               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,8.4.2016
            COM(2016) 190 final
            2016/0100(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu ja Tuvalu vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sõlmimise kohta

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               Nõukogu määruses (EÜ) nr 539/2001
                  1
                on loetletud kolmandad riigid, kelle kodanikel peab liikmesriikide välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud. Määrust (EÜ) nr 539/2001 kohaldavad kõik liikmesriigid peale Iirimaa ja Ühendkuningriigi.

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 509/2014
                  2
                muudeti määrust (EÜ) nr 539/2001, kandes 19 riiki üle II lisasse, kus on loetletud kolmandad riigid, kelle kodanikud on viisanõudest vabastatud. Kõnealused 19 riiki on: Araabia Ühendemiraadid, Belau, Colombia, Dominica, Grenada, Ida-Timor, Kiribati, Marshalli Saared, Mikroneesia, Nauru, Peruu, Saalomoni Saared, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinid, Samoa, Tonga, Trinidad ja Tobago, Tuvalu ning Vanuatu. II lisas on lisatud igale nimetatud riigile osutavale viitele joonealune märkus, milles täpsustatakse, et „vabastust viisanõudest kohaldatakse Euroopa Liiduga sõlmitava viisavabaduslepingu jõustumise kuupäevast”.

               Määrus (EL) nr 509/2014 võeti vastu 20. mail 2014 ja see jõustus 9. juunil 2014. Juulis 2014 esitas komisjon nõukogule soovituse anda talle volitused alustada läbirääkimisi viisavabaduslepingu sõlmimiseks järgmise 17 riigiga: Araabia Ühendemiraadid, Belau, Dominica, Grenada, Ida-Timor, Kiribati, Marshalli Saared, Mikroneesia, Nauru, Saalomoni Saared, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinid, Samoa, Tonga, Trinidad ja Tobago, Tuvalu ning Vanuatu
                  3
               . 9. oktoobril 2014 esitas nõukogu komisjonile läbirääkimisjuhised.

               Esimesed viisavabaduslepingud kirjutati alla 6. mail 2015 (Araabia Ühendemiraatidega), 26. mail 2015 (Ida-Timoriga) ja 28. mail 2015 (Dominica, Grenada, Saint Lucia, Saint Vincenti ja Grenadiinide, Samoa, Trinidadi ja Tobago ning Vanuatuga) ning alates lepingute allakirjutamise kuupäevast kuni nende jõustumiseni kohaldatakse neid ajutiselt. Nõukogu andis volituse kirjutada alla ka teised viisavabaduslepingud ning seda on tehtud Tongaga (20. novembril 2015), Colombiaga (2. detsembril 2015) ja Palauga (7. detsembril 2015). Kiribatiga ei ole veel lepingu allakirjutamise aeg kindlaks määratud. Alates nende nelja lepingu allakirjutamisele järgnevast päevast kuni nende jõustumiseni kohaldatakse neid lepinguid ajutiselt.

               Läbirääkimisi Tuvaluga alustati 19. novembril 2014. Selle kohtumise käigus vaadati läbi kogu projekti tekst ja hilisemate kontaktide käigus saavutati kokkulepe kõigis küsimustes. Pealäbirääkijad parafeerisid lepingu 8. oktoobril 2015 Brüsselis. Liikmesriikidele teatati sellest nõukogu viisatöörühma 26. oktoobri 2015. aasta koosolekul.

               2.ÕIGUSLIK ALUS

               Liidu poolt on lepingu õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) artikli 77 lõike 2 punkt a koostoimes artikliga 218.

               Lisatud ettepanek on õiguslik vahend lepingu sõlmimiseks. Nõukogu teeb oma otsuse pärast lepingu allakirjutamist kvalifitseeritud häälteenamusega liidu nimel nõukogu eesistuja määratud isiku vahendusel ning pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 6 teise lõigu punktile a.

               3.LÄBIRÄÄKIMISTE TULEMUS

               Komisjon on seisukohal, et nõukogu läbirääkimisjuhistes seatud eesmärgid on saavutatud ja viisavabaduslepingu eelnõu on Euroopa Liidule vastuvõetav.

               Lepingu eelnõu lõpliku sisu võib kokku võtta järgmiselt:

               Eesmärk

               Lepinguga nähakse Euroopa Liidu ja Tuvalu kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               Kõikide ELi kodanike võrdse kohtlemise tagamiseks on lepingusse lisatud säte, mille kohaselt Tuvalu võib lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõikide Euroopa Liidu liikmesriikide suhtes ning liit võib omakorda lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõigi oma liikmesriikide nimel.

               Ühendkuningriigi ja Iirimaa eriseisundit on kajastatud otsuse preambulis.

               Kohaldamisala

               Viisanõudest on vabastatud kõik isikud (tava-, diplomaatilise, teenistus- või ametipassi ning eripassi kasutajad), kes reisivad kõikidel muudel eesmärkidel peale tasustatava töö tegemise. Viimasesse reisijate kategooriasse kuuluvate teise lepinguosalise kodanike suhtes on igal liikmesriigil ja samuti Tuvalul õigus kehtestada kooskõlas kohaldatavate liidu või riiklike õigusaktidega viisanõue. Ühtlase rakendamise tagamiseks on lepingule lisatud ühisdeklaratsioon, milles tõlgendatakse tasustatava töö tegemise eesmärgil reisivate isikute kategooriat.

               Viibimise kestus

               Lepinguga nähakse Euroopa Liidu ja Tuvalu kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul. Lepingule on lisatud ühisdeklaratsioon, milles tõlgendatakse kõnealust 90-päevast ajavahemikku mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               Lepingus võetakse arvesse nende liikmesriikide olukorda, kes veel ei kohalda Schengeni acquis’d täies ulatuses. Kuni need liikmesriigid ei ole sisepiirideta Schengeni ala osa, nähakse Tuvalu kodanikele viisavabaduslepinguga ette õigus viibida lisaks kogu Schengeni ala kohta arvestatud ajavahemikule kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul iga kõnealuse liikmesriigi (praegu Bulgaaria, Horvaatia, Küpros ja Rumeenia) territooriumil.

               Territoriaalne kohaldamisala

               Leping sisaldab territoriaalse kohaldatavusega seotud sätteid: Prantsusmaa ja Madalmaade puhul annab viisanõudest loobumine Tuvalu kodanikele õiguse viibida kõnealuste liikmesriikide Euroopas paikneval territooriumil.

               Deklaratsioonid

               Lisaks eespool nimetatud ühisdeklaratsioonidele on lepingule lisatud veel kaks ühisdeklaratsiooni:

               –ühisdeklaratsioon, mis käsitleb Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini seost Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega;

               –ühisdeklaratsioon viisavabaduslepingu sisu ja tagajärgi käsitleva ning muu asjakohase teabe, näiteks sissesõidunõuete laialdase levitamise kohta.

               4.KOKKUVÕTE

               Eespool esitatut silmas pidades teeb komisjon nõukogule ettepaneku kiita pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist heaks Euroopa Liidu ja Tuvalu vaheline lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlev leping.

               2016/0100 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               Euroopa Liidu ja Tuvalu vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sõlmimise kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 77 lõike 2 punkti a koostoimes artikli 218 lõike 6 teise lõigu punktiga a,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut
                  4

               ning arvestades järgmist:

               (1)Komisjon on pidanud Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Tuvaluga sõlmitava lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu (edaspidi „leping”) üle.

               (2)Kooskõlas nõukogu otsusega (EL) 2015/[…] on lepingule alla kirjutatud ja seda kohaldatakse ajutiselt alates […].

               (3)Lepinguga moodustatakse lepingu haldamise ekspertide ühiskomitee. Liitu esindab ühiskomitees komisjon, keda peaksid abistama liikmesriikide esindajad.

               (4)Käesolev otsus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Ühendkuningriik ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2000/365/EÜ
                  5
               ; seetõttu ei osale Ühendkuningriik käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               (5)Käesolev otsus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2002/192/EÜ
                  6
               ; seetõttu ei osale Iirimaa käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               (6)Leping tuleks heaks kiita,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liidu ja Tuvalu vaheline lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlev leping kiidetakse liidu nimel heaks.

               Artikkel 2

               Nõukogu eesistuja esitab liidu nimel lepingu artikli 8 lõikes 1 sätestatud teate
                  7
               .

               Artikkel 3

               Lepingu artikliga 6 moodustatud ekspertide ühiskomitees esindab liitu komisjon, keda abistavad liikmesriikide eksperdid.

               Artikkel 4

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  Nõukogu 15. märtsi 2001. aasta määrus (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1).

                     (2)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta määrus (EL) nr 509/2014, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (ELT L 149, 20.5.2014, lk 67).

                     (3)
                  COM(2014) 467, 17.7.2014.

                     (4)
                  Nõusolek anti [...]

                     (5)
                  Nõukogu 29. mai 2000. aasta otsus 2000/365/EÜ Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes (EÜT L 131, 1.6.2000, lk 43).

                     (6)
                  Nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsus 2002/192/EÜ Iirimaa taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes (EÜT L 64, 7.3.2002, lk 20).

                     (7)
                  Nõukogu peasekretariaat avaldab lepingu jõustumise kuupäeva Euroopa Liidu Teatajas.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,8.4.2016
            COM(2016) 190 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: Nõukogu otsus
            Euroopa Liidu ja Tuvalu vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sõlmimise kohta

               LISA

               järgmise dokumendi juurde:

               Ettepanek: Nõukogu otsus

               Euroopa Liidu ja Tuvalu vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sõlmimise kohta

               Euroopa Liidu ja Tuvalu vaheline

               lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlev
                  LEPING

               EUROOPA LIIT, edaspidi „liit” või „EL”, ja

               TUVALU,

               edaspidi koos „lepinguosalised”,

               PIDADES SILMAS lepinguosaliste sõbralike suhete edendamist ja soovides hõlbustada oma kodanike reisimist, tagades neile viisavaba riiki sisenemise ja lühiajalise riigis viibimise õiguse,

               VÕTTES ARVESSE Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta määrust (EL) nr 509/2014 (millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud),
                  1
                millega kantakse muu hulgas 19 kolmandat riiki, sealhulgas Tuvalu, nende kolmandate riikide nimekirja, kelle kodanikud on lühiajalisel viibimisel liikmesriikides viisanõudest vabastatud,

               PIDADES SILMAS määruse (EL) nr 509/2014 artiklit 1, milles on sätestatud, et kõnealuse 19 riigi suhtes kohaldatakse viisanõudest vabastamist alates liiduga sõlmitava viisavabaduslepingu jõustumise kuupäevast,

               SOOVIDES kindlustada võrdse kohtlemise kõigile ELi kodanikele,

               VÕTTES ARVESSE, et käesolev leping ei hõlma isikuid, kes soovivad lühiajalise viibimise jooksul teha tasustatavat tööd, ning seetõttu kohaldatakse kõnealuste isikute suhtes ka edaspidi asjakohaseid liidu õigusnorme ja liikmesriikide õigusakte ning asjakohaseid Tuvalu õigusakte, mis käsitlevad viisanõude kehtestamist või viisanõudest vabastamist ja tööturule juurdepääsu,

               VÕTTES ARVESSE protokolli Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes ning Euroopa Liidu raamistikku integreeritud Schengeni acquis’d käsitlevat protokolli, mis on lisatud Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule, ning kinnitades, et käesolevat lepingut ei kohaldata Ühendkuningriigi ega Iirimaa suhtes,

               ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:

               ARTIKKEL 1

               Eesmärk

               Käesoleva lepinguga nähakse liidu ja Tuvalu kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               ARTIKKEL 2

               Mõisted

               Käesolevas lepingus kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a)
                     „liikmesriik” – liidu liikmesriik, välja arvatud Ühendkuningriik ja Iirimaa;

               b)
                     „liidu kodanik” – punktis a määratletud liikmesriigi kodanik;

               c)
                     „Tuvalu kodanik” – isik, kellel on Tuvalu kodakondsus;

               d)
                     „Schengeni ala” – sisepiirideta ala, mis hõlmab selliste punktis a määratletud liikmesriikide territooriumi, kes kohaldavad täielikult Schengeni acquis’d.

