				|

		52013PC0260

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS loomatervise kohta /* COM/2013/0260 final - 2013/0136 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           PÕHJENDUS JA EESMÄRK
Loomatervis on kõigi Euroopa kodanike ühine
probleem. See sellest, et loomatervisega seonduvad rahvatervise, toiduohutuse
ja toiduga kindlustatuse aspektid, aga ka majanduskuludest, mis võivad kaasneda
loomataudide puhangutega, samuti loomade heaoluga seotud kaalutlustest,
sealhulgas tauditõrjemeetmetega seonduvatest küsimustest.
Samas käsitletakse käesolevas ettepanekus aruka
reguleerimise[1] prioriteete, et
lihtsustada kehtivat õiguslikku raamistikku ja võtta arvesse sidusrühmade
ootusi seoses halduskoormuse vähendamisega.
Käesolevas ettepanekus käsitletakse ka teisi
komisjoni prioriteete, näiteks Euroopa 2020. aasta strateegias[2]
püstitatud aruka majanduskasvu eesmärki, et parandada asjaomase sektori
vastupidavust aktiivsete ennetusmeetmete ja paindlikuma riskijuhtimise abil.
Probleemi analüüs
Loomatervise valdkonnas hetkel kehtiva ELi
õigusraamistiku alla kuulub ligikaudu 50 põhidirektiivi ja –määrust ning umbes
400 teisest õigusakti, millest mõned on vastu võetud nii ammu kui 1964. aastal.

2004. aastal algatas komisjon välishindamise, et
põhjalikult läbi vaadata ELi loomatervise meetmetega saavutatud tulemused, mis
viis uue loomatervishoiustrateegia vastuvõtmiseni 2007. aastal. Meie poliitika
ümberhindamise vajadus tulenes mitmete asjaolude kokkulangemisest.
        Peamised kehtivad õigusaktid olid koostatud aastatel 1988–1995,
mil ühendusse kuulus 12 liikmesriiki.
        On ilmnenud uued väljakutsed. On lisandunud haigused, mida
kümme aastat tagasi ei teatud, samal ajal kui teised haigused, nt suu- ja
sõrataud, lammaste katarraalne palavik ja linnugripp on viimasel ajal tekitanud
uusi probleeme, mis ei lase meil unustada, et nad kujutavad endast tõsist ohtu.
        Ka kaubavahetuse tingimused on radikaalselt teisenenud ning
loomade ja loomsete saadustega kauplemine (nii ELi piires kui ka ELi ja
kolmandate riikide vahel) on tunduvalt suurenenud ning
        Teadus, tehnoloogia ja ELi institutsionaalne raamistik on
märgatavalt arenenud.
Kehtivates õigusaktides on avastatud mitmeid
puudusi. Mitmed nimetatud puudused on seotud üldise poliitilise
lähenemisviisiga:
–
hetkel kehtiva ühenduse loomatervishoiupoliitika
keerukus;
–
üldstrateegia puudumine;
–
liiga vähese tähelepanu pööramine taudide
ennetamisele, eelkõige suurema bioturvalisuse vajadusele.
Muud puudused olid seotud konkreetsete kitsaskohtadega
kehtivate õigusaktide toimimises, eelkõige seoses järgmisega:
–
liidusisese elusloomade kaubanduse alased teemad.
Käesoleva õigusaktiga või selle alusel vastuvõetud
delegeeritud aktide ja rakendusaktidega on kavas lahendada nii üldiseid kui ka
spetsiifilisi probleeme.
Ettepaneku eesmärgid
Loomatervise määrus kujutab endast
õigusraamistikku, mille eesmärk on toetada 2007. aastal avaldatud ELi
loomatervishoiustrateegiat. Selles strateegias
on välja toodud järgmised üldeesmärgid:
        tagada rahvatervise ja
toiduohutuse kõrge tase, viies inimeste bioloogilise ja keemilise ohustatuse
taseme võimalikult madalale;
        parandada loomatervise
alast olukorda, hoides ära/vähendades loomade haigestumist ning aidates seeläbi
kaasa loomakasvatusele ja maapiirkondade majandusele;
        suurendada
majanduskasvu/ühtekuuluvust/konkurentsivõimet, tagades kaupade vaba liikumise
ja sellega proportsionaalse loomade liikumise
        edendada
põllumajandustavasid ja loomade heaolu, mis ennetavad loomatervisega seotud
ohte ja vähendavad mõju keskkonnale, toetades ELi säästva arengu strateegiat.
Käesoleva loomaterviseõiguse määruse eesmärgid on
järgmised:
        kehtestada ühtne,
lihtsustatud, läbipaistev ja selge reguleeriv raamistik, milles on
süstemaatiliselt välja toodud reguleeriva sekkumise eesmärgid, ulatus ja
põhimõtted; kõnealune õigus tugineb heale
valitsemistavale ja vastab rahvusvahelistele standarditele (näiteks OIE); selles keskendutakse pikaajalistele
ennetusmeetmetele ja koostööle kõikide asjaomaste sidusrühmadega;
        kehtestada
üldpõhimõtted, mis võimaldavad luua lihtsustatud õigusliku raamistiku, et olla
valmis uutele väljakutsetele vastamiseks, st kiiresti reageerida esilekerkivate
taudide puhul, tagades ühtlasi kehtivates õigusaktides nõutava
reageerimiskiiruse;
        tagada sidusus
loomatervise, loomade heaolu ja toiduohutuspoliitikat käsitlevate õigusaktide
horisontaalsete põhimõtete ning samuti kliimamuutust, ühtset
põllumajanduspoliitikat ja jätkusuutlikkust käsitlevate ELi poliitikate vahel;
        vähendada nii palju
kui võimalik loomataudide kahjulikku mõju loomade ja inimeste tervisele,
loomade heaolule, majandusele ja ühiskonnale tauditeadlikkuse, taudiks
valmisoleku, taudiolukorra jälgimise ja hädaolukorras reageerimise süsteemide
tõhustamise teel riikide ja ELi tasandil;
        tagada loomade ja
loomsete saaduste siseturu tõrgeteta toimimine koos kõrgetasemelise looma- ja
inimeste tervise kaitsega, toetades samaaegselt Euroopa 2020. aasta strateegias
püstitatud eesmärkide täitmist.
Käesoleva loomaterviseõiguse määruse tegevuseesmärgid
on järgmised:
        rakendada
loomatervishoiupoliitika suhtes uut ennetusele suunatud ja stiimulitele
orienteeritud lähenemisviisi;
        kehtestada selge ja
tasakaalustatud rollide ja tööülesanne jaotumine pädevate ametiasutuste, ELi
institutsioonide, põllumajandussektori, loomaomanike ja teiste sidusrühmade
vahel;
        võtta kasutusele
haiguste liigitamine kui ELi sekkumise alus;
        pakkuda tõhusaid
mehhanisme kiireks reageerimiseks taudipuhangutele, sealhulgas esilekerkivate
taudide korral;
        tagada täielik
valmisolek hädaolukordadeks ja varajane reageerimine loomataudide ja zoonooside
puhangutele, sealhulgas vaktsiinide kasutamine vastavalt vajadusele;
        võimaluse korral võtta
tehnilistel ja muudel põhjustel kasutusele lihtsustatud asjaajamise kord,
võttes arvesse väikepõllumajandustootjate ja väikeettevõtete tegevuse eripära
ja vältides põhjendamatut halduskoormust ja
-kulusid;
        tagada vajaliku
paindlikkusega õigusraamistik sujuvaks kohandumiseks uute teaduse ja tehnika
arengusuundadega;
        vähendada kaubandushäirete
tekkimise ohtu, püüdes saavutada nõuetekohast vastavust rahvusvahelistele
standarditele, tagades samaaegselt kõrgetasemeliste loomatervise standardite
vajaliku järgimise.
2.           ÕIGUSLIK TAUST
Õiguslik alus
Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklites 43, 114
ja 168 on sätestatud õiguslik alus loomatervist käsitlevatele ELi
seadusandlikele meetmetele, kuna need on oluline osa ELi põllumajanduse,
rahvatervise ja tarbijakaitse, kaubanduse ja siseturu poliitikast.
–
Artiklis 43 on sätestatud alus ELi ühist
põllumajanduspoliitikat käsitlevatele seadusandlikele meetmetele. See artikkel
sai ühtlasi aluseks veterinaaria-alastele õigusaktidele, kuna ühenduse
loomatervishoiupoliitikat peetakse õiguslikust vaatepunktist ühise
põllumajanduspoliitika osaks, ja kõnealuse poliitika suhtes kohaldatakse
samasuguseid seadusandlikke ja haldusmenetlusi.
–
Artiklis 114 on sätestatud õiguslik alus siseturu
loomiseks ja toimimiseks ning samuti seaduses, määruses või haldusmeetmetes
kehtestatud asjaomaste sätete ühtlustamise kohta.
–
Tervisekaitset käsitlevas artiklis 168 on viidatud
inimeste tervise kaitsmisele kõikide võimalike ohtude eest, sealhulgas
loomatervisega seotud ohtude puhul. Kõnealusest artiklist tulenevalt kohaldati
kaasotsustamismenetluse raames samuti otseselt inimeste tervise kaitsmiseks
suunatud veterinaarmeetmeid.
Kooskõla Euroopa Liidu muude
poliitikavaldkondadega
Kõnealune loomatervishoidu käsitlevate õigusaktide
pakett on seotud loomade heaolu, toiduohutust, inimeste tervist, loomasööta,
veterinaarravimeid, keskkonnakaitset, ametlikke kontrolle, ühist
kalanduspoliitikat ja ühist põllumajanduspoliitikat käsitleva õigusliku
raamistikuga.
Suhe teiste paketis sisalduvate ettepanekutega
Käesolev ettepanek on üks osa paketist, mis
koosneb neljast loomatervist, taimetervist, taimse paljundusmaterjali
kvaliteeti ja taimede, loomade, toidu ja sööda ametlikke kontrolle käsitlevast
läbivaadatud õigusaktist.
Ametlikke kontrolle käsitleva määruse
läbivaatamine aitab neid kontrolle järjepidevamalt korraldada, et kaitsta loomade
tervist ja viia määrus paremini kooskõlla loomatervise määrusega.
3.           SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS
Subsidiaarsus
Hea loomatervis ei ole kasulik mitte ainult
eraisikutele, sellega kaasneb üldine heaolu ja sellest võidab kogu ühiskond.
Paljude loomataudide nakkuslik iseloom tähendab seda, et kõige otstarbekam on
rakendada ühtset lähenemisviisi, mitte ridamisi individuaalseid meetmeid.
Kogu ELi hõlmav kooskõlastatud lähenemisviis on
saanud ulatusliku heakskiidu ja see on aidanud vähendada ettevõtjate,
kauplejate, veterinaararstide ja veterinaariaga seotud tööstuste
halduskoormust. Sellel lähenemisviisil on olnud oluline roll siseturu loomisel
ja see on hõlbustanud ELi sisest loomade ja loomsete saadustega (liha, piim
jne) kauplemist kooskõlastatud loomatervise tingimuste kehtestamise ja ühise
põllumajanduspoliitika edendamise teel.
Loomataudide ennetamist, nendest teavitamist,
loomataudide tõrjet ja likvideerimist käsitlevatest ELi tasandil kooskõlastatud
eeskirjadest saadav kasu on ilmnenud viimati esinenud loomataudide puhangute
ajal. Nimetatud kriisidele reageerimine näitas, EL suudab reageerida kiiresti,
piirata taudide levikut ja vähendada nende mõjusid. See oli võimalik peamiselt
tänu kooskõlastatud lähenemisele tauditõrjele, sealhulgas rahalise toe
andmisele kasvandustele taudide likvideerimismeetmete rakendamisest tekkinud
kahjude kompenseerimiseks. Kui võtta arvesse siseturu ulatuslikke mõõtmeid,
võib ebaõnnestunud tauditõrje ühes liikmesriigis avaldada kahjulikku mõju
loomade tervislikule seisundile kogu liidus ja kahjustada liidu ekspordivõimet.
Võttes arvesse nimetatud asjaolusid, on õigustatud meetmete rakendamine ELi
tasandil, kuna on selge, et liikmesriigid ei suuda seda probleemi oma jõududega
lahendada ja ELi tasandil tegutsedes on võimalik tõhusamalt jõuda ühtse
lähenemisviisini.
Proportsionaalsus
Loomaterviseõiguse määruses kehtestatakse
üldraamistik loomataudide ennetamiseks, tõrjeks ja likvideerimiseks. See
raamistik tugineb tulemusele orienteeritud eeskirjadele, vältides liigseid
ettekirjutusi ja jättes liikmesriikidele ruumi vajaduse korral kehtestada
üksikasjalikumaid õigusakte, et neid eeskirju saaks viia vastavusse riiklike,
piirkondlike või kohalike tingimustega. Teisest küljest peaksid
kaubanduseeskirjad olema piisavalt üksikasjalikud ja täpsed, et ei tekiks
olukorda, kus ettevõtjad ja pädevad ametiasutused rakendavad neid erineval
viisil, mis võib põhjustada konkurentsimoonutusi ja ohustada ühtse
lähenemisviisi rakendamist tauditõrje suhtes. Seetõttu püütakse loomatervise määruses
saavutada tasakaal proportsionaalsete ja vajalike meetmete vahel.
