2.Vastavusse viimise meetod ja ettepaneku põhiosad

               Käesoleva ettepaneku kohaldamisala kindlaksmääramisel vaadatakse kõigepealt õigusakte, mis on hõlmatud 2013. aastal komisjoni vastu võetud vastavusse viimise ettepanekuga. Käesolevast ettepanekust jäeti välja õigusaktid, mille kohta on vahepeal esitatud eraldi seadusandlik ettepanek. See puudutab kahte õigusküsimuste valdkonna õigusakti. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1896/2006 (millega luuakse Euroopa maksekäsumenetlus)
                  9
                ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. juuli 2007. aasta määruse (EÜ) nr 861/2007 (millega luuakse Euroopa väiksemate kohtuvaidluste menetlus)
                  10
                vastavusse viimine toimus juba Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2015. aasta määrusega (EL) 2015/2421 (millega muudetakse määrust (EÜ) nr 861/2007, millega luuakse Euroopa väiksemate nõuete menetlus, ning määrust (EÜ) nr 1896/2006, millega luuakse Euroopa maksekäsumenetlus)
                  11
               .

               Vastavusse viimise ettepanekutes 2013. aastal valitud seadusandlik meetod seisnes selles, et kõnealuseid alusakte ei muudeta ühekaupa, vaid sätestatakse üldiselt, et alusaktides sisalduvad viited kontrolliga regulatiivmenetlusele tuleb lugeda viideteks artiklile 290 või siis vastavalt artiklile 290 või 291. Kõnealuse meetodiga oleks selle vastuvõtmise tulemusel pidanud koos iga eraldiseisva alusaktiga alati lugema asjaomast koondakti.

               Kuna selline tööviis osutus eelkõige nõukogu jaoks probleemseks, valiti käesolevas ettepanekus teistsugune meetod. Nüüd tehakse ettepank muuta kõiki asjaomaseid alusakte eraldi. See on sarnane 2007. aastal samalaadsel eesmärgil kontrolliga regulatiivmenetluse sätete kehtestamiseks valitud meetodiga
                  12
               . Seetõttu tehakse kõikides alusaktides mitu muudatust. Volitusi andvad sätted ehk tekst, millega anti sisuline volitus kontrolliga regulatiivmenetluseks, sõnastatakse ümber ja uues sõnastuses lähtutakse volituste delegeerimise artiklite standardklauslites kokku lepitud sõnastusest. Delegeeritud volituste rakendamise standardartikkel, st menetluslik artikkel, lisatakse igasse alusakti ja viited kontrolliga regulatiivmenetlusele jäetakse välja. Iga õigusakti kohta märgitakse sõnaselgelt, kas volituse ulatus hõlmab alusakti muutmist. Kõik alusaktid sisaldavad nüüd uusi standardklausleid, millega sätestatakse liikmesriikide ekspertidega konsulteerimine delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel. Ühegi volitusega ei nähta ette muude õigusaktide muudatusi.

               Volituste andmisel delegeeritud õigusaktide ja rakendusaktide vahel valides eeldati 2013. aasta vastavusse viimise ettepanekutes, et kontrolliga regulatiivmenetluse kohased meetmed vastavad põhimõtteliselt meetmetele, mis võivad kuuluda Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 290 osutatud volituste delegeerimise alla.

               Uues ettepanekus eeldati üldjuhul, et 2013. aastal koondettepanekus esitatud hinnang kehtib endiselt. Üldist ümberhindamist tingivaid uusi kriteeriume ei ilmnenud ei 2013. aasta koondakti läbirääkimiste, selle valdkonna kohtulahendite
                  13
                ega institutsioonidevahelise parema õigusloome kokkuleppe järelduste tulemusel.

               Volituse kestuse küsimuses teeb komisjon ettepaneku, et volitused oleksid tähtajatud. 2013. aasta ettepanekute üle peetud läbirääkimistel eelistasid nõukogu ja Euroopa Parlament 5 aastaks antavat tähtajalist volitust, mida automaatselt pikendatakse, kui komisjon esitab enne volituse delegeerimise aegumist aruande. Komisjon on uues ettepanekus endiselt seisukohal, et volituse tähtajatus on õigustatud, sest seadusandja võib volituse igal ajal tagasi võtta. Lisaks näeb institutsioonidevaheline kokkulepe ette delegeeritud õigusakti suurema läbipaistvuse, eelkõige institutsioonide kokkuleppel 2017. aasta lõpuks loodava delegeeritud õigusaktide ühise registri kaudu. Selle registriga antakse kiire ülevaade mis tahes õigusliku vahendi kohaselt vastuvõetud delegeeritud õigusaktidest.

               3.Õiguslik alus ja subsidiaarsus

               Käesolev ettepanek põhineb muudetavate alusaktide õiguslikel alustel. Käesolev algatus seondub üksnes menetlustega, mida kohaldatakse liidu tasandil selleks antud pädevuse alusel õigusaktide vastuvõtmiseks.

               2016/0399 (COD)

               Ettepanek:

               EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,

               millega kohandatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 teatavaid õigusakte, mis näevad õigusküsimuste valdkonnas ette kontrolliga regulatiivmenetluse kasutamist

               (EMPs kohaldatav tekst)

               EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 81 lõiget 2,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

               toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

               ning arvestades järgmist:

               (1)Lissaboni lepingu järgselt eristatakse selgelt komisjonile delegeeritud volitusi võtta vastu muid kui seadusandlikke akte, mis on üldkohaldatavad ja täiendavad või muudavad seadusandliku akti teatavaid mitteolemuslikke osi (delegeeritud õigusaktid), ning komisjonile antud volitusi võtta vastu õigusakte, millega tagada ühtsed tingimused õiguslikult siduvate liidu õigusaktide rakendamiseks (rakendusaktid).

               (2)Meetmed, mida Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 290 lõikes 1 osutatud volituste delegeerimine võib hõlmata, vastavad põhimõtteliselt neile, mida hõlmab nõukogu otsuse 1999/468/EÜ
                  14
                artikliga 5a kehtestatud kontrolliga regulatiivmenetlus.

               (3)Varasemad ettepanekud kontrolliga regulatiivmenetlusele osutavate õigusaktide vastavusse viimiseks Lissaboni lepinguga
                  15
                kehtestatud õigusraamistikuga võeti institutsioonidevaheliste läbirääkimiste takerdumise tõttu tagasi
                  16
               .

               (4)Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon leppisid seejärel 13. aprillil 2016 institutsioonidevahelise parema õigusloome kokkuleppes
                  17
                kokku uues delegeeritud õigusaktide raamistikus ja tunnistasid vajadust viia kõik kehtivad õigusaktid vastavusse Lissaboni lepinguga kehtestatud õigusraamistikuga. Eelkõige oldi nõus, et esikohale seatakse kõigi selliste alusaktide kiire vastavusse viimine, mis osutavad endiselt kontrolliga regulatiivmenetlusele. Komisjon võttis kohustuse koostada kõnealuse vastavusse viimise ettepanek 2016. aasta lõpuks.

               (5)Alusaktides sisalduvad volitused, milles nähakse ette kontrolliga regulatiivmenetluse kasutamine, vastavad Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 290 ja need tuleks kohandada sellele sättele.

               (6)Käesolev määrus ei tohiks mõjutada käimasolevaid menetlusi, mille puhul komitee on enne käesoleva määruse jõustumist oma arvamuse otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a kohaselt juba esitanud.

               (7)Seetõttu tuleks asjaomaseid õigusakte vastavalt muuta,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

               Artikkel 1

               Lisas loetletud õigusakte muudetakse nii, nagu lisas sätestatud.

               Artikkel 2

               Käesolev määrus ei mõjuta käimasolevaid menetlusi, mille puhul komitee on oma arvamuse otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a kohaselt juba esitanud.

               Artikkel 3

               Käesolev määrus jõustub  päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

               Brüssel,

                  Euroopa Parlamendi nimel
                        Nõukogu nimel

                  president
                        eesistuja

                     (1)
                  ELT C 306, 17.12.2007.

                     (2)
                  EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

                     (3)
                  ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.

                     (4)
                  ELT L 55, 28.2.2011, lk 19.

                     (5)
                  COM(2013) 452 (final).

                     (6)
                  COM(2014) 910 (final).

                     (7)
                  (2015/C 80/08), ELT C 80, 7.2.2015, lk 17.

                     (8)
                  ELT L 123, 12.5.2016, lk 1.

                     (9)
                  ELT L 399, 30.12.2006, lk 1.

                     (10)
                  ELT L 199, 31.7.2007, lk 1.

                     (11)
                  ELT L 341, 24.12.2015, lk 1.

                     (12)
                  Määrus (EÜ) nr 1137/2008, ELT L 311, 21.11.2008, lk 1.

                     (13)
                  Kohtuasi C-88/14 Euroopa Komisjon vs. Euroopa Parlament ja Euroopa Liidu Nõukogu, kohtuasi C-286/14 Euroopa Parlament vs. Euroopa Komisjon, kohtuasi C-472/12 Euroopa Komisjon vs. Euroopa Parlament ja Euroopa Liidu Nõukogu.

                     (14)
                  Nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsus 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused (EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23).

                     (15)
                  COM(2013) 451 (final), COM(2013) 452 (final) ja COM(2013) 751 (final).

                     (16)
                  (2015/C 80/08), ELT C 80, 7.2.2015, lk 17.

                     (17)
                  ELT L 123, 12.5.2016, lk 1.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,14.12.2016
            COM(2016) 798 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
            millega kohandatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291 teatavaid õigusakte, mis näevad ette kontrolliga regulatiivmenetluse kasutamist(EMPs kohaldatav tekst)

               LISA

               1.Nõukogu 28. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1206/2001 liikmesriikide kohtute vahelise koostöö kohta tõendite kogumisel tsiviil- ja kaubandusasjades
                  1

               Määruse (EÜ) nr 1206/2001 ajakohastamiseks peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse kõnealuse määruse lisa, et ajakohastada tüüpvorme või teha tehnilisi muudatusi. On eriti oluline, et komisjon korraldaks oma ettevalmistava töö käigus asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil, ja et kõnealused konsultatsioonid viidaks läbi kooskõlas 13. aprilli 2016 institutsioonidevahelise parema õigusloome kokkuleppes sätestatud põhimõtetega. Eelkõige selleks, et tagada delegeeritud õigusaktide ettevalmistamises võrdne osalemine, saavad Euroopa Parlament ja nõukogu kõik dokumendid liikmesriikide ekspertidega samal ajal ning nende ekspertidel on pidev juurdepääs komisjoni eksperdirühmade koosolekutele, millel arutatakse delegeeritud õigusaktide ettevalmistamist.

               Seetõttu muudetakse määrust (EÜ) nr 1206/2001 järgmiselt:

               (1) artiklit 19 muudetakse järgmiselt:

               a)
                     pealkiri asendatakse järgmisega:

               „Käsiraamat“;

               b)
                     lõige 2 jäetakse välja;

               (2) lisatakse järgmised artiklid 19a ja 19b:

               „Artikkel 19a

               Delegeeritud õigusaktid

               Kooskõlas artikliga 19b on komisjonil õigus vastu võtta delegeeritud õigusakte lisa muutmise kohta, et ajakohastada tüüpvorme või teha neis vormides tehnilisi muudatusi.“;

               „Artikkel 19b

               Delegeeritud volituste rakendamine

               1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.

               2. Artiklis 19a osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile määramata ajaks alates käesoleva määruse jõustumise kuupäevast.

               3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklis 19a osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse kõnealuses otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.

               4. Enne delegeeritud õigusakti vastuvõtmist konsulteerib komisjon kooskõlas 13. aprilli 2016 institutsioonivahelises parema õigusloome kokkuleppes* sätestatud põhimõtetega iga liikmesriigi määratud ekspertidega.

               5. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

               6. Artikli 19a alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti Euroopa Parlamendile ja nõukogule teatavaks tegemist esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.

               _________________________

               *
                     ELT L 123, 12.5.2016, lk 1.“;

               (3) artikkel 20 jäetakse välja.

               2.Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 805/2004, millega luuakse Euroopa täitekorraldus vaidlustamata nõuete kohta
                  2

               Määruse (EÜ) nr 805/2004 ajakohastamiseks peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse kõnealuse määruse lisasid, et ajakohastada tüüpvorme. On eriti oluline, et komisjon korraldaks oma ettevalmistava töö käigus asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil, ja et kõnealused konsultatsioonid viidaks läbi kooskõlas 13. aprilli 2016 institutsioonidevahelise parema õigusloome kokkuleppes sätestatud põhimõtetega. Eelkõige selleks, et tagada delegeeritud õigusaktide ettevalmistamises võrdne osalemine, saavad Euroopa Parlament ja nõukogu kõik dokumendid liikmesriikide ekspertidega samal ajal ning nende ekspertidel on pidev juurdepääs komisjoni eksperdirühmade koosolekutele, millel arutatakse delegeeritud õigusaktide ettevalmistamist.

               Seetõttu muudetakse määrust (EÜ) nr 805/2004 järgmiselt:

               (1) artikkel 31 asendatakse järgmisega:

               „Artikkel 31

               Lisade muutmine

               Kooskõlas artikliga 31a on komisjonil õigus vastu võtta delegeeritud õigusakte lisade muutmise kohta, et ajakohastada tüüpvorme.“;

               (2) lisatakse järgmine artikkel 31a:

               „Artikkel 31a

               Delegeeritud volituste rakendamine

               1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.

               2. Artiklis 31 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile määramata ajaks alates käesoleva määruse jõustumise kuupäevast.

               3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklis 31 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse kõnealuses otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.

               4. Enne delegeeritud õigusakti vastuvõtmist konsulteerib komisjon kooskõlas 13. aprilli 2016 institutsioonivahelises parema õigusloome kokkuleppes* sätestatud põhimõtetega iga liikmesriigi määratud ekspertidega.

               5. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

               6. Artikli 31 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti Euroopa Parlamendile ja nõukogule teatavaks tegemist esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.

               ________________________

               *
                     ELT L 123, 12.5.2016, lk 1.“;

               (3) artikkel 32 jäetakse välja.

               3.Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1393/2007 kohtu- ja kohtuväliste dokumentide liikmesriikides kättetoimetamise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades („dokumentide kättetoimetamine“), millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1348/2000
                  3

               Määruse (EÜ) nr 1393/2007 ajakohastamiseks peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse kõnealuse määruse I ja II lisa, et ajakohastada tüüpvorme või teha tehnilisi muudatusi. On eriti oluline, et komisjon korraldaks oma ettevalmistava töö käigus asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil, ja et kõnealused konsultatsioonid viidaks läbi kooskõlas 13. aprilli 2016 institutsioonidevahelise parema õigusloome kokkuleppes sätestatud põhimõtetega. Eelkõige selleks, et tagada delegeeritud õigusaktide ettevalmistamises võrdne osalemine, saavad Euroopa Parlament ja nõukogu kõik dokumendid liikmesriikide ekspertidega samal ajal ning nende ekspertidel on pidev juurdepääs komisjoni eksperdirühmade koosolekutele, millel arutatakse delegeeritud õigusaktide ettevalmistamist.

               Seetõttu muudetakse määrust (EÜ) nr 1393/2007 järgmiselt:

               (1) artikkel 17 asendatakse järgmisega:

               „Artikkel 17

               Lisade muutmine

               Kooskõlas artikliga 17a on komisjonil õigus vastu võtta delegeeritud õigusakte I ja II lisa muutmise kohta, et ajakohastada tüüpvorme või teha neis vormides tehnilisi muudatusi.“;

               (2) lisatakse järgmine artikkel 17a:

               „Artikkel 17a

               Delegeeritud volituste rakendamine

               1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.

               2. Artiklis 17 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile määramata ajaks alates käesoleva määruse jõustumise kuupäevast.

               3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklis 17 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse kõnealuses otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.

               4. Enne delegeeritud õigusakti vastuvõtmist konsulteerib komisjon kooskõlas 13. aprilli 2016 institutsioonivahelises parema õigusloome kokkuleppes* sätestatud põhimõtetega iga liikmesriigi määratud ekspertidega.

               5. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

               6. Artikli 17 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti Euroopa Parlamendile ja nõukogule teatavaks tegemist esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.

               ________________________

               *
                     ELT L 123, 12.5.2016, lk 1.“;

               (3) artikkel 18 jäetakse välja.

                     (1)
                  EÜT L 174, 27.6.2001, lk 1.

                     (2)
                  ELT L 143, 30.4.2004, lk 15.

                     (3)
                  ELT L 324, 10.12.2007, lk 79.


|

52011PC0322

/* KOM/2011/0322 lõplik - NLE 2011/0151 */  Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS millega lõpetatakse Hiina Rahvavabariigist pärit kumariini impordi suhtes kohaldatavad dumpinguvastased meetmed

	SELETUSKIRI1.  ETTEPANEKU TAUST2.  Ettepaneku põhjused ja eesmärgidKäesolevas ettepanekus käsitletakse nõukogu 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1225/2009 (kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, edaspidi „algmäärus”) kohaldamist menetluses Hiina Rahvavabariigist pärit kumariini impordi suhtes.-  Üldine taustKäesolev ettepanek on seotud algmääruse rakendamisega ja tuleneb uurimisest, mis on toimunud kooskõlas algmääruses sätestatud sisuliste ja menetlusnõuetega.-  Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormidNõukogu 25. märtsi 1996. aasta määrus (EÜ) nr 600/1996,[1] millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit kumariini impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks.Nõukogu 7. mai 2002. aasta määrus (EÜ) nr 769/2002,[2] millega Hiina Rahvavabariigist pärit kumariini impordi suhtes kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks.Nõukogu 22. detsembri 2004. aasta määrus (EÜ) nr 2272/2004,[3] millega laiendatakse määrusega (EÜ) nr 769/2002 Hiina Rahvavabariigist pärineva kumariini impordi suhtes kehtestatud lõplikku dumpinguvastast tollimaksu Indiast või Taist saadetud kumariini impordile, olenemata sellest kas see deklareeritakse Indiast või Taist pärinevana või mitte.Komisjoni 3. jaanuari 2005. aasta otsus 3/2005/EÜ,[4] millega kiidetakse heaks kohustus, mis on pakutud seoses uurimisega, mis käsitleb nõukogu määrusega (EÜ) nr 769/2002 Hiina Rahvavabariigist pärineva kumariini impordi suhtes kehtestatud dumpinguvastastest meetmetest kõrvalehoidmist Indiast või Taist imporditavate kumariini koguste kaudu, olenemata sellest, kas need deklareeritakse Indiast või Taist pärinevatena või mitte.Nõukogu 7. novembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1650/2006,[5] millega laiendatakse määrusega (EÜ) nr 769/2002 Hiina Rahvavabariigist pärineva kumariini impordi suhtes kehtestatud lõplikku dumpinguvastast tollimaksu Indoneesiast või Malaisiast saadetud kumariini impordile, olenemata sellest, kas seda deklareeritakse Indoneesiast või Malaisiast pärinevana või mitte.Nõukogu 29. aprilli 2008. aasta määrus (EÜ) nr 654/2008,[6] millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit kumariini impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks, mida laiendatakse Indiast, Taist, Indoneesiast ja Malaisiast pärit kumariini impordi suhtes, olenemata sellest, kas see deklareeritakse pärinevana Indiast, Taist, Indoneesiast ja Malaisiast või mitte.-  Kooskõla Euroopa Liidu muude põhimõtete ja eesmärkidegaEi kohaldata.3.  KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE4.  Konsulteerimine huvitatud isikutegaMenetlusega seotud huvitatud isikutel on uurimise ajal olnud võimalus kaitsta oma huve algmääruses sätestatud korras.-  Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamineVälisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada.-  Mõju hindamineKäesolev ettepanek tuleneb algmääruse rakendamisest.Algmäärusega ei nähta ette üldist mõju hindamist, kuid see sisaldab täielikku nimekirja tingimustest, millele tuleb anda hinnang.5.  ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG6.  Kavandatud meetmete kokkuvõte5. novembril 2010 algatas komisjon nõukogu määruse (EÜ) nr 1225/2009 (kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed) artikli 11 lõike 3 kohaselt ex officio osalise, kahju aspektide uurimisega piirduva vahepealse läbivaatamise, milles käsitletakse Hiina Rahvavabariigist pärit kumariini impordi suhtes kohaldatavaid dumpinguvastaseid meetmeid, mida on laiendatud Indiast, Taist, Indoneesiast ja Malaisiast saadetud kumariini impordi suhtes, olenemata sellest, kas see on deklareeritud Indiast, Taist, Indoneesiast või Malaisiast pärinevana või mitte.Kõnealuse uurimise eesmärk oli kontrollida, kas Euroopa Liidus toodetakse veel kumariini, ja kui toodetakse, siis kas liidu tootmisharu kannab veel dumpinguhinnaga impordi tõttu kahju.Ainus teadaolev ELi kumariini tootja, kes moodustas liidu toomisharu uurimises, mille tulemusena kehtestati olemasolevad meetmed, teatas komisjonile, et äriühing on otsustanud oma kumariini tootmisüksuse jäädavalt sulgeda 2010. aasta augusti lõpus. Praegu ei ole Euroopa äriühingutel muud võimalust, kui kumariini importida.Komisjon ei ole kindlaks teinud argumente, mis viitaksid sellele, et liidu huvides oleks põhjendatud praegu kehtivate dumpinguvastaste meetmete jätkamine, ja soovitab seega need meetmed kehtetuks tunnistada.Seepärast tehakse ettepanek, et nõukogu võtaks vastu lisatud ettepaneku määruse kohta, mis tuleks avaldada Euroopa Liidu Teatajas nii kiiresti kui võimalik ja igal juhul hiljemalt 12. juulil 2011.-  Õiguslik alusNõukogu 30. novembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed.-  Subsidiaarsuse põhimõteEttepanek tehakse Euroopa Liidu ainupädevusse kuuluvas valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.-  Proportsionaalsuse põhimõteEttepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel.Asjaomase meetme vormi on kirjeldatud eespool nimetatud algmääruses ja see ei võimalda teha otsuseid liikmesriikide tasandil.Ei kohaldata nõudmist, mille kohaselt liidu, liikmesriikide valitsuste, piirkondlike ja kohalike asutuste, ettevõtjate ja kodanike rahaline ja halduskoormus peab olema võimalikult väike ja proportsionaalne ettepaneku eesmärgiga.-  Õigusakti valikKavandatav vahend: määrus.Muud vahendid ei oleks asjakohased järgmisel põhjusel:Muud vahendid ei oleks asjakohased, sest algmäärusega ei nähta ette muid võimalusi.7.  MÕJU EELARVELEEttepanek ei mõjuta liidu eelarvet.2011/0151 (NLE)Ettepanek:NÕUKOGU MÄÄRUSmillega lõpetatakse Hiina Rahvavabariigist pärit kumariini impordi suhtes kohaldatavad dumpinguvastased meetmedEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,võttes arvesse nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed[7] (edaspidi „algmäärus”), eriti selle artiklit 9 ja artikli 11 lõiget 2,võttes arvesse Euroopa Komisjoni (edaspidi „komisjon”) ettepanekut, mis on esitatud pärast konsulteerimist nõuandekomiteega,ning arvestades järgmist:8.  MENETLUS9.  Kehtivad meetmed10.  Praegu kehtivad meetmed kujutavad endast lõplikku dumpinguvastast tollimaksu, mis kehtestati nõukogu määrusega (EÜ) nr 654/2008[8] Hiina Rahvavabariigist pärit kumariini impordi suhtes ja mida laiendatakse Indiast, Taist, Indoneesiast ja Malaisiast pärit kumariini impordi suhtes, olenemata sellest, kas see deklareeritakse pärinevana Indiast, Taist, Indoneesiast ja Malaisiast või mitte, ning ühe India tootja (Atlas Fine Chemicals Pvt Ltd) võetud kohustust[9].11.  Läbivaatamise põhjused12.  Komisjoni on teavitatud, et kumariini ainutootja, kes kujutab endast liidu toomisharu ainutootjat uurimises, mille tulemusena kehtestati olemasolevad meetmed, otsustas kumariini tootmise Euroopa Liidus lõpetada 2010. aasta augusti lõpus.13.  Algatamine14.  Seega algatas komisjon pärast konsulteerimist nõuandekomiteega Euroopa Liidu Teatajas[10] avaldatud teatega kahju aspektide uurimisega piirduva osalise vahepealse läbivaatamise, milles käsitletakse Hiina Rahvavabariigist pärit kumariini impordi suhtes kohaldatavaid dumpinguvastaseid meetmeid, mida on laiendatud Indiast, Taist, Indoneesiast ja Malaisiast saadetud kumariini impordi suhtes olenemata sellest, kas see on deklareeritud Indiast, Taist, Indoneesiast või Malaisiast pärinevana või mitte.15.  Komisjon teatas liidu tootjatele ja Hiina Rahvavabariigi esindajatele ametlikult läbivaatamise algatamisest. Huvitatud isikutele anti võimalus esitada kirjalikult oma seisukohad ja taotleda ärakuulamist algatamisteates sätestatud tähtaja jooksul.16.  Vaatlusalune toode17.  Vaatlusalune toode on Hiina Rahvavabariigist pärit kumariin (edaspidi „vaatlusalune toode”), mis kuulub praegu CN-koodi ex 2932 21 00 alla.18.  Järeldused ja menetluse lõpetamine19.  Uurimine on kinnitanud, et Euroopa ainus vaatlusaluse toote tootja sulges oma tootmisrajatise jäädavalt augustis 2010.20.  Komisjon otsustas käesoleva menetluse lõpetada, sest läbivaatamise käigus ei ilmnenud ühtegi asjaolu, mis oleks näidanud, et selle lõpetamine oleks vastuolus liidu huvidega. Huvitatud isikuid teavitati nõuetekohaselt ja neile anti võimalus esitada märkusi. Komisjonile ei saabunud ühtegi märkust selle kohta, et menetluse lõpetamine oleks vastuolus liidu huvidega.21.  Komisjon teeb seetõttu järelduse, et dumpinguvastane menetlus, milles käsitletakse Hiina Rahvavabariigist pärit kumariini importi ja mida on laiendatud Indiast, Taist, Indoneesiast ja Malaisiast saadetud kumariini impordi suhtes, olenemata sellest, kas see deklareeritakse pärinevana Indiast, Taist, Indoneesiast ja Malaisiast või mitte, tuleks lõpetada,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1CN-koodi ex 2932 21 00 alla kuuluva Hiina Rahvavabariigist pärit kumariini impordi suhtes kehtivad dumpinguvastased meetmed, mida on laiendatud Indiast, Taist, Indoneesiast ja Malaisiast saadetud kumariini impordi suhtes olenemata sellest, kas see on deklareeritud Indiast, Taist, Indoneesiast või Malaisiast pärinevana või mitte, tunnistatakse kehtetuks ning seda importi käsitlev menetlus lõpetatakse.Artikkel 2Määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõigis liikmesriikides.Brüssel, […]Nõukogu nimeleesistuja [1] EÜT L 086, 4.4.1996, lk 1.[2] EÜT L 123, 9.5.2002, lk 1.[3] ELT L 396, 31.12.2004, lk 19.[4] ELT L 1, 4.01.2005, lk 15.[5] ELT L 311, 10.11.2006, lk 1.[6] ELT L 183, 11.7.2008, lk 1.[7] ELT L 343, 22.12.2009, lk 51.[8] ELT L 183, 11.7.2008, lk 1.[9] ELT L 1, 4.1.2005, lk 15.[10] ELT C 299, 5.11.2010, lk 4.


				|

		52012PC0269

			Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS Indiast pärit teatava polüetüleentereftalaadi (PET) impordi suhtes kehtestatud dumpinguvastaste meetmete osalise vahepealse läbivaatamise lõpetamise kohta /* COM/2012/0269 final - 2012/0142 (NLE) */

			   	SELETUSKIRI
1.           Ettepaneku taust
·      Ettepaneku põhjused ja eesmärgid
Käesolevas ettepanekus käsitletakse nõukogu
30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1225/2009 (kaitse kohta
dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed) (edaspidi
„algmäärus”) kohaldamist teatava muu hulgas Indiast pärit
polüetüleentereftalaadi importi käsitlevas menetluses.
·      Üldine taust
Ettepanek on seotud algmääruse rakendamisega ja
tuleneb uurimisest, mis viidi läbi kooskõlas algmääruses sätestatud sisuliste
ja menetlusnõuetega.
·      Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid
Jõusolevad lõplikud meetmed kehtestati nõukogu 6.
oktoobri 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 1646/2005, millega muudetakse
määrust (EÜ) nr 2604/2000, millega kehtestatakse teatava, muuhulgas Indiast
pärineva polüetüleentereftalaadi impordi suhtes lõplik dumpinguvastane
tollimaks.
·      Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidega
Ei kohaldata.
2.           Konsulteerimine huvitatud
isikutega ja mõju hindamine
·      Konsulteerimine huvitatud isikutega
Menetlusega seotud huvitatud isikutel on uurimise
ajal olnud võimalus kaitsta oma huve algmääruses sätestatud korras.
·      Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine
Välisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada.
·      Mõju hindamine
Käesolev ettepanek tuleneb algmääruse
rakendamisest.
Algmäärusega ei nähta ette üldist mõju hindamist,
kuid see sisaldab ammendavat loetelu tingimustest, mida tuleb hinnata.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
·      Kavandatud meetmete kokkuvõte
Komisjon algatas 2. aprillil 2011 teatava muu
hulgas Indiast pärit polüetüleentereftalaadi (PET) importi käsitleva osalise
vahepealse läbivaatamise.
Lisatud nõukogu määruse ettepanek põhineb
järeldustel, mis tehti üksnes taotluse esitajaga seotud dumpingu uurimise
tulemusena.
Taotleja võttis vahepealse läbivaatamise taotluse
tagasi ning leiti, et uurimise ex officio jätkamine ei ole liidu
huvides.
Seepärast tehakse ettepanek, et nõukogu võtaks
vastu lisatud määruse ettepaneku osalise vahepealse läbivaatamise lõpetamise
kohta, mis tuleks avaldada hiljemalt 1. juulil 2012.
·      Õiguslik alus
Nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrus
(EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei
ole Euroopa Ühenduse liikmed.
·      Subsidiaarsuse põhimõte
Ettepanek tehakse ELi ainupädevusse kuuluvas
valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.
·      Proportsionaalsuse põhimõte
Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega
kooskõlas järgmistel põhjustel.
Asjaomast meedet on kirjeldatud eespool nimetatud
algmääruses ja see ei võimalda teha otsuseid liikmesriikide tasandil.
Nõuet, mille kohaselt liidu, liikmesriikide
valitsuste, piirkondlike ja kohalike asutuste, ettevõtjate ja kodanike rahaline
ja halduskoormus peab olema võimalikult väike ja proportsionaalne ettepaneku
eesmärgiga, ei kohaldata.
·      Vahendi valik
Kavandatav vahend: määrus.
Muud vahendid ei oleks asjakohased, sest
algmäärusega ei nähta ette muid võimalusi.
4.           MÕJU EELARVELE
Ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet.
2012/0142 (NLE)
Ettepanek:
NÕUKOGU MÄÄRUS
Indiast pärit teatava polüetüleentereftalaadi
(PET) impordi suhtes kehtestatud dumpinguvastaste meetmete osalise vahepealse
läbivaatamise lõpetamise kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut,
võttes arvesse nõukogu 30. novembri
2009. aasta määrust (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga
impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed[1] (edaspidi
„algmäärus”), eriti selle artikli 11 lõiget 3,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni (edaspidi
„komisjon”) ettepanekut, mis on esitatud pärast konsulteerimist nõuandekomiteega,
ning arvestades järgmist:
1.           MENETLUS
1.1.        Kehtivad meetmed
(1)       Nõukogu kehtestas määrusega
(EÜ) nr 2604/2000[2]
lõpliku dumpinguvastase tollimaksu muu hulgas Indiast pärit
polüetüleentereftalaadi (edaspidi „PET”) impordi suhtes (edaspidi „esialgne
uurimine”). Seejärel algatati äriühingut South Asian Petrochem Ltd käsitlev
algmääruse artikli 11 lõike 4 kohane läbivaatamine (edaspidi „uut eksportijat
käsitlev läbivaatamine”), mille lõplikud tulemused ja järeldused on esitatud
nõukogu määruses (EÜ) nr 1646/2005[3].
Pärast aegumise läbivaatamist pikendas nõukogu määrusega (EÜ) nr 192/2007[4] lõpliku
dumpinguvastase tollimaksu kehtivust veel viieks aastaks. Pärast osalist
vahepealset läbivaatamist (edaspidi „viimane läbivaatamisega seotud uurimine”)
muudeti dumpinguvastaseid meetmeid nõukogu määrusega (EÜ) nr 1286/2008[5]. Meetmed
kehtestati individuaalsete dumpinguvastaste tollimaksudena. Individuaalselt
nimetatud India tootjate puhul kohaldatava tollimaksu määraks kehtestati
87,5–200,9 eurot tonni kohta ning teiste tootjate impordi suhtes kehtestati
jääktollimaksumäär 153,6 eurot tonni kohta (edaspidi „kehtivad tollimaksud”).
(2)       Pärast India äriühingu South
Asian Petrochem Ltd nime muutust jõudis komisjon vastavalt teatele (EÜ) nr
2010/C 335/06[6]
järeldusele, et äriühingu Dhunseri Petrochem & Tea Limited suhtes peaks
kehtima äriühingu South Asian Petrochem Ltd kohta tehtud dumpinguga seotud
järeldused.
(3)       Määrusega (EÜ)
nr 2603/2000[7]
kehtestas nõukogu lõpliku tasakaalustava tollimaksu muu hulgas Indiast pärit
polüetüleentereftalaadi impordi suhtes. Pärast 11. juuni 2009. aasta määruse
(EÜ) nr 597/2009 (kaitse kohta subsideeritud impordi eest riikidest, mis ei ole
Euroopa Ühenduse liikmed)[8]
artikli 20 kohast kiirendatud korras läbivaatamist muudeti lõplikke meetmeid
nõukogu määrusega (EÜ) nr 1645/2005[9].
Pärast aegumise läbivaatamist kehtestas nõukogu määrusega (EÜ) nr 193/2007[10] lõpliku
tasakaalustava tollimaksu veel viieks aastaks. Pärast viimast läbivaatamisega
seotud uurimist muudeti tasakaalustavaid meetmeid nõukogu määrusega (EÜ)
nr 1286/2008. Tasakaalustavad meetmed on kehtestatud tasakaalustava
tollimaksuna. Individuaalselt nimetatud India tootjate puhul kohaldatava
tollimaksu määraks kehtestati 0–106,5 eurot tonni kohta ning teiste tootjate
impordi suhtes kehtestati jääktollimaksumäär 69,4 eurot tonni kohta (edaspidi
„kehtivad tasakaalustavad meetmed”).
(4)       Pärast India äriühingu South
Asian Petrochem Ltd nime muutust jõudis komisjon vastavalt teatele (EÜ) nr
2010/C 335/07[11]
järeldusele, et äriühingu Dhunseri Petrochem & Tea Limited suhtes tuleks
kohaldada varem äriühingu South Asian Petrochem Ltd suhtes kohaldatud
subsiidiumivastast tollimaksumäära.
(5)       Otsusega 2005/697/EÜ[12] nõustus
komisjon äriühingu South Asian Petrochem Ltd pakutud kohustusega, millega kinnitati
minimaalne impordihind (edaspidi „hinnakohustus”). Pärast nimemuutust jõudis
komisjon teate (EÜ) nr 2010/C 335/05[13]
kohaselt järeldusele, et äriühingu South Asian Petrochem Ltd pakutud
hinnakohustust tuleks kohaldada äriühingu Dhunseri Petrochem & Tea Limited
suhtes.
1.2.        Läbivaatamistaotlus
(6)       India
äriühing Dhunseri Petrochem & Tea Ltd, PETi eksportiv tootja (edaspidi
„taotluse esitaja”), esitas algmääruse artikli 11 lõike 3 kohaselt
taotluse osaliseks vahepealseks läbivaatamiseks. Taotluses piirduti taotluse
esitajaga seotud dumpinguga. Taotluse esitaja taotles ühtlasi ka kehtivate
tasakaalustavate meetmete läbivaatamist. Taotluse esitaja toodetud toodete
impordi suhtes kohaldatakse dumpinguvastast tollimaksu ja tasakaalustavat
tollimaksu ning taotluse esitaja toodangu müügi puhul liitu kehtib
hinnakohustus.
(7)       Taotluse esitaja esitas
esmapilgul usutavaid tõendeid selle kohta, et kehtiva tollimaksu jätkuv
kohaldamine praegusel tasemel ei ole dumpingu korvamiseks enam vajalik.
Eelkõige väitis taotluse esitaja, et äriühingu tootmiskulud on oluliselt
muutunud ning sellega on kaasnenud dumpingumarginaali märkimisväärne vähenemine
võrreldes ajaga, mil kehtestati praegu kehtivad tollimaksud. Taotluse esitaja
tehtud omamaiste hindade ja liitu suunatud ekspordi hindade võrdlus näitas, et
dumpingumarginaal on märkimisväärselt madalam kehtivate tollimaksude tasemest.
1.3.        Osalise vahepealse
läbivaatamise algatamine
(8)       Pärast nõuandekomiteega
konsulteerimist tegi komisjon kindlaks, et taotlus sisaldas esmapilgul usutavad
tõendid, mis õigustavad osalise vahepealse läbivaatamise (edaspidi „käimasolev
läbivaatamine”) algatamist, ja teatas 2. aprillil 2011. aastal Euroopa
Liidu Teatajas avaldatud algatamisteates[14] taotluse esitajaga seotud dumpingu osalise
vahepealse läbivaatamise algatamisest vastavalt algmääruse artikli 11
lõikele 3.
1.4.        Samaaegne tasakaalustavate
meetmete osaline vahepealne läbivaatamine
(9)       Komisjon teatas 2. aprillil
2011[15]
vastavalt subsiidiumivastase algmääruse artiklile 19 taotluse esitajaga seotud
subsideerimise osalise vahepealse läbivaatamise algatamisest.
(10)     Tasakaalustavate meetmete
osalise vahepealse läbivaatamise tulemusena leiti, et tegemist ei ole püsiva
iseloomuga muutustega. Seepärast lõpetati läbivaatamisega seotud uurimine ilma
kehtivaid meetmeid muutmata.
1.5.        Huvitatud isikud
(11)     Komisjon teavitas
läbivaatamise algatamisest ametlikult taotluse esitajat, eksportiva riigi
esindajaid ning liidu tootjate ühendust. Huvitatud isikutele anti võimalus
esitada oma seisukohad kirjalikult ja taotleda ärakuulamist algatamisteates
sätestatud tähtaja jooksul.
(12)     Kõikidele huvitatud isikutele
teatati võimalusest taotleda oma seisukohtade ärakuulamist. Ärakuulamiseks
esitati üks taotlus ja see ka rahuldati.
(13)     Uurimiseks vajaliku teabe
kogumiseks saatis komisjon taotluse esitajale küsimustiku ning sai vastuse
selleks ettenähtud tähtaja jooksul.
(14)     Komisjon kogus ja kontrollis
kogu olemasolevat teavet, mida ta pidas vajalikuks dumpingu kindlakstegemiseks.
Komisjon tegi kontrollkäigu taotluse esitaja valdustesse Kolkatas ja Haldias
Indias.
2.           TAOTLUSE TAGASIVÕTMINE JA
MENETLUSE LÕPETAMINE
(15)     Taotluse esitaja võttis 18.
aprillil 2012 komisjonile saadetud kirjas ametlikult tagasi oma taotluse
Indiast pärit PETi impordi suhtes kohaldatavate dumpinguvastaste meetmete
osalise vahepealse läbivaatamise kohta. Tagasivõtmise põhjuseks on taotluse
esitaja tootmisvõimsuse suurenemine, millest ilmneb, et dumpinguga seotud
muutused ei ole püsivat laadi, kuna pärast tootmisvõimsuse suurenemist vähenevad
tootmiskulud lähiajal veelgi. Taotluse esitaja väitis, et tema äriühing on
pidevas muutumises, mis teeb uurimise käigus kindlaks tehtud muutuste laadi
püsivuse küsitavaks. Selgus, et kuigi mõned uurimise käigus kindlakstehtud
muutused olid püsivad, on äriühing ise tõepoolest pidevas muutumises.
(16)     Taotluse tagasivõtmisega
seoses kaaluti, kas läbivaatamisega seotud uurimist tuleks jätkata ex
officio. Komisjoni talitused leidsid, et puuduvad mõjuvad põhjendused,
mille kohaselt lõpetamine ei oleks liidu huvidega vastavuses. Seega tuleks
läbivaatamine lõpetada.
(17)     Huvitatud isikutele teatati,
et läbivaatamine kavatsetakse lõpetada ja anti võimalus esitada märkusi.
(18)     Seega leitakse, et Indiast
pärit PETi importi käsitlev läbivaatamine tuleks lõpetada kehtivaid
dumpinguvastaseid meetmeid muutmata,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Indiast pärit teatava polüetüleentereftalaadi
impordi suhtes rakendatavate dumpinguvastaste meetmete osaline vahepealne
läbivaatamine, mis algatati vastavalt määruse (EÜ) nr 1225/2009 artikli 11
lõikele 3, lõpetatakse kehtivaid dumpinguvastaseid meetmeid muutmata.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev
määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]               ELT
L 343, 22.12.2009, lk 51.
[2]               EÜT L 301, 30.11.2000, lk 21.
[3]               ELT L 266, 11.10.2005, lk 10.
[4]               ELT L 59, 27.2.2007, lk 1.
[5]               ELT L 340, 19.12.2008, lk 1.
[6]               ELT C 335, 11.12.2010, lk 6.
[7]               EÜT L 301, 30.11.2000, lk 1.
[8]               ELT
L 188, 18.7.2009, lk 93.
[9]               ELT L 266, 11.10.2005, lk 1.
[10]             ELT L 59, 27.2.2007, lk 34.
[11]             ELT C 335, 11.12.2010, lk 7.
[12]             ELT L 226, 11.10.2005, lk 62.
[13]             ELT C 335, 11.12.2010, lk 5.
[14]             ELT C 102,
2.4.2011, lk 18
[15]             ELT C 102,
2.4.2011, lk 15.