               ARTIKKEL 3

               Reguleerimisala

               1.
                     Liidu kodanikud, kellel on liikmesriigi välja antud kehtiv tava-, diplomaatiline, teenistus-, ameti- või eripass, võivad siseneda viisavabalt Tuvalu territooriumile ja viibida seal viisavabalt artikli 4 lõikes 1 kindlaks määratud ajavahemikul.

               Tuvalu kodanikud, kellel on Tuvalu välja antud kehtiv tava-, diplomaatiline, teenistus-, ameti- või eripass, võivad siseneda viisavabalt liikmesriikide territooriumile ja viibida seal viisavabalt artikli 4 lõikes 2 kindlaks määratud ajavahemikul.

               2.
                     Käesoleva artikli lõiget 1 ei kohaldada nende isikute suhtes, kes reisivad tasustatava töö tegemise eesmärgil.

               Kõnealuse isikute kategooria puhul võib iga liikmesriik vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 539/2001
                  2
                artikli 4 lõikele 3 kehtestada Tuvalu kodanike suhtes viisanõude või nad viisanõudest vabastada.

               Kõnealuse isikute kategooria puhul võib Tuvalu iga liikmesriigi kodanike suhtes kehtestada viisanõude või viisanõudest loobuda kooskõlas siseriikliku õigusega.

               3.
                     Käesoleva lepinguga ette nähtud viisanõudest loobumise kohaldamine ei piira lepinguosaliste selliste õigusaktide kohaldamist, mis käsitlevad riiki sisenemise ja seal lühiajalise viibimise tingimusi. Liikmesriikidel ja Tuvalul on õigus keelata isikutel nende territooriumile siseneda ja seal lühiajaliselt viibida, kui üks või mitu kõnealust tingimust on täitmata.

               4.
                     Viisanõudest loobumist kohaldatakse sõltumata sellest, missuguse transpordivahendiga reisijad lepinguosaliste piiri ületavad.

               5.
                     Käesolevas lepingus käsitlemata küsimuste suhtes kohaldatakse liidu õigust ning liikmesriikide ja Tuvalu siseriiklikku õigust.

               ARTIKKEL 4

               Viibimise kestus

               1.
                     Liidu kodanikud võivad viibida Tuvalu territooriumil kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               2.
                     Tuvalu kodanikud võivad viibida Schengeni acquis’d täielikult kohaldavate liikmesriikide territooriumil kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul. Kõnealuse ajavahemiku arvutamisel ei võeta arvesse viibimist sellises liikmesriigis, kes veel ei kohalda täielikult Schengeni acquis’d.

               Tuvalu kodanikud võivad viibida kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul iga sellise liikmesriigi territooriumil, kes veel ei kohalda täielikult Schengeni acquis’d; sellisel juhul ei võeta viibimise kestuse arvutamisel arvesse Schengeni acquis’d täielikult kohaldavate liikmesriikide territooriumil viibimise kestust.

               3.
                     Käesoleva lepinguga ei piirata Tuvalu ja liikmesriikide võimalust lubada kooskõlas siseriikliku ja liidu õigusega viibida oma territooriumil kauem kui 90 päeva.

               ARTIKKEL 5

               Territoriaalne kohaldamisala

               1.
                     Käesolevat lepingut kohaldatakse Prantsuse Vabariigi puhul ainult Prantsuse Vabariigi Euroopas paikneva territooriumi suhtes.

               2.
                     Käesolevat lepingut kohaldatakse Madalmaade Kuningriigi puhul ainult Madalmaade Kuningriigi Euroopas paikneva territooriumi suhtes.

               ARTIKKEL 6

               Lepingu haldamise ühiskomitee

               1.
                     Lepinguosalised moodustavad ekspertide ühiskomitee (edaspidi „komitee”), mis koosneb liidu esindajatest ja Tuvalu esindajatest. Liitu esindab Euroopa Komisjon.

               2.
                     Komitee ülesanded on muu hulgas järgmised:

               a)
                     teostada järelevalvet käesoleva lepingu rakendamise üle;

               b)
                     esitada ettepanekuid käesoleva lepingu muutmiseks või täiendamiseks;

               c)
                     lahendada käesoleva lepingu tõlgendamise või kohaldamise üle tekkivaid vaidlusi.

               3.
                     Komitee tuleb vajaduse korral kokku ühe lepinguosalise taotlusel.

               4.
                     Komitee kehtestab oma töökorra.

               ARTIKKEL 7

               Seos käesoleva lepingu ning liikmesriikide ja Tuvalu vaheliste olemasolevate kahepoolsete viisanõudest loobumist käsitlevate lepingute vahel

               Käesolev leping on ülimuslik liikmesriikide ja Tuvalu vahel sõlmitud selliste kahepoolsete lepingute ja kokkulepete suhtes, mis hõlmavad käesoleva lepingu kohaldamisalasse jäävaid küsimusi.

               ARTIKKEL 8

               Lõppsätted

               1.
                     Lepinguosalised ratifitseerivad või kiidavad käesoleva lepingu heaks vastavalt oma sisemenetlusele ning see jõustub teise kuu esimesel päeval pärast viimase sellise teate saamise kuupäeva, millega lepinguosalised teineteisele teatavad, et kõnealused menetlused on lõpule viidud.

               Käesolevat lepingut kohaldatakse ajutiselt alates selle allakirjutamise kuupäevale järgnevast päevast.

               2.
                     Käesolev leping sõlmitakse määramata ajaks, välja arvatud juhul, kui see lõpetatakse lõike 5 kohaselt.

               3.
                     Käesolevat lepingut võib muuta lepinguosaliste kirjalikul kokkuleppel. Muudatused jõustuvad pärast seda, kui lepinguosalised on teineteisele teatanud selleks vajalike sisemenetluste lõpuleviimisest.

               4.
                     Lepinguosalised võivad lepingu täitmise täielikult või osaliselt peatada eelkõige avaliku korra, riigi julgeoleku või rahvatervise kaitse huvides, samuti ebaseadusliku sisserände tõttu või juhul, kui üks lepinguosaline kehtestab uuesti viisanõude. Lepingu täitmise peatamise otsusest teatatakse teisele lepinguosalisele hiljemalt kaks kuud enne selle kavandatud jõustumist. Käesoleva lepingu täitmise peatanud lepinguosaline teatab viivitamata teisele lepinguosalisele, kui käesoleva lepingu täitmise peatamise põhjused on kõrvaldatud, ja lõpetab lepingu täitmise peatamise.

               5.
                     Kumbki lepinguosaline võib käesoleva lepingu lõpetada, teatades sellest kirjalikult teisele lepinguosalisele. Käesolev leping kaotab kehtivuse 90. päeval pärast teatamise kuupäeva.

               6.
                     Tuvalu võib käesoleva lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõigi liikmesriikide suhtes korraga.

               7.
                     Liit võib käesoleva lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõigi oma liikmesriikide nimel.

               Koostatud kahes eksemplaris bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, horvaadi, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi ja ungari keeles, kusjuures kõik tekstid on võrdselt autentsed.

               ÜHISDEKLARATSIOON ISLANDI, NORRA, ŠVEITSI JA LIECHTENSTEINI KOHTA

               Lepinguosalised võtavad arvesse Euroopa Liidu ning Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini vahelisi tihedaid suhteid, mis tulenevad eelkõige 18. mai 1999. aasta ja 26. oktoobri 2004. aasta lepingutest, mis käsitlevad nende riikide ühinemist Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega.

               Seepärast on soovitav, et ühelt poolt Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini ning teiselt poolt Tuvalu ametiasutused sõlmiksid viivitamata lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevad kahepoolsed lepingud käesoleva lepingu tingimustega sarnastel tingimustel.

               ÜHISDEKLARATSIOON, MILLES TÕLGENDATAKSE KÄESOLEVA LEPINGU ARTIKLI 3 LÕIKES 2 KÄSITLETAVAT TASUSTATAVA TÖÖ EESMÄRGIL REISIVATE ISIKUTE KATEGOORIAT

               Lepinguosalised lepivad ühtse tõlgenduse tagamiseks kokku, et käesoleva lepingu kohaldamisel hõlmab tasustatavat tööd tegevate isikute kategooria selliseid isikuid, kes sisenevad teise lepinguosalise territooriumile tasustatava töö tegemise või tulutoova tegevusega tegelemise eesmärgil töövõtja või teenuse osutajana.

               Kõnealune kategooria ei hõlma:

               –
                     äritegevusega tegelevaid isikuid, s.t isikuid, kes reisivad ärikohtumise eesmärgil (ega tööta teise lepinguosalise territooriumil);

               –
                     sportlasi või kunstnikke, kes tegutsevad riigis ajutiselt;

               –
                     ajakirjanikke, kelle on saatnud nende elukohariigi meedia, ning

               –
                     äriühingusiseseid praktikante.

               Käesoleva deklaratsiooni rakendamise üle teostab lepingu artiklis 6 sätestatud vastutuse raames järelevalvet ühiskomitee, kes võib teha muudatusettepanekuid, kui ta peab seda lepinguosaliste kogemuste põhjal vajalikuks.

               ÜHISDEKLARATSIOON, MILLES TÕLGENDATAKSE KÄESOLEVA LEPINGU ARTIKLIS 4 SÄTESTATUD 90-PÄEVAST VIIBIMISE KESTUST MIS TAHES 180-PÄEVASE AJAVAHEMIKU JOOKSUL

               Lepinguosalised lepivad kokku, et käesoleva lepingu artiklis 4 sätestatud kuni 90-päevane kestus mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul tähendab kas üht katkematut külastust või mitut järjestikust külastust, mille kestus ei ületa 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               Väljend „mis tahes” osutab sellele, et kohaldatakse liikuvat 180-päevast võrdlusperioodi, võttes arvesse kõik liikmesriikide territooriumil viibimise päevad viimase 180-päevase ajavahemiku jooksul, et kontrollida, kas nõue, mille kohaselt on liikmesriikide territooriumil lubatud viibida 90 päeva 180-päevase ajavahemiku jooksul, on jätkuvalt täidetud. See tähendab muu hulgas, et kui liikmesriikide territooriumil ei ole viibitud katkematu 90-päevase ajavahemiku jooksul, on lubatud uus kuni 90-päevane viibimine.

               ÜHISDEKLARATSIOON KODANIKE TEAVITAMISE KOHTA
                  VIISANÕUDEST LOOBUMISE LEPINGUST

               Teadvustades läbipaistvuse olulisust Euroopa Liidu ja Tuvalu kodanike jaoks, kohustuvad lepinguosalised tagama viisanõudest loobumise lepingu sisu ja tagajärgi käsitleva ning muu asjakohase teabe, näiteks territooriumile sisenemise tingimuste laialdase levitamise.

               _________________

                     (1)
                  ELT L 149, 20.5.2004, lk 67.

                     (2)
                  Nõukogu 15. märtsi 2001. aasta määrus (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1).


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,18.1.2016
            COM(2016) 3 final
            2016/0008(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel elavhõbedat käsitleva valitsustevahelise läbirääkimiskomitee seitsmendal istungil ning Minamata elavhõbedakonventsiooni osaliste konverentsi esimesel istungil seoses konventsiooni artikli 8 lõigetes 8 ja 9 osutatud suuniste esialgse ja järgneva lõpliku vastuvõtmisega.

               Seletuskiri

               1.ETTEPANEKU TAUST

               Euroopa Liit ja selle 26 liikmesriiki on alla kirjutanud Minamata elavhõbedakonventsioonile (edaspidi „konventsioon”),
                  1
                mille üle peeti läbirääkimisi ÜRO Keskkonnaprogrammi egiidi alla ja mis võeti vastu 2013. aasta oktoobris toimunud täievoliliste esindajate konverentsil Kumamotos, Jaapanis
                  2
               .