4.           KONSULTEERIMINE HUVTATUD
ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE
Konsultatsiooniprotsess
Loomatervise määrus on koostatud pikaajaliste ja
põhjalike analüüside tulemusena.
2004. aastal algatas komisjon sõltumatu hindamise,
et hinnata ühenduse loomatervishoiupoliitika[3] tulemuslikkust
eelmisel kümnendil ja selle kooskõla teiste ELi sekkumismeetmetega. Hindamise
eesmärk oli teha kindlaks need ühenduse loomatervishoiupoliitika aspektid, mis
vajavad parandamist, ja pakkuda välja võimalused nende paranduste tegemiseks.
Ühenduse loomatervishoiupoliitika hinnangus
esitati muu hulgas soovitus koostada ühtne loomatervishoiustrateegia, et
ennetada asjaomase poliitika ebaühtlast ja kriisist ajendatud arengut. Selle
tulemusena koostati ELi loomatervishoiustrateegia aastateks 2007-2013 „Haiguste
ennetamine on parem kui ravi”[4].
Loomatervishoiustrateegias on sätestatud, et
võetakse vastu „ühtne õiguslik raamistik loomatervishoiu kohta, mis keskendub
pigem stiimulitele kui karistustele, on kooskõlas ELi muu poliitikaga ja
rahvusvaheliste standarditega” ja mis „määrab ning integreerib kehtivate
õigusaktide ühised põhimõtted ja nõuded”. Euroopa Parlament,[5]
nõukogu[6] ja Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee[7] kiitsid selle algatuse
heaks oma tagasisidemes kõnealusele komisjoni uut strateegiat käsitlevale
teatisele. Seejärel kinnitati strateegia rakendamise tegevuskavas,[8]
et „loomatervishoiu strateegia põhieesmärk on töötada välja ELi loomatervishoiu
seadus”.
Kõnealuses protsessis on juba algusest peale
osalenud peamised sidusrühmad, liikmesriikide pädevad ametiasutused,
rahvusvahelised organisatsioonid ja kaubanduspartnerid ning neil on selles
arutelus olnud määrava tähtsusega roll. Lisaks on peetud mitmeid konsultatsioone
majanduslike ja sotsiaalsete sidusrühmadega, näiteks loomatervise ja loomade
heaoluga tegelevate Euroopa ühendustega, ning huvitatud üldsusega kooskõlas
konsulteerimist käsitlevate komisjoni standarditega.
5.           ETTEPANEKU KOOSTISOSAD
I osa: Üldeeskirjad
Loomatervise määruses on kehtestatud üldpõhimõtted
hea loomatervise kohta ELi õigusaktides. Siin koondatakse kokku maismaa- ja
veeloomadega seotud loomatervise meetmed.
I osas on samuti esitatud tõenäoliselt
märkimisväärset mõju avaldavate taudide prioriseerimine ja loetellu kandmine.
See võimaldab esmakordselt süstemaatiliselt prioriseerida liidu ressursid
lähtuvalt nende teaduslikust ja tõenduslikust alusest.
Esimest korda on selgelt sätestatud vastutus
kõikide osapoolte puhul, kellel on määrava tähtsusega roll loomatervise
kaitsmises, näiteks ettevõtjad, veterinaararstid ja lemmikloomapidajad.
Eelkõige ettevõtjad ja loomadega seotud töötajad on nüüd kohustatud omandama
algteadmised loomatervise ja sellega seotud teemade kohta.
II osa: Teavitamine, jälgimine,
likvideerimisprogrammid, taudivaba staatus
II osas selgitatakse teavitamise ja jälgimisega,
sealhulgas loomatervise kontrolliga seotud kohustusi. Selgitatakse ettevõtjate,
pädevate ametiasutuste ja teiste sidusrühmade rolle seoses loomatervise olukorra
jälgimisega liidus. Uus süsteem võimaldab paremini kasutada kõnealuse valdkonna
erinevate huvirühmade vahelist jälgimisega seotud koostööd, et tagada kõige
tulemuslikum ja kulutõhusam jälgimisvahendite kasutamine.
Teine oluline muutus seisneb selles, et nüüd on
võimalik ulatuslikumalt kasutada bioturvarühmikuid, mida varem võis kasutada
ainult seoses linnugripi vastaste meetmete ja vesiviljelusega. See tähendab
suuremat paindlikkust tauditõrjemeetmete osas, rakendades teatud tingimustel
võimalust mitte katkestada liikumist ja kauplemist, mida hinnatakse riskipõhise
analüüsi alusel.
III osa: Taudiks valmisolek, tauditeadlikkus ja tauditõrje
III osas esitatakse liikmesriikidele jätkuvalt nõue koostada
situatsiooniplaanid, et tegeleda teatavate taudidega, ja neid plaane rakendada.

Nüüd on selgelt ja sidusalt sätestatud reguleeriv
raamistik vaktsineerimise kohta.
On kehtestatud antigeeni-, vaktsiini- ja
diagnostikareaktiivide pankade kasutamise eeskirjad.
On sätestatud eeskirjad tõrjemeetmete kohta, mida
rakendatakse teatavate taudidega seotud kinnitatud taudipuhangute või nende
kahtluse korral, ilma et tehtaks suuremaid muudatusi juba hästitoimivas
süsteemis.
IV osa: Registreerimise, tunnustamise,
jälgitavuse ja liikumise nõuded
IV osa koosneb kolmest jaotisest, kus on esitatud
üksikasjalikud eeskirjad maismaa-, vee- ja teiste loomade kohta. Neid peab
käsitlema eraldi erinevate tootmismeetodite ja epidemioloogia tõttu. Vee- ja
maismaaloomaloomi käsitlevates jaotistes on kehtestatud meetmed, mille abil saab
loomi ja ettevõtteid kindlaks määrata ja jälgida. Loomade jälgitavus on väga
oluline taudipuhangu ajal, kuna nii saab taudi epidemioloogiat paremini mõista
ja kontrollida. Nendes jaotistes esitatakse ka võimalus suurema hulga loomade
registreerimiseks ja jälgimiseks elektrooniliste vahendite abil, toetades
seeläbi lihtsustatud ja paremat reguleerimist ning vähendades halduskoormust
tänu rakendatud tehnoloogiale. Kolmas jaotis, mis käsitleb teisi loomi, on
lisatud tuleviku tarbeks, kui kõnealuste loomadega seoses peaksid tekkima uued
ohud.
V osa: Liitu sisenemine ja eksport
V osas on kehtestatud standardid ja nõuded
kolmandatele riikidele, kust saadetakse loomi, loomset paljundusmaterjali,
loomseid saadusi ja muid materjale, mille kaudu võivad liitu kanduda
loomataudid, et vältida taudide sisenemist liitu. V osas on sätestatud ka
ekspordinõuded. Ei ole kavas teha praktilisi muudatusi kehtivatesse
õigusaktidesse, kuna need on senini hästi toiminud.
VI osa: Erakorralised meetmed
Erakorralistel meetmetel on määrava tähtsusega
roll taudide ohjamisel. VI osas on kehtestatud hädaolukorras toimimise kord,
mis tagab kiire ja järjepideva liidu tasandil reageerimise. On kavas teha
ainult mõned praktilised muudatused kehtivatesse õigusaktidesse, mis on senini
väga hästi toiminud.
VII osa: Lõpp- ja üleminekusätted
Lõpp- ja üleminekusätetes on kehtestatud riikide
sätted, delegeeritud aktide vastuvõtmise tingimused, tühistamise kord ja teised
vajalikud õigusnormid.
6.           MÕJU
EELARVELE
Käesolevasse ettepanekusse ei ole kaasatud kulusid, mida ei ole juba
lisatud toiduahelat, loomade tervist ja heaolu ning taimetervist ja
paljundusmaterjali käsitleva ühise finantsraamistiku finantsselgitusse.
2013/0136 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS
loomatervise kohta
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 2, artikli 114 lõiget 3 ja artikli 168
lõike 4 punkti b,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
pärast õigusakti eelnõu esitamist riikide
parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust,[9]
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust,[10]

tegutsedes seadusandliku tavamenetluse
kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Loomade nakkushaigustel ja
nende tõrje meetmetel võivad olla laastavad tagajärjed üksikutele loomadele,
loomapopulatsioonidele, loomapidajatele ja majandusele.
(2)       Hiljutised kogemused on
näidanud, et loomade nakkushaigustel võib olla märkimisväärne mõju ka
rahvatervisele, näiteks linnugripi ja salmonella puhul.
(3)       Kahjulikku vastastikust mõju
võib täheldada ka bioloogilise mitmekesisuse, kliimamuutuse ja teiste
keskkonnaaspektide osas. Kliimamuutus võib tingida uute taudide puhkemise,
olemasolevate taudide esinemise ja tauditekitajate ja vektorite geograafilise
leviku, sealhulgas metsloomade osas.
(4)       Liidu tasandil tuleks
kehtestada loomatervise eeskirjad, et tagada loomade ja inimeste tervise
kõrgetasemelised standardid liidus, põllumajandus- ja vesiviljelussektori
ratsionaalne areng ja suurendada tootlikkust. Need eeskirjad on muu hulgas
vajalikud ka selleks, et aidata kaasa siseturu väljakujundamisele ning vältida
nakkushaiguste levikut.
(5)       Hetkel kehtivad liidu
õigusaktid koosnevad reast omavahel seotud alusaktidest, milles on sätestatud
liidusisese kaubanduse suhtes kohaldatavad loomatervise eeskirjad, loomade ja
toodete liitu sisenemine, taudide likvideerimine, veterinaarkontrollid,
taudidest teavitamine ja rahaline toetus seoses erinevate loomaliikidega, ent
puudub üldine õigusraamistik, kus oleksid kehtestatud kogu sektorit hõlmavad
kooskõlastatud põhimõtted.
(6)       Liidu
loomatervishoiustrateegia aastateks 2007–2013 „Haiguste ennetamine on parem kui
ravi” esitati komisjoni 19. septembri 2007. aasta teatises Euroopa
Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ja Regioonide
Komiteele[11]. Strateegia eesmärk on
pöörata suuremat tähelepanu ennetusmeetmetele, taudiolukorra jälgimisele,
tauditõrjele ja taudide uurimisele, et vähendada loomade haigestumisi ja viia
haiguspuhangute mõju miinimumini. Tehakse ettepanek võtta vastu „ühtne ja
lihtsustatud reguleeriv raamistik loomatervise kohta”, mille abil püütakse
saavutada kooskõla rahvusvaheliste standarditega, tagades samaaegselt
kõrgetasemeliste loomatervise standardite vajaliku järgimise.
(7)       Kõnealuse määruse eesmärk on
ellu rakendada loomatervishoiustrateegias esitatud ülesanded ja arusaamad,
sealhulgas ühtse tervise põhimõte, ning tugevdada liidu ühist loomatervise
alast poliitikat loomatervist käsitleva ühtse, lihtsustatud ja paindliku
reguleeriva raamistiku abil.
(8)       Loomadel võib esineda väga
erinevaid nakkushaigusi või mittenakkavaid haigusi. Paljusid haigusi on
võimalik ravida, nad avaldavad mõju ainult haigestunud loomale ega kandu edasi
teistele loomadele või inimestele. Seevastu võib nakkushaigustel olla
ulatuslikum mõju loomade või inimeste tervisele, mis on tuntav rahvastiku ja
loomapopulatsiooni tasandil. Käesolevas määruses sätestatud loomatervise
eeskirjad peaksid piirduma üksnes nakkushaigustega.
(9)       Nende loomatervise eeskirjade
kehtestamisel on väga oluline, et võetaks arvesse loomade tervise seotust
inimeste tervisega, keskkonnaga, toidu- ja söödaohutusega, loomade heaoluga
ning toiduga kindlustatuse ja majanduslike, ühiskondlike ja kultuuriliste
aspektidega.
(10)     Nõukogu 22. detsembri 1994.
aasta otsusega 94/800/EÜ, mis käsitleb Euroopa
Ühenduse nimel sõlmitavaid tema pädevusse kuuluvaid küsimusi puudutavaid
kokkuleppeid, mis saavutati mitmepoolsete
kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus (1986–1994),[12]
kiideti tolleaegse Euroopa Ühenduse nimel
heaks – nende teemade osas, mis kuulusid tema pädevusalasse – Maailma
Kaubandusorganisatsiooni (WTO) asutamisleping ning samuti selle lepingu lisades
1, 2 ja 3 esitatud lepingud, mille hulka kuulub sanitaar- ja taimetervise meetmete rakendamise leping (SPS
leping). SPS lepinguga reguleeritakse inimeste, loomade ja taimede tervise
kaitsmiseks vajalike meetmete rakendamist, et sellega ei kaasneks juhuslikku
või õigustamatut vahetegemist WTO liikmete vahel. Kui on olemas rahvusvahelised
standardid, siis tuleb neist lähtuda. Liikmetel on siiski õigus kehtestada
asjakohased oma standardid, eeldusel et need põhinevad teaduslikul
tõendusmaterjalil.
(11)     Loomatervise osas viidatakse
SPS lepingus Maailma Loomatervise Organisatsiooni standarditele selles osas,
mis on seotud rahvusvahelise kaubanduse puhul kehtivate loomatervise
tingimustega. Et vähendada kaubandushäirete tekkimise ohtu, peaksid ELi
loomatervise meetmed vastama nõuetekohases ulatuses Maailma Loomatervise
Organisatsiooni standarditele.
(12)     Erakorralistel asjaoludel, kui
esineb märkimisväärne oht loomade või inimeste tervisele, ent teaduslik
ebakindlus püsib, antakse SPS lepingu artikli 5 lõikes 7, mida on liidu nimel
tõlgendatud komisjoni 2. veebruari 2000. aasta teatises ettevaatuspõhimõtte
kohta,[13] kõnealuse lepingu
osapoolele võimalus kiita olemasoleva ja asjakohase teabe alusel heaks ajutised
meetmed. Sellistel asjaoludel on WTO liige kohustatud hankima täiendavat
teavet, mis on vajalik objektiivsemaks riski hindamiseks ja meetme
läbivaatamiseks mõistliku aja jooksul.
(13)     Riskihindamine, millest
lähtuvalt rakendatakse käesoleva määruse kohaseid meetmeid, peaks põhinema
olemasoleval teaduslikel tõenditel ja tuleb teostada sõltumatult, objektiivselt
ja läbipaistvalt. Samuti tuleks asjakohaselt arvesse võtta Euroopa Parlamendi
ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002 artikli 22 lõiget
1 (millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded,
asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud
menetlused)[14] asutatud Euroopa
Toiduohutusameti arvamusi.
(14)     Euroopa Parlamendi ja nõukogu
21. oktoobri 2009. aasta määruses, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui
inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete
tervise-eeskirjad ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1774/2002
(loomsete kõrvalsaaduste määrus),[15] on sätestatud nii
inimeste kui ka loomade tervise eeskirjad teatavate loomsete kõrvalsaaduste ja
nendest saadud toodete kohta, et ära hoida ja minimeerida nendest toodetest
tulenevaid riske inimeste ja loomade tervisele ning eelkõige kaitsta toidu- ja
söödaahela ohutust. Et vältida kattumist teiste liidu õigusaktidega, tuleks
käesolevat määrust seetõttu kohaldada ainult nende loomsete kõrvalsaaduste ja
nendest saadud toodete suhtes, mille kohta ei ole määruses (EÜ) nr 1069/2009
kehtestatud erieeskirju ja mille puhul esineb oht loomade tervisele. Määruses
(EÜ) nr 1069/2009 ei ole näiteks sätestatud, kuidas käsitleda loomseid kõrvalsaadusi
ja nendest saadud tooteid koos tauditõrje meetmetega, ja seetõttu kohaldatakse
kõnealuse teema suhtes käesolevat määrust.
(15)     Peale selle on loomade
nakkushaigusi, sealhulgas inimestele ülekanduvaid taude ehk zoonoose käsitlevad
erieeskirjad juba kehtestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta
määruses (EÜ) nr 999/2001 (millega sätestatakse teatavate transmissiivsete
spongioossete entsefalopaatiate vältimise, kontrolli ja likvideerimise
eeskirjad),[16] Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 17. novembri 2003. aasta direktiivis 2003/99/EÜ (zoonooside ja
zoonootilise toimega mõjurite seire kohta, millega muudetakse nõukogu otsust
90/424/EMÜ ja tühistatakse nõukogu direktiiv 92/117/EMÜ)[17]
ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta määruses (EÜ) nr
2160/2003 (salmonella ja teiste konkreetsete toidupõhiste zoonootilise toimega
mõjurite kontrolli kohta),[18] ja inimestele
ülekanduvaid nakkushaigusi käsitlevad erieeskirjad on kehtestatud Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 1998. aasta otsuses 2119/98/EÜ (millega
moodustatakse ühenduses epidemioloogilise seire ja nakkushaiguste tõrje
võrgustik)[19] Nimetatud õigusaktid
peaksid jääma jõusse kuni käesoleva määruse vastuvõtmiseni. Et vältida
kattumist teiste liidu õigusaktidega, tuleks käesolevat määrust seetõttu
kohaldada zoonooside suhtes ainult siis, kui nende kohta ei ole teistes liidu
õigusaktides juba sätestatud erieeskirju.
(16)     Metsloomapopulatsioonides
esinevatel taudidel võib olla kahjulik mõju põllumajandus-ja
vesiviljelussektorile, rahvatervisele, keskkonnale ja bioloogilisele
mitmekesisusele. Seetõttu on asjakohane, et käesoleva määruse reguleerimisala
peaks sellistel juhtudel hõlmama metsloomi kui kõnealuste taudide võimalikke
ohvreid ja nende vektoreid.
(17)     Loomataudid ei kandu üle mitte
ainult vahetu kontakti kaudu loomade vahel või loomade ja inimeste vahel.
Taudid kanduvad edasi ka vee ja õhu kaudu, selliste vektorite kaudu nagu
putukad või kunstliku seemendamise, munarakkude annetamise või embrüo
siirdamise puhul kasutatava sperma, munarakkude ja embrüode kaudu.
Tauditekitajad võivad sisalduda ka toidus või muudes loomsetes saadustes nagu
näiteks nahk, karusnahk, suled, sarved ja mis tahes muu loomakehast saadud
materjal. Lisaks võivad tauditekitajaid levida
mitmete teiste objektide kaudu, näiteks transpordivahendite, seadmete, sööda,
heina ja õlgede kaudu. Seetõttu on vaja kehtestada tõhusad loomatervise
eeskirjad, mis hõlmaksid kõiki nakatumisteid ja nendega seotud materjali.
(18)     Loomataudidel võib olla
kahjulik mõju loomaliikide jaotumisele looduses ja nii võib ohtu sattuda
bioloogiline mitmekesisus. Seetõttu võivad loomataude põhjustavad
mikroorganismid kuuluda ÜRO bioloogilise mitmekesisuse konventsioonis esitatud
invasiivse võõrliigi määratluse alla. Käesolevas määruses kehtestatud meetmete
puhul võetakse samuti arvesse bioloogilist mitmekesisust ja seetõttu peaks
selles määruses käsitlema neid loomaliike ja tauditekitajaid, ka neid, mis
kuuluvad invasiivse võõrliigi määratluse alla, mis on seotud käesoleva
määrusega hõlmatud taudide ülekandumisega või on nendest taudidest tabandatud.
(19)     Enne käesoleva määruse koostamist
vastuvõetud õigusaktides on maismaa- ja veeloomade kohta kehtestatud eraldi
loomatervise eeskirjad. Nõukogu 24. oktoobri 2006. aasta direktiivis 2006/88/EÜ
(vesiviljelusloomade ja vesiviljelustoodete loomatervishoiunõuete ning
teatavate veeloomadel esinevate taudide ennetamise ja tõrje kohta)[20]
on kehtestatud erieeskirjad veeloomade kohta. Ent hea loomatervise korraldamise
tähtsamaid põhimõtteid saab enamikel juhtudel kohaldada mõlema nimetatud
loomaliigi suhtes. Seega peaksid käesoleva määruse kohaldamisalasse kuuluma nii
maismaa- kui ka veeloomad ja kõnealused loomatervise eeskirjad tuleks vajadusel
ühtlustada. Teatud aspektide, eelkõige ettevõtete registreerimise ja
tunnustamise ning liidusisese loomade jälgitavuse ja liikumise osas
rakendatakse käesolevas määruses varem kasutatud lähenemisviisi, mille kohaselt
kehtestati maismaa- ja veeloomadele erinevad loomatervise eeskirjad, kuna neil
liikidel on erinevad elukeskkonnad ja sellest tulenevalt kohaldatakse nende
suhtes erinevaid tervisekaitse nõuded.
(20)     Enne käesolevat määrust vastu
võetud õigusaktides ja eelkõige nõukogu 13. juuli 1992. aasta direktiivis
92/65/EMÜ (milles sätestatakse loomatervishoiu nõuded ühendusesiseseks
kauplemiseks loomade, sperma, munarakkude ja embrüotega, mille suhtes ei
kohaldata direktiivi 90/425/EMÜ A (I) lisas osutatud ühenduse erieeskirjades
sätestatud loomatervishoiu nõudeid, ning nende impordiks ühendusse)[21]
on samuti sätestatud peamised loomatervise eeskirjad liidu õigusaktides
reguleerimata teiste loomaliikide kohta, nagu näiteks roomajad, kahepaiksed,
mereimetajad ja teised liigid, kes ei kuulu käesolevas määruses määratletud
vee- ja maismaaloomade hulka. Tavaliselt ei kujuta nimetatud liigid endast
märkimisäärset ohtu inimeste või teiste loomade tervisele ja seetõttu
kohaldatakse nende suhtes ainult mõningaid loomatervise eeskirju, kui sedagi.
Et vältida tarbetut halduskoormust ja –kulusid, tuleks käesolevas määruses rakendada
varem kasutatud lähenemisviisi, ja nimelt kehtestada õigusraamistik seoses
kõnealuste loomade ja nendest saadud toodete liikumist käsitlevate
üksikasjalike loomatervise eeskirjadega, kui asjaomased riskid seda eeldavad.
(21)     Lemmikloomade, sealhulgas dekoratiivsete
veeloomade pidamine kodumajapidamises ja mittekaubanduslikes
dekoratiivakvaariumites, nii sise- kui välitingimustes kujutab endast üldiselt
väiksemat ohtu tervisele võrreldes teiste laiema ulatusega loomapidamise või
loomade liikumise viisidega, näiteks põllumajandussektoris. Seetõttu ei ole
asjakohane, et nende loomade suhtes kohaldataks liidusisest registreerimist,
registripidamist ja liikumist käsitlevaid üldnõudeid, kuna sellega kaasneksid
põhjendamatu halduskoormus ja põhjendamatud halduskulud. Seetõttu ei peaks
registreerimise ja registripidamise nõudeid kohaldama lemmikloomapidajate
suhtes. Peale selle tuleks kehtestada erieeskirjad lemmikloomade
mittekaubandusliku liikumise kohta liidus.
(22)     Mõned määratletud loomarühmad,
kelle kohta on käesolevas määruses kehtestatud loomatervise erieeskirjad,
tuleks nende rühmade mitmekesisuse tõttu esitada lisas loomaliikidena. See
kehtib sõraliste puhul, kes on klassifitseeritud kui kabiloomad. Seda loetelu
peaks tulevikus muutma muutunud taksonoomia, teaduslike arengute või
teaduslikult põhjendatud tehniliste uuenduste tõttu. Samamoodi võib osutuda
vajalikuks muuta lemmikloomaliikide loetelu, tingituna ühiskondlikest
arengutest või lemmikloomade pidamise tavade muutumisest, eelkõige siis, kui
need loomad levitavad taude. Et võtta arvesse kõnealuseid muudatusi, tuleks
Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 290 kehtestatud õigusaktide
vastuvõtmise õigus delegeerida komisjonile selles osas, mis on seotud käesoleva
määruse I ja II lisas esitatud lemmikloomade ja kabjaliste loeteludega.
(23)     Mitte kõiki loomade
nakkushaigusi ei ole võimalik või ei tohiks ennetada ja tõrjuda reguleerivate
meetmete abil, näiteks siis, kui taud on liiga laiaulatuslik,
diagnostikavahendid ei ole kättesaadavad või kui erasektor saab taudi
tõrjumiseks kasutada tema käsutuses olevaid vahendeid. Loomade nakkushaiguste
ennetamise ja tõrjumisega seotud reguleerivatel meetmetel võivad olla olulised
majanduslikud tagajärjed asjaomastes sektorites ja need võivad häirida
kaubavahetust. Seetõttu on tähtis, et neid meetmeid kohaldataks ainult siis,
kui need on proportsionaalsed ja vajalikud, näiteks juhul, kui taudiga kaasneb
või taudiga arvatakse kaasnevat märkimisväärne oht loomade või inimeste
tervisele.
(24)     Peale selle tuleks ennetavad
ja tõrjemeetmed kohandada vastava loomade nakkushaigusega, et need vastaksid
haigusele omasele epidemioloogilisele profiilile ja haiguse tagajärgedele.
Seetõttu peaksid kõikide nimetatud taudide suhtes kohaldatavad ennetus- ja
tõrje-eeskirjad lähtuma konkreetsest haigusjuhtumist.
(25)     Loomade nakkushaiguste puhul
on haigusseisund tavaliselt seotud infektsiooni kliiniliste või patoloogiliste
ilmingutega. Käesolevas määruses, mille eesmärk on tõrjuda teatavate loomade
nakkushaiguste levikut ja need haigused likvideerida, peaks taudi määratlus
olema laiaulatuslikum, nii et see hõlmaks ka teisi tauditekitajate kandjaid.
(26)     Mõned loomade nakkushaigused
ei kandu kergesti üle teistele loomadele või inimestele ja seega ei põhjusta
need laiaulatuslikumat kahju majandusele või bioloogilisele mitmekesisusele.
Seetõttu ei kujuta nimetatud haigused endast tõsist ohtu loomade või inimeste
tervisele liidus ja neid võib soovi korral reguleerida riiklikul tasandil
kehtestatud eeskirjadega.
(27)     Nende loomade nakkushaiguste
osas, mille suhtes ei kohaldata liidu tasandil meetmeid, ent millel on
mõningane majanduslik tähtsus kohaliku tasandi erasektoris, peaks erasektor
koostöös liikmesriikide pädevate ametiasutustega rakendama meetmeid, et
kõnealuseid haigusi ennetada või tõrjuda, näiteks eneseregulatsiooni meetmete
abil või tegevusjuhiste väljatöötamise teel.
(28)     Vastandina põhjendustes 26 ja
27 kirjeldatud loomade nakkushaigustele võivad väga nakkavad loomataudid levida
kiiresti üle riigipiiride ja kui on tegemist on zoonoosidega, siis võivad nad
avaldada mõju rahvatervisele ja toiduohutusele. Seetõttu peaks käesolev määrus
hõlmama ka väga nakkavaid loomataude ja zoonoose.
(29)     Komisjoni teatises Euroopa
Parlamendile ja nõukogule – Suureneva antimikroobse resistentsuse (AMR) riski
vastases tegevuskavas[22] – esitatud meetmes nr 5
rõhutatakse käesoleva määruse ennetavat rolli ja sellest tulenevat loomadel
kasutatavate antibiootikumide kasutamise vähendamist. Aina suureneb
mikroorganismide resistentsus antimikroobikumidele, millele nad varem allusid.
Selle resistentsuse tõttu on raskem ravida inimestel ja loomadel esinevaid
nakkushaigusi. Sellest tulenevalt peaks antimikroobikumide suhtes resistentsuse
omandanud mikroorganisme käsitlema kui nakkushaigusi ja nad peaksid kuuluma
käesoleva määruse kohaldamisalasse.
(30)     Teatavate taudide või
liikidega seostuvad uued ohud võivad tekkida eelkõige tingituna keskkonnas,
kliimas, loomakasvatuses ja põllumajandustraditsioonides toimunud muudatustest,
ning samuti ühiskondlike muudatuste tõttu. Ka teaduse areng võib anda uusi
teadmisi ja suurendada teadlikkust olemasolevate taudide kohta. Peale selle
võivad need taudid ja liigid, mis täna on olulised, olla tulevikus vähese
tähtsusega. Seetõttu peaks käesoleva määruse kohaldamisala olema lai ja selles
kehtestatud eeskirjades peaks keskenduma avaliku huvi seisukohast olulistele
taudidele. Maailma Loomatervise Organisatsioon on Euroopa Komisjoni toetusel
loonud taudide prioriseerimise ja kategoriseerimise süsteemi, koostades uuringu
„Listing and categorisation of priority animal diseases, including those
transmissible to humans”[23] (Prioriteetsete
loomataudide, sealhulgas inimestele ülekanduvate taudide loetlemine ja
kategoriseerimine) ja töötades välja vahendi selle eesmärgi täitmiseks. Käesoleva
määrusega peaks sellise lähenemisviisi viima sisse liidu õigusaktidesse.
(31)     Selleks et tagada käesoleva
määruse rakendamiseks ühetaolised tingimused seoses loomade nakkushaigustega
liidu tasandil, on vaja koostada loomade nakkushaiguste kooskõlastatud loetelu
(„loetletud taudid”). Seega tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused sellise
loetelu kehtestamiseks.
(32)     Tulevikus võivad kerkida esile
uued taudid, mis võivad tõsiselt ohustada ja mõjutada inimeste või loomade
tervist ning majandust ja keskkonda. Pärast nende taudide hindamist ja vajaduse
korral ajutiste erakorraliste meetmete rakendamist võib osutuda vajalikuks
kiiresti reageerida ja kanda kõnealused taudid eespool nimetatud taudide
loetelusse. Seetõttu peaks komisjonile delegeerima volitused võtta
kiirmenetluse raames vastu akte sellistel õigustatud juhtudel, kui esineb oht
inimeste või loomade tervisele.
(33)     Loetletud taudid eeldavad
erinevaid lähenemisviise nende ohjamiseks. Mõned kõrge nakkavusega taudid, mida
hetkel liidus ei esine, nõuavad rangete meetmete rakendamist, et need taudid
saaks likvideerida kohe pärast nende puhkemist. Teiste taudide puhul, mis
võivad mõnes liidu osas juba esineda, on vaja rakendada kohustuslikku või
vabatahtlikku likvideerimist. Mõlemal juhul on asjakohane kehtestada piirangud
loomade ja toodete liikumisele, näiteks tabandatud aladele ja nendelt aladelt
liikumise keeld või lihtsalt lähetamisele eelnev testimine. Muudel juhtudel
võib olla asjakohane lihtsalt jälgida taudi levikut, ilma et rakendataks täiendavaid
meetmeid. Nii võib toimida eelkõige siis, kui tegemist on esilekerkiva taudiga,
mille kohta on olemas piiratud teave.
(34)     Tuleks kehtestada
kriteeriumid, et tagada kõikide vajalike aspektide arvessevõtmine, kui
otsustakse, millised loomade nakkushaigused tuleks kanda loetelusse käesoleva
määruse tähenduses, ja määrata kindlaks käesolevas määruses ühtsuse ja
järjepidevuse tagamise eesmärgil sätestatud taudide vältimise ja tõrje
eeskirjade kohaldatavus erinevate loetletud taudide suhtes. Et tagada tehnika
ja teaduse edusammude ning asjakohaste rahvusvaheliste standardite arengu
arvessevõtmine, tuleks vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 290
delegeerida komisjonile õigus võtta vastu akte, mis käsitlevad kõnealuste
kriteeriumide võimalikke muudatusi.
(35)     Käesolevas määruses sätestatud
vältimise ja tõrje eeskirju teatavate loomade nakkushaiguste kohta tuleks
kohaldada nende loomaliikide suhtes, kellelt kõnealune taud võib edasi kanduda,
sest nad on sellele taudile vastuvõtlikud või selle taudi kandjad. Selleks et
tagada käesoleva määruse rakendamisel ühetaolised tingimused, on vaja
kehtestada kooskõlastatud loetelu nendest liikidest, kelles suhtes tuleks liidu
tasandil kohaldada teatavate loetletud taudidega seotud meetmeid („loetletud
liigid”) ning seetõttu tuleb komisjonile anda rakendusvolitused sellise loetelu
kehtestamiseks.
(36)     Iga loetletud taudi suhtes
tuleks kohaldada käesolevas määruses sätestatud teatavate taudide vältimise ja
tõrje eeskirju lähtuvalt loetletud taudi tähtsuse ja mõju tasemest, taudi
jaotumusest, levimusest ja esinemisest liidus ning taudide vältimise ja tõrje
meetmete kättesaadavusest kõnealuse loetletud taudi puhul.
(37)     Selleks et tagada käesoleva
määruse rakendamisel ühetaolised tingimused seoses loetletud taudide suhtes
kohaldatavate taudide vältimise ja tõrje meetmetega, on vaja määrata kindlaks
käesolevas määruses kehtestatud eeskirjade kohaldamine loetletud taudide suhtes
liidu tasandil. Seetõttu tuleks komisjonile anda rakendusvolitused määrata
kindlaks, milliseid eeskirju tuleks iga loetletud taudi suhtes kohaldada.
(38)     Loomadega tegelevatel
ettevõtjatel, töötajatel ja lemmikloomapidajatel on parimad võimalused nende
vastutuse alla kuuluvate loomade ja toodete tervise uurimisel ja tagamisel.
Seetõttu peaks neil olema esmane vastutus taudide leviku ennetamise ja tõrjega
seotud meetmete rakendamisel nende vastutuse alla kuuluvate loomade ja toodete
hulgas.
(39)     Bioturvalisus on üks
olulisemaid ennetusvahendeid, mida saavad kasutada ettevõtjad ja teised loomadega
töötavad inimesed, et takistada loomade nakkushaiguste sissetoomist
loomapopulatsiooni, nende arenemist loomapopulatsioonis ja levimist
loomapopulatsioonist välja. Bioturvalisuse rolli on samuti tunnustatud ELi
loomaterviseõiguse määruse vastuvõtmisega seotud mõjuhinnangus, kus antakse
konkreetne hinnang võimalike mõjude kohta. Et tagada ettevõtjate, loomadega
seotud töötajate ja lemmikloomapidajate poolt rakendatavate bioturvameetmete
piisav paindlikkus ja nende sobivus tootmisviisi ja asjaomaste loomade liikide
või kategooriatega ning see, et eespool nimetatud sidusrühmad võtaksid arvesse
kohalikke olusid ja tehnika arengut, tuleks vastavalt Euroopa Liidu toimimise
lepingu artiklile 290 delegeerida komisjonile õigus võtta vastu akte
täiendavate ja üksikasjalikumate bioturvanõuete kohta.
(40)     Biotsiididel, näiteks loomade
hügieeni või toidu ja sööda valdkonnas kasutatavatel desinfektantidel,
insektitsiididel, tõrjevahenditel ja rodentitsiididel on oluline roll
bioturvalisuse strateegias nii põllumajandusettevõtte tasandil kui ka loomade
vedamise ajal. Seetõttu tuleks neid pidada bioturvalisuse alla kuuluvateks.
(41)     Teadmised loomatervisest,
sealhulgas taudisümptomitest, taudide tagajärgedest ja võimalikest
ennetusvahenditest, sealhulgas bioturvalisusest, ravist ja tõrjest on tõhusa
loomatervishoiu eelduseks ja olulised loomataudide varaseks avastamiseks.
Seetõttu peaksid ettevõtjad ja teised loomadega seotud töötajad omandama
asjakohased teadmised. Neid teadmisi saab omandada erinevate vahendite abil,
näiteks formaalhariduse kaudu, ent samuti põllumajandussektoris sisseseatud
põllumajandusnõuande süsteemi kaudu või mitteformaalse õppe kaudu, kus riiklike
ja Euroopa põllumajandusettevõtjate organisatsioonidel ja muudel
organisatsioonidel võib olla oluline roll. Käesolevas määruses peaks tunnustama
ka nimetatud teadmiste omandamise viise.
(42)     Veterinaararstidel ja
veeloomatervise spetsialistidel on määrava tähtsusega roll kõikides
loomatervishoiuga seotud aspektides ning käesolevas määruses tuleks sätestada
nende rolli ja vastutust käsitlevad üldeeskirjad.
(43)     Veterinaararstidel on vastav
haridus ja kutsealane kvalifikatsioon, mis tagab selle, et nad on omandanud
teadmised, oskused ja pädevused, mis on muu hulgas vajalikud taudide
diagnoosimiseks ja loomade ravimiseks. Peale selle on mõnedes liikmesriikides
kas ajaloolistel põhjustel või veeloomade haigustele spetsialiseerunud
veterinaararstide nappuse tõttu olemas selline elukutse nagu veeloomatervise
spetsialist. Nimetatud spetsialistid ei ole traditsioonilised veterinaararstid,
ent nad tegelevad veeloomade ravimisega. Seega tuleks käesoleva määrusega
toetada neid liikmesriike, kes on otsustanud kõnealust elukutset tunnustada.
Nimetatud juhtudel peaksid veeloomatervise spetsialistidel olema oma kutsevaldkonnas
samad kohustused ja vastutus kui veterinaararstidel. Selline lähenemisviis on
kooskõlas Maailma Loomatervishoiu Organisatsiooni (OIE) veeloomade tervise
eeskirjadega.
(44)     Et tagada käesoleva määruse
kohaldamisalasse kuuluvaid toiminguid tegevate veterinaararstide ja
veeloomatervise spetsialistide piisav kvalifikatsioon ja asjakohane väljaõpe,
tuleks komisjonile delegeerida õigus võtta vastu akte vastavalt Euroopa Liidu
toimimise lepingu artiklile 290 seoses nende arstide ja spetsialistide kvalifikatsiooni
ja väljaõppega.
(45)     Liikmesriigid, eelkõige nende
loomatervise eest vastutavad pädevad asutused kuuluvaid kõige tähtsamate
sidusrühmade alla, kui pidada silmas loomade nakkushaiguste ennetamist ja
tõrjet. Loomatervise eest vastutaval pädeval asutusel on oluline roll seoses
jälgimise, likvideerimise, tauditõrjemeetmete, situatsiooniplaanide ja
taudialase teadlikkuse tõstmisega ning samuti loomade liikumise hõlbustamisel
ja rahvusvahelises kaubanduses veterinaarsertifikaate väljastades. Et täita neile
käesoleva määrusega kehtestatud kohustusi, peab liikmesriikidel olema
juurdepääs piisavatele rahalistele, infrastruktuuriga seotud ja personali
ressurssidele oma territooriumil, sealhulgas laborivarustusele ning
teadusalasele ja muule asjakohasele oskusteabele.
(46)     Ressursside nappuse tõttu ei
ole pädeval asutusel alati võimalik teostada kõiki käesoleva määrusega
sätestatud toiminguid. Seetõttu ongi vaja pakkuda õiguslikku alust nende
toimingute teostamise delegeerimiseks veterinaararstidele. Et tagada vajalike
tingimuste kehtestamine taudiennetus- ja tauditõrjemeetmete üldise kohaldamise
jaoks terves Euroopa Liidus, tuleks kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu
artikliga 290 delegeerida komisjonile õigus võtta vastu akte seoses eespool
nimetatud toimingute teostamise delegeerimisega veterinaararstidele ja nende
arstide asjakohase väljaõppega.
(47)     Optimaalset loomatervishoidu
on võimalik saavutada ainult loomapidajate, ettevõtjate, muude sidusrühmade ja
kaubanduspartnerite vahelise koostöö abil. Et tagada nimetatud huvirühmade
toetus, on vaja korraldada otsustamismenetlused ja kohaldada käesolevas
määruses sätestatud meetmeid selgel ja läbipaistval viisil. Seega peaks pädev
asutus rakendama asjakohaseid meetmeid, et hoida avalikkust asjaga kursis, eelkõige
siis, kui esineb mõistlik põhjus kahtlustada, et loomad või tooted võivad
kujutada endast ohtu loomade või inimeste tervisele ja kui kõnealune juhtum
kuulub avalikkuse huviorbiiti.
(48)     Et vältida tauditekitajate
sattumist keskkonda laboratooriumidest, instituutidest ja teistest
tauditekitajaid käitlevatest rajatistest, on väga oluline, et nimetatud
kohtades rakendatakse asjakohaseid bioturvalisuse, bioohutuse ja bioloogilise
isoleerimise meetmeid. Seetõttu tuleks käesolevas määruses sätestada turvalisuse
meetmed, mida peab järgima nimetatud tauditekitajate, vaktsiinide ja teiste
bioloogiliste toodete käitlemisel või transportimisel. Kõnealust kohustust
peaks samuti kohaldama kõikide füüsiliste ja juriidiliste isikute suhtes, kes
on nimetatud toiminguga seotud. Et tagada ohutusstandardite järgimine kõrge
nakkavusega tauditekitajate, vaktsiinide ja teiste bioloogiliste toodete
käitlemisel, tuleks komisjonile delegeerida kooskõlas Euroopa Liidu toimimise
lepingu artikliga 290 õigus võtta vastu akte seoses nimetatud
laboratooriumides, instituutides ja rajatistes rakendatavate ohutusmeetmetega
ja tauditekitajate liikumisega.
(49)     Taudide varasel avastamisel ja
taudidest teavitamise ja aruandmise selgel korraldusel on tõhusas tauditõrjes
määrav roll. Et tagada tõhus ja kiire reageerimine, tuleks kõikidest
kahtlustest või kinnitustest teatavate loetletud taudide puhangute kohta
viivitamatult teavitada asjakohast pädevat asutust. Nimetatud
teavitamiskohustust tuleks kohaldada kõikide füüsiliste ja juriidiliste isikute
suhtes tagamaks, et ükski taudipuhang ei jääks avastamata.
(50)     Veterinaararstidel on väga
tähtis roll taudide uurimises ja nad on oluliseks ühenduslüliks ettevõtjate ja
pädeva asutuse vahel. Seega peaksid ettevõtjad neid teavitama ebatavalise suremuse,
muude tõsiste taudialaste probleemide või kindlaksmääramata põhjusel oluliselt
vähenenud toodangumahu juhtudest.
(51)     Et tagada selge ja tõhus
teavitamine ja selgitada välja ebatavalise suremuse ja muude tõsiste
taudiilmingutega seotud erinevad asjaolud, tuleks kooskõlas Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikliga 290 delegeerida komisjonile õigus võtta vastu akte
seoses kriteeriumidega, mille alusel saaks määrata kindlaks, millal on tegemist
teavitamist eeldavate asjaoludega ja edasise uurimise eeskirjadega, kui see on
asjakohane.
(52)     Teatavate loetletud taudide
puhul on väga oluline, et komisjoni ja teisi liikmesriike viivitamatult
taudidest teavitataks. Selline liidu tasandil teavitamine võimaldab naabruses
asuvatel või teistel taandunud liikmesriikidel rakendada vajaduse korral
ettevaatusabinõusid. Selleks et tagada ühetaolised tingimused kõnealuse liidu
tasandil toimuva teavitamise rakendamiseks, tuleks komisjonile anda
rakendamisvolitused.
(53)     Teisest küljest ei ole mõne
taudi puhul kiire teavitamine ja sellega seotud meetmed vajalikud. Sellistel
juhtudel on oluline koguda teavet ja anda aru kõnealuste taudide esinemisest,
et kontrollida taudialast olukorda ja rakendada vajaduse korral taudiennetus-
ja tauditõrjemeetmeid. Kõnealust aruandluse nõuet võib kohaldada ka selliste
taudide suhtes, mis eeldavad liidu tasandil teavitamist, ent mille puhul on
vaja esitada täiendavat teavet tõhusate taudiennetus- ja tauditõrjemeetmete
rakendamiseks. Et tagada iga konkreetse taudi levimise ennetamiseks ja tõrjeks
vajaliku õige teabe ja õigete andmete õigeaegne esitamine, tuleks komisjonile
kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 delegeerida õigus võtta
vastu akte, mis käsitlevad aruandluse alla kuuluvaid asjaolusid.
(54)     Taudidest teavitamise ja aruandmise
kõige olulisem eesmärk on pakkuda usaldusväärseid, läbipaistvaid ja kergesti
ligipääsetavaid epidemioloogilisi andmeid. On vaja luua liidu tasandil
elektrooniline teabesüsteem loetletud taudide ja vajaduse korral ka
esilekerkivate taudide ja mikroobivastase ravimiresistentsuse patogeenide
seireandmete tõhusaks kogumiseks ja haldamiseks. Selle süsteemi abil peaks
toetama optimaalset andmete kättesaadavust, kergemat andmevahetust ja
liikmesriikide pädevate asutuste halduskoormuse vähendamist liidu tasandil ja
rahvusvahelisel tasandil toimuva taudidest teavitamise ja aruandmise ühendamise
teel ühtseks protsessiks (Maailma Loomatervishoiu Organisatsiooni (OIE)
WAHIS/WAHID andmebaas). Samuti tuleks tagada andmevahetuse vastavus
direktiivile 2003/99/EÜ[24].
(55)     Et tagada ühetaolised
tingimused liidu tasandil toimuva taudidest teavitamise ja aruandmise
eeskirjade kohta, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused loetelu
koostamiseks taudidest, mille suhtes kohaldatakse käesolevas määruses
sätestatud liidu tasandil toimuva teavitamise ja aruandmise eeskirju, ja
taudidest teavitamiseks ja aruandmiseks vajalike menetluste, esitamisviiside,
andme- ja teabevahetuse kehtestamiseks.
(56)     Jälgimine on määrava
tähtsusega element tauditõrje poliitikas. Jälgimise abil peaks olema võimalik
varakult avastada loomade nakkushaigusi ja neist tõhusalt teavitada,
võimaldades seeläbi asjaomases sektoris ja pädevatel asutustel rakendada
vajaduse korral õigeaegselt taudiennetus- ja tauditõrjemeetmeid ning taud
likvideerida. Peale selle peaks jälgimine võimaldama esitada teavet iga
liikmesriigi ja liidu loomatervise olukorra kohta, toetades taudivabadust ja
hõlbustades kaubavahetust kolmandate riikidega.
(57)     Ettevõtjad peavad oma loomi
regulaarselt jälgima ja neil on parimad võimalused ebatavalise suremuse või
muude tõsiste taudisümptomite avastamiseks. Seega on ettevõtjad jälgimise
nurgakiviks ja neil on oluline roll ka pädeva asutuse poolt teostatava
jälgimise puhul.
(58)     Et tagada ettevõtjate ja
veterinaararstide või veeloomatervise spetsialistide vaheline tihe koostöö ja
teabevahetus ning täiustada ettevõtjate poolt teostatavat jälgimist, tuleks
ettevõtetes korraldada loomatervise ülevaatusi, sõltuvalt tootmisviisist ja
muudest asjakohastest teguritest. Et tagada eri tüüpi ettevõtetega seotud
riskidele vastav jälgimise tase, tuleks komisjonile delegeerida kooskõlas
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 õigus võtta vastu akte, mis
käsitlevad eri tüüpi ettevõtetes tehtavate loomatervise kontrollide kriteeriume
ja sisu.
(59)     On oluline, et pädev asutus
rakendaks jälgimissüsteemi jälgimist eeldavate loetletud taudide üle. Seda
süsteemi peaks kohaldama ka esilekerkivate taudide suhtes, mille puhul peaks
hindama konkreetse taudiga seotud terviseriske ja koguma kõnealuseks hinnanguks
vajalikud epidemioloogilised andmed. Parima ressursikasutuse tagamiseks tuleks
teavet koguda, jagada ja kasutada kõige tõhusamal ja otstarbekamal viisil.
(60)     Jälgimise metoodika, sagedus
ja intensiivsus tuleks kohandada iga konkreetse taudiga ja võtta arvesse
jälgimise eesmärki, asjaomase piirkonna loomatervise staatust ja kõiki teisi
ettevõtjate poolt teostatud jälgimisi.
(61)     Mõnedel juhtudel ja sõltuvalt
taudi epidemioloogilisest profiilist ja asjaomastest riskiteguritest võib
osutuda vajalikuks luua struktureeritud seireprogramm. Sellisel juhul on
liikmesriikidel otstarbekas töötada välja epidemioloogilistel andmetel
põhinevad seireprogrammid. Komisjonile tuleks delegeerida kooskõlas Euroopa
Liidu toimimise lepingu artikliga 290 õigus võtta vastu akte, mis käsitlevad
seire kavandamist, nimetatud taudide puhangute ametliku kinnitamise kriteeriume
ja juhtumite määratlusi ning seireprogrammide nõudeid seoses nende sisu,
lisatava teabe ja kohaldamisperioodiga.
(62)     Et edendada liikmesriikide
vahelist kooskõlastamist ja tagada kõnealuste seireprogrammide vastavus liidu
eesmärkidele, tuleks need esitada tutvumiseks komisjonile ja teistele
liikmesriikidele. Peale selle peaksid seireprogramme rakendavad liikmesriigid
esitama komisjonile regulaarselt aruandeid nende programmide tulemuste kohta.
Et tagada seireprogrammide rakendamise ühetaolised tingimused, tuleks
komisjonile anda rakendamisvolitused seireprogrammide alla kuuluvate taudide
loetelu koostamiseks ja kooskõlastatud menetluste, esitamisviiside, andme- ja
teabevahetuse kehtestamiseks.
(63)     Liikmesriikidelt, kes ei ole
vabad või keda ei teata olevat vabad loetletud taudidest, mille suhtes
kohaldatakse käesolevas määruses kehtestatud likvideerimismeetmeid, tuleks
nõuda kohustuslike likvideerimisprogrammide loomist nimetatud taudide
likvideerimiseks, kui likvideerimine on kohustuslik liidu tasandil, või anda
neile võimalus luua vabatahtlikud likvideerimisprogrammid, et likvideerida
taudid, mille puhul likvideerimine on ette nähtud liidu tasandil, ent ei ole
kohustuslik. Et tagada üldise kohaldamise ühetaolised tingimused kogu liidus,
on vaja kehtestada kooskõlastatud nõuded selliste kohustuslike või vabatahtlike
likvideerimisprogrammide kohta. Et tagada tõhus taudide likvideerimine, tuleks
komisjonile kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 delegeerida
õigus võtta vastu akte seoses tauditõrje strateegiate eesmärkidega,
kohustuslike või vabatahtlike likvideerimisprogrammide alusel rakendatavate
tauditõrjemeetmete või nendes programmides kehtestatud nõuetega.
(64)     Et tagada taudide
likvideerimise programmide rakendamise ühetaolised tingimused, tuleks
komisjonile anda rakendusvolitused kehtestada nende programmide esitamise,
tulemuslikkuse näitajate ja aruandlusega seotud menetlused.
(65)     Lisaks peaks liikmesriikidel
olema võimalik tunnistada kogu oma territoorium, selle tsoonid või
bioturvarühmikud vabaks ühest või enamast loetletud taudist, mille suhtes
kohaldatakse kohustuslikke või vabatahtlikke likvideerimisprogramme käsitlevaid
eeskirju, et olla kaitstud kõnealuste loetletud taudide sissetoomise vastu
liidu teistest osadest või kolmandatest riikidest või territooriumidelt. Selle
eesmärgi saavutamiseks tuleks kehtestada selge ja kooskõlastatud menetluskord,
mis hõlmaks ka taudivaba staatuse jaoks vajalikke kriteeriume. Et tagada
ühetaolised tingimused liidusisese taudivaba staatuse tunnustamise
rakendamiseks, on vaja nimetatud taudivaba staatus ametikult heaks kiita ja
seega tuleks komisjonile anda rakendusvolitused kõnealuse staatuse heakskiitmiseks.
(66)     Maailma Loomatervishoiu
Organisatsioon (OIE) on bioturvarühmitamise mõistet tutvustanud vee- ja
maismaaloomade tervise-eeskirjades. Enne käesolevat määrust vastu võetud liidu
õigusaktides tunnustatakse kõnealust mõistet ainult teatavate loomaliikide ja
-taudide puhul konkreetsetes liidu õigusaktides, täpsemalt linnugripi ja
veeloomataudide puhul. Käesolevas määruses peaks kehtestama võimaluse kasutada
bioturvarühmikute süsteemi ka teiste loomaliikide ja -taudide puhul. Selleks et
kehtestada bioturvarühmikutega seotud nõuded, nende heakskiitmise eeskirjad ja
tunnustamist käsitlevad üksikasjalikud tingimused, tuleks komisjonile kooskõlas
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 anda õigus võtta vastu õigusakte.
(67)     Liikmesriigid peaksid oma
taudivaba territooriumi, selle tsoonid ja bioturvarühmikud tegema avalikkusele
teatavaks, et teavitada kaubanduspartnereid ja hõlbustada kaubavahetust.
(68)     Selleks et kehtestada
taudivaba staatuse tunnustamist käsitlevad üksikasjalikud tingimused, tuleks
komisjonile kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 delegeerida
õigus võtta vastu akte seoses kõnealuse staatuse omandamise kriteeriumidega,
taudivabaduse tõendamiseks vajalike tõendite, eriotstarbeliste taudiennetus- ja
tauditõrjemeetmete, piirangute, esitatava teabe ja eranditega ning taudivaba
staatuse säilitamise, peatamise, tühistamise või taastamise tingimustega.
(69)     Selleks et tagada ühetaolised
tingimused taudivaba staatuse saamise menetluse rakendamise tingimuste kohta,
tuleks komisjonile anda rakendusvolitused, et määrata kindlaks loetletud
taudid, mis eeldavad bioturvarühmitamist, ja kehtestada üksikasjalikud
eeskirjad taotluste esitamise ja teabevahetuse vormi kohta.
(70)     Täielikult immuunsuseta
populatsiooni olemasolu teatavatele loetletud taudidele vastuvõtlikes karjades
nõuab pidevat teadlikkust ja valmisolekut haiguse suhtes. Varasemate kogemuste
põhjal on situatsiooniplaanid osutunud määrava tähtsusega vahendiks taudidega
seotud hädaolukordade edukal lahendamisel. Tagamaks, et taudidega seotud
hädaolukordade lahendamiseks on olemas eespool nimetatud tõhus vahend, mida on
kerge kohandada erinevate hädaolukordadega, tuleks komisjonile kooskõlas
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 anda õigus võtta vastu akte seoses
situatsiooniplaanide üksikasjalike nõuete ja tingimustega.
(71)     Varasemad loomatervisega
seotud kriisid on näidanud, kui palju kasu on hädaolukordade lahendamisel
konkreetsetest, üksikasjalikest ja kiiretest kriisireguleerimismenetlustest.
Nende korralduslike menetlustega tagatakse kiire ja tõhus reageerimine ja
parandatakse kõikide asjaga seotud osapoolte, eelkõige pädevate asutuste ja
sidusrühmade kooskõlastatud jõupingutusi.
(72)     Selleks et tagada
situatsiooniplaanide kohaldatavus reaalses hädaolukorras, on väga oluline
harjutada sellises olukorras käitumist ja kontrollida nimetatud süsteemide
toimimist. Selle eesmärgi täitmiseks peaksid liikmesriikide pädevad asutused
vajaduse korral ja kui see on asjakohane, korraldama koostöös naabruses asuvate
liikmesriikide ja kolmandate riikide ja territooriumide pädevate asutustega
simulatsiooniõppusi.
(73)     Selleks et tagada ühetaolised
tingimused situatsiooniplaanide ja simulatsiooniõppuste rakendamise kohta,
tuleks komisjonile anda rakendusvolitused eespool nimetatud plaanide ja õppuste
praktilist rakendamist käsitlevate eeskirjade kehtestamiseks.
(74)     Veterinaarravimitel, näiteks
vaktsiinidel, hüperimmuunseerumidel ja antimikroobikumidel on oluline roll
loomade nakkushaiguste ennetamises ja tõrjes. ELi loomaterviseõiguse määruse
vastuvõtmisega seotud mõjuhinnangus tõstetakse esile vaktsiinide kui
loomataudide ennetamise, tõrje ja likvideerimise vahendite olulisust.
(75)     Mõnede loomade nakkushaiguste
tõrje strateegiad nõuavad siiski teatavate veterinaarravimite kasutamise
piiramist, kuna nende kasutamine võib takistada nimetatud strateegiate
toimimist. Näiteks hüperimmuunseerumid või antimikroobikumid võivad taudi
ilmnemist varjata, muuta tauditekitaja avastamise võimatuks või raskendada
kiire ja keerulise diagnoosi panekut ning seega ohustada taudi õigeaegset
avastamist.
(76)     Nimetatud kontrollistrateegiad
võivad erinevate loetletud taudide puhul olla siiski suurel määral varieeruda.
Seetõttu tuleks käesolevas määruses sätestada eeskirjad veterinaarravimite
kasutamise kohta loetletud taudide ennetamiseks ja tõrjeks ning kooskõlastatud
kriteeriumid otsustamaks, kas ja kuidas kasutada vaktsiine,
hüperimmuunseerumeid ja antimikroobikume. Et tagada paindlik lähenemisviis ja
võtta arvesse erinevate loetletud taudide erijooni ja tõhusate raviviiside
kättesaadavust, tuleks komisjonile kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu
artikliga 290 delegeerida õigus võtta vastu akte seoses teatavate loetletud
taudide tõrje puhul kasutatavate teatavate veterinaarravimitega seotud piirangute,
keeldude ja kohustustega. Kiireloomuliste juhtumite korral ja selliste
esilekerkivate riskide puhul, millel on hävitav mõju loomade või inimeste
tervisele, majandusele, ühiskonnale või keskkonnale, peaks olema võimalik neid
meetmeid vastu võtta kiirmenetluse abil.
(77)     Dokumendis „Expert opinion on
vaccine and/or diagnostic banks for major animal diseases” (Eksperthinnang
peamiste loomataudide puhul kasutatavate vaktsiinide ja/või
diagnostikareaktiivide pankade kohta)[25] esitatud järelduste
kohaselt peaks samuti võimaldama liidus ja liikmesriikides luua antigeenide,
vaktsiinide ja diagnostikareaktiivide reservid seoses nende loetletud
taudidega, mis kujutavad endast tõsist ohtu loomade või inimeste tervisele.
Liidu antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide panga loomine aitaks
kaasa liidu loomatervise eesmärkide saavutamisele, kuna see võimaldab kiiresti
ja tõhusalt reageerida, kui kõnealuseid ressursse vajatakse, ja piiratud
ressursside tõhusale kasutamisele.
(78)     Et tagada kiire ja tõhus reageerimine,
tuleks komisjonile kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290
delegeerida õigus võtta vastu akte seoses eespool nimetatud pankade loomise ja
haldamisega ja nende pankade toimimist käsitlevate ohutusstandardite ja
-nõuetega. Käesoleva määrusega ei peaks siiski kehtestama eeskirju
taudiennetus- ja tauditõrjemeetmete, sealhulgas vaktsineerimise rahastamise
kohta.
(79)     Tuleks kehtestada kriteeriumid
liidu antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pankade ressurssidele
prioriteetse juurdepääsu kohta, et tagada nende ressursside tõhus jaotumine
hädaolukorras.
(80)     Bioterrorismi ja
agroterrorismiga seotud turvakaalutlustel tuleks teatavat üksikasjalikku teavet
liidu antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pankade kohta pidada
konfidentsiaalseks teabeks ja selle avaldamine tuleks keelustada.
(81)     Et tagada ühetaolised
tingimused liidu antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pankade
haldamiseks, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused, et ta saaks
kehtestada eeskirjad selle kohta, millised bioloogilised tooted peaksid
kõnealustes pankades olema ja milliste loetletud taudide jaoks, ja
üksikasjalikud eeskirjad ja menetlus- ja tehnilised nõuded vaktsiinide,
antigeenide ja diagnostikareaktiivide tarnimise, koguste, säilitamise ja
kohaletoimetamise kohta ning komisjonile edastatava teabe esitamise sageduse ja
sisu kohta.
(82)     Loetletud taudi puhangu
korral, mis kujutab endast suurt ohtu loomade või inimeste tervisele liidus, on
selle taudi likvideerimiseks vaja viivitamatult rakendada tauditõrjemeetmeid,
et kaitsta loomade ja inimeste tervist asjaomastes sektorites.
(83)     Ettevõtjatel, loomadega seotud
töötajatel ja lemmikloomapidajatel peaks olema esmane vastutus loomade
nakkushaiguste tõrjumisel ja ennetamisel. Kõrge nakkavusega taudi kahtluse või
kinnituse korral peavad just nemad viivitamatult rakendama vastavaid meetmeid.
(84)     Pädev asutus peaks vastutama
esmaste uuringute algatamise eest, mille eesmärk on välistada kõrge nakkavusega
loetletud taudi puhang, mida peetakse suureks ohuks loomade või inimeste
tervisele liidus.
(85)     Pädev asutus peaks kehtestama
esialgsed tauditõrjemeetmed, et ennetada loetletud taudi võimalikku levimist ja
teha epidemioloogiline uuring.
(86)     Pärast loetletud taudi
esinemise kinnitamist peaks pädev asutus rakendama vajalikke
tauditõrjemeetmeid, kehtestades vajaduse korral piirangutsoonid, et kõnealune
taud likvideerida ja vältida selle edasikandumist.
(87)     Loetletud taudi esinemine
metsloomadel võib olla ohtlik inimeste ja peetavate loomade tervisele. Seetõttu
tuleks vajaduse korral kehtestada erieeskirjad metsloomade suhtes kohaldatavate
tauditõrje- ja likvideerimismeetmete kohta.
(88)     Nende loetletud taudide
korral, mis ei ole kõrge nakkavusega ja mille suhtes kohaldatakse kohustuslikku
likvideerimist, tuleks rakendada tauditõrjemeetmeid, et ennetada kõnealuste
taudide levimist eelkõige taudivabades piirkondades. Need meetmed võivad siiski
olla piiratumad või teistsugused kui need, mida rakendatakse kõige ohtlikumate
loetletud taudide korral. Seega tuleks käesolevas määruses sätestada
erieeskirjad nende taudide kohta. Liikmesriigid, kes juba rakendavad
vabatahtlikku likvideerimisprogrammi, peaksid rakendama ka kõnealuseid
tauditõrjemeetmeid. Tauditõrjemeetmete tase ja intensiivsus peaksid olema
proportsioonis ja võtma arvesse kõnealuse loetletud taudi erijooni, jaotumist
ja olulisust taudist tabandatud liikmesriigis ja kogu liidus.
(89)     Selleks et tagada käesolevas
määruses sätestatud tauditõrjemeetmete tõhus kohaldamine ettevõtjate, lemmikloomapidajate
ja pädevate asutuste poolt ja võttes arvesse teatavate loetletud taudide suhtes
kohaldatavate tauditõrjemeetmete eripära ja nendega seotud riskifaktoreid,
tuleks komisjonile kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290
delegeerida õigus võtta vastu akte seoses üksikasjalike tauditõrjemeetmetega,
mida rakendatakse loetletud taudi kahtluse või kinnituse korral ettevõtetes,
muudes kohtades ja piirangutsoonides.
(90)     Selleks et tagada komisjonile
võimalus võtta ajutiselt vastu eriotstarbelised tauditõrjemeetmed, kui
käesolevas määruses sätestatud tauditõrjemeetmed ei ole piisavad või
asjakohased kõnealuse riski maandamiseks, tuleks komisjonile anda
rakendusvolitused seoses eriotstarbeliste tauditõrjemeetmete kehtestamisega
piiratud ajavahemikuks.
(91)     Teatavate maismaaloomi
pidavate või loomset paljundusmaterjali käitlevate või neid vedavate vedajate
ja ettevõtete registreerimine on vajalik, et pädevad asutused saaksid teostada
piisavat jälgimist ja ennetada, tõrjuda ja likvideerida loomade nakkushaigusi.
(92)     Kui maismaaloomi pidav või
loomset paljundusmaterjali käitlev või säilitav teatavat tüüpi ettevõte tekitab
loomatervisega seotud konkreetse riski, siis peaks selle ettevõtte suhtes
kohaldama pädeva asutuse poolt antava heakskiidu nõuet.
(93)     Et vältida põhjendamatut
halduskoormust ja –kulusid eelkõige väikestele ja keskmise suurusega
ettevõtetele (VKEdele), tuleks liikmesriikidele anda piisavalt tegevusvabadust,
et nad saaksid viia registreerimise ja heakskiitmise süsteemi viia vastavusse
kohalike ja piirkondlike tingimuste ja tootmisstruktuuriga.
(94)     Halduskulude vähendamist
silmas pidades tuleks registreerimine ja heakskiitmine võimaluse korral
integreerida sellise registreerimis- ja heakskiitmise süsteemiga, mille
liikmesriik on juba loonud muude eesmärkide täitmiseks.
(95)     Ettevõtjate käsutuses on kõige
ajakohasem teave nende hoole all olevatest loomade kohta. Seetõttu kohustuvad
ettevõtjad pidama ajakohast registrit teabe kohta, mida on vaja loetletud taudi
esinemise korral loomatervise staatuse, jälgitavuse ja epidemioloogilise
uurimise jaoks. Pädeval asutusel peab olema võimalik nimetatud registrile
lihtsalt ligi pääseda.
(96)     Selleks et registreeritud
ettevõtteid ja vedajaid ja heakskiidetud ettevõtteid käsitlev ajakohane teave
oleks avalikkusele kättesaadav, peaks pädev asutus looma registri nimetatud
ettevõtete ja vedajate kohta ja seda registrit pidama. Komisjonile tuleks
kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 delegeerida õigus võtta
vastu akte seoses ettevõtete ja vedajate registrisse lisatava teabe ja
registripidamise nõuetega salvestatava teabe osas, eranditega registripidamise
nõuetest ja loomseid saaduseid käsitlevate täiendavate nõuetega.
(97)     Selleks et tagada ühetaolised
tingimused käesolevas määruses kehtestatud ettevõtete registreerimist ja
heakskiitmist ja registripidamist ja registreid käsitlevate nõuete rakendamise
kohta, tuleks komisjonile anda rakendusvolitused kehtestada eeskirjad teabega
seotud kohustuste, erandite ja teiste reeglite kohta ning registrite ja
dokumentide vormide ja tegevusspetsifikatsioonide kohta.
(98)     Tõhus jälgitavus on määrava
tähtsusega element tauditõrjepoliitikas. Tuleks kehtestada identifitseerimise
ja registreerimise nõuded erinevat liiki peetavate maismaaloomade ja loomse
paljundusmaterjali kohta, et hõlbustada käesolevas määruses sätestatud
taudiennetuse ja -tõrje eeskirjade tõhusat kohaldamist. Lisaks on tähtis
pakkuda võimalust koostada identifitseerimis- ja registreerimissüsteem selliste
loomaliikide jaoks, kelle kohta praegu sellist süsteemi ei ole või kui seda
eeldavad muutuvad tingimused ja riskid.
(99)     Selleks et tagada
identifitseerimis- ja registreerimissüsteemi tõrgeteta toimimine ja edendada
jälgitavust, tuleks komisjonile kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu
artikliga 290 delegeerida õigus võtta vastu akte seoses andmebaasidega seotud
kohustuste, pädeva asutuse määramise ja erinevate loomaliikide ja dokumentide
identifitseerimise ja registreerimise üksikasjalike nõuetega.
(100)   On asjakohane vähendada
süsteemiga seotud halduskoormust ja –kulusid ja pakkuda suuremat paindlikkust
olukorras, kus jälgitavuse nõudeid saab täita muude kui käesolevas määruses
kehtestatud vahendite abil. Seetõttu tuleks komisjonile kooskõlas Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikliga 290 delegeerida õigus võtta vastu akte, mis
käsitlevad erandeid identifitseerimis- ja registreerimisnõuetest.
(101)   Selleks et tagada ühetaolised
tingimused identifitseerimis- ja registreerimissüsteemi rakendamiseks, tuleks
komisjonile anda rakendamisvolitused, et ta saaks kehtestada eeskirjad
andmebaaside tehniliste spetsifikatsioonide, identifitseerimisvahendite,
dokumentide ja nende vormide, tähtaegade ja nimetatud süsteemide suhtes
kehtivaid erandeid käsitlevate kriteeriumide kohta.
(102)   Loomade nakkushaiguste
sissetoomise ja levimise tõkestamisel on oluline abinõu piirangute kehtestamine
nende loomade ja toodete liikumise suhtes, kes võivad haigusi edasi kanda. Ent
kui kehtestatakse piirangud loomade ja toodete liikumisele, võib sellel olla kahjulik
mõju majandusele ja see võib häirida siseturu toimimist. Seetõttu tuleks
kõnealuseid piiranguid kohaldada ainult siis, kui see on vajalik ja
proportsionaalne asjaomaste riskidega. Selline lähenemisviis on kooskõlas SPS
lepingus kehtestatud põhimõtete ja Maailma Loomatervishoiuorganisatsiooni (OIE)
rahvusvaheliste standarditega.
(103)   Käesolevas määruses kehtestatud
üldnõudeid peaks kohaldama kõikide loomade liikumiste suhtes, näiteks keeldu
viia loomi välja ettevõttest, kus esinevad kindlaksmääramata põhjusel
ebatavaline suremus või muud taudisümptomid, või taudiennetusnõudeid vedamise
ajal.
(104)   Praegu kehtivates liidu
õigusaktides kehtestatud maismaaloomade liikumist käsitlevas õigusraamistikus
on sätestatud ühtlustatud eeskirjad eelkõige maismaaloomade ja toodete
liikmesriikidevahelise liikumise kohta, jättes liikmesriikide ülesandeks
määrata kindlaks nende territooriumil toimuvat liikumist käsitlevad vajalikud
nõuded. ELi loomatervise määrusega seotud mõjuhinnangus võrreldi hoolikalt
praegust olukorda võimalusega, mille puhul liikmesriikidesisese liikumise
eeskirjad ühtlustatakse ka liidu tasandil. Jõuti järeldusele, et tuleks jätkata
praegust lähenemisviisi, kuna kõikide liikumiste täielik ühtlustamine oleks
väga keeruline ja sellest saadav kasu – liikmesriikidevahelise liikumise
lihtsustumine – ei kaaluks üles nimetatud ühtlustamise võimalikku negatiivset
mõju tauditõrje võimele.
(105)   Liikmesriikide vahel veetavate
loomade suhtes kohaldatakse loomatervise põhinõudeid. Eelkõige ei tohi loomi
viia välja ettevõtetest, kus kindlakstegemata põhjusel esinevad ebatavaline
suremus või taudiilmingud. Siiski ei tohiks suremus, isegi kui see on
ebatavaline ja on seotud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. septembri 2010.
aasta direktiivi 2010/63/EL (teaduslikel eesmärkidel kasutatavate loomade
kaitse kohta)[26] alusel heaks kiidetud
teaduslike katsetega ja millel ei ole loetletud taudidega seotud nakkuslikku
päritolu, olla põhjuseks, mille tõttu peaks tõkestama teaduslikel eesmärkidel
kasutamiseks ette nähtud loomade liikumist.
(106)   Käesolevas määruses peaks
siiski sätestama paindlikkuse, mille abil saaks hõlbustada nende maismaaloomade
liikide ja kategooriate liikumist, kes tekitavad vähest riski loetletud taudide
edasikandumiseks liikmesriikide vahel. Peale selle peaks pakkuma täiendavaid
võimalusi erandite kehtestamiseks juhtudel, kui liikmesriigid või ettevõtjad on
edukalt rakendanud alternatiivseid riskivähendusmeetmeid, näiteks
kõrgetasemelisi bioturvalisuse meetmeid ja tõhusaid jälgimissüsteeme.
(107)   Kabiloomad ja kodulinnud on
suure majandusliku tähtsusega loomaliikide rühmad ja nende suhtes kohaldatakse
liikumise erinõudeid, mis on kehtestatud enne käesoleva määruse koostamist
vastuvõetud liidu õigusaktides, nimelt nõukogu 26. juuni 1964. aasta direktiivis
64/432/EMÜ ühendusesisest veiste ja sigadega kauplemist mõjutavate
loomatervishoiu probleemide kohta,[27] nõukogu 28. jaanuari
1991. aasta direktiivis 91/68/EMÜ loomatervishoiu kohta ühendusesiseses lamba-
ja kitsekaubanduses,[28] nõukogu 30. novembri
2009. aasta direktiivis 2009/156/EÜ hobuslaste liikumist ja kolmandatest
riikidest importimist reguleerivate loomatervishoiunõuete kohta,[29]
nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiivis 2009/158/EÜ kodulindude ja
haudemunade ühendusesisest kaubandust ning kolmandatest riikidest importimist
reguleerivate loomatervishoiunõuete kohta[30] ja osaliselt
nõukogu 13. juuli 1992. aasta direktiivis 92/65/EMÜ,milles sätestatakse
loomatervishoiu nõuded ühendusesiseseks kauplemiseks loomade, sperma,
munarakkude ja embrüotega, mille suhtes ei kohaldata direktiivi 90/425/EMÜ A
(I) lisas osutatud ühenduse erieeskirjades sätestatud loomatervishoiu nõudeid,
ning nende impordiks ühendusse[31]. Nende liikide liikumist
käsitlevad põhieeskirjad peaksid olema kehtestatud käesolevas määruses. Üksikasjalikud
nõuded, mis sõltuvad suurel määral erinevate loomaliikide ja -kategooriate
kaudu edasikanduvatest taudidest, tuleks reguleerida komisjoni edasiste
õigusaktidega, võttes arvesse kõnealuste taudide ja loomaliike ja -kategooriate
erijooni.
(108)   Kuna kabiloomade ja kodulindude
kogumisega kaasneb iseäranis suur taudirisk, on asjakohane käesolevas määruses
kehtestada erieeskirjad, et kaitsta asjaomaste loomade tervist ja ennetada
loomade nakkushaiguste levimist.
(109)   Sõltuvalt loetletud taudidest
ja loetletud liikidest on vaja kehtestada loomatervise erinõuded teatavate
loomaliikide kohta, kes ei kuulu peetavate kabiloomade ja kodulindude hulka.
Neid liike käsitlevad eeskirjad on juba kehtestatud õigusraamistikus, mida
kohaldati enne käesolevat määrust ja eelkõige direktiivis 92/65/EMÜ. Selles
direktiivis on sätestatud erieeskirjad selliste loomaliikide liikumise kohta,
kelle hulka kuuluvad ka mesilased, kimalased, inimahvid, koerad ja kassid, jne
ning seetõttu peaks käesolevas määruses sätestama õigusliku aluse nende
delegeeritud ja rakendusaktide vastuvõtmiseks, kus kehtestatakse erieeskirjad
nende loomaliikide liikumise kohta.
(110)   Kinnistes ettevõtetes, mida
kasutatakse tavaliselt laboratooriumi- või loomaaialoomade pidamiseks, on
tavaliselt kõrgetasemeline bioturvalisus ja soodne ja hästi kontrollitud
tervisestaatus ja neist viiakse harvemini loomi välja või liigutatakse loomi
ainult samasuguste kinniste ettevõtete vahel. Kinniste ettevõtete staatus, mida
ettevõtjad võivad taotleda vabatahtlikkuse alusel, võeti esimest korda
kasutusele direktiivis 92/65/EMÜ, kus on kehtestatud heakskiidetud asutuste,
instituutide ja keskuste suhtes kohaldatavad heakskiitmise ja liikumise
eeskirjad ja nõuded. Kõnealune süsteem võimaldab neil ettevõtetel vahetada omavahel
loomi väiksema arvu liikumisnõuete alusel ja pakkuda samaaegselt
tervisetagatisi kinniste ettevõtete vahel. Väga paljud ettevõtjad on süsteemi
heaks kiitnud ja kasutavad seda vabatahtlikkuse alusel. Seega on asjakohane
jätta alles kinniste ettevõtete staatus ja kehtestada käesolevas määruses
ühtlasi eeskirjad nende ettevõtete vahel toimuvate liikumiste kohta.
(111)   Teaduslikel eesmärkidel,
näiteks uurimise või diagnoosimise eesmärgil ja eelkõige direktiivis 2010/63/EL
kehtestatud eesmärkidel võib osutuda vajalikuks korraldada nende loomade liikumist,
kes ei vasta käesolevas määruses kehtestatud üldistele loomatervise nõuetele ja
kujutavad endast suuremat loomatervisealast riski. Nimetatud liikumisi ei
tohiks käesoleva määrusega keelustada või põhjendamatult piirata, kuna see võib
takistada muul viisil heakskiidetud uurimistegevust ja aeglustada teaduse
arengut. Siiski on oluline, et käesolevas määruses kehtestatakse eeskirjad,
millega tagatakse eespool nimetatud loomade ohutu liikumine.
(112)   Tsirkuseloomade, loomaaedades
peetavate loomade, näitusteks ja esitlusteks ettenähtud loomade ja teatavate
teiste loomade liikumisskeemid on sageli teistsugused kui teiste peetavate
loomade puhul. Selliste loomade liikumist käsitlevate liidu eeskirjade
kohandamisel tuleks olla eriti tähelepanelik ja võtta arvesse konkreetseid
riske ja alternatiivseid riskivähendusmeetmeid.
(113)   Selleks et tagada käesoleva
määruse põhjendustes 102–112 esitatud eesmärkide täitmine, tuleks komisjonile
kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 delegeerida õigus võtta
vastu akte, mis käsitlevad transpordiga seotud tauditõrjemeetmeid, erieeskirju
teatavate loomaliikide liikumise ja erakorraliste asjaolude, näiteks kogumise
või tagasilükatud saadetiste kohta, ja muud tüüpi liikumisi, näiteks
teaduslikel eesmärkidel liikumisega seotud erinõudeid või erandeid.
(114)   Selleks et tagada võimalus
erieeskirjade kehtestamiseks selliste liikumiste kohta, mille puhul
liikumiseeskirjad ei ole piisavad või asjakohased teatava taudi levimise
piiramiseks, tuleks komisjonile anda rakendusvolitused liikumist käsitlevate
erieeskirjade kehtestamiseks piiratud ajavahemikuks.
(115)   Peetavad maismaaloomad, keda
liikmesriikide vahel veetakse, peavad vastama kõnealuste liikumiste kohta
kehtestatud nõuetele. Kui suurema majandusliku tähtsusega liigi puhul esineb
terviserisk, peab selle liigiga olema kaasas pädeva asutuse poolt välja antud
veterinaarsertifikaat.
(116)   Tehniliste, praktiliste ja
rahaliste võimaluste piires tuleks tehnoloogia arengut kasutada ära ettevõtjate
ja pädeva asutuse halduskoormuse vähendamiseks seoses veterinaarsertifikaatide
väljastamise ja teavitamisega, kasutades asjakohast teavitamise tehnoloogiat,
et asendada paberkandjatel dokumente ja hõlbustada teavitamismenetlust ja rakendada
neid võimalikult paljudel eesmärkidel.
(117)   Kui pädeva asutuse poolt välja
antud veterinaarsertifikaati ei nõuta, peaks loomi teise liikmesriiki vedav
ettevõtja andma välja ettevõtja deklaratsiooni, kus kinnitatakse, et loomad
vastavad käesolevas määruses kehtestatud liikumisnõuetele.
(118)   Selleks et tagada käesoleva
määruse põhjendustes 115, 116 ja 117 esitatud eesmärkide saavutamine, tuleks
komisjonile kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 delegeerida
õigus võtta vastu akte, mis käsitlevad eeskirju veterinaarsertifikaadi sisu,
teavitamiskohustuse, ja veterinaarsertifikaatide väljaandmise erandite kohta,
veterinaarsertifikaatide väljaandmise erieeskirju ja veterinaararstide
kohustust teostada enne veterinaarsertifikaadi allkirjastamist asjakohased
kontrollid.
(119)   Loomade ja loomse
paljundusmaterjali liikmesriikide vahelisest liikumisest ja mõnedel juhtudel ka
liikmesriigi sisesest liikumisest teavitamine on väga oluline nende loomade ja
loomse paljundusmaterjali jälgitavuse tagamiseks, kui nende liikumistega võib
kaasneda loomade nakkushaiguste levimise risk. Seetõttu tuleb nendest
liikumistest teavitada ja need liikumised registreerida. Selleks eesmärgiks
tuleks kasutada süsteemi IMSOC, mis on kehtestatud ametlikku kontrolli ja teisi
ametlikke toiminguid, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide,
loomatervist ja loomade heaolu, taimetervist ja taimset paljundusmaterjali ja
taimekaitsevahendeid käsitlevate eeskirjade kohaldamise tagamiseks ja määruste
(EÜ) nr 999/2001, 1829/2003, 1831/2003, 1/2005, 396/2005, 834/2007, 1099/2009,
1069/2009, 1107/2009, määruste (EL) nr 1151/2012, [….]/2013 ja direktiivide
98/58/EÜ, 1999/74/EÜ, 2007/43/EÜ, 2008/119/EÜ, 2008/120/EÜ ja 2009/128/EÜ
muutmiseks koostatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr xxx/xxx
(ametliku kontrolli määrus) [Väljaannete talitus][32]
artikli 130 lõikes 1.
(120)   Selleks et tagada ühetaolised
tingimused käesolevas määruses kehtestatud veterinaarsertifikaatide
väljaandmist ja liikumisest teavitamist käsitlevate eeskirjade rakendamiseks,
tuleks komisjonile anda rakendusvolitused, et ta saaks kehtestada eeskirjad
veterinaarsertifikaatide näidiste, ettevõtjate deklaratsioonide, maismaa- ja
veeloomade, loomse paljundusmaterjali ja vajaduse korral ka loomsete saaduste
liikumisest teavitamise viiside ja tähtaegade kohta.
(121)   Lemmikloomade liikumise
eripäraga kaasneb loomatervise risk, mis erineb märkimisväärselt teiste
peetavate loomade liikumisega seotud riskidest. Seetõttu tuleks käesolevas
määruses kehtestada sellist liikumist käsitlevad erieeskirjad. Tagamaks, et
lemmikloomad ei kujuta endast märkimisväärset riski loomade nakkushaiguste
levimiseks, tuleks komisjonile kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu
artikliga 290 delegeerida õigus võtta vastu akte seoses nimetatud loomade
liikumisega. Et tagada ühetaolised tingimused käesolevas määruses kehtestatud
lemmikloomade liikumisega seotud loomatervise nõuete rakendamiseks, tuleks
komisjonile anda rakendusvolitused, et ta saaks kehtestada eeskirjad kõnealuse
liikumise puhul rakendatavate taudiennetus- ja tõrje meetmete kohta.
(122)   Metsloomadega võib erinevatel
põhjustel kaasneda risk loomade ja inimeste tervisele, näiteks siis, kui neid
viiakse ettevõtetesse või ühest elukeskkonnast teise keskkonda. Et ennetada loomade
nakkushaiguste levimist, võib nende loomade liikumise puhul osutuda vajalikuks
rakendada asjakohaseid ennetusmeetmeid. Tagamaks, et metsloomad ei kujuta
endast märkimisväärset riski loomade nakkushaiguste levimiseks, tuleks
komisjonile kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 delegeerida
õigus võtta vastu akte, mis käsitlevad maismaaloomadest metsloomade liikumisega
seotud täiendavaid nõudeid.
(123)   Loomse paljundusmaterjaliga
seoses võib esineda sarnane risk, st selle kaudu võivad elusloomadele üle
kanduda loomade nakkushaigused. Peale selle on loomse paljundusmaterjali
tootmises erijooni, mis on seotud aretusloomadele esitatavate kõrgete
tervisenõuetega ja mis eeldavad doonorloomade suhtes kohaldatavaid rangemaid
või spetsiifilisemaid loomatervise nõudeid. Et tagada loomse paljundusmaterjali
ohutu liikumine, selle paljundusmaterjali puhul eeldatavad kõrged
tervisestandardid ja võtta arvesse mõningaid eriotstarbelisi kasutusviise,
tuleks komisjonile kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290
delegeerida õigus võtta vastu akte, mis käsitlevad üksikasjalikke nõudeid
teatavate loomaliikide loomse paljundusmaterjali liikumise kohta, erinõudeid,
näiteks nimetatud paljundusmaterjali liikumine teaduslikel eesmärkidel ja
erandeid veterinaarsertifikaatide väljaandmise kohustusest.
(124)   Loomsete saadustega võib
kaasneda loomahaiguste levimise risk. Liidu õigusaktides loomsete saaduste
kohta kehtestatud toiduohutusnõuded tagavad hea hügieenitava järgimise ja
vähendavad kõnealuste toodetega seotud loomatervise riske. Mõnedel juhtudel
tuleks käesolevas määruses siiski kehtestada loomatervise erimeetmed, näiteks
tauditõrje ja erakorralised meetmed tagamaks, et loomsete saaduste kaudu ei
kanduks edasi loomataudid. Et tagada kõnealustel juhtudel loomsete saaduste
ohutu liikumine, tuleks komisjonile kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu
artikliga 290 delegeerida õigus võtta vastu akte, mis käsitlevad üksikasjalikke
eeskirju loomsete saaduste liikumise kohta seoses rakendatud tauditõrjemeetmete
ja veterinaarsertifikaatide väljaandmise kohustuse kohta ja erandid nimetatud
eeskirjadest, kui seda võimaldavad kõnealuse liikumisega seotud risk ja
riskivähendusmeetmed.
(125)   Kui liikmesriigid rakendavad
riiklikke meetmeid seoses loomade ja loomse paljundusmaterjali liikumisega või
otsustavad rakendada riiklikke meetmeid muude kui loetletud taudide hulka
kuuluvate loomade nakkushaiguste mõju piiramiseks oma territooriumil, ei tohi
need meetmed sattuda vastuollu liidu õigusaktides siseturu kohta kehtestatud
eeskirjadega. Seetõttu on asjakohane kehtestada kõnealuste riiklike meetmete
kohta raamistik ja tagada, et neid rakendataks liidu õigusaktides lubatud
ulatuses.
(126)   Vesiviljelusettevõtete
registreerimine ja heakskiitmine on vajalik selleks, et pädevad asutused
saaksid teostada piisavat jälgimist ja ennetada, tõrjuda ja likvideerida
loomade nakkushaigusi. Direktiivis 2006/88/EÜ nõutakse kõikide veeloomi
liigutavate ettevõtete registreerimist. Nimetatud heakskiitmise süsteem tuleks
käesoleva määrusega säilitada, sõltumata asjaolust, et mõnes ELi ametlikus
keeles kasutatakse käesoleva määruse kohase heakskiitmise süsteemi kohta
erinevaid termineid võrreldes direktiiviga 2006/88/EÜ.
(127)   Nende vesiviljelusloomade
tapmine ja töötlemine, kelle suhtes kohaldatakse tauditõrjemeetmeid, võib
levitada loomade nakkushaigusi, näiteks töötlemisettevõtetest pärit patogeene
sisaldava heitvee väljutamise tagajärjel. Sellepärast on vaja anda heakskiit
nendele töötlemisettevõtetele, kes rakendavad nimetatud tapmisel ja töötlemisel
riskivähendusmeetmeid. Seetõttu tuleks käesolevas määruses sätestada
tauditõrjet tegevate veeandide ettevõtete heakskiitmine.
(128)   Et registreeritud ja
heakskiidetud ettevõtteid käsitleva ajakohane teave oleks avalikkusele
kättesaadav, peaks pädev asutus sellise registrit looma ja seda pidama.
Komisjonile tuleks delegeerida kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu
artikliga 290 volitused võtta vastu akte, mis käsitlevad vesiviljelusettevõtete
registrisse lisatavat teavet ja vesiviljelusettevõtete ja vedajate registri
pidamise nõudeid.
(129)   Et tagada ühetaolised
tingimused käesolevas määruses kehtestatud vesiviljelusettevõtete ja
tauditõrjet tegevate veeandide ettevõtete registreerimist ja heakskiitmist ja
registripidamist ja registreid käsitlevate eeskirjade rakendamise kohta, tuleks
komisjonile anda rakendusvolitused kehtestada eeskirjad teabega seotud
kohustuste, erandite ja teiste rakenduseeskirjade kohta ning registrite ja
dokumentide vormide ja tegevusspetsifikatsioonide kohta.
(130)   Kuna enamikel juhtudel ei ole
võimalik veeloomi üksikult identifitseerida, on vesiviljelusettevõtetes,
tauditõrjet tegevates veeandide ettevõtetes ja vedajate poolt teostatav
registripidamine oluline vahend veeloomade jälgitavuse tagamiseks. Registripidamine
on oluline ka ettevõtete terviseolukorra jälgimisel.
(131)   Sarnaselt maismaaloomadega on
vaja kehtestada kooskõlastatud eeskirjad veeloomade liikumise kohta, sealhulgas
veterinaarsertifikaatide väljaandmise ja liikumisest teavitamise kohta.
(132)   Direktiivis 2006/88/EÜ on
kehtestatud eeskirjad veeloomade liikumise kohta, mida kohaldatakse
võrdväärselt nii liikmesriikide vahelise ja sisese liikumise suhtes. Veeloomade
liikumist käsitlevate eeskirjade puhul on määrava tähtsusega asjaoluks
sihtkohaks oleva liikmesriigi, tsoonide või bioturvarühmