				|

		52012PC0773

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, milles käsitletakse liidu õiguste rakendamist rahvusvaheliste kaubanduseeskirjade kohaldamisel ja jõustamisel /* COM/2012/0773 final - 2012/0359 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Põhjused ja eesmärgid
Käesolev ettepanek, võtta vastu Euroopa
Parlamendi ja nõukogu määrus, on koostatud silmas pidades liidu prioriteeti
jõustada tõhusalt kaubanduseeskirjadest tulenevaid õigusi. See eesmärk
püstitati komisjoni teatises „Kaubandus, majanduskasv ja maailmapoliitika”[1] ning kiideti heaks 21. detsembri 2010. aastal esitatud nõukogu
järeldustes[2].
Liidul puudub praegu õigusraamistik[3] rahvusvaheliste
kaubanduskokkulepetega saavutatud õiguste jõustamiseks. Käesoleva ettepanekuga
soovitakse olukorda parandada.
Üldine taust
Liidule võidakse teha ettepanek, et liit
võtaks ühepoolseid meetmeid jõustamaks ja kaitsmaks oma õigusi ning huve, mis
on saavutatud rahvusvaheliste kaubanduskokkulepete sõlmimise raames. Nii on see
Maailma Kaubandusorganisatsiooni vaidluste lahendamise korra puhul ja ka
kahepoolsete või piirkondlike vaidluste lahendamise mehhanismide puhul.
Samalaadne olukord on rahvusvaheliste kokkulepete raames kehtestatud kaubanduse
kaitsemeetmete ja niinimetatud taaskehtestatavate kohustustega. Kõiki neid
meetmeid on vaja kiiresti rakendada, kui tahta, et need meetmed toimiksid
tõhusa ja usaldusväärse vahendina eeskirjadele vastamise tagamisel ja liidu
asjakohastes rahvusvahelistes kohustustes sätestatud tähtaegadest
kinnipidamisel. Selleks tuleb Lissaboni lepingus sätestatud struktuuride
kohaselt teha otsuseid kiiresti, tõhusalt ja paindlikult.
Enne Lissaboni lepingu jõustumist käsitles
liit jõustamisküsimusi ad hoc põhimõttel, kasutades määrusi, mille
komisjoni ettepanekul võttis vastu nõukogu vastavalt varem kehtinud artiklile
133. Teisest küljest, pärast Lissaboni lepingu jõustumist on nõukogu ja Euroopa
Parlament seadusandliku tavamenetluse kohaselt kaasseadusandjad meetmete puhul,
millega määratletakse ühise kaubanduspoliitika rakendamise raamistik (ELi
toimimise lepingu artikkel 207). Rahvusvaheliste kaubanduskokkulepetega
kehtestatud õiguste jõustamine on tüüpiline täidesaatev funktsioon, mille puhul
võib vaja olla vastu võtta ja rakendada meetmeid väga rangete tähtaegadega.
Nõukogu ja Euroopa Parlamendi huvides oleks kehtestada selge ja prognoositav
raamistik mis tahes selliste õigusaktide vastuvõtmiseks.
ELi toimimise lepingu jõustumise eelne
praktika näitab ilmekalt, kui vajalikud on menetlused, mis võimaldavad kiiret
ja tõhusat otsustamist liidu õiguste jõustamise eesmärgil.
–
WTO vaidluste lahendamise juhtum „US-Foreign Sales
Corporation”. Selle juhtumiga seoses 8. detsembril 2003. aastal vastu võetud
nõukogu määrus (EÜ) nr 2193/2003, millega suurendati teatava USAst pärit
impordi suhtes kehtivaid tollimakse, võeti vastu 8 kuud pärast komisjoni
ettepaneku vastuvõtmist. Selle meetme peatamiseks nõukogu 15. mai 2006. aasta
määrusega (EÜ) nr 728/2006 läks komisjoni ettepaneku vastuvõtmisest alates aega
kolm päeva.
–
WTO vaidluste lahendamise juhtum „US-Byrd”. Selle
juhtumiga seoses 25 aprillil 2005. aastal vastu võetud nõukogu määrus (EÜ) nr
673/2005, millega suurendati teatavate USAst pärit toodete suhtes kehtivaid
tollimakse, võeti vastu umbes 2 kuud pärast komisjoni ettepaneku vastuvõtmist.
–
WTO vaidluste lahendamise juhtum „US-wheat gluten”.
Selle juhtumiga seoses 14. augustil 1998. aastal vastu võetud nõukogu määrus
(EÜ) nr 1804/98 jättis ELile õiguse (kooskõlas WTO kaitsemeetmete lepingu
artikliga 8) tasakaalustada USA kehtestatud kaitsemeetmete kahjulik mõju.
Määruse vastuvõtmiseni kulus komisjoni ettepaneku tegemise järel aega üks kuu.
–
„US-Steel” juhtumi puhul võttis nõukogu 13. juuni
2002. aasta määruse (EÜ) nr 1031/2002 (kaitsemeetmeid tasakaalustavate meetmete
kohta) kehtestamine aega kaks kuud. Tasakaalustavate meetmete kehtetuks
tunnistamine sama juhtumiga seoses võttis aega vaid neli päeva.
Kuni puudub nõuetekohane kaubanduspoliitiliste
meetmete rakendamise õiguslik raamistik eespool kirjeldatud juhtumitega
sarnastes olukordades, oleks vaja kehtestada seadusandlik tavamenetlus meetmete
võtmiseks teatavates olukordades. Keskmiselt kulub õigusakti vastuvõtmiseks
aega 15 kuni 31 kuud, see on aeg, mis võib mõjutada liidu suutlikkust oma
õigusi rahvusvahelistes kaubanduskokkulepetes selleks ettenähtud aja jooksul
tõhusalt rakendada.
Käesolev määruse eelnõu tuleneb kaalutlusest,
et a) rahvusvaheliste kokkulepetega saavutatud liidu õiguste jõustamiseks
vajalike kaubanduspoliitiliste meetmete vastuvõtmine on tüüpiline täidesaatev
funktsioon, mida tuleb rakendada ühtsete eeskirjade raames, b) nõuetekohase
õigusliku raamistiku puudumisel võib ohtu sattuda liidu suutlikkus oma õigusi
tõhusalt jõustada, c) liidu otsustusprotsessi ajalise raamistiku suhtelise
pikkuse ja rahvusvaheliste kaubanduskokkulepetega saavutatud õiguste jõustamise
ajalise raamistiku vahel on potentsiaalne konflikt.
Eelneva taustal
tehakse käesolevas määruse eelnõus ettepanek luua ühtne õiguslik raamistik,
millega jõustada liidu õigusi rahvusvaheliste kaubanduskokkulepete raames ja
mis on kooskõlas Lissaboni lepinguga. Määruses tehakse ettepanek anda
komisjonile volitused võtta Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 291
kohaselt vastu rakenduslikke õigusakte käesolevas määruse eelnõus sätestatud
kohaldamisala piires, teatavas ulatuses ning üksikasjalikult sätestatud
kriteeriumide kohaselt. Määruse kohaldamisalasse kuuluvad rakenduslike
õigusaktide vastuvõtmine, peatamine, muutmine ja kehtetuks tunnistamine seoses:
a)           liidu õiguste jõustamisega siduvate
mitmepoolsete ja kahepoolsete vaidluste lahendamise eeskirjade kohaselt;
b)           tasakaalustavate meetmetega
mitmepoolsete ja kahepoolsete kaitsemeetmete kohaldamist reguleerivate
eeskirjade kohaselt;
c)           tasakaalustavate meetmetega
juhtudel, kui kolmas riik muudab GATT 1994 artikli XXVIII kohaseid
kontsessioone.
Käesoleva määruse
eelnõu kohaselt võib komisjon vastu võtta järgmisi kaubanduspoliitilisi
meetmeid: tollimaksud, import- või eksportkauba koguselised piirangud ning
riigihangetega seotud meetmed. Selline lähenemisviis põhineb aastate jooksul
kaubanduspoliitiliste meetmete vastuvõtmise käigus saadud kogemustel ning
peegeldab asjaolu, et meetmed valitud valdkondades on praktilised ja üldjuhul
tõhusad. Liidu õiguse praeguses arenguetapis, eelkõige silmas pidades teenuseid
ja intellektuaalomandit käsitlevaid riiklikke õigusakte ning nende sektorite
eripärast tulenevat meetmete tõhususe piiratust, on komisjoni volituste
seisukohast asjakohane keskenduda muudele kaubanduspoliitika valdkondadele.
Tuleb märkida, et nn sektoriülene vastumeetmete kehtestamine (st
kontsessioonide või muude kohustuste peatamine sektoris, mis on erinev sellest,
milles rikkumine tuvastati) on WTO eeskirjade kohaselt üldjuhul võimalik ja et
liidu sõlmitud vabakaubanduskokkulepetes ei seata sektoriüleste vastumeetmete
kehtestamisele mingeid piiranguid. Kui selgub, et liidul on vaja kehtestada
kaubanduspoliitilisi meetmeid valdkonnas, mis ei ole kaetud käesoleva määruse
eelnõuga, sealhulgas teenuskaubanduse või intellektuaalomandiõigustega seotud
kaubanduse suhtes, võiks komisjon teha õigusakti ettepanekuid Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikli 207 alusel või kohaldada muid menetlusi.
Läbivaatamisklauslis on sätestatud, et
komisjon peab hindama käesoleva määruse toimimist kolm aastat pärast seda, kui
määruse eelnõu rakendamise tulemusena on võetud vastu esimene rakenduslik
õigusakt. Komisjon koostab aruande ja kui asjaolud nõuavad, võib teha
ettepaneku asjakohaste meetmete võtmiseks eesmärgiga suurendada määruse
tõhusust. Selles kontekstis võib kaaluda määrusega kehtestatavate
kaubanduspoliitiliste meetmete valikut, näiteks kas lisaks kaupadele tuleks
käsitleda teenuskaubandust ja intellektuaalomandiõigusi.