               Konventsioon on peamine rahvusvaheline õigusraamistik, mille eesmärk on kaitsta inimeste tervist ja keskkonda elavhõbeda ja elavhõbedaühendite inimtekkeliste heidete (edaspidi „elavhõbedaheited”) õhku, vette ja pinnasesse sattumise eest. See käsitleb elavhõbeda kogu olelusringi alates elavhõbedamaagi kaevandamisest kuni elavhõbedajäätmete kõrvaldamiseni.

               Konventsiooni artikliga 8 on nõutud, et osalised ohjaksid ning teostatavuse korral vähendaksid elavhõbedaheiteid õhku, mis on pärit D lisa allikakategooriate loetelupunktallikatest. Konventsiooni artikli 8 lõike 2 alapunkti b kohaselt võib osaline reguleerida ka ainult teatavat osa allikakategooriasse kuuluvatest allikatest, eeldusel et hõlmatud allikad põhjustavad vähemalt 75 protsenti kõnealuse allikakategooria heidetest.

               Vastavalt konventsiooni artikli 8 lõikele 4 peavad konventsiooni osalised kõikide „uute allikate”
                  3
                puhul nõudma parima võimaliku tehnika ja parimate keskkonnatavade kasutamist. „Olemasolevate allikate” puhul peavad osalised ohjama elavhõbedaheiteid atmosfääri konventsiooni artikli 8 lõikes 5 loetletud ühe või mitme meetme abil, mis hõlmavad parimat võimalikku tehnikat ja parimaid keskkonnatavasid, kvantifitseeritava eesmärgi seadmist või heite piirnormide kehtestamist. Osalised peavad vastavalt artikli 8 lõikele 7 looma õhku saastavate elavhõbedaheidete registri ja seda pidama allikate puhul, mis on reguleeritud artikliga 8.

               Et aidata osapooltel täita kõnealuseid kohustusi, nähakse konventsiooni artikli 8 lõigetega 8 ja 9 ette, et konventsiooniosaliste konverentsil võetakse vastu suunised, milles käsitletakse parimat võimalikku tehnikat ja parimaid keskkonnatavasid, konventsiooniosaliste toetamist artikli 8 lõikes 5 sätestatud meetmete rakendamisel (eriti kvantifitseeritavate eesmärkide ja heite piirnormide kehtestamisel), kriteeriume, mida osalised võivad rakendada vastavalt artikli 8 lõike 2 alapunktile b, ning metoodikat heidete registri ettevalmistamiseks.

               Konventsiooni artikli 8 lõikega 10 (2. lause) on täpsustatud, et konventsiooniosalised võtavad neid suuniseid arvesse artikli 8 rakendamisel.

               Kõnealuses raamistikus loodi konventsiooni täievoliliste esindajate konverentsil tehniliste ekspertide rühm, kellele anti volitused kui allorganile, kes annab aru valitsustevahelisele läbirääkimiskomiteele ja töötab välja suunisdokumendid, millele on osutatud eespool nimetatud artikli 8 lõigetes 8 ja 9. Konverentsil seatud eesmärgid peavad võimaldama konventsiooniosalistel otsustada esimesel istungil nende küsimuste üle ja edendada tõhusat rahvusvahelist tegevust, et kaitsta inimeste tervist ja keskkonda inimtekkeliste elavhõbedaheidete eest enne konventsiooni jõustumist
                  4
               . Selleks on eksperdirühm koostanud neli suunisdokumenti, mille on ÜRO Keskkonnaprogrammi sekretariaat avaldanud [XX/XX/XXXX],
                  5
                ning need esitatakse esialgseks vastuvõtmiseks valitsustevahelise läbirääkimiskomitee seitsmendal istungil, mis toimub 10.–15. märtsil 2016 Jordaanias, pidades silmas, et nende sisu eeldatavasti ei muudeta esialgse vastuvõtmise ning ametliku ja lõpliku vastuvõtmise vahel konventsiooniosaliste konverentsil.

               2.HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJUHINNANGU TULEMUSED

               Tehniliste ekspertide rühm kohtus neli korda ajavahemikus 2014. aasta veebruar kuni 2015. aasta september. Pärast ÜRO Keskkonnaprogrammi avalikku konsultatsiooni suuniste kavandi üle, mis leidis aset 2015. aasta suvel, viimistles töörühm kavandi dokumendid kohe pärast oma neljandat istungit, mis toimus 10.–15. septembril 2015 Stockholmis.

               Kuigi EL töötab konventsiooni liidu õigusesse ülevõtmise ja selle ratifitseerimise suunas, on kohustused, mis tulenevad eespool nimetatud artikli 8 lõigetest 4, 5 ja 7, mida täiendab suunisdokumendi artikkel 8, juba kehtestatud mitme ELi õigusaktiga. Eelkõige nõutakse tööstusheiteid käsitleva direktiiviga 2010/75/EL
                  6
               , et konventsiooni artikliga 8 hõlmatud käitiste käitajad võtaksid asjakohaseid meetmeid, ennetamaks elavhõbedaheidetest tingitud saaste teket ning kasutaksid selleks parimat võimalikku tehnikat. Seoses kohustusega luua elavhõbedaheite register ja seda pidada ja asjakohast metoodikat, mida on selgitatud kavandatud suunistes, on määrusega (EÜ) nr 166/2006, mis käsitleb Euroopa saasteainete heite- ja ülekanderegistrit,
                  7
                kehtestatud selline register.

               Seetõttu ei tekitaks suunisdokumentide esialgne vastuvõtmine, millele järgneb nende ametlik vastuvõtmine konventsiooniosaliste konverentsil, ELile täiendavat keskkonnaalast või sotsiaal-majanduslikku mõju. See motiveeriks kolmandaid riike vähendama elavhõbedaheidet õhku, mis põhjustab piiriülest saastust ELis ning saastab ka üleilmset toiduahelat.

               3.ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

               Arvestades, et ELi õigusaktid on nelja kavandatud suunisdokumendiga kooskõlas, peaks ELi seisukoht valitsustevahelise läbirääkimiskomitee seitsmendal istungil neid dokumente toetama, et tagada nende esialgne vastuvõtmine, mis aitaks kaasa nende võimalikult kiirele rakendamisele ning võimaldaks nende ametlikku ja lõplikku vastuvõtmist konventsiooniosaliste konverentsi esimesel istungil.

               4.MÕJU EELARVELE

               Käesoleva ettepaneku kohane otsus ei mõjuta liidu eelarvet.

               2016/0008 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel elavhõbedat käsitleva valitsustevahelise läbirääkimiskomitee seitsmendal istungil ning Minamata elavhõbedakonventsiooni osaliste konverentsi esimesel istungil seoses konventsiooni artikli 8 lõigetes 8 ja 9 osutatud suuniste esialgse ja järgneva lõpliku vastuvõtmisega.

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 192 lõiget 1 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa Liit on kirjutanud alla Minamata elavhõbedakonventsioonile
                  8
                (edaspidi „konventsioon”).

               (2)Konventsiooni artikli 8 lõikega 4 kohustatakse lepinguosalisi tagama, et uute punktallikate puhul, mis kuuluvad D lisas loetletud allikakategooriatesse, kasutatakse parimat võimalikku tehnikat ja parimaid keskkonnatavasid, et ohjata ning teostatavuse korral vähendada elavhõbeda ja selle ühendite eraldumist atmosfääri.

               (3)Konventsiooni artikli 8 lõikega 5 on ette nähtud, et konventsiooni osalised ohjavad ning teostatavuse korral vähendavad elavhõbedaheiteid õhku, mis on pärit D lisa allikakategooriate loetellu kuuluvatest olemasolevatest punktallikatest, võttes järgmisi meetmeid: parima võimaliku tehnika ja parimate keskkonnatavade kasutamine ja/või kvantifitseeritavate eesmärkide ja/või heite piirnormide kehtestamine ja/või mitme saasteaine kontrolli strateegia ja/või alternatiivsed meetmed.

               (4)Konventsiooni artikli 8 lõikes 7 on nõutud, et konventsiooniosalised peavad looma registri elavhõbeda ja selle ühendite heidete kohta atmosfääri ja seda pidama.

               (5)Konventsiooni artikli 8 lõikes 8 on sätestatud, et konventsiooniosaliste konverents võtab esimesel koosolekul vastu suunised parima võimaliku tehnika ja parimate keskkonnatavade kohta, võttes arvesse kõiki erinevusi uute ja olemasolevate allikate vahel ning minimeerides terviklikku keskkonnamõju, samuti suunised, mille eesmärk on toetada osalistel artikli 8 lõike 5 kohaste kohustuste täitmist, eriti eesmärkide määratlemist ja heite piirnormide kehtestamist.

               (6)Konventsiooni artikli 8 lõikega 9 on ette nähtud, et konventsiooniosaliste konverents võtab võimalikult kiiresti vastu suunised kriteeriumide kohta, mida osalised võivad luua vastavalt artikli 8 lõike 2 alapunktile b, kui nad otsustavad kohaldada elavhõbeda ja selle ühendite õhku saastavate heidete suhtes ohjamismeetmeid ainult selliste punktallikate suhtes, mis on D lisateatava allikakategooria punktallikad, eeldusel et  nende heide moodustab vähemalt 75 protsenti kõnealuse allikakategooria heidetest, ning suunised elavhõbeda ja selle ühendite õhku saastavate heidete registri kohta.

               (7)Konventsiooni artikli 8 lõike 10 teise lausega on täpsustatud, et konventsiooni osalised võtavad neid suuniseid arvesse artikli 8 asjaomaste sätete rakendamisel. Sellistel suunistel on seega õiguslikud tagajärjed.

               (8)Nelja kavandatava suunisdokumendi teksti töötas välja tehniliste ekspertide rühm, mille lõi ja millele andis volitused konventsiooni täievoliliste esindajate konverents vastavalt konverentsi lõppaktile, ning dokumentide teksti avaldas ametlikult ÜRO Keskkonnaprogrammi sekretariaat [XX/XX/XXXX].

               (9)Konventsiooni valitsustevaheline läbirääkimiskomitee peaks kavandatud neli suunisdokumenti esialgselt vastu võtma oma seitsmendal istungil, mis toimub 10.–15. märtsil 2016 Jordaanias, ning soodustama nende võimalikult kiiret rakendamist ja võimaldama nende ametlikku vastuvõtmist konventsiooniosaliste konverentsi esimesel istungil.

               (10)Liidu õigusaktid, sealhulgas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta direktiiv 2010/75/EL tööstusheidete kohta
                  9
                ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. jaanuari 2006. aasta määrus, mis käsitleb Euroopa saasteainete heite- ja ülekanderegistri ning millega muudetakse nõukogu direktiive 91/689/EMÜ ja 96/61/EÜ,
                  10
                on kooskõlas konventsiooni artikliga 8, mida on täiendatud kavandatud suunistega.

               (11)Kavandatud suuniseid tuleks seega toetada,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liit toetab elavhõbedat käsitleva valitsustevahelise läbirääkimiskomitee seitsmendal istungil Minamata elavhõbedakonventsiooni artikli 8 lõigetes 8 ja 9 osutatud suuniste esialgset vastuvõtmist, nagu need on viimistletud tehniliste ekspertide rühma poolt, keda on selleks volitanud konventsiooni täievoliliste esindajate konverents, ning mille on avaldanud ÜRO Keskkonnaprogrammi sekretariaat [XX/XX/XXXX], et soodustada nende võimalikult kiiret rakendamist ja võimaldada nende lõplikku vastuvõtmist konventsiooniosaliste konverentsi esimesel istungil. Euroopa Liit toetab ka sellele järgnevat lõplikku vastuvõtmist.

               Liidu esindajad võivad ilma nõukogu täiendava otsuseta leppida kokku suuniste väiksemad muudatused, mis on kooskõlas liidu õigustikuga.

               Artikkel 2

               Minamata elavhõbedakonventsiooni osaliste otsus(ed), millega suunised vastu võetakse, avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  Minamata elavhõbedakonventsiooni kinnitatud ärakiri on kättesaadav aadressil:

                     https://treaties.un.org/doc/Treaties/2013/10/20131010%2011-16%20AM/CTC-XXVII-17.pdf

                     (2)
                  Kakskümmend üks Euroopa Liidu liikmesriiki kirjutas Minamata konventsioonile alla 10. oktoobril 2013, Horvaatia, Küpros, Läti ja Poola 24. septembril 2014 ning Malta 8. oktoobril 2014. Kuigi Eesti ja Portugal ei ole konventsioonile alla kirjutanud, on nad väljendanud oma kavatsust see ratifitseerida.

                     (3)
                  „Uus allikas” – allikas, mille rajamist või olulist muutmist on alustatud vähemalt üks aasta pärast konventsiooni jõustumist asjaomase osalise puhul.

                     (4)
                  UNEP(DTIE)/Hg/CONF/4, Resolutsioon 1, punkt 10

                     (5)
                  Täievoliliste esindajate konverentsil volitatud tehniliste ekspertide rühma neli suunisdokumenti, mille on avaldanud ÜRO Keskkonnaprogrammi sekretariaat [XX/XX/XXXX], on kättesaadavad aadressil [...].

                     (6)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2010/75/EL, 24. november 2010, tööstusheidete kohta, ELT L 334, 17.12.2010, lk 17.

                     (7)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 166/2006, 18. jaanuar 2006, mis käsitleb Euroopa saasteainete heite- ja ülekanderegistri loomist ning millega muudetakse nõukogu direktiive 91/689/EMÜ ja 96/61/EÜ (ELT L 33, 4.2.2006, lk 1).

                     (8)
                  Minamata elavhõbedakonventsiooni kinnitatud ärakiri on kättesaadav aadressil:

                     https://treaties.un.org/doc/Treaties/2013/10/20131010%2011-16%20AM/CTC-XXVII-17.pdf

                     (9)
                  ELT L 334, 17.12.2010, lk 17.

                     (10)
                  Määrus (EÜ) nr 166/2006, mis käsitleb Euroopa saasteainete heite- ja ülekanderegistri loomist ning millega muudetakse nõukogu direktiive 91/689/EMÜ ja 96/61/EÜ (ELT L 33, 4.2.2006, lk 1).


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,22.9.2016
            COM(2016) 617 final
            2016/0296(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Rahvusvahelises Mereorganisatsioonis merekeskkonna kaitse komitee 70. ja 71. istungjärgul MARPOLi konventsiooni VI lisa muudatuste heakskiitmise ja vastuvõtmise kohta seoses Läänemere ja Põhjamere nimetamisega lämmastikoksiidide heite piiramise alaks (NECA) ja selle nimetamise kehtima hakkamisega

               SELETUSKIRI

               1.
                     ETTEPANEKU TAUST

               Käesolevas komisjoni ettepanekus käsitletakse Euroopa Liidu seisukoha kehtestamist Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) merekeskkonna kaitse komitee (MEPC) 70. ja 71. istungjärgul seoses rahvusvahelise laevade põhjustatava merereostuse vältimise konventsiooni (MARPOL) VI lisa muudatuste heakskiitmise ja vastuvõtmisega, mis puudutavad Läänemere ja Põhjamere nimetamist lämmastikoksiidide heite piiramise aladeks (NECA) ja nende nimetamiste kehtima hakkamist.

               Selleks et vältida, vähendada ja piirata laevadelt pärineva lämmastikoksiidi (NOx) heitkoguseid, on MARPOLi konventsiooni VI lisaga ette nähtud võimalus nimetada osaliste taotlusel, kellel on ühised huvid konkreetses merepiirkonnas, lämmastikoksiidide heite piiramise ala. Nimetamistaotlus tuleb esitada IMO-le, kellel tuleb arvesse võtta, heaks kiita ja vastu võtta vajalikud muudatused MARPOLi konventsiooni VI lisas, et konkreetse merepiirkonna kavandatud NECAks nimetamine saaks jõustuda ja kehtima hakata. MARPOLi konventsiooni VI lisa on ratifitseerinud kõik ELi liikmesriigid, välja arvatud Austria ja Ungari.

               Esimesed lämmastikoksiidide heite piiramise alad jõustusid 1. jaanuaril 2016 Põhja-Ameerika merede ja USA Kariibi mere piirkondades. Kõnealustes merepiirkondades liigeldes peab mootor, mis on paigaldatud pärast kõnealust kuupäeva ehitatud laevale, vastama nn III taseme nõuetele, mis on sätestatud MARPOLi konventsiooni VI lisas.

               Kõige sagedamini kasutatavad heitkoguste vähendamise tehnoloogiad, mis tagaksid kooskõla III taseme nõuetega, on heitgaasitagastusega (EGR) süsteemid, valikulise katalüütilise redutseerimise (SCR) süsteemid, või mootorid, mis kasutavad (osaliselt) kütusena veeldatud maagaasi (LNG).

               Oodates märkimisväärset kasu keskkonnale ja tervisele ning järgides Põhja-Ameerika näidet, on kõik Läänemere ja Põhjamere äärsed riigid ühiselt otsustanud teha IMO-le ettepaneku nimetada mõlemad mered lämmastikoksiidide heite piiramise alaks, et aja jooksul oluliselt vähendada laevadelt pärinevat lämmastikoksiidide (NOx) heidet.

               Läänemerel ja Põhjamerel seilavatelt laevadelt pärinev lämmastikoksiidide (NOx) heide suurendab märkimisväärselt õhusaastet, eelkõige suurtes rannikulinnades, soodustab tahkete osakeste teket ja troposfääriosooni moodustumist ning aitab kaasa lämmastikdioksiidide (NO2) kontsentratsiooni suurenemisele ning see kõik kahjustab inimeste tervist. Lämmastiku sattumine mere- ja maismaakeskkonda atmosfääris sadestumise kaudu aitab kaasa ka mere- ja maismaa eutrofeerumisele.

               Eutrofeerumine on Läänemeres suur probleem. Laevadelt pärinev lämmastikoksiidide (NOx) heide suurendab lämmastiku sattumist merekeskkonda atmosfääris sadestumise kaudu, võimendades seeläbi Läänemere eutrofeerumise probleemi. III taseme normide kohaldamine, mis tuleneks Läänemere nimetamisest NECAks, võiks vähendada eutrofeerumist paljudes Läänemere piirkondades 20–30 % võrra.

               Ilma mingite piiramismeetmeteta moodustaks 2030. aastal Põhjamere laevanduse NOx-heide 7–24 % iga-aastasest keskmisest NOx kontsentratsioonist Põhjamere äärsete riikide välisõhus. Laevanduse osakaal lämmastiku sadestumisel Põhjamere riikides jääb vahemikku 2–5 %. Põhjamere nimetamine lämmastikoksiidide heite piiramise alaks peaks vähendama Põhjamere laevanduse heitkoguseid umbes kolmandiku võrra.

               2.
                     SENINE ARENG

               Pärast seda, kui Läänemere ja Põhjamere äärsed riigid eelistasid kasutada paralleelset ja sünkroniseeritud lämmastikoksiidide heite piiramise alaks nimetamise protsessi nii Põhja- kui ka Läänemere puhul, töötati välja tegevuskava, milles sätestati meetmed, mis võetakse mõlema mere üheaegseks NECAks nimetamiseks ja sellise nimetamise kehtima hakkamiseks.

               Tegevuskavaga
                  1
                nähakse ette nimetamistaotluste esitamine IMO-le 2016. aasta juulis, et need saaks heaks kiita MEPCi 70. istungjärgul (oktoober 2016) ning vastu võtta MEPCi 71. istungjärgul (2017. aasta kevadel). Mõlemad NECAd peaksid jõustuma 1. jaanuaril 2021, et anda ettevõtjatele piisavalt aega valmistumiseks ja kohanemiseks.

               Pärast põhjalikku ettevalmistustööd, kus kirjeldati mõlema piirkonna NECAks nimetamise mõju ja kasu, arutati nimetamistaotluste projekte tehnilistel seminaridel, mis toimusid 2016. aasta mais Venemaal ja Taanis. Nimetamistaotluste (lõplike) projekte levitati ka nõukogu merenduse töörühmas 19. mail 2016 ja 29. juunil 2016.

               Vastavalt tegevuskavale otsustati HELCOMi delegatsioonijuhtide 50. kohtumisel, mis toimus 15.–16. juunil Eestis, esitada NECA nimetamistaotlused IMO-le 1. juulil 2016 vastavate rannikuriikide poolt. Pärast HELCOMi kokkulepet said Põhjamere riigid jätkata nimetamistaotluste paralleelselt esitamist, et järgida IMOs üheaegse heakskiitmise ja vastuvõtmise ajakava, nagu on sätestatud ühises tegevuskavas.

               3.
                     MARPOLI KONVENTSIOONI VI LISA MUUTMINE

               Vastavalt kriteeriumidele ja menetlusele, mis on sätestatud reeglis 13.6 ja MARPOLi konventsiooni VI lisa III liites seoses ettepanekuga nimetada konkreetne merepiirkond NECAks, esitavad Läänemere ja Põhjamere ääres asuvad riigid vajalikud muudatusettepanekud reegli 13 punktides 5.1, 5.2 ja 5.3, millega lisatakse Põhjameri ja Läänemeri juba nimetatud Põhja-Ameerika ja USA Kariibi mere NECAdele, sätestades, et Põhjamere ja Läänemere NECAd hakkavad kehtima 1. jaanuaril 2021.

               Pärast muudatusettepanekute esitamist Põhjamere ja Läänemere riikide poolt IMO-le 1. juulil 2016, vaadatakse kavandatud muudatused eeldatavasti läbi ja kiidetakse heaks MEPCi 70. istungil (mis toimub 24.–28. oktoobril 2016), mille järel on kavas esitada muudatused vastuvõtmiseks MEPCi 71. istungil (mis toimub 2017. aasta kevadel).

               Kui merekeskkonna kaitse komitee on MARPOLi konventsiooni VI lisa reegli 13 muudatused vastavalt eespool esitatule heaks kiitnud ja vastu võtnud, edastatakse need nõustumiseks MARPOLi konventsiooni VI lisa osalistele.

               4.
                     ASJAKOHASED ELi ÕIGUSAKTID JA ELi PÄDEVUS

               NECAde nimetamine ELi vetes aitaks oluliselt kaasa liidu keskkonnapoliitika eesmärkide saavutamisele, milleks on merekeskkonna säilitamine, kaitsmine ja selle kvaliteedi parandamine ning inimeste tervise kaitsmine, parandades õhu kvaliteeti. Komisjoni mõjuhinnangus, mis on lisatud 2013. aasta puhta õhu paketile,
                  2
                on märgitud, et kuigi otsused liidu meetmeteks, millega reguleeritaks laevanduse NOx-heidet vajaks eraldi, konkreetsemat analüüsi, on olemas selge potentsiaal saavutada kulutõhusalt laevanduse NOx heitkoguste vähendamine, mis aitaks kaasa merekeskkonna ja õhu kvaliteedi parandamisele.

               Merestrateegia raamdirektiivi
                  3
                kohaselt peavad liikmesriigid võtma vajalikud meetmed, et saavutada või säilitada 2020. aastaks merekeskkonna hea seisund. Hea keskkonnaseisund on mereakvatooriumi keskkonnaseisund, mis võimaldab hoida meresid ja ookeane ökoloogiliselt mitmekesistena ja dünaamilistena ning olemuselt puhaste, tervete ja produktiivsetena, ning mille puhul merekeskkonda kasutatakse jätkusuutlikul tasemel, tagades sellega võimalikud kasutusviisid ja tegevused praeguste ja tulevaste põlvkondade jaoks (merestrateegia raamdirektiivi artikli 3 punkt 5). Hea keskkonnaseisund eeldab muu hulgas, et on minimeeritud inimtekkeline eutrofeerumine, eelkõige selle negatiivsed mõjud, nagu bioloogilise mitmekesisuse vähenemine, ökosüsteemi seisundi halvenemine, vetikate kahjulik õitsemine ja hapnikunappus põhjavetes (kõik need esinevad eriti Läänemeres laialdaselt). Merelaevandusest pärit lämmastikukoguste vähendamine III taseme nõuete abil, mis järgneb Põhjamere ja Läänemere nimetamisele NECAks, aitab nende merede ääres asuvatel ELi liikmesriikidel saavutada hea keskkonnaseisundi kooskõlas merestrateegia raamdirektiiviga.

               Välisõhu kvaliteedi direktiivis
                  4
                on muu hulgas sätestatud NO2 piirnormid, et vältida, ennetada või vähendada õhusaaste kahjulikku mõju inimeste tervisele ja/või keskkonnale. NO2 kontsentratsiooni aastane keskmine piirnorm on 40 mikrogrammi/m³. Eelkõige Põhjamere ääres asuvates riikides ületatakse seda maksimaalset kontsentratsiooni eri piirkondades ja aladel. Laevanduse heitkogused võivad olulisel määral aidata kaasa kohaliku õhukvaliteedi probleemidele Euroopas, eriti kui arvestada, et Põhjameres tuleb 89 % laevade heitkogustest alla 50 meremiili kaugusel kaldast
                  5
               .

               Välisõhu kvaliteedi direktiivis tunnistatakse, et kõnealuses direktiivis sätestatud eesmärkide saavutamiseks on eelkõige oluline võidelda saasteainete heite allikatega, eelkõige meetmete abil, mis võimaldavad piirata liikuvate ja paiksete allikate heiteid mootoritele või kütustele esitatavate kvaliteedinõuete kaudu.

               Liit on võtnud kasutusele erinevad õigusaktid, millega reguleeritakse heiteid mootoristandarditega erinevatele maanteetranspordi liikidele (autode, veoautode ja furgoonautode eurostandardid
                  6
               ) ja väljaspool teid kasutatavate liikurmasinatele (siseveelaevad ja vedurid, väljaspool teid kasutatavate liikurmasinate direktiiv
                  7
               ). Euroopa vetes toimuva meretranspordi väävli heitkogused on reguleeritud direktiiviga, milles sätestatakse nõuded laevadele kütuses sisalduva väävli kohta
                  8
               . Kõnealuse direktiiviga on liidu õigusesse üle võetud Põhjamere ja Läänemere nimetamine väävli heitkoguste piiramise piirkondadeks (SECAd) MARPOLi konventsiooni VI lisa kohaselt. Madala väävlisisaldusega laevakütuse nõuded, mis jõustusid kahes SECAs 1. jaanuaril 2015, on vähendanud väävli kontsentratsiooni rannikualadel.

               Kuigi rahvusvahelise meretranspordi NOx heitkogused ei ole nende allikas liidu õigusaktidega reguleeritud, mööndakse, et meretransport moodustab olulise osa kõnealuste heitkoguste kogusummast, samuti nende kontsentratsioonist ja sadestumisest, ning neid heitkoguseid tuleks vähendada
                  9
               . Arvestades, et Läänemere ja Põhjamere nimetamine NECAks aitab vähendada rahvusvahelise meretranspordi heitkoguseid, mida on taotletud ka liidu õigusaktidega, tuleks IMO-le esitatavaid nimetamistaotlusi toetada.

               Pidades silmas seost MARPOLi konventsiooni VI lisa muudatusettepanekute (millega nimetatakse Põhjameri ja Läänemeri NECAdeks) ning liidu erinevates õigusaktides sätestatud eesmärkide ja nõuete vahel, mille siht on aidata kaasa merekeskkonna säilitamisele, kaitsele ja kvaliteedi parandamisele ning inimeste tervise kaitsmisele parema õhukvaliteedi abil, võib MARPOLi konventsiooni VI lisa muudatuste heakskiitmine ja kinnitamine suunata ELi õigusaktide edasist arengut kõnealuses valdkonnas.

               5.
                     KOKKUVÕTE

               Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 sätteid kohaldatakse ka siis, kui IMO võtab vastu MARPOLi konventsiooni VI lisa muudatused, ja seega on vaja nõukogu otsust seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel seoses MARPOLi konventsiooni VI lisa muudatustega, millega Põhjameri ja Läänemeri nimetatakse NECAdeks ning mis kiidetakse heaks ja võetakse vastu MEPC 70. ja 71. istungil.

               2016/0296 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Rahvusvahelises Mereorganisatsioonis merekeskkonna kaitse komitee 70. ja 71. istungjärgul MARPOLi konventsiooni VI lisa muudatuste heakskiitmise ja vastuvõtmise kohta seoses Läänemere ja Põhjamere nimetamisega lämmastikoksiidide heite piiramise alaks (NECA) ja selle nimetamise kehtima hakkamisega

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 192 lõiget 1 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Selleks et vältida, vähendada ja piirata lämmastikoksiidi (NOx) heitkoguseid, on rahvusvahelise laevade põhjustatava merereostuse vältimise konventsiooni (MARPOL) VI lisaga ette nähtud võimalus nimetada osaliste taotlusel, kellel on ühised huvid konkreetses merepiirkonnas, NOx heite piiramise ala.

               (2)Rahvusvahelisel Mereorganisatsioonil (IMO) tuleb arvesse võtta, heaks kiita ja vastu võtta vajalikud muudatused MARPOLi konventsiooni VI lisas, et konkreetse merepiirkonna kavandatud NECAks nimetamine saaks jõustuda ja kehtima hakata.

               (3)Põhjamere ja Läänemere ääres asuvad MARPOLi konventsiooni VI lisa osalised otsustasid koostada kaks ettepanekut nimetada asjaomased mered NECAdeks, mis hakkaksid kehtima alates 1. jaanuarist 2021.

               (4)Ettevalmistustöö Läänemere NECAks nimetamise taotluse esitamiseks toimus Läänemere merekeskkonna kaitse komisjonis (ehk Helsingi komisjon, lühendatult HELCOM) Läänemere piirkonna merekeskkonna kaitse konventsiooni (Helsingi konventsiooni) raamistikus. HELCOMi delegatsioonijuhtide kohtumisel 16. juunil 2016 otsustati esitada Läänemere NECAks nimetamise ettepanek, mis tuleks arutusele IMO merekeskkonna kaitse komitee (MEPC) 70. istungjärgul.

               (5)Ettevalmistustöö Põhjamere NECAks nimetamise taotluse esitamiseks toimus Põhjamere äärsete riikide vahel ministrite tasandil.

               (6)Nõukogu merenduse töörühma teavitati 19. mail 2016 ja 29. juunil 2016 (lõplikust) ettepanekust, millega taotletakse Põhjamere ja Läänemere nimetamist NECAks ning mis esitatakse IMO-le käsitlemiseks MEPCi 70. istungjärgul.

               (7)MARPOLi konventsiooni VI lisa muudatuste heakskiitmine, millega Põhjameri ja Läänemeri nimetatakse NECAdeks, peaks toimuma merekeskkonna kaitse komitee 70. istungjärgul ning eeldatavasti võetakse muudatused vastu 71. istungjärgul, mis toimub 2017. aasta mais.

               (8)MARPOLi konventsiooni VI lisa muudatuste (millega Põhja- ja Läänemeri nimetatakse NECAdeks) heakskiitmisel ja vastuvõtmisel IMO merekeskkonna kaitse komitees oleks õiguslik tagajärg ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 tähenduses.

               (9)Seitsmendas keskkonnaalases tegevusprogrammis
                  10
                kinnitatakse liidu õhukvaliteedipoliitika pikaajalist eesmärki saavutada selline õhu kvaliteet, mis ei põhjustaks olulist negatiivset mõju ega riske inimeste tervisele ja keskkonnale, ning selleks kutsutakse üles täielikult järgima kehtivaid õhukvaliteeti käsitlevaid liidu õigusakte, kehtestama 2020. aasta järgseid strateegilisi sihtmärke ja meetmeid, tegema suuremaid jõupingutusi piirkondades, kus elanikkond ja ökosüsteemid puutuvad kokku suure hulga õhusaasteainetega, ning vähendama hapestumist ja eutrofeerumist põhjustavate õhusaasteainete sadestumist ja osooni saastumist allapoole kriitilist piiri.

               (10)2013. aastal registreeriti 28st liikmesriigist 19 ühes või enamas seirejaamas lämmastikdioksiidi (NO2) aastase piirnormi (mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2008/50/EÜ
                  11
               ) ületamine. EL 28 elanikkonnast elab 9 % piirkondades, kus 2013. aastal ületas NO2 heide ELi aastase piirnormi ning WHO soovitusliku piirnormi
                  12
               .

               (11)On teada, et laevadest pärinev heide avaldab mõju inimeste tervisele, ökosüsteemidele ja õhukvaliteedile ELis, kuna see tekitab lämmastikoksiide (NOx), vääveloksiide (SOX), metaani (CH4), tahkeid osakesi (PM) ja musta süsinikku (BC).

               (12)2013. aasta puhta õhu poliitika paketile
                  13
                lisatud mõjuhinnangu kohaselt võivad meretranspordi põhjustatud väävli heitkogused pärast laevakütuste väävlisisaldust käsitleva direktiivi
                  14
                läbivaatamist oluliselt väheneda, kuid mootoriga seotud tahkete osakeste ja lämmastikoksiidide heited laevadelt mõjutavad jätkuvalt õhu kvaliteeti liidus. Rahvusvahelise meretranspordi NOx heitkogused Euroopa vetes võiksid ELis 2020. aastaks olla võrdsed maismaa allikatega
                  15
               .

               (13)Õhusaaste järkjärguline vähendamine liidus põhineb vähendamistel, mis tulenevad ainespetsiifilist õhusaastet käsitlevatest õigusaktidest, milles määratletakse (NOx) heitkoguste piirnormid, muu hulgas erinevate paiksete ja liikuvate allikate kütuse- ja mootoristandardite abil.

               (14)Kuigi Euroopa Liit on kehtestanud laevakütuste standardid ning heitkoguste seire, aruandluse ja piiramise kohustused eesmärgiga kaitsta ja parandada keskkonna kvaliteeti ja inimeste tervist seoses ohtudega, mis tulenevad meretranspordi SOx ja CO2 heitest õhku, ei ole praegu konkreetseid liidu õigusakte, milles käsitletaks rahvusvahelisest meretranspordist pärit NOx-heidet.

               (15)2013. aasta Euroopa puhta õhu programmi teatises
                  16
                rõhutatakse, et laevandussektori heide avaldavad ka edaspidi mõju maismaa õhukvaliteedile ning et laevandussektori heite vähendamine võiks olla kulutõhus. Teatises on veel märgitud, et võttes arvesse laevandussektori rahvusvahelist iseloomu tuleks alati eelistada poliitika kujundamist rahvusvahelisel tasandil, nagu näiteks lämmastikoksiidi heite piiramise piirkondade nimetamine ning lämmastikoksiidile IMOs kokkulepitud heitenormide karmistamine. Teatisele lisatud mõjuhinnangu kohaselt on laevanduses olemas selge potentsiaal NOx heitkoguste kulutõhusaks vähendamiseks. NECAde nimetamine ELi merealadel tooks olulist kasu keskkonnale ja inimeste tervisele.

               (16)Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2001/81/EÜ
                  17
                on sätestatud, et ilma, et see piiraks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 kohaldamist, teevad komisjon ja liikmesriigid vajaduse korral kolmandate riikide ning asjaomaste rahvusvaheliste organisatsioonidega, nagu on Rahvusvaheline Mereorganisatsioon (IMO), kahe- ja mitmepoolset koostööd, et luua paremad võimalused heitkoguste vähendamiseks.

               (17)Eespool nimetatu põhjal on selge, et MARPOLi konventsiooni VI lisa muudatuste heakskiitmine ja kinnitamine võib suunata ELi õigusaktide edasist arengut kõnealuses valdkonnas.

               (18)ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 alusel tuleks vastu võtta nõukogu otsus seisukoha kohta, mis võetakse seoses kõnealuste muudatuste vastuvõtmisega.

               (19)Liikmesriigid peaksid toetama MARPOLi VI lisa kavandatud muudatuste, millega Põhja- ja Läänemeri nimetatakse NECAdeks, vastuvõtmist MEPCi 70. istungjärgul (2016. aasta oktoobris) ja nende järgnevat heakskiitmist MEPCi 71. istungjärgul (2017. aasta kevadel).

               (20)Euroopa Liit ei ole IMO liige ega MARPOLi konventsiooni osaline. Seepärast on vaja, et nõukogu volitaks liikmesriike väljendama Euroopa Liidu seisukohta ja esitama oma nõusoleku kõnealustest muudatustest tulenevate kohustustega,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               1.Euroopa Liidu seisukoht Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni merekeskkonna kaitse komitee 70. istungjärgul on toetada MARPOLi konventsiooni VI lisa muudatusi, millega Põhja- ja Läänemeri nimetatakse lämmastikoksiidide heite piiramise alaks.

               2.See seisukoht jääb kehtima ka kõigil muudel IMO merekeskkonna kaitse komitee koosolekutel, kui muudatusi 70. istungjärgul heaks ei kiideta.

               Artikkel 2

               1.Euroopa Liidu seisukoht Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni merekeskkonna kaitse komitee 71. istungjärgul on nõustuda MARPOLi konventsiooni VI lisa muudatuste vastuvõtmisega, millega Põhja- ja Läänemeri nimetatakse lämmastikoksiidide heite piiramise alaks.

               2.See seisukoht jääb kehtima ka kõigil muudel IMO merekeskkonna kaitse komitee koosolekutel, kui muudatusi 71. istungjärgul vastu ei võeta.

               Artikkel 3

               1.Artiklites 1 ja 2 sätestatud Euroopa Liidu seisukohta väljendavad IMOsse kuuluvad liikmesriigid, tegutsedes ühiselt liidu huvides.

               2.Artiklites 1 ja 2 osutatud muudatuste väiksemaid muutusi võivad liidu esindajad toetada ja kokku leppida ilma nõukogu täiendava otsuseta.

               Artikkel 4

               Liikmesriike volitatakse andma liidu huvides oma nõusolek, et artiklites 1 ja 2 osutatud muudatused on nende jaoks siduvad.

               Artikkel 5

               Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  Vt ka: https://portal.helcom.fi/meetings/HOD 49-2015-247/MeetingDocuments/4-29 Roadmap for designating a NECA in the Baltic Sea in parallel with the North Sea.pdf

                     (2)
                  Vt:

                     http://ec.europa.eu/environment/air/clean_air_policy.htm

                     (3)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta direktiiv 2008/56/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse merekeskkonnapoliitika-alane tegevusraamistik (merestrateegia raamdirektiiv) (ELT L 164, 25.6.2008, lk 19).

                     (4)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2008. aasta direktiiv 2008/50/EÜ välisõhu kvaliteedi ja Euroopa õhu puhtamaks muutmise kohta (ELT L 152, 11.6.2008, lk 1).

                     (5)
                  Euroopa Keskkonnaameti (EEA) tehniline aruanne nr 4/2013 „The impact of international shipping on European air quality and climate forcing“ – 14.3.2013, lk 38.

                     (6)
                  Nt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2007. aasta määrus (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite (Euro 5 ja Euro 6) heitmetega ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust (ELT L 171, 29.6.2007, lk 1) või Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuni 2009 aasta määrus (EÜ) nr 595/2009, mis käsitleb mootorsõidukite ja mootorite tüübikinnitust seoses raskeveokite heitmetega (Euro VI) ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust.

                     (7)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1997. aasta direktiiv 97/68/EÜ väljaspool teid kasutatavatele liikurmasinatele paigaldatavate sisepõlemismootorite heitgaaside ja tahkete heitmete vähendamise meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 59, 27.2.1998, lk 1).

                     (8)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2016. aasta direktiiv (EL) 2016/802, mis käsitleb väävlisisalduse vähendamist teatavates vedelkütustes (ELT L 132, 21.5.2016, lk 58).

                     (9)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2001. aasta direktiiv 2001/81/EÜ teatavate õhusaasteainete siseriiklike ülemmäärade kohta (ELT L 309, 27.11.2011, lk 22).

                     (10)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. novembri 2013. aasta otsus (EL) nr 1386/2013, milles käsitletakse liidu üldist keskkonnaalast tegevusprogrammi aastani 2020 „Hea elu maakera võimaluste piires“ (ELT L 354, 28.12.2013, lk 171).

                     (11)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/50/EÜ välisõhu kvaliteedi ja Euroopa õhu puhtamaks muutmise kohta (ELT L 152, 11.6.2008, lk 1).

                     (12)
                  Euroopa Keskkonnaameti (EEA) aruanne nr 5/2015 „Air Quality in Europe – 2015 report“, 30.11.2015, lk 30, lk 40.

                     (13)
                  Komisjoni talituste töödokument nr 531/2013, mõjuhinnang, mis on lisatud dokumentidele: komisjoni teatis „Euroopa puhta õhu programm”, ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviks teatavate keskmise võimsusega põletusseadmetest õhku eralduvate saasteainete heite piiramise kohta, ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviks teatavate õhusaasteainete riiklike heitkoguste vähendamise ning direktiivi 2003/35/EÜ muutmise kohta, ettepanek nõukogu otsuseks, millega kiidetakse heaks 1979. aasta piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni 1999. aasta protokolli (hapestumise, eutrofeerumise ja troposfääriosooni vähendamise kohta) muudatus.

                     (14)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2016. aasta direktiiv (EL) 2016/802, mis käsitleb väävlisisalduse vähendamist teatavates vedelkütustes (kodifitseeritud tekst) (ELT L 132, 21.5.2016, lk 58).

                     (15)
                  Euroopa Keskkonnaameti (EEA) tehniline aruanne nr 4/2013 „The impact of international shipping on European air quality and climate forcing“ – 14.3.2013.

                     (16)

                        COM(2013/0918) final.

                     (17)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2001. aasta direktiiv 2001/81/EÜteatavate õhusaasteainete siseriiklike ülemmäärade kohta (ELT L 309, 27.11.2001, lk 22).


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,27.7.2017
            COM(2017) 386 final
            2017/0165(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            milles käsitletakse Euroopa Liidu nimel spordivõistlustega manipuleerimise vastase Euroopa Nõukogu konventsiooni sõlmimist küsimustes, mis on seotud kriminaalmateriaalõigusega ja õigusalase koostööga kriminaalasjades

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               Võistluste tulemuste kokkuleppimist peetakse tänapäeva spordi üheks suurimaks ohuks. See varjutab sportlikke väärtusi, nagu usaldusväärsus, aus mäng ja austus teiste vastu. Fännid ja toetajad võivad seetõttu kaugeneda organiseeritud spordist. Lisaks on tulemuste kokkuleppimisega sageli seotud üleilmsed organiseeritud kuritegevuse võrgustikud. See probleem on nüüd saanud prioriteediks nii ametiasutuste, spordiliikumise kui ka õiguskaitseasutuste jaoks kogu maailmas. Nende probleemide lahendamiseks kutsus Euroopa Nõukogu 2012. aasta suvel Euroopa kultuurikonventsiooni osalisriike üles alustama läbirääkimisi, mida peetakse Euroopa Nõukogu sporditulemustega manipuleerimist käsitleva konventsiooni eelnõu üle. Läbirääkimised algasid 2012. aasta oktoobris, kui esimest korda tuli kokku Euroopa Nõukogu redaktsioonirühm.

               13. novembril 2012 võttis komisjon vastu soovituse nõukogu otsuse kohta, millega antakse komisjonile volitused osalemiseks liidu nimel läbirääkimistes Euroopa Nõukogu rahvusvahelise konventsiooni üle, mis käsitleb sporditulemustega manipuleerimise vastast võitlust
                  1
               . Komisjoni soovitus edastati nõukogu spordi töörühmale 15. novembril 2012. Pärast arutelu nõukogu spordi töörühmaga jagas nõukogu oma otsuse eelnõu kaheks otsuseks, kuna nõukogu lisas materiaalõiguslikke aluseid, sealhulgas õigusliku aluse, mis tuleneb ELi toimimise lepingu kolmanda osa V jaotisest
                  2
               . Kihlvedude ja spordiga seotud küsimusi käsitleva otsuse võttis nõukogu vastu 10. juunil 2013
                  3
               . Teise otsuse võttis nõukogu vastu 23. septembril 2013 ning see käsitles kriminaalasjades tehtava koostöö ja politseikoostööga seotud küsimusi
                  4
               .

               Euroopa Nõukogu ministrite komitee võttis 9. juulil 2014 vastu spordivõistlustega manipuleerimise vastase konventsiooni
                  5
               . Konventsioon avati allkirjastamiseks 18. septembril 2014 Euroopa Nõukogu spordi eest vastutavate ministrite konverentsil. Konventsiooni artikli 32 lõike 1 kohaselt on see avatud allkirjastamiseks Euroopa Liidule. Sellest kuupäevast alates on konventsioonile alla kirjutanud paljud osalisriigid, sealhulgas mitu ELi liikmesriiki
                  6
               .

               Komisjon esitas 2. märtsil 2015 nõukogule järgmised ettepanekud nõukogu otsuste kohta, mis käsitlevad konventsioon allkirjastamist liidu nimel: i) ettepanek võtta vastu nõukogu otsus konventsiooni allkirjastamise kohta liidu nimel küsimustes, mis on seotud kriminaalmateriaalõigusega ja õigusalase koostööga kriminaalasjades {COM(2015) 86}, lähtudes ELi toimimise lepingu artikli 82 lõikest 1 ja artikli 83 lõikest 1, ja ii) ettepanek võtta vastu nõukogu otsus konventsiooni allkirjastamise kohta liidu nimel küsimustes, mis ei ole seotud kriminaalmateriaalõigusega ja õigusalase koostööga kriminaalasjades {COM(2015) 84}, lähtudes ELi toimimise lepingu artiklitest 114 ja 165. Komisjoni ettepanekute seletuskirjades oli esitatud konventsiooniga seotud pädevuse üksikasjalik analüüs. Komisjoni ettepanekuid arutati viimati COREPERi 11. ja 20. novembri 2015. aasta koosolekutel. Sellega seoses leidis eesistujariik, et ta ei saa jätkata selle teemaga tegelemist enne, kui on saanud kõikide delegatsioonide nõusoleku.

               Sellest tulenevalt ei ole liit konventsiooni veel allkirjastanud. Komisjon on arvamusel, et konventsiooni allkirjastamine peaks olema osa liidu jõupingutustest osaleda tulemuste kokkuleppimise vastases võitluses koos muude vahenditega, näiteks komisjoni kavandatav algatus kihlvedudega seotud võistlustulemuste kokkuleppimise kohta kooskõlas komisjoni 2012. aasta hasartmänge käsitleva teatisega,
                  7
                ELi võistluste tulemuste kokkuleppimise vastase võitluse eksperdirühma töö ning tulemuste kokkuleppimise vastane ettevalmistav tegevus ja projektid
                  8
               .

               Käesolev ettepanek kujutab endast õiguslikku vahendit, millega leping sõlmitakse.

               2. LEPING

               Konventsiooni artikli 1 kohaselt on konventsiooni ülesanne „võidelda spordivõistlustega manipuleerimise vastu, et kaitsta spordi ausust ja spordieetikat kooskõlas spordi sõltumatuse põhimõttega“. Seda ülesannet arvestades on konventsiooni põhieesmärk kaitsta spordi ausust ja eetikat. Selleks tuleb võtta mitmeid meetmeid, mille eesmärk on spordivõistlustega manipuleerimise ennetamine ja avastamine ning selle eest karistamine. Seda eesmärki silmas pidades edendatakse konventsiooniga ka rahvusvahelist koostööd ja luuakse seiremehhanism, et tagada konventsioonisätete järgimine.

               Konventsioon sisaldab seega mitmekülgset lähenemisviisi, et tulla toime spordivõistluste manipuleerimise probleemidega. Seepärast on vastu võetavad meetmed oma olemuselt erinevad ja mõjutavad eri õigusvaldkondi, millest kõige olulisem on ennetamine
                  9
               . Muud asjakohased õigusvaldkonnad on kriminaalmateriaalõigus, õigusalane koostöö kriminaalasjades, isikuandmete kaitse ja kihlvedude korraldamise reguleerimine.

               Enamik ennetamist käsitlevatest sätetest on esitatud konventsiooni II ja III peatükis,
                  10
                lisaks on III peatükis esitatud mitu sätet, millega hõlbustatakse teabevahetust kõikide huvitatud osaliste vahel.

               Kihlveoteenustega seotud meetmed võivad puudutada siseturu vabadusi, mis käsitlevad asutamisõigust ja teenuste osutamise vabadust, sel määral, mil kihlvedude korraldajad tegelevad majandustegevusega. Artikli 3 lõike 5 punkti a ja eelkõige artikli 11 puhul tähendab mõiste „ebaseaduslikud spordikihlveod“ mis tahes spordikihlvedusid, mille liik või korraldaja ei ole lubatud selle jurisdiktsiooni kehtiva õiguse kohaselt, kus asub mängur. Termin „kohaldatav õigus“ hõlmab liidu õigust. See tähendab, et igasugust liidu õigusega tagatud õigust tuleb arvesse võtta ja et liikmesriikide õigus peab olema kooskõlas liidu õigusega, eelkõige siseturu eeskirjadega.

               Samas kirjeldatakse artiklites 9–11 meetmeid, mille abil võiks saavutada õigusaktide teatava ühtlustamise. Näiteks esitatakse konventsiooni artiklis 9 soovituslik nimekiri meetmetest, mida konkreetne kihlvedusid reguleeriv asutus võiks vajaduse korral kohaldada, et võidelda spordivõistlustega manipuleerimise vastu spordikihlvedude puhul. Konventsiooni artikli 10 lõikes 1 märgitakse, et „konventsiooniosaline võtab vajalikud seadusandlikud või muud meetmed huvide konfliktide ja siseteabe väärkasutamise vältimiseks spordikihlveotoodete pakkumisega seotud füüsiliste või juriidiliste isikute poolt (...)“ (rõhuasetus lisatud). Konventsiooni artikli 10 lõike 3 eesmärk on kehtestada aruandmiskohustus: „Konventsiooniosaline võtab vajalikud seadusandlikud või muud meetmed kohustamaks spordikihlvedude korraldajaid teatama viivitamata tavatutest või kahtlastest kihlvedudest kihlvedusid reguleerivale asutusele (...)“ (rõhuasetus lisatud). Lõpuks antakse konventsiooni artikliga 11, mis käsitleb võitlust ebaseaduslike spordikihlvedude vastu, konventsiooniosalistele veelgi suurem otsustamisvabadus. Selles on märgitud: „konventsiooniosaline selgitab välja kõige sobivamad vahendid võitluseks ebaseaduslike spordikihlvedude korraldajate vastu ning kaalub meetmete võtmist asjaomase jurisdiktsiooni kohaldatava õiguse kohaselt, näiteks (...)“.

               See näitab, et konventsiooni artikkel 9 ning artikli 10 lõiked 1 ja 3 loovad aluse võimalikuks ühtlustamiseks ELi toimimise lepingu artikli 114 kohaselt sel määral, mil kihlvedude korraldajad tegelevad majandustegevusega. Artikkel 11, mille sõnastus on veelgi paindlikum, hõlmab siiski teatavat sätete ühtlustamist, mis võiks olla hõlmatud ka ELi toimimise lepingu artikliga 114, mis käsitleb siseturu rajamist ja toimimist.

               Lisaks sellele võib konventsiooni artikkel 11 mõjutada ka kolmandast riigist pakutavaid teenuseid. Kõnealused meetmed, mis puudutavad otseselt sellistele teenustele juurdepääsu, võiks olla hõlmatud liidu ühise kaubanduspoliitikaga vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 207.

               IV peatükk käsitleb kriminaalõigust ja õigusnormide täitmise tagamisega seotud koostööd (artiklid 15–18). Konventsiooni artikli 15 kohaselt peetakse üldiselt karistatavaks mitte spordivõistlustega manipuleerimist, vaid sellise käitumise teatavaid vorme (kui sellega kaasneb kas korruptiivne tegevus, sund või pettus).

               Artikkel 16 käsitleb rahapesu. Liidu tasandil reguleeritakse seda nõukogu raamotsusega 2001/500/JSK
                  11
                ja direktiiviga 2014/42/EL
                  12
               . Konventsiooni artikli 16 lõige 3 kuulub ELi pädevusse ja ELi toimimise lepingu artikli 114 kohaldamisalasse (direktiiv 2005/60/EÜ rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimise kohta)
                  13
               . Jurisdiktsiooni, kriminaalmenetlust ja täitemeetmeid käsitlev V peatükk ning karistusi ja meetmeid käsitlev VI peatükk täiendavad konventsiooni artiklites 15–18 sisalduvaid kriminaalmateriaalõiguse sätteid. Konventsiooni artikkel 19 (jurisdiktsioon) on täiendav, kriminaalõiguse kehtestamisega seotud säte. Konventsiooni artiklites 20, 21 ja 25 (uurimistoimingud, kaitsemeetmed, arestimine ja konfiskeerimine) käsitletakse kriminaalmenetlustoiminguid, mis võiksid olla hõlmatud ELi toimimise lepingu artikli 82 lõike 2 punktidega a ja b.

               VII peatükk käsitleb rahvusvahelist õigusalast ja muud koostööd. Oluline on märkida, et konventsioon ei sisalda õiguskorda, mis asendaks kehtivaid õigusakte, vaid jätab puutumata juba olemasolevad sätted seoses vastastikuse õigusabiga kriminaalasjades ja väljaandmise valdkonnas
                  14
               . Seega on Euroopa tasandil kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö hõlbustamiseks loodud laiaulatuslik õiguslik raamistik, mida kohaldatakse kas võistluste tulemuste kokkuleppimisega seotud eri tegutsemisviiside või tulemuste kokkuleppimise kuritegelikuks tunnistamise suhtes, mida käsitatakse uue õigusrikkumisena liikmesriikide õiguskorras
                  15
               . See hõlmaks konventsiooni artiklit 26.

               Kokkuvõte

               Teatavad kuriteod ei ole praegu ELi toimimise lepingu artikli 83 lõikega 1 hõlmatud. Muud kuriteod kuuluvad küll liidu pädevusse, kuid tema ainupädevusse kuulub ainult kaks sätet – artikkel 11 (kui seda kohaldatakse kolmandatest riikidest ja kolmandatele riikidele pakutavate teenuste suhtes) ja artikkel 14 (isikuandmete kaitse, osaliselt)
                  16
               . Ülejäänud kuuluvad jaotatud või nn toetavasse pädevusse.

               3.KAVANDATAVA OTSUSE ÕIGUSLIK ALUS

               3.1. Materiaalõiguslik alus

               Seoses õigusliku alusega on väljakujunenud kohtupraktika, et liidu meetme õigusliku aluse valimisel tuleb tugineda objektiivsetele teguritele, mis alluvad kohtulikule kontrollile, nende tegurite hulka kuuluvad meetme eesmärk ja sisu
                  17
               . Kui liidu meetme kontrollimise käigus selgub, et see taotleb kahte eesmärki või et sellega reguleeritakse kahte valdkonda ning üks neist on määratletav peamise või ülekaalukana, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab meetmel olema üksainus õiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus. Kui erandkorras on tõendatud, et meetmel on korraga mitu lahutamatult seotud eesmärki, ilma et üks oleks teise suhtes teisejärguline või kaudne, peab selline meede põhinema vastavatel erinevatel õiguslikel alustel
                  18
               .

               Siinkohal on potentsiaalselt asjakohased järgmised materiaalõiguslikud alused: ELi toimimise lepingu artikkel 16 (isikuandmete kaitse), ELi toimimise lepingu artikli 82 lõiked 1 ja 2 (õigusalane koostöö kriminaalasjades), ELi toimimise lepingu artikli 83 lõige 1 (kriminaalmateriaalõigus), ELi toimimise lepingu artikkel 114 (siseturu rajamine ja toimimine), ELi toimimise lepingu artikkel 165 (sport) ja ELi toimimise lepingu artikkel 207 (ühine kaubanduspoliitika).

               Tervikuna võttes sisaldab ülesanne võidelda spordivõistlustega manipuleerimise vastu manipuleerimise ennetamise ja koostöö elemente, mis on peamiselt hõlmatud ELi toimimise lepingu artikliga 165, samuti koostöö ja ühtlustamise elemente, mis on hõlmatud ELi toimimise lepingu artiklitega 114 (muud kui kriminaalasjad) ja 207 (ainult kolmandate riikide kihlveokorraldajate juurdepääsuga seotud sätted) ning ELi toimimise lepingu artikli 82 lõikega 1 ja artikliga 83 (kriminaalasjad).

               Kui tegemist on kihlveoteenustega, võidakse kohaldada ELi toimimise lepingu artikleid 114 ja 207, sõltuvalt sellest, kas need teenused on ELi-sisesed või mitte. Tundub, et siseturuga seotud aspekt on konventsiooni kui terviku suhtes tähtsam, kuna ühise kaubanduspoliitika aspektiga on tegemist vaid konventsiooni artikli 11 puhul. Isegi kui ELi toimimise lepingu artiklit 207 ei mainita ja seda peetakse siseturu aspektide suhtes täiendavaks asjaoluks, puudub liikmesriikidel pädevus ühise kaubanduspoliitika alla kuuluvate asjakohaste aspektide üle.

               Isikuandmete kaitse seisukohalt ei ole see konventsiooni põhieesmärk ja vastavad sätted on teisejärgulise tähtsusega. Paljudes Euroopa Nõukogu konventsioonides tuletatakse praegu meelde, et isikuandmete kaitset tuleb järgida, isegi kui selline kohustus tuleneb juba mõnest teisest konventsioonist (nt konventsioon nr 108 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete automatiseeritud töötlemisel), sest konventsiooniosalised ei pruugi olla ühed ja samad.

               Selleks et EL saaks teostada oma pädevust kogu konventsiooni üle (välja arvatud elemendid, mille üle tal puudub pädevus), on peamised materiaalõiguslikud alused ELi toimimise lepingu artikli 82 lõige 1, artikli 83 lõige 1 ning artiklid 114 ja 165.

               Kuna konventsioonis on mitmed õigusvaldkonnad omavahel läbi põimunud ja hõlmavad nii liidu ainupädevusse kuuluvaid valdkondi kui ka pädevusi, mis ELil puuduvad, ei saa liit või liikmesriigid üksi konventsiooni sõlmida.

               3.2. Menetlusõiguslik alus

               Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikes 6 on sätestatud, et nõukogu võtab läbirääkija ettepaneku põhjal vastu otsuse lepingu sõlmimise kohta.

               Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõike 6 punktis a on sätestatud, et kui leping hõlmab valdkondi, mille suhtes kohaldatakse seadusandlikku tavamenetlust, võtab nõukogu vastu otsuse lepingu sõlmimise kohta pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist.

               Nagu eespool selgitatud, hõlmab spordivõistlustega manipuleerimise vastane konventsioon valdkondi, mille suhtes kohaldatakse seadusandlikku tavamenetlust.

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 8 kohaselt peab lepingu sõlmimist käsitleva nõukogu otsuse vastuvõtmine toimuma kvalifitseeritud häälteenamusega hääletamise teel.

               3.3
                     Kokkuvõte

               Käesolevas ettepanekus käsitletud otsuse õiguslikuks aluseks peaksid olema ELi toimimise lepingu artikli 82 lõige 1 ja artikli 83 lõige 1 koostoimes artikli 218 lõike 6 punktiga a.

               2017/0165 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               milles käsitletakse Euroopa Liidu nimel spordivõistlustega manipuleerimise vastase Euroopa Nõukogu konventsiooni sõlmimist küsimustes, mis on seotud kriminaalmateriaalõigusega ja õigusalase koostööga kriminaalasjades

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 82 lõiget 1 ja artikli 83 lõiget 1 koostoimes artikli 218 lõike 6 punktiga a,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut
                  19

               ning arvestades järgmist:

               (1)Konventsiooni artikli 15 kohaselt peetakse üldiselt karistatavaks mitte spordivõistlustega manipuleerimist, vaid sellise käitumise teatavaid vorme (kui sellega kaasneb kas korruptiivne tegevus, sund või pettus). Spordivõistlustega manipuleerimist põhjustav tegevus on vaid osaliselt hõlmatud ELi toimimise lepingu artikli 83 lõikes 1 nimetatud kuriteoliikidega, st kui tegemist on organiseeritud kuritegevuse või korruptiivse tegevusega
                  20
               .

               (2)Konventsiooni artikli 16 kohaselt peab konventsiooniosaline võtma vajalikud meetmed, et määratleda kuriteona rahapesuga seotud tegevus, kui tulu tekitanud õigusrikkumine on kuritegu, mis on seotud spordivõistlustega manipuleerimisega või sellisele rikkumisele kihutamise või kaasaaitamisega. Nõukogu raamotsusega 2001/500/JHA on liit kehtestanud ühised eeskirjad. Selle raamotsuse artikli 1b kohaselt võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed, et mitte esitada ega säilitada reservatsioone rahapesu ning kriminaaltulu avastamist, arestimist ja konfiskeerimist käsitleva Euroopa Nõukogu 1990. aasta konventsiooni artiklis 6 loetletud rahapesuga seotud raskete õigusrikkumiste suhtes. Seega on liidu õiguses kehtestatud rahapesuga seotud õigusrikkumiste määratlus. Konventsiooni artiklis 16 on sätestatud, et spordivõistlustega manipuleerimisest saadud tuluga seotud rahapesu tuleks käsitada rahapesuna, seega mõjutab või muudab kõnealune artikkel tõenäoliselt liidu eeskirjade kohaldamisala.

               (3)Konventsiooni artiklite 17, 18, 22 ja 23 (IV ja VI peatükk) kohane pädevus on seotud konventsiooni artiklite 15 ja 16 kohase pädevusega.

               (4)Jurisdiktsiooni, kriminaalmenetlust ja rakendusmeetmeid käsitlev V peatükk ning karistusi ja meetmeid käsitlev VI peatükk täiendavad konventsiooni artiklites 15–18 sisalduvaid kriminaalmateriaalõiguse sätteid. Konventsiooni artikkel 19 (jurisdiktsioon) on täiendav, kriminaalõiguse kehtestamisega seotud säte.

               (5)VII peatükk käsitleb rahvusvahelist õigusalast ja muud koostööd. Oluline on märkida, et konventsioon ei sisalda õiguskorda, mis asendaks kehtivaid õigusakte, vaid jätab puutumata juba olemasolevad sätted seoses vastastikuse õigusabiga kriminaalasjades ja väljaandmise valdkonnas
                  21
               . Seega on Euroopa tasandil kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö hõlbustamiseks loodud laiaulatuslik õiguslik raamistik, mida kohaldatakse kas spordivõistlustega manipuleerimise eri tegutsemisviiside või spordivõistlustega manipuleerimise kuritegelikuks tunnistamise suhtes, mida käsitatakse uue õigusrikkumisena liikmesriikide õiguskorras
                  22
               .

               (6)Euroopa Liit toetab spordivõistlustega manipuleerimise vastast Euroopa Nõukogu konventsiooni, kuna nii toetatakse Euroopa Liidu jõupingutusi võidelda sporditulemuste manipuleerimise vastu, et kaitsta spordi ausust ja spordieetikat kooskõlas spordi sõltumatuse põhimõttega.

               (7)Kooskõlas nõukogu [kuupäev] otsusega […] kirjutati [kuupäev] Euroopa Nõukogu konventsioon, milles käsitletakse spordivõistlustega seotud manipuleerimist, [...] poolt alla, eeldusel et see sõlmitakse hilisemal kuupäeval.

               (8)Liidu pädevusse kuuluvate konventsiooni sätete osas, mis ei ole seotud kriminaalmateriaalõiguse ega õigusalase koostööga kriminaalasjades, võtab nõukogu paralleelselt käesoleva otsusega vastu eraldi otsuse
                  23
               .

               (9)Konventsioon tuleks liidu nimel heaks kiita,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Spordivõistlustega manipuleerimise vastane Euroopa Nõukogu konventsioon on Euroopa Liidu nimel sõlmitud.

               Konventsiooni tekst on lisatud käesolevale otsusele.

               Artikkel 2

               Nõukogu eesistuja nimetab isiku, kes on volitatud Euroopa Liidu nimel osalema konventsiooni artikliga 32 ette nähtud heakskiitmiskirjade hoiuleandmises, et väljendada Euroopa Liidu nõusolekut end konventsiooniga siduda. Nõukogu peasekretariaat annab konventsiooni läbirääkija poolt nimetatud isiku(te)le volikirja konventsiooni allkirjastamiseks, tingimusel et konventsioon sõlmitakse.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval. See avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  COM(2012) 655 (final).

                     (2)
                  Komisjon avaldas nõukogu istungi protokolli kantava avalduse, milles ta ei nõustunud materiaalõigusliku aluse lisamisega; vt nõukogu dokument 10509/13.

                     (3)
                  Nõukogu 10. juuni 2013. aasta otsus 2013/304/EL, millega antakse Euroopa Komisjonile volitused osalemiseks Euroopa Liidu nimel läbirääkimistes Euroopa Nõukogu rahvusvahelise konventsiooni üle, mis käsitleb võitlust sporditulemustega manipuleerimise vastu, välja arvatud kriminaalasjades tehtavat koostööd ja politseikoostööd käsitlevates küsimustes (ELT L 170, 22.6.2013, lk 62).

                     (4)
                  Nõukogu otsus, millega antakse Euroopa Komisjonile volitused osalemiseks Euroopa Liidu nimel läbirääkimistes sporditulemustega manipuleerimise vastast võitlust käsitleva Euroopa Nõukogu rahvusvahelise konventsiooni üle kriminaalasjades tehtava koostöö ja politseikoostöö küsimuses, nõukogu dokument 10180/13.

                     (5)
                  Malta hääletas konventsiooni vastu ja esitas 11. juulil 2014 Euroopa Kohtule taotluse konventsiooni käsitleva arvamuse saamiseks vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikele 11 (arvamus 1/14).

                     (6)
                  AT, BE, BG, DE, DK, EE, EL, ES, FI, FR, HU, IT, LT, LU, NL, PL, PT, SI.

                     (7)
                  http://ec.europa.eu/internal_market/gambling/communication/index_en.htm.

                     (8)
                  Hiljutine näide: http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/financing/fundings/security-and-safeguarding-liberties/other-programmes/cooperation-between-public-private/index_en.htm.

                     (9)
                  Ennetamist käsitletakse konventsiooni II ja III peatükis ning artiklites 27 ja 28.

                     (10)
                  Vt ka konventsiooni artiklid 27 ja 28, mis hõlmavad koostöö üldiseid aspekte.

                     (11)
                  Nõukogu raamotsus 2001/500/JSK, milles käsitletakse rahapesu ning kuriteovahendite ja kuritegelikul teel saadud tulu kindlakstegemist, uurimist, blokeerimist, arestimist ja konfiskeerimist (EÜT L 182, 5.7.2001, lk 1).

                     (12)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. aprilli 2014. aasta direktiiv 2014/42/EL kuriteovahendite ja kriminaaltulu arestimise ja konfiskeerimise kohta Euroopa Liidus.

                     (13)
                  Direktiivis on sätestatud raamistik, mille eesmärk on kaitsta rahapesu ja terrorismi rahastamise ohtude eest krediidi- ja finantseerimisasutuste usaldusväärsust, ühtsust ja stabiilsust ning usaldust finantssüsteemi vastu tervikuna.

                     (14)
                  Selgitava aruande § 21.

                     (15)
                  Nõukogu 29. mai 2000. aasta akt, millega kehtestatakse Euroopa Liidu liikmesriikide vaheline vastastikust õigusabi kriminaalasjades käsitlev konventsioon (EÜT C 197, 12.7.2000, lk 1); nõukogu raamotsus 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (EÜT L 190, 18.7.2002, lk 1); nõukogu raamotsus 2003/577/JSK vara või tõendite arestimise otsuste täitmise kohta Euroopa Liidus (ELT L 196, 2.8.2003, lk 45); nõukogu raamotsus 2006/783/JSK konfiskeerimisotsuste suhtes vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta; nõukogu raamotsus 2008/978/JSK, mis käsitleb Euroopa tõendikogumismäärust (ELT L 350, 30.12.2008); nõukogu raamotsus 2009/948/JSK kohtualluvuskonfliktide vältimise ja lahendamise kohta kriminaalmenetluses (ELT L 328, 15.12.2009, lk 42); direktiiv 2014/41/EL, mis käsitleb Euroopa uurimismäärust kriminaalasjades (ELT L130, 1.5.2014, lk 1); direktiiv 2014/42/EL kuriteovahendite ja kriminaaltulu arestimise ja konfiskeerimise kohta Euroopa Liidus (ELT L 127, 29.4.2014, lk 39).

                     (16)
                  Asjakohaste õigusaktide hulka võivad kuuluda direktiiv 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31), määrus (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 8, 12.1.2001, lk l) ning raamotsus 2008/977/JSK kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö raames töödeldavate isikuandmete kaitse kohta (ELT L 350, 30.12.2008, lk 60).

                     (17)
                  C-377/12, komisjon vs. nõukogu, punkt 34.

                     (18)
                  Vt samas otsuse punkt 34.

                     (19)
                  ELT C , , lk .

                     (20)
                  Nõukogu raamotsus 2003/568/JSK korruptsioonivastase võitluse kohta erasektoris (ELT L 192, 31.7.2003, lk 54).

                     (21)
                  Selgitava aruande § 21.

                     (22)
                  Nõukogu 29. mai 2000. aasta akt, millega kehtestatakse Euroopa Liidu liikmesriikide vaheline vastastikust õigusabi kriminaalasjades käsitlev konventsioon (EÜT C 197, 12.7.2000, lk 1); nõukogu raamotsus 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (EÜT L 190, 18.7.2002, lk 1); nõukogu raamotsus 2003/577/JSK vara või tõendite arestimise otsuste täitmise kohta Euroopa Liidus (ELT L 196, 2.8.2003, lk 45); nõukogu raamotsus 2006/783/JSK konfiskeerimisotsuste suhtes vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta; nõukogu raamotsus 2008/978/JSK, mis käsitleb Euroopa tõendikogumismäärust (ELT L 350, 30.12.2008); nõukogu raamotsus 2009/948/JSK kohtualluvuskonfliktide vältimise ja lahendamise kohta kriminaalmenetluses (ELT L 328, 15.12.2009, lk 42); direktiiv 2014/41/EL, mis käsitleb Euroopa uurimismäärust kriminaalasjades (ELT L130, 1.5.2014, lk 1); direktiiv 2014/42/EL kuriteovahendite ja kriminaaltulu arestimise ja konfiskeerimise kohta Euroopa Liidus (ELT L 127, 29.4.2014, lk 39).

                     (23)
                  Nõukogu otsus […..]