Mis puutub riigihangetesse, mis tehakse WTO
riigihankelepingu tingimustest lähtuvalt, siis nii praegu kehtivas versioonis
kui ka läbivaadatud versioonis on sätestatud, et kui üks WTO riigihankelepingus
osaleja ei suuda oma kohustusi täita, võib teine lepinguosaline kontsessioonid
või muud kohustused peatada üksnes hangetega seotud turuosas. Seda arvestades
on kavandatud määruse eelnõus oluline ette näha võimalus vastu võtta
kaubanduspoliitilisi meetmeid riigihanke valdkonnas, sest siis on liidul
võimalik tõhusalt jõustada oma õigusi liidu riigihanke valdkonnas, mis on
kaetud rahvusvaheliste kohustustega. Paralleelselt WTO vaidluste lahendamise
süsteemiga, mida on mitmel korral kasutatud WTO riigihankelepingu rikkumisest
tulenevate olukordade lahendamiseks, on hangetega seotud kohustuste
jõustamismeetmeid tõenäoliselt vaja rakendada kahepoolsete lepingute
kontekstis, kuna liidu hiljuti sõlmitud kahepoolsed kaubanduskokkulepped
sisaldavad täismahulisi vaidluste lahendamise mehhanisme. Liidul on kogemusi,
kuidas rakendada kaubanduspoliitilisi meetmeid, millega piiratakse vajaduse korral
kolmandate riikide juurdepääsu liidu riigihangete turule[4]. Riigihangete omapära tõttu,
eelkõige kuna eksisteerib haldusmenetlus, millega reguleeritakse juurdepääsu
konkreetsete konkursikutsete puhul, on võimalik ette näha meetmeid nii kaupade
kui ka teenuste hangetega seoses. Käesoleva määruse eelnõu kohased
kaubanduspoliitilised meetmed oleksid ulatuselt võrdsed peatatud
hankekohustustega, st neid kohaldataks teatavate üksuste suhtes ja ainult
teataval määral. Lõpetuseks tuleks märkida, et käesolev ettepanek on seotud
komisjoni esitatud ettepanekuga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu
määrus kolmandate riikide kaupade ja teenuste juurdepääsu kohta liidu
riigihangete siseturule (KOM(2012) 124, 21. märts 2012). Viimati nimetatud
ettepaneku eesmärk on suurendada liidu mõju läbirääkimistel ELi kaupade,
teenuste ja tarnijate juurdepääsu üle kolmandate riikide riigihanketurgudele.
Nimetatud ettepanekus keskendutakse kolmandatest riikidest pärit selliste
kaupade ja teenuste juurdepääsule liidu riigihangete turule, mille suhtes ei
ole võetud turulepääsukohustusi olemasolevate riigihankeid hõlmavate
rahvusvaheliste kokkulepetega . Käesolevas ettepanekus käsitletakse aga
selliste kokkulepete jõustamist horisontaalselt: see täiendab riigihangete
rahvusvaheliste aspektide reguleerimist seeläbi, et esitatakse raamistik
eeskirjadest, mis võimaldavad jõustada rahvusvaheliste kaubanduskokkulepete
riigihankesätteid.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE TULEMUSED JA MÕJU HINDAMINE
Käesoleva ettepaneku ettevalmistamise käigus
saadeti kaks mitteametlikku dokumenti (vastavalt 19. septembril 2011 ja 11.
novembril 2011) nõukogu kaubanduspoliitika komiteele ja Euroopa Parlamendi
rahvusvahelise kaubanduse komisjonile. Liikmesriikide esindajatega
konsulteeriti kahel tehnilisel koosolekul, mis toimusid 27. septembril ja 28.
novembril 2011.
Liidu õiguste tõhusa ja efektiivse jõustamise
eesmärk leidis laialdase toetuse.
Käesoleva ettepaneku mõju hindamist ei tehtud,
sest käesoleval algatusel puudub otsene majanduslik-, sotsiaal- ja
keskkonnamõju ning meetme olemus (juhtumipõhine lähenemine) ei võimalda iga
juhtumi suhtes eelhinnangut läbi viia.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Ülevaade
Liidul puudub ühtne õigusraamistik jõustamaks
rahvusvaheliste kaubanduskokkulepete raames kehtestatud liidu õigusi. Käesoleva
algatuse eesmärk on parandada seda olukorda ettepanekuga luua õiguslik vahend,
mis võimaldab liidul jõustada ning kaitsta oma õigusi kooskõlas oma
rahvusvaheliste kohustustega. Ettepaneku eesmärk on nende õiguste tõhus ja
kiire rakendamine liidu huvide kaitsmisest lähtuvalt. Seega tehakse Euroopa
Liidu toimimise lepingu artikli 207 kohaselt ettepanek anda komisjonile
volitused võtta vastu, peatada, muuta või kehtetuks tunnistada rakenduslikke
õigusakte, millega jõustatakse liidu õigusi Lissaboni lepingu ülesehituse
raames, st vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 291.
Liidult võidakse WTO ja kahepoolsete vaidluste
lahendamise eeskirjade, samuti mitmepoolsete ja kahepoolsete kaitsemeetmete
raames nõuda ühepoolsete meetmete võtmist oma õiguste ja huvide kaitseks.
Vaidluste lahendamise eeskirjade jõustamisel või tasakaalustavate meetmete
kehtestamisel tuleb tegutseda suhteliselt kiiresti, et säiliks kooskõla
asjakohaste kaubanduseeskirjadega ning selleks, et võetavad meetmed toimiksid
tõhusalt vastavuse tagamisel.
Määrus tuleb vastu võtta liidu tasandil. Ühine
kaubanduspoliitika on liidu ainupädevuses.
Õiguslik alus
Euroopa Liidu toimimise lepingu
artikkel 207.
Määruse struktuur
Määruse eelnõu eesmärk on sätestada eeskirjad
ja menetlused, millega tagatakse liidu suutlikkus kaitsta tõhusalt oma õigusi
kontsessioonide peatamisel või tühistamisel olukorras, kus kolmas riik on
rikkunud rahvusvahelisi kaubanduseeskirju ja kus liidu soov on rahuldava
lahenduse saavutamine. Samuti on eesmärgiks sätestada eeskirjad ja menetlused
kontsessioonide või muude kohustuste tasakaalustamiseks liidu ja kolmandate
riikide vahelistes kaubandussuhetes olukorras, kus liidust pärit toodete suhtes
kehtivaid impordinõudeid on muudetud.
Määruse eelnõu kohaldamisala, mis on
sätestatud artiklis 3, hõlmab järgnevaid olukordi:
a)           kui WTO vaidluste lahendamise
käsitusleppe raames toimunud kaubandusvaidluses on tehtud otsus, mille kohaselt
tohib liit peatada kontsessioonid või muud kohustused, mis on kehtestatud
mitmepoolsete kokkulepetega, mida hõlmab WTO vaidluste lahendamise käsituslepe.

WTOs on kontsessioonide ja muude kohustuste
peatamine reguleeritud WTO vaidluste lahendamise käsitusleppe artikli 22
lõikega 3; keelatud subsiidiumide puhul kohaldatakse subsiidiumide ja
tasakaalustavate tollimaksude koodeksi[5]
artiklit 4.10 ja nn vaidlustatavate subsiidiumide puhul selle koodeksi artiklit
7.9;
b)           kui rahvusvahelise
kaubanduskokkuleppest, sealhulgas piirkondlikust või kahepoolsest kokkuleppest
tulenevas kaubandusvaidluses on jõutud otsusele, mille kohaselt liidul on õigus
selliste kokkulepetega kehtestatud kontsessioonid või muud kohustused peatada.
Sellistes liidu sõlmitud rahvusvahelistes
kaubanduskokkulepetes on sätestatud vaidluste lahendamise eeskirjad, mis
annavad lepinguosalistele õiguse jõustada oma õigusi vastavalt asjakohases
kokkuleppes sätestatud eeskirjadele;
c)           kui on vaja tasakaalustada
kontsessioone või muid kohustusi tulenevalt kolmanda riigi kaitsemeetme
kohaldamisest kas vastavalt WTO kaitsemeetmete lepingu artiklile 8 või liidu
piirkondlikes või kahepoolsetes kokkulepetes sisalduvate kaitsemeetmete
eeskirjade sätetele.
WTO kaitsemeetmete lepingu artiklis 8 (mida
kohaldatakse üksnes kaupade suhtes[6])
on sätestatud, et kaitsemeetmete kohaldamisel peavad liikmed üldjuhul pakkuma
kaubavahetusel kompensatsioonimehhanisme neile riikidele, kelle jaoks on
kaitsemeetmetel negatiivne mõju (seda tehakse konsultatsioonide alusel, mis
tuleb läbi viia enne kaitsemeetmete kohaldamist või enne nende laiendamist ja
vastavalt WTO kaitsemeetmete lepingu artikli 12 lõikele 3). Juhul, kui
kokkulepet ei saavutata, siis võib kahju kannatav eksportiv liige võtta
iseseisvalt tasakaalustavaid meetmeid hiljemalt 90 päeva pärast seda, kui
meetmeid kohaldama hakati. Õigus võtta teatava kaitsemeetmeid kohaldava liikme
suhtes tasakaalustavaid meetmeid on a) kas kolm aastat peale meetmete kehtima
hakkamist või b) niipea, kui WTO vaidluste lahendamise organ on leidnud, et
meetmed on WTO lepinguga vastuolus (WTO kaitsemeetmete lepingu artiklis 8
sätestatud kolme aasta pikkune tähtajapikendus ei kehti, kui meetme aluseks on
impordi suhteline kasv). Samuti võidakse tasakaalustavaid meetmeid võtta
piirkondliku või kahepoolse vabakaubanduslepingu kohaste kaitsemeetmete kohaldamise
järgselt[7].
Liidus praegu kehtivad õigusaktid, millega
rakendatakse mitme- või kahepoolseid kaitsemeetmeid, ei reguleeri neid aspekte
ei WTO kaitsemeetmete lepingu artikli 8 ega ka asjakohaste
vabakaubanduslepingute eeskirjadega seoses, pigem on neis õigusaktides
kehtestatud menetlused kaitsemeetmete kohaldamiseks liidus. Mis tahes
tasakaalustavad meetmed kuuluvad põhimõtteliselt seadusandliku tavamenetluse
alla, välja arvatud juhul, kui nende suhtes kohaldatakse käesolevat
õigusraamistikku;
d)           juhtudel, kui WTO liige muudab
kontsessioone 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT 1994)
artikli XXVIII kohaselt ning kompensatsioonimehhanisme ei ole kokku lepitud.
Kui teine WTO liige muudab GATTi artikli XXVIII
kohaselt kontsessioone ja juhul kui läbirääkimis- või tarneõigusi omavate
liikmetega ei ole saavutatud kokkulepet, siis lepinguosaline, kes teeb
ettepaneku kontsessioone muuta, võib seda ka teha. Sel juhul on vastavat õigust
omavatel liikmetel[8]
tasakaalustavate meetmete kehtestamise õigus kuue kuu jooksul pärast seda, kui
kontsessiooni muudeti. Kui päevast, mil
lepinguosalised on saanud kätte kirjaliku teate kontsessiooni tühistamisest, on
möödas 30 päeva, tühistatakse nende tasakaalustavate meetmetega kontsessioon;
need meetmed on sisuliselt samaväärsed kontsessioonidega, mis lepiti kokku
esialgsel läbirääkimistel lepinguosalisega, kes muudab või tühistab
kontsessiooni. Seniajani ei ole liit GATT 1994
artikli XXVIII kohaseid kontsessioone tühistanud. Kuid
kui selline võimalus tekiks, võetaks selline kaubandust tasakaalustav meede
(juhtudel, kui teine WTO liige on muutnud kontsessiooni GATT 1994 artikli
XXVIII kohaselt) suhteliselt lühikese tähtaja jooksul (mitte hiljem kui kuus
kuud pärast seda, kui liige muudab või tühistab oma kontsessiooni). Tõhus otsustamismenetlus tasakaalustavate meetmete
rakendamiseks võimaldaks liidul oma partnerite silmis suurema usaldusväärsusega
alustada läbirääkimisi uute kohustuste üle, ja võib mõjutada
kompensatsioonimehhanisme käsitlevate läbirääkimiste kulgu liidu kasuks.
Määrus ei piira kaubanduspoliitiliste meetmete
võtmist muu menetluse korras, näiteks kui tegemist on kaubanduspoliitiliste
meetmetega teenustesektoris või intellektuaalomandiõiguste valdkonnas, mis
võetakse mitmepoolsete, piirkondlike, kahepoolsete vaidluste lahendamise
otsuste alusel.
Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 291 on
sätestatud, et kui meede on vajalik liidu õiguste jõustamiseks eespool
nimetatud asjaoludel, peab komisjon võtma vastu rakendusakti kontrollimenetluse
kohaselt (artikkel 4 „Liidu õiguste rakendamine”). Rakendusaktides
järgitakse reeglit, et vastumeetme tase ei tohi ületada olematuks muutmise või
vähendamise määra, see on üldjuhul kahjulik mõju, mida kolmanda riigi meede
(mida asjakohases kokkuleppes kirjeldatakse) liidule tekitab (artikkel 2
„Mõisted”). Komisjoni võetava rakendusakti kohaldamisala määratlemisel tuleks
lisaks avalikele konsultatsioonidele ja liidu üldhuvidele silmas pidada
mitmesuguseid kriteeriume, näiteks meetme tõhusus selle tagamisel, et kolmandad
riigid täidaksid rahvusvahelisi kaubanduseeskirju; meetme potentsiaal
aidata liidus paiknevaid ettevõtjaid, kelle jaoks kolmanda riigi meede on
kahjulik; alternatiivsete tarneallikate
kättesaadavus vaatlusaluse toote puhul, et vältida või muuta võimalikult
väikseks negatiivne mõju teise etapi tööstuse või lõpptarbijate jaoks liidus; mis tahes konkreetne kriteerium, mis võib olla
kehtestatud rahvusvahelise kaubanduskokkuleppega seoses artiklis 3 ettenähtud
olukordadega.
Kaubandusmeetmeid, mida võidakse rakendusmeetmega
kehtestada, on kahte liiki, nimelt meetmed, milles käsitletakse kauba importi
või eksporti ja riigihangetega seotud meetmed.
Importi ja eksporti käsitlevad meetmed hõlmavad
tariifikontsessioonide peatamist ja uute tollimaksude kehtestamist või
kehtivate tollimaksude suurendamist; samuti
koguseliste piirangute kehtestamist või piiranguga hõlmatud koguste
suurendamist impordi või ekspordi puhul, seda tehakse kvootide kehtestamise,
impordi- või ekspordilitsentside väljastamise või muude vahenditega.
WTO riigihankelepingus on sätestatud, et sellest
lepingust tuleneva mis tahes vaidluse korral ei peatata kontsessioone või muid
kohustusi, mis tulenevad mõnest muust WTO lepinguga kaetud kokkuleppest. Seepärast on väga oluline kavandatud määruses ette
näha riigihankeid käsitlevate kaubanduspoliitiliste meetmete võimalik
vastuvõtmine, et liidul oleks võimalik juriidilisi õigusi tõhusalt jõustada.
Riigihangete omapära tõttu, eelkõige kuna eksisteerib haldusmenetlus, millega
reguleeritakse juurdepääsu konkreetsetele konkursikutsetele, on võimalik ette
näha riigihankemeetmetes tingimused nii kaupade kui ka teenuste osas.
Seega kuulub võimalike kaubanduspoliitiliste
meetmete hulka ka pakkujate välistamine riigihankemenetluses, kus pakkumise
koguväärtusest üle 50% moodustavad kolmandast riigist pärit kaubad või
teenused.. Lisaks välistamisele võib kehtestada kohustusliku hinnatrahvi selle
pakkumuse osa suhtes, mille moodustavad asjaomasest kolmandast riigist pärit
kaubad ja teenused (artikkel 5 „Kaubanduspoliitilised meetmed”).
Liidu õiguste rakendamiseks kehtestatavate
asjakohaste kaubanduspoliitiliste meetmete vastuvõtmisel, peatamisel, muutmisel
ja kehtetuks tunnistamisel tuleks kasutada kontrollimenetlust (artikkel 4
„Liidu õiguste rakendamine” ja artikkel 7 „Meetmete peatamine, muutmine ja
kehtetuks tunnistamine”). Vältimaks lisastruktuuride levikut peaks komisjoni
rakendusaktide vastuvõtmise käigus abistama määrusega (EÜ) nr 3286/94 loodud
komitee (kaubandustõkete määrusega loodud nõuandekomitee).
4.           MÕJU EELARVELE
Puudub.
Kavandatud määruses on ette nähtud vahend
liidu õiguste rakendamiseks ja vastutuse jagamiseks kõigi institutsioonide
vahel.
2012/0359 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
milles käsitletakse liidu õiguste rakendamist
rahvusvaheliste kaubanduseeskirjade kohaldamisel ja jõustamisel
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eelkõige selle artiklit 207,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Liit on sõlminud hulgaliselt
mitmepoolseid, piirkondlikke ja kahepoolseid rahvusvahelisi
kaubanduskokkuleppeid, millega on kehtestatud õigused ja kohustused
lepinguosaliste vastastikuseks hüvanguks.
(2)       On oluline, et liidul oleksid
asjakohased vahendid liidu õiguste tõhusaks rakendamiseks rahvusvaheliste
kaubanduskokkulepete raames, et liit saaks kaitsta oma majandushuve. Siin peetakse
eelkõige silmas olukordi, kus kolmandad riigid kehtestavad kaubandust piiravaid
meetmeid, mis vähendavad liidu ettevõtjate kasumit, mida nad võiksid saada
rahvusvahelistest kaubanduskokkulepetest tulenevalt. Liit peaks suutma sõlmitud
rahvusvahelistes kaubanduskokkulepetes sätestatud menetluste ja tähtaegadega
seoses kiiresti ja paindlikult reageerida. Seega peaks liit vastu võtma
õigusakti, milles sätestatakse raamistik liidu õiguste rakendamiseks teatavates
konkreetsetes olukordades.
(3)       WTO vaidluste lahendamise
mehhanismi ja muude, sealhulgas vastavate piirkondlike ja kahepoolsete
mehhanismide eesmärk on leida positiivne lahendus mis tahes vaidlusele, mis on
üles kerkinud liidu ja kokkuleppe sõlminud teise lepinguosalise või
lepinguosaliste vahel. Nende vaidluste lahendamise eeskirjade kohaselt peaks
liit aga peatama kontsessioonid või muud kohustused, kui muud väljavaated
vaidluses positiivse lahenduse leidmisel ei ole osutunud edukaks. Sellistel
juhtudel on liidu meetmete eesmärk panna asjaomane kolmas riik täitma
asjakohaseid rahvusvahelisi kaubanduseeskirju, et taastuks olukord, kus kasu
saadakse vastastikku.
(4)       WTO kaitsemeetmete lepingu
kohaselt peab WTO liige, kes on teinud ettepaneku kaitsemeetme kohaldamiseks
või kes soovib laiendada kaitsemeetmeid, püüdma säilitada kontsessioone ja muid
kohustusi sisuliselt samaväärsel tasemel tema ja selliste eksportivate liikmete
vahel, keda selline kaitsemeede võiks kahjustada. Samu eeskirju kohaldatakse ka
teiste liidu sõlmitud rahvusvaheliste (sealhulgas nii piirkondlikke kui ka
kahepoolsete) kaubanduskokkulepete puhul. Liit peaks võtma tasakaalustavaid
meetmeid peatades kontsessioonid või muud kohustused juhtudel, kus asjaomane
kolmas riik on teinud ebarahuldavaid kohandusi. Sellistel juhtudel on liidu
meetmete eesmärk panna kolmandad riigid võtma kaubandusmeetmeid, mille läbi
taastataks olukord, kus kasu saadakse vastastikku.
(5)       GATT 1994 artiklis XXVIII ja
sellega seonduvas WTO vaidluste lahendamise käsitusleppes sätestatakse
kontsessioonide muutmine või tühistamine WTO liikmetele kehtestatud tariifide
kaotamise ajakava alusel. WTO liikmed, keda selline muutmine mõjutab, võivad
teatud tingimustel sisuliselt samaväärsed kontsessioonid tühistada. Kui ei ole
kokku lepitud kompensatsioonimehhanisme, peaks liit sel juhul võtma
tasakaalustavad meetmed. Liidu meetmete eesmärk oleks panna kolmas riik täitma
kaubandust edendavaid meetmeid.
(6)       Liidul peaks olema võimalus
jõustada oma õigusi riigihangete valdkonnas. Siin peetakse silmas asjaolu, et
WTO riigihankelepingus on sätestatud, et mis tahes sellest lepingust tuleneva
vaidluse korral ei peatata kontsessioone või muid kohustusi, mis on kehtestatud
mis tahes muu WTO lepinguga kaetud kokkuleppega.
(7)       Määruses tuleks keskenduda
neile meetmetele, kus liidul on kogemusi nende meetme väljatöötamise ja
kohaldamise alal. Võimalust laiendada määruse kohaldamisala teenuste sektorile
ja intellektuaalomandi õigustele tuleks nende valdkondade omapära silmas
pidades mõistliku aja jooksul hinnata.
(8)       Liidu õiguste jõustamisel
tuleks kauba päritolu määratleda vastavalt nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta
määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik[9]. Kui tegemist on liidu õiguste
jõustamisega riigihanke valdkonda käsitleva vaidluse lahendamise järgselt, siis
tuleks teenuse päritolu määratleda teenust osutava füüsilise või juriidilise
isiku päritolu alusel.
(9)       Komisjon peaks hindama
käesoleva määruse toimimist hiljemalt kolm aastat pärast selle määruse
rakendamise tulemusena kehtestatud esimese õigusakti vastuvõtmist, hindamisel
tuleks vaadelda määruse tõhusust ja vajadusel esitada parandusettepanekuid.
(10)     Käesoleva määruse kohased
rakendusaktid tuleks vastu võtta määruses sätestatud konkreetsete asjakohasuse
kriteeriumide alusel.
(11)     Nõukogu 22. detsembri 1994.
aasta määrust (EÜ) nr 3286/94, millega kehtestatakse ühenduse meetmed ühise
kaubanduspoliitika vallas, et tagada rahvusvahelistest kaubanduseeskirjadest,
eeskätt Maailma Kaubandusorganisatsiooni egiidi all kehtestatud eeskirjadest
tulenevate ühenduse õiguste kasutamine (tuntud ka kui kaubandustõkete määrus),
tuleks muuta, et kajastada käesoleva määruse vastuvõtmist kaubanduspoliitiliste
meetmete rakendamisega seoses.
(12)     Selleks et tagada käesoleva
määruse rakendamiseks ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda
rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi
ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega
kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide
läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni
rakendamisvolituste teostamise suhtes[10].
(13)     Et kaitsta liidu huve, peaks
komisjon vastu võtma koheselt kohaldatavad rakendusaktid nõuetekohaselt
põhjendatud juhtudel, mis on seotud vajadusega võtta kaubanduspoliitilisi
meetmeid asjaomase kolmanda riigi käitumisega seoses, kui selleks on olemas
tungiv kiireloomuline vajadus,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Eesmärk
Käesolevas määruses sätestatakse eeskirjad ja
menetlused, millega tagatakse, et liit rakendab tõhusalt oma õigusi peatada või
tühistada rahvusvahelistest kaubanduskokkulepetest tulenevaid kontsessioone või
muid kohustusi eesmärgiga:
a)           reageerida olukorras, kus kolmas
riik on rahvusvahelisi kaubanduseeskirju rikkudes kahjustanud liidu huve, ja
saavutada seejuures rahuldav lahendus;
b)           tasakaalustada kontsessioone või
muid kohustusi liidu ja kolmandate riikide vahelistes kaubandussuhetes
olukorras, kus liidust pärit toodete suhtes kehtivaid impordinõudeid on
muudetud.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi
mõisteid:
a)           „riik” – mistahes riik või omaette
tolliterritoorium;
b)           „kontsessioonid või muud kohustused”
– soodustariifid või mistahes muud hüvitised, mida liit on kohustunud
rahvusvahelise kaubanduskokkuleppe alusel kohaldama kaubavahetuses kolmanda
riigiga, kes osaleb selles kokkuleppes;
c)           „olematuks muutmise või vähendamise
määr” – tase, mil määral liidu huvid rahvusvahelise kaubanduskokkuleppe raames
on kahjustada saanud. Kui asjakohases kokkuleppes
ei ole teisiti sätestatud, siis hõlmab see mistahes kahjulikku majanduslikku
mõju, mis tuleneb kolmanda riigi meetmest;
d)           „kohustuslik hinnatrahv” –
riigihankemenetluse raames lepingut sõlmiva ametiasutuse või üksuse kohustus
(välja arvatud teatavatel erandjuhtudel) suurendada teatavatest kolmandatest
riikidest pärit teenuste ja/või kaupade lepingu sõlmimise menetluse käigus
pakutud hinda.
Artikkel 3
Kohaldamisala
1.           Käesolevat määrust
kohaldatakse:
a)      kui WTO vaidluste lahendamise
käsitusleppe raames toimunud kaubandusvaidluses on tehtud otsus, mille kohaselt
liit tohib peatada kontsessioonid või muud kohustused, mis on kehtestatud
mitmepoolsete kokkulepetega, mida hõlmab WTO vaidluste lahendamise käsituslepe;
b)      kui rahvusvahelisest kaubanduskokkuleppest,
sealhulgas piirkondlikust või kahepoolsest kokkuleppest tulenevas
kaubandusvaidluses on tehtud otsus, mille kohaselt liidul on õigus selliste
kokkulepetega kehtestatud kontsessioonid või muud kohustused peatada;
c)      kui on vaja tasakaalustada kontsessioone
või muid kohustusi tulenevalt kolmanda riigi kaitsemeetme kohaldamisest
vastavalt WTO kaitsemeetmete lepingu artiklile 8 või muude liidu sõlmitud
rahvusvahelistes kaubanduskokkulepetes, sealhulgas piirkondlikes või
kahepoolsetes kokkulepetes sisalduvate kaitsemeetmete eeskirjade sätetele;
d)      juhtudel, kui WTO liige muudab
kontsessioone 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) artikli
XXVIII kohaselt ning kompensatsioonimehhanisme ei ole kokku lepitud.
2.           Käesolev määrus ei piira
kaubanduspoliitiliste meetmete võtmist muude asjakohaste menetluste korras,
juhul kui artiklis 5 sätestatud meetmeid ei saa kohaldada või kui nende
meetmete kohaldamise tulemus oleks ebapiisav või vähe tõhus olukordades, mida
on kirjeldatud lõikes 1.
Artikkel 4
Liidu
õiguste rakendamine
1.           Kui on vaja võtta meetmeid
liidu huvide kaitseks artikli 3 lõikes 1 osutatud juhtudel, võtab komisjon
vastu rakendusakti, millega nähakse ette asjakohased kaubanduspoliitilised
meetmed. Nimetatud rakendusakt võetakse vastu kooskõlas artikli 8 lõikes 2
osutatud kontrollimenetlusega.
2.           Vastavalt esimesele lõikele
vastu võetud rakendusaktid peavad vastama järgmistele tingimustele:
a)      kui kontsessioonid või muud kohustused on
peatatud WTO vaidluste lahendamise käsitusleppe kohases kaubandusvaidluses
tehtud otsuse tulemusena, ei tohi peatatud kontsessioonide või muude kohustuste
tase ületada WTO vaidluste lahendamise organi poolt lubatud taset;
b)      kui kontsessioonid või muud kohustused on
peatatud kahepoolse või piirkondliku kokkuleppe kohases rahvusvahelises
vaidluste lahendamise menetluses saavutatud lahenduse tulemusena, ei tohi
peatatud kontsessioonide või muude kohustuste tase ületada kolmanda riigi
meetmega kaasnevat olematuks muutmise või vähendamise määra, mille on juhtumiga
seoses kindlaks teinud komisjon või mis on selgunud vahekohtumenetluse käigus;
c)      kui kontsessioone või muid kohustusi
tasakaalustatakse rahvusvahelistes kaubanduskokkulepetes sätestatud
kaitsemeetmete raames, peavad liidu meetmed olema sisuliselt samaväärsed nende
kontsessioonide ja muude kohustuste suhtes kohaldatud kaitsemeetme kahjustava
tasemega, seda vastavalt WTO kaitsemeetmete lepingu tingimustele või
piirkondlikes või kahepoolsetes kaubanduskokkulepetes sätestatud
kaitsemeetmetele, mille kohaselt vastavat kaitsemeedet kohaldati;
d)      kui kolmanda riigiga peetavas
kaubavahetuses tühistatakse kontsessioonid kooskõlas GATT 1994 artikliga XXVIII
ja seonduva WTO vaidluste lahendamise käsitusleppega, peavad need
kontsessioonid olema sisuliselt samaväärsed asjaomase kolmanda riigi poolt
muudetud või tühistatud kontsessioonidega, seda vastavalt GATT 1994 artiklis
XXVIII ja seonduvas WTO vaidluste lahendamise käsitusleppes kehtestatud
tingimustega.
3.           Vastavalt lõikele 1 võetud
kaubanduspoliitilised meetmed määratakse kindlaks järgmiste kriteeriumide
alusel ja võttes arvesse olemasolevat teavet ning liidu üldhuve:
a)      meetme tõhusus selle tagamisel, et
kolmandad riigid täidaksid rahvusvahelisi kaubanduseeskirju;
b)      meetme potentsiaal aidata liidus
paiknevaid ettevõtjaid, kelle jaoks kolmanda riigi meetmed on kahjulikud;
c)      alternatiivsete
tarneallikate kättesaadavus vaatlusaluse toote puhul, et vältida või muuta
võimalikult väikseks negatiivne mõju teise etapi tööstuse või lõpptarbijate
jaoks liidus;
d)      mistahes
konkreetne kriteerium, mis võib olla kehtestatud rahvusvahelise
kaubanduskokkuleppega seoses artiklis 3 ettenähtud olukordadega.
Artikkel 5
Kaubanduspoliitilised
meetmed
Ilma et see piiraks mis tahes rahvusvahelise
kokkuleppe, milles liit on lepinguosaline, kohaldamist, on
kaubanduspoliitilised meetmed, mida kehtestataks artikli 4 lõike 1 kohase
rakendusaktiga:
a)           soodustariifide peatamine ja uute
tollimaksude kehtestamine või olemasolevate tollimaksude suurendamine,
sealhulgas tollimaksude taaskehtestamine enamsoodustusrežiimi alusel
kohaldataval tasemel või tollimaksude kehtestamine enamsoodustusrežiimi alusel
kohaldatavast tasemest kõrgemal tasemel või mistahes lisamaksu kehtestamine
kaupade impordi ja ekspordi puhul;
b)           koguseliste piirangute kehtestamine
või piiranguga hõlmatud koguste suurendamine kaupade impordi või ekspordi
puhul, seda kas kvootide kehtestamise, impordi- või ekspordilitsentside
väljastamise või muude meetmete vahendusel;
c)           riigihanke valdkonnaga seonduv
kontsessioonide peatamine kasutades selleks:
i)       pakkujate välistamist
riigihankemenetluses, kus pakkumise koguväärtusest üle 50% moodustavad
asjaomasest kolmandast riigist pärit kaubad või teenused ja/või
ii)       kohustusliku hinnatrahvi kehtestamist
pakkumuse osa suhtes mille moodustavad asjaomasest kolmandast riigist pärit
kaubad ja teenused.
Artikkel 6
Päritolueeskirjad
1.           Kauba päritolu määratakse
kindlaks vastavalt nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määrusele (EMÜ) nr 2913/92,
millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik[11].
2.           Teenuse päritolu määratakse
kindlaks seda osutava füüsilise või juriidilise isiku päritolu alusel. Teenuse
osutaja päritoluriigiks loetakse:
a)      füüsiliste isikute puhul riik, mille
kodanik ta on või kus tal on alaline elamisõigus;
b)      juriidiliste isikute puhul üks
järgmistest:
i)        kui teenust osutatakse muul viisil kui
liidus ärilise kohaloleku kaudu, siis riik, kus ja mille õigusaktide alusel on
juriidiline isik moodustatud või muul viisil korraldatud ning mille
territooriumil kõnealune juriidiline isik tegeleb olulise äritegevusega;
ii)       kui teenust osutatakse liidus ärilise
kohaloleku kaudu, siis liikmesriik, kus juriidiline isik on asutatud ja mille
territooriumil ta tegeleb olulise äritegevusega nii, et tal on asjaomase
liikmesriigi majandusega otsene ja toimiv seos.
Punkti ii kohaldamisel, kui juriidiline isik ei
tegele olulise äritegevusega nii, et tal oleks otsene ja toimiv seos asjaomase
liikmesriigi majandusega, siis selliste füüsiliste või juriidiliste isikute
päritoluriik, kes omavad või kontrollivad teenust osutavat juriidilist isikut.
Teenust osutav juriidiline isik on asjaomasest
riigist pärit isikute „omandis”, kui kõnealusest riigist pärit isikud omavad
üle 50 % selle omakapitalist, ning asjaomasest riigist pärit isikute poolt
„kontrollitav”, kui kõnealustel isikutel on volitused nimetada suurem osa tema
juhtkonnast või teisiti juriidiliselt juhtida tema tegevust.
Artikkel 7
Meetmete
peatamine, muutmine ja kehtetuks tunnistamine
1.           Kui artikli 4 lõike 1
kohaselt vastuvõetud rakendusakti tulemusena on asjaomane kolmas riik nõus
pakkuma liidule rahuldavat kompensatsiooni juhtudel, millele osutatakse artikli
3 lõike 1 punktides a ja b, võib komisjon kompensatsiooniperioodiks kõnealuse
rakendamisakti kohaldamise peatada. Otsus peatamise kohta tehakse kooskõlas
artikli 8 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2.           Komisjon tunnistab artikli 4
lõike 1 kohaselt vastuvõetud rakendusakt kehtetuks, kui ilmneb mistahes
järgnevalt kirjeldatud olukord:
a)      kui kolmas riik, kelle puhul vaidluste
lahendamise menetluse käigus leiti, et tema kehtestatud meetmed on vastuolus
rahvusvaheliste kaubanduseeskirjadega, hakkab neid eeskirju täitma või juhul
kui mõnel muul viisil jõutakse vastastikku rahuldava lahenduseni;
b)      kontsessioonide või muude kohustuste
tasakaalustamise korral, kui seda tehakse kolmanda riigi võetud kaitsemeetmele
reageerimiseks olukorras, kus kaitsemeede tühistatakse, kus kaitsemeede aegub
või juhul kui asjaomane kolmas riik nõustub pakkuma liidule rahuldavat
kompensatsiooni pärast seda, kui artikli 4 lõike 1 kohane rakendusakt on vastu
võetud;
c)      kui WTO liige muudab kontsessioone,
milles on kokku lepitud 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe
artikli XXVIII raames, siis kui asjaomane kolmas riik nõustub pakkuma liidule
rahuldavat kompensatsiooni pärast seda, kui artikli 4 lõike 1 kohane
rakendusakt on vastu võetud.
Otsus peatamise kohta tehakse kooskõlas artikli 8
lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
3.           Kui käesoleva määruse
kohaselt vastuvõetud kaubanduspoliitilisi meetmeid on vaja kohandada võttes
arvesse artikli 4 lõikes 2 sätestatud tingimusi ja artikli 4 lõikes 3
sätestatud kriteeriume, võib komisjon teha asjakohaseid muudatusi kooskõlas
artikli 8 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
4.           Nõuetekohaselt põhjendatud
tungivalt kiireloomulistel juhtudel, mis on seotud kolmanda riigi asjaomase
meetme kehtetuks tunnistamisega või sellise meetme muutmisega, võtab komisjon
viivitamata vastu kohaldatavad rakendusaktid, millega artikli 4 lõike 1
kohaselt vastuvõetud rakendusakt peatatakse, muudetakse või tunnistatakse
kehtetuks vastavalt käesolevas artiklis sätestatule ja artikli 8 lõikes 3
osutatud menetluse kohaselt.
Artikkel 8
Komiteemenetlus
1.           Komisjoni abistab nõukogu
määruse (EÜ) nr 3286/94 alusel asutatud komitee. Kõnealune komitee on komitee
määruse (EL) nr 182/2011 artikli 3 tähenduses.
2.           Käesolevale lõikele
viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
3.           Käesolevale lõikele
viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 8
koostoimes kõnealuse määruse artikliga 5.
Artikkel 9
Teabe
kogumine
1.           Käesoleva määruse
kohaldamisel kogub komisjon teavet ja arvamusi liidu majandushuvide kohta
konkreetsete toodete või sektoritega seoses, avaldades selleks teateid Euroopa
Liidu Teatajas või kasutades muid sobivaid üldkasutatavaid
kommunikatsioonivahendeid.
2.           Käesoleva määruse alusel
saadud teavet kasutatakse ainult selleks, milleks seda nõuti.
3.           Komisjon, nõukogu, Euroopa
Parlament, liikmesriigid ega nende ametnikud ei avalda teabe andja eriloata
käesoleva määruse alusel saadud mis tahes konfidentsiaalset teavet.
4.           Teabe andja võib taotleda, et
edastatud teavet käsitataks konfidentsiaalsena. Neil juhtudel tuleb taotlusele
lisada mittekonfidentsiaalse kokkuvõte teabest või põhjendus, miks teavet ei
saa kokkuvõtlikult esitada.
5.           Kui selgub, et
konfidentsiaalsusetaotlus ei ole põhjendatud, ning kui teabe andja kas ei soovi
teavet avalikustada või ei luba seda üldsõnalises või kokkuvõtlikus vormis
avaldada, võib kõnealuse teabe jätta arvesse võtmata.
6.           Lõiked 2 kuni 5 ei takista
liidu ametiasutustel üldise teabe avalikustamist. Sellise avaldamise puhul
tuleb arvesse võtta asjaomaste poolte õigustatud huvi, et ei avaldataks nende
ärisaladusi.
Artikkel 10
Läbivaatamine
Hiljemalt kolm
aastat pärast esimese käesoleva määruse kohase rakendusakti vastuvõtmist peab
komisjon määruse rakendamise läbi vaatama ja Euroopa Parlamendile ja nõukogule
aruande esitama.
Artikkel 11
Muudatused
teistes õigusaktides
Nõukogu määruse (EÜ) nr 3286/94 artikli 13
lõige 3 asendatakse järgmisega:
„Teinud otsuse kooskõlas artikli 12 lõikega 2,
peab liit tegema otsuse kaubanduspoliitiliste meetmete suhtes, mis tuleb võtta
vastavalt artikli 11 lõike 2 punktile c või vastavalt artiklile 12, peab ta
tegutsema viivitamata ja kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga
207 ning vajaduse korral vastavalt määrusele nr XX/XX või mõne muu kohaldatava
menetluse kohaselt.”
Artikkel 12
Käesolev määrus jõustub […] päeval pärast
selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult
kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
[1]               Vt KOM (2010)612 (lõplik), 9.11.2010, 4. osa.
[2]               Vt nõukogu järeldused ELi kaubanduspoliitika kohta,
21.12.2010, 8. punkt.
[3]               Siiani on EL alati reageerinud juhtumipõhiselt (nt
komisjoni ettepanek võtta vastu nõukogu määrus, mis põhineb varem kehtinud
artiklil 133).
[4]               Vt nõukogu
määrus (EMÜ) nr 1461/93, mis käsitleb Ameerika Ühendriikide pakkujate
juurdepääsu riigihankelepingutele nõukogu määrus (EÜ) nr 1836/95 määruse (EMÜ)
nr 1461/93 (mis käsitleb Ameerika Ühendriikide pakkujate juurdepääsu
riigihankelepingutele) lisa täiendamise kohta.
[5]               Teatud olukordades annab selle koodeksi artikkel 4.10
kaebuse esitanud liikmele loa võtta asjakohased vastumeetmed.
[6]               WTO kaitsemeetmete lepingut ja vabakaubanduslepingutes
sätestatud kaitsemeetmeid kohaldatakse üksnes kaubavahetuse puhul. WTO
liikmetel on alles vaja kokku leppida kiireloomulistes kaitsemeetmetes teenuste
puhul, mille osas on mitmepoolseteks läbirääkimisteks antud volitused
teenustekaubanduse üldlepingu (GATSi) artikli X kohaselt.
[7]               Vt näiteks ELi ja Korea vahelise vabakaubanduslepingu
artikli 3 lõiget 4: „1. Kahepoolset kaitsemeedet kohaldav lepinguosaline
konsulteerib teise lepinguosalisega, et vastastikku kokku leppida asjakohane
kaubandust liberaliseeriv kompensatsioon kontsessioonide näol, millel on
sisuliselt samasugune mõju kaubandusele või mis on võrdväärsed kaitsemeetme
tagajärjel eeldatavasti rakendatavate täiendavate tollimaksudega. Lepinguosaline
võimaldab korraldada selliseid konsultatsioone hiljemalt 30 päeva jooksul
pärast kahepoolse kaitsemeetme kohaldamist. 2. Kui lõike 1 kohase
konsulteerimise käigus ei jõuta kaubandust liberaliseeriva kompensatsiooni
suhtes kokkuleppele 30 päeva jooksul pärast konsulteerimise algust, võib
lepinguosaline, kelle kaupade suhtes rakendatakse kaitsemeedet, peatada
sisuliselt samaväärsete kontsessioonide kohaldamise kaitsemeedet kohaldava
lepinguosalise suhtes. 3. Lõikes 2 osutatud peatamisõigust ei rakendata esimese
24 kuu jooksul, mil kahepoolne kaitsemeede kehtib, tingimusel et kaitsemeede on
kooskõlas käesolevas lepingus sätestatud tingimustega.“
[8]               Tingimusel, et need liikmed omavad „esialgset
läbirääkimisõigust”, „põhimõttelist tarnehuvi” või „olulist huvi”.
[9]               EÜT L 302, 19.10.1992, lk 1.
[10]             ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
[11]             EÜT L 302, 19.10.1992, lk 1.


|

52011PC0486

/* KOM/2011/0486 lõplik - 2011/0219 (NLE) */  Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS Indiast pärit teatava polüetüleentereftalaadi (PET) impordi suhtes kehtestatud dumpinguvastaste meetmete osalise vahepealse läbivaatamise lõpetamise kohta

	SELETUSKIRIETTEPANEKU TAUST |Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Käesolevas ettepanekus käsitletakse nõukogu 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1225/2009 (kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed) (edaspidi „algmäärus”) kohaldamist muu hulgas Indiast pärit polüetüleentereftalaadi importi käsitlevas menetluses. |Üldine taust Käesolev ettepanek on seotud algmääruse rakendamisega ja tuleneb uurimisest, mis viidi läbi kooskõlas algmääruses sätestatud sisuliste ja menetlusnõuetega. |Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid Praegu kehtiv meede on nõukogu määrusega (EÜ) nr 192/2007 muu hulgas Indiast pärit teatava polüetüleentereftalaadi (PET) impordi suhtes kehtestatud tollimaks (määrust on muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 1286/2008). |Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidega Ei kohaldata. |KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE |Konsulteerimine huvitatud isikutega |Menetlusega seotud huvitatud isikutel on uurimise ajal olnud võimalus kaitsta oma huve algmääruses sätestatud korras. |Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine |Välisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada. |Mõju hindamine Käesolev ettepanek tuleneb algmääruse rakendamisest. Algmäärusega ei nähta ette üldist mõju hindamist, kuid see sisaldab põhjalikku loetelu tingimustest, mida tuleb hinnata. |ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG |Kavandatud meetmete kokkuvõte 10. juunil 2010 algatas komisjon Indiast pärit polüetüleentereftalaadi suhtes kehtivate meetmete vahepealse läbivaatamise ühe India eksportiva tootja taotlusel. Taotlus põhines esmapilgul usutavatel tõenditel selle kohta, et asjaolud, mille alusel meetmed kehtestati, on muutunud; st äriühingu tootmiskulud on oluliselt muutunud ja sellega on kaasnenud dumpingumarginaali märkimisväärne vähenemine võrreldes ajaga, mil kehtestati praegu kehtiv meede, ning seetõttu ei ole meetmete jätkuv kohaldamine praegusel tasemel enam dumpingu korvamiseks vajalik. Lisatud nõukogu määruse ettepanek põhineb järeldustel, mis tehti üksnes taotluse esitajaga seotud dumpingu uurimise tulemusena. Uurimise käigus selgus, et vastupidiselt taotluse esitaja väitele normaalväärtus mitte ei vähenenud, vaid kasvas. Liidule pakutud hinda mõjutas äriühingu ja komisjoni vahel sõlmitud hinnakohustus ning kuna hinnad muudel eksporditurgudel olid märkimisväärselt madalamad, ei oleks uuesti arvutatud dumpingumarginaal püsiv. Seega tehakse ettepanek, et nõukogu võtab vastu lisatud ettepaneku määruse kohta, millega uurimine lõpetatakse. |Õiguslik alus Nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed. |Subsidiaarsuse põhimõte Ettepanek tehakse ühenduse ainupädevusse kuuluvas valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata. |Proportsionaalsuse põhimõte Ettepanek vastab proportsionaalsuse põhimõttele järgmistel põhjustel. |Asjaomase meetme vormi on kirjeldatud eespool nimetatud algmääruses ja see ei võimalda teha otsuseid liikmesriikide tasandil. |Ei kohaldata nõudmist, mille kohaselt ühenduse, liikmesriikide valitsuste, piirkondlike ja kohalike pädevate asutuste, ettevõtjate ja kodanike rahaline ja halduskoormus peab olema võimalikult madal ja ettepaneku eesmärgiga proportsionaalne. |Õigusakti valik |Kavandatav õigusakt: määrus. |Muud vahendid ei oleks asjakohased järgmisel põhjusel. Eespool nimetatud algmäärusega ei nähta ette muid võimalusi. |MÕJU EELARVELE |Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet. |2011/0219 (NLE)Ettepanek:NÕUKOGU MÄÄRUSIndiast pärit teatava polüetüleentereftalaadi (PET) impordi suhtes kehtestatud dumpinguvastaste meetmete osalise vahepealse läbivaatamise lõpetamise kohtaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,võttes arvesse nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (edaspidi „algmäärus”),[1] eriti selle artikli 11 lõiget 3,võttes arvesse ettepanekut, mille Euroopa Komisjon (edaspidi „komisjon”) esitas pärast konsulteerimist nõuandekomiteega,ning arvestades järgmist:1.  MENETLUS2.  Kehtivad meetmed3.  Nõukogu kehtestas määrusega (EÜ) nr 2604/2000[2] lõpliku dumpinguvastase tollimaksu muu hulgas Indiast (edaspidi „vaatlusalune riik”) pärit polüetüleentereftalaadi (edaspidi „PET”) impordi suhtes (edaspidi „esialgne uurimine”). Pärast aegumise läbivaatamist pikendas nõukogu määrusega (EÜ) nr 192/2007[3] lõpliku dumpinguvastase tollimaksu kehtivust veel viieks aastaks. Dumpinguvastaseid meetmeid muudeti nõukogu määrusega (EÜ) nr 1286/2008[4] pärast osalist vahepealset läbivaatamist (edaspidi „viimatine läbivaatamisega seotud uurimine”) Meetmed kehtestati kahju kõrvaldamist võimaldaval tasemel individuaalsete dumpinguvastaste tollimaksudena. Individuaalselt nimetatud India tootjate puhul kohaldatava tollimaksu määraks kehtestati 87,5–200,9 eurot tonni kohta ning teiste tootjate impordi suhtes kehtestati jääktollimaksumäär 153,6 eurot tonni kohta (edaspidi „kehtivad tollimaksud”).4.  Määrusega (EÜ) nr 2603/2000[5] kehtestas nõukogu lõpliku tasakaalustava tollimaksu muu hulgas Indiast pärit polüetüleentereftalaadi (edaspidi „PET”) impordi suhtes. Pärast aegumise läbivaatamist pikendas nõukogu määrusega (EÜ) nr 193/2007[6] lõpliku tasakaalustava tollimaksu kehtivust veel viieks aastaks. Pärast viimatist läbivaatamisega seotud uurimist muudeti tasakaalustavaid meetmeid nõukogu määrusega (EÜ) nr 1286/2008. Tasakaalustavad meetmed seisnevad koguselises tollimaksus. Individuaalselt nimetatud India tootjate puhul kohaldatava tollimaksu määraks kehtestati 0–106,5 eurot tonni kohta ning teiste tootjate impordi suhtes kehtestati jääktollimaksumäär 69,4 eurot tonni kohta (edaspidi „kehtivad tasakaalustavad meetmed”).5.  Komisjoni 29. novembri 2000. aasta otsusega 2000/745/EÜ[7] nõustus komisjon mitme eksportiva tootja pakutud hinnakohustusega, millega kinnitati minimaalne impordihind (edaspidi „hinnakohustus”).6.  Läbivaatamistaotlus7.  India äriühing Reliance Industries Limited, PETi eksportiv tootja (edaspidi „taotluse esitaja” või „äriühing Reliance”) esitas taotluse algmääruse artikli 11 lõike 3 kohaseks osaliseks vahepealseks läbivaatamiseks (edaspidi „käimasolev läbivaatamine”). Taotluses piirduti taotluse esitajaga seotud dumpinguga. Taotluse esitaja taotles ühtlasi ka kehtivate tasakaalustavate meetmete läbivaatamist. Äriühingu Reliance toodetud toodete impordi suhtes kohaldatakse dumpinguvastast jääktollimaksu ja tasakaalustavat tollimaksu ning taotluse esitaja toodangu müügi puhul liitu kehtib hinnakohustus.8.  Taotluse esitaja esitas esmapilgul usutavaid tõendeid selle kohta, et kehtiva tollimaksu jätkuv kohaldamine praegusel tasemel ei ole dumpingu korvamiseks enam vajalik. Eelkõige väitis taotluse esitaja, et äriühingu tootmiskulud on oluliselt muutunud ning sellega on kaasnenud dumpingumarginaali märkimisväärne vähenemine võrreldes ajaga, mil kehtestati praegu kehtivad tollimaksud. Taotluse esitaja koostatud võrdluses omamaiste hindade ja liitu suunatud ekspordi hindade kohta leiti, et dumpingumarginaal on märkimisväärselt madalam kehtivate tollimaksude praegusest tasemest.9.  Osalise vahepealse läbivaatamise algatamine10.  Pärast nõuandekomiteega konsulteerimist tegi komisjon kindlaks, et taotlus sisaldas esmapilgul usutavaid tõendeid, mis õigustavad osalise vahepealse läbivaatamise algatamist, ja teatas 10. juunil 2010. aastal Euroopa Liidu Teatajas [8] avaldatud algatamisteates äriühinguga Reliance seotud dumpingu osalise vahepealse läbivaatamise algatamisest vastavalt algmääruse artikli 11 lõikele 3.11.  Vaatlusalune toode ja samasugune toode12.  Vaatlusalune toode on Indiast pärit polüetüleentereftalaat (PET), mille viskoossus on ISO standardi 1628-5 järgi 78 ml/g või rohkem, ja mis kuulub praegu CN-koodi 3907 60 20 alla (edaspidi „vaatlusalune toode”).13.  Uurimisel selgus, et Indias toodetud ja liitu müüdud vaatlusalusel tootel ning Indias toodetud ja omamaisel turul müüdud tootel on ühesugused füüsikalised ja keemilised omadused ning kasutusotstarve. Seetõttu jõuti järeldusele, et omamaisel turul ja eksporditurgudel müüdavad tooted on samasugune toode algmääruse artikli 1 lõike 4 tähenduses. Kuna käimasolevas läbivaatamises piirduti taotluse esitajaga seotud dumpingu väljaselgitamisega, ei tehtud järeldusi liidu tootmisharu toodetud ja liidu turul müüdava toote kohta.14.  Huvitatud isikud15.  Komisjon teavitas läbivaatamise algatamisest ametlikult taotluse esitajat, eksportiva riigi esindajaid ning liidu tootjate ühendust. Huvitatud isikutele anti võimalus esitada kirjalikult oma seisukohad ja taotleda ärakuulamist algatamisteates sätestatud tähtaja jooksul.16.  Kõikidele huvitatud isikutele, kes seda taotlesid ja teatasid konkreetsed põhjused, miks neid tuleks ära kuulata, anti selline võimalus.17.  Uurimisel vajaliku teabe kogumiseks saatis komisjon taotluse esitajale küsimustiku ning sai vastuse selleks ette nähtud tähtaja jooksul.18.  Komisjon kogus ja kontrollis kogu olemasolevat teavet, mida ta pidas vajalikuks dumpingu kindlakstegemiseks. Komisjon tegi ka kontrollkäigu taotluse esitaja valdustesse Mumbais (India).19.  Läbivaatamisega seotud uurimisperiood20.  Dumpingu uurimine hõlmas ajavahemikku 1. aprillist 2009 kuni 31. märtsini 2010 (edaspidi „läbivaatamisega seotud uurimisperiood”).21.  UURIMISE TULEMUSED22.  Läbivaatamisega seotud uurimisperioodi jooksul väidetavalt muutunud asjaolude püsivus23.  Vastavalt algmääruse artikli 11 lõikele 3 kontrolliti, kas dumpinguga seotud asjaolud on märkimisväärselt muutunud ja kas selline muutus on püsiv.24.  Taotluse esitaja väitis, et normaalväärtuse ja ekspordihinna muutumine pärast esialgset uurimist, mille tulemusena kehtestati tema dumpingumarginaal, on tingitud tootmiskulude märkimisväärsest muutumisest. Tootmiskulude muutumine oli väitetavalt seotud Indias kehtestatud tollimaksu vähendamisega tootmisprotsessis kasutatava põhitooraine impordi suhtes. Lisaks väitis taotluse esitaja, et tollimaksu vähenemisega kaasnes ka ekspordisoodustuste vähenemine, mille tulemusena muutus normaalväärtuse kindlaksmääramisel kasutatud müügihind omamaisel turul.25.  Leiti, et vaatamata tollimaksu ja impordisoodustuse vähendamisele olid omamaised müügihinnad, millest äriühing lähtus normaalväärtuse arvutamisel läbivaatamisega seotud uurimisperioodil, kõrgemad, kui esialgses uurimises kasutatud hinnad, millest lähtuvalt määrati kindlaks taotluse esitaja dumpingumarginaal. Kõrgem hind omamaisel turul oli muu hulgas seotud ka teatavate toorainete ja muude sisendite hinna tõusuga.26.  ELi suunatud ekspordi hind läbivaatamisega seotud uurimisperioodil määrati kindlaks vastavalt algmääruse artikli 2 lõigetele 8 ja 9. Selleks tuli eelkõige analüüsida, kas hinnakohustus, mille kohaselt peab taotluse esitaja müüma oma toodangut liidu turul igakuiselt kindlaksmääratud minimaalsest impordihinnast kõrgema hinnaga, on läbivaatamisega seotud uurimisperioodil mõjutanud taotluse esitaja ekspordihindu. Allpool esitatud põhjustel jõuti järeldusele, et hinnakohustus mõjutas tõepoolest ELi suunatud ekspordi hinda. Võttes arvesse, et taotluse esitaja pidi järgima minimaalse impordihinna kohustust, otsustas ta läbivaatamisega seotud uurimisperioodi teatavatel kuudel, kui ekspordihind muudel eksporditurgudel oli minimaalsest impordihinnast madalam, ELi mitte eksportida.27.  Täheldati, et taotluse esitaja müüs läbivaatamisega seotud uurimisperioodil oma tooteid liitu vaid kuue kuu jooksul. Samas müüs ta oma tooteid muudel eksporditurgudel, kus ta ei olnud kohustatud kinni pidama hinnakohustusest, kogu uurimisperioodi vältel. Tuleb märkida, et nende kuude jooksul, mil taotluse esitaja ei eksportinud ELi, oli ekspordihind kolmandatesse riikidesse märkimisväärselt madalam kui kehtestatud minimaalne impordihind. Lähtudes eespool esitatud asjaoludest võib seega põhjendatult väita, et ainus põhjus, miks taotluse esitaja ei müünud ülejäänud kuudel oma tooteid liidu turul, oli asjaolu, et ta pidi järgima hinnakohustust ega saanud müüa minimaalsest impordihinnast madalama hinnaga.28.  Taotluse esitaja vaidlustas järelduse, et liidu turul oli toodete müügi peatamise põhjuseks kehtiv hinnakohustus. Taotluse esitaja väitis, et läbivaatamisega seotud uurimisperioodil oli ka muude suurte eksporditurgude puhul kuid, mil müüki ei toimunud ja seega ei olnud ebakorrapärane müük liidu turu eripära. Lisaks väitis ta, et kui võrrelda kõikidest muudest ekspordiriikidest pärit vaatlusaluse toote ELi suunatud impordi hindu kuude lõikes ja/või Indiast pärit vaatlusaluse toote impordihindu kuude lõikes äriühingu minimaalse impordihinnaga, siis nähtub sellest, et äriühing Reliance oleks suutnud müüa oma tooteid ELi läbivaatamisega seotud uurimisperioodi kõikide kuude vältel ilma hinnakohustust rikkumata.29.  Taotluse esitaja väiteid ei saa arvesse võtta, sest esiteks on äriühing keskendunud oma tegevuses valitud turgudele, millel on omad iseärasused ning mis ei võimalda selgitada äriühingu müügipausi ELi turul. Teiseks toetus taotluse esitaja oma võrdlustes üldistele statistilistele andmetele, samas kui käesoleva läbivaatamise järeldused põhinevad ettevõtjaspetsiifilistel andmetel, mis on järelduste tegemiseks asjakohasemad ja usaldusväärsemad. Ka esitatud väited ei olnud täielikult paikapidavad, nt teatavatel kuudel oli liitu suunatud impordi üldine hind tõepoolest kõrgem kui minimaalne impordihind, samas kui muul ajal oli üldine ekspordihind minimaalsest impordihinnast madalam. Seega ei saa neist andmetest lähtudes üldiseid järeldusi teha. Samas on selge, et taotluse esitaja müüs liitu ainult nendel kuudel, mil liitu suunatud impordi üldine hind oli minimaalsest impordihinnast kõrgem või sellega samal tasemel.30.  Taotluse esitaja väide, et soovi korral oleks ta suutnud müüa toodet liidu turul ka nende kuue kuu jooksul, kui ta müüs kaupa muudel eksporditurgudel minimaalsest impordihinnast madalama hinnaga, lükatakse tagasi kui spekulatiivne ja põhjendamata. Taotluse esitaja ei esitanud ühtegi muud selgitust põhjendamaks, miks ta ei müünud nende kuue kuu jooksul toodet ELi turul, samas kui ta müüs sama toodet muudel eksporditurgudel minimaalsest impordihinnast madalama hinnaga. Seepärast jõuti järeldusele, et taotluse esitaja ei müünud toodet liidu turul teatava perioodi jooksul seetõttu, et ta pidi järgima võetud hinnakohustust. Seega ei ole läbivaatamisega seotud uurimisperioodil liidu turul küsitud ekspordihind usaldusväärne.31.  Võrreldi ka taotluse esitaja müügihindu liidu turul ja muudel eksporditurgudel, kus puudus hinnakohustuse nõue. Selgus, et ekspordihinnad nendel turgudel, kus hinnakohustus ei kehtinud, olid kogu läbivaatamisega seotud uurimisperioodi jooksul märkimisväärselt madalamad.32.  Taotluse esitaja vaidlustas liitu suunatud impordi ja muude eksporditurgude hinnavõrdlusest lähtuvad järeldused, väites, et analüüsides andmeid riikide lõikes, on mitu muud eksporditurgu, kus küsitud hind oli ELi hinnast kõrgem. Siinkohal on keskmiste hindade võrdlus asjakohasem kui individuaalseid iseärasusi kajastav võrdlus riikide lõikes, mis sõltub turu suurusest ja nendele turgudele iseloomulikest konkurentsitingimustest.33.  Seega peegeldab kolmandatesse riikidesse suunatud ekspordi hind paremini äriühingu tavalist hinnakäitumist. Liitu ja muude riikide turule suunatud ekspordi hinnavahe osutab sellele, et äriühingul Reliance on tugev majanduslik surve müüa toodangut liitu madalama hinnaga, kui ta ei peaks järgima minimaalset impordihinda. Olukorda arvestades jõutakse järeldusele, et iga uuesti arvutatud dumpingumarginaal, mille aluseks on ELi suunatud ekspordi hind läbivaatamisega seotud uurimisperioodil, toimuks hindade põhjal, mille muutus ei ole ei märkimisväärne ega püsiv. Sama järeldus kehtib ka põhjenduses 5 esitatud taotluse esitaja väite puhul, mille kohaselt näitavat omamaise hinna ja liitu suunatud ekspordi hinna võrdlus madalamat dumpingumarginaali, kui praeguste tollimaksude tase.34.  Seega ei ole täidetud algmääruse artikli 11 lõikes 3 sätestatud tingimus, mille kohaselt peavad dumpingu asjaolud olema oluliselt muutunud. Seetõttu on dumpingu korvamiseks vaja jätkata meetmete kohaldamist praegusel tasemel.35.  Pärast teatavakstegemist kinnitas taotluse esitaja, et tema poolt liidu turul küsitud hind on igati usaldusväärne. Kuna esialgse uurimisperioodi ja läbivaatamisega seotud uurimisperioodi vahel tõusid kõnealused ekspordihinnad märkimisväärselt, tuleks järeldada, et ka äriühingu ekspordikäitumise muutus on märkimisväärne ja püsiv. Seega vähenes äriühingu dumpingumarginaal väidetavalt olulisel määral ning see vähenemine on püsiv.36.  Lisaks sellele väitis taotluse esitaja, et asjaolude muutumise püsiv iseloom ei ole pärast läbivaatamise algatamist koostatava hindamise puhul ilmtingimata määrav element, vaid tähtsam on hinnata, kas dumpingu korvamiseks on vaja jätkata meetmete kohaldamist. Taotluse esitaja viitas algmääruse artikli 11 lõikes 1 ja WTO dumpinguvastase lepingu artikli 11 lõikes 1 sätestatud põhimõttele, et dumpinguvastased meetmed peavad jääma jõusse üksnes nii kauaks ja üksnes selles ulatuses, mis on vajalik, et avaldada vastutoimet kahju põhjustavale dumpingule. Seoses sellega väitis taotluse esitaja, et meetmete vajalikkuse analüüsimisel peaks arvesse võtma vähemalt seda, kas dumpingu kordumine varem kindlaksmääratud tasemel on tulevikus tõenäoline.37.  Algmääruse artikli 11 lõikes 1 on sätestatud: „Dumpinguvastane meede peab jääma jõusse üksnes nii kaua ja üksnes selles ulatuses, mis on vajalik, et avaldada vastutoimet kahju tekitavale dumpingule.” Seda põhimõtet järgitakse vahepealsete läbivaatamiste puhul, nt käesoleval juhul, mille kohta algmääruse artikli 11 lõikes 3 on muu hulgas sätestatud, et „[…] Vahepealne läbivaatamine algatatakse, kui taotlus sisaldab piisavalt tõendeid selle kohta, et meetme jätkuv rakendamine ei ole enam vajalik, et korvata dumpingut, ja/või selle kohta, et meetme kõrvaldamisel või muutmisel kahju tõenäoliselt ei jätku või ei kordu […].” Eespool nimetatud sättes seatakse tingimused, mis peavad olema täidetud, kui huvitatud isik otsustab, et meetmete tase on liiga madal või liiga kõrge ning taotleb seetõttu kõnealuste meetmete läbivaatamist. Juhuks kui selline läbivaatamine on algatatud, on algmääruse artikli 11 lõikes 3 selgesõnaliselt sätestatud, et käesoleva lõike alusel uurimist läbi viies võib komisjon muu hulgas kaaluda, kas dumpingu ja kahju asjaolud on oluliselt muutunud […]. Selles küsimuses võetakse lõpliku otsuse tegemisel arvesse kõiki asjakohaseid ja nõuetekohaselt dokumenteeritud tõendeid.” Seega on artikli 11 lõikes 3 sätestatud vahepealse läbivaatamise puhuks täiendav hindamiskriteerium (st asjaolude märkimisväärne muutumine), mida tuleb uurimise käigus lisaks algatamiskriteeriumile silmas pidada (st kas meetmete kohaldamine kehtival tasemel on veel vajalik), millele viitas taotluse esitaja.38.  Tuleb märkida, et vahepealse läbivaatamisega seotud uurimise puhul on tavaline, et hinnatakse uurimise käigus tuvastatud muutunud asjaolude püsivust. Selles küsimuses kinnitab Euroopa Liidu Üldkohtu kohtupraktika,[9] et „ institutsioonidel on lai kaalutlusõigus, mis hõlmab võimalust olemasolevate meetmete jätkuva rakendamise vajaduse üle otsustades arvestada võimalust hinnata asjaomaste eksportijate hinnapoliitika arengut tulevikus .” Olemasolevad tõendid näitavad, et äriühingu Reliance küsitud ekspordihind liidu turul ei kajasta taotluse esitaja tegelikku hinnapoliitikat ning seepärast, nagu põhjenduses 21 järeldatud, ei ole läbivaatamisega seotud uurimisperioodil ELi turul küsitud ekspordihind usaldusväärne ja iga uus dumpingumarginaal tuleks arvutada hindade põhjal, mis ei ole märkimisväärselt muutunud ega ka püsivad, nagu on märgitud eespool põhjenduses 24.39.  Vaatamata järeldusele, et ELi suunatud ekspordi hind ei ole märkimisväärselt ega püsivalt muutunud, võeti arvesse taotluse esitaja väidet ja arutati, kas meetmete kohaldamine praegusel tasemel on dumpingu korvamiseks ikka veel vajalik. Taotluse esitaja väitis, et meetmete praegune tase on ilmselgelt liiga kõrge, sest dumpingumarginaal on märkimisväärselt madalam, kui esialgse uurimise käigus leitud, ja tema ekspordikäitumine muudel turgudel tunnistab, et dumpingumarginaali muutumine peegeldab suundumust, mida on mõistlik eeldada ka tulevikus. Siiski leiti, et neid väiteid ei toeta faktid. Esiteks leiti seoses taotluse esitaja ekspordikäitumisega muudel turgudel, et vastupidiselt taotluses esitatud väitele, olid hinnad neil turgudel keskmiselt 10 % madalamad kui ELi turul. Kolmandate riikide kõnealused eksporditurud hõlmasid mitut riiki, mille turu suurus oli erinev ning millest mõnes tõenäoliselt puudus omamaine PETi tootmine. Seega iseloomustavad neid turgusid spetsiifilised konkurentsitingimused, mille tõttu on sealsed hinnad ja suundumused ELi turu omadest erinevad. Teiseks selgub järeldustest, et isegi kui oleks leitud, et meetmete praegust taset tuleks muuta, sest see ei ole enam vajalik dumpingu korvamiseks, ei oleks võimalik asjakohast taset mõistliku täpsusega kindlaks määrata, sest puudub usaldusväärne ekspordihind, mis tuleneks liidu turu tavatingimustest ja peegeldaks neid.40.  Lõpus väljendas taotluse esitaja seisukohta, et kohandamisel võiks lähtuda algmääruse artikli 2 lõikest 10 ning eelkõige selle punktist k võttes arvesse „ [...] nimetamata tegurite erinevusi, kui on ilmnenud, et need mõjutavad käesoleva lõikega nõutavat hinna võrreldavust [...] .”41.  Võttes arvesse eespool tehtud järeldust, et ekspordihinna muutus ei olnud märkimisväärne ega püsiv, ei ole võimalik dumpingumarginaali kindlaks määrata. Sel põhjusel ei ole kohandamise taotlus asjakohane ning lükatakse tagasi.42.  UURIMISE LÕPETAMINE43.  Võttes arvesse järeldusi, et dumpinguga seotud asjaolud ei ole muutunud märkimisväärselt ja püsivalt, otsustati, et käesolev uurimine tuleb lõpetada, ilma et muudetaks taotluse esitaja suhtes kehtivat tollimaksu taset. Seega ei muudeta äriühingu Reliance toodetud PETi suhtes nõukogu määrusega (EÜ) nr 1286/2008 kehtestatud dumpinguvastaseid meetmeid.44.  TEATAVAKSTEGEMINE45.  Taotluse esitajat ja teisi asjaomaseid isikuid teavitati asjaoludest ja kaalutlustest, mille põhjal kavatseti teha ettepanek käesoleva läbivaatamise lõpetamiseks. Saadud märkused ei andnud põhjust eespool esitatud järeldusi muuta.46.  LÕPPSÄTE47.  Seega tuleks käesolev läbivaatamine lõpetada ilma määrust (EÜ) nr 192/2007 muutmata,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1Muu hulgas Indiast pärit ja praegu CN-koodi 3907 60 20 alla kuuluva polüetüleentereftalaadi impordi suhtes kohaldatavate dumpinguvastaste meetmete osaline vahepealne läbivaatamine lõpetatakse kehtivaid meetmeid muutmata.Artikkel 2Määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja [1] ELT L 343, 22.12.2009, lk 51.[2] EÜT L 301, 30.11.2000, lk 21.[3] ELT L 59, 27.2.2007, lk 1.[4] ELT L 340, 19.12.2008, lk 1.[5] EÜT L 301, 30.11.2000, lk 1.[6] ELT L 59, 27.2.2007, lk 34.[7] EÜT L 301, 30.11.2000, lk 88.[8] ELT C 151, 10.6.2010, lk 15.[9] Otsuse punkt 48 kohtuasjas T-143/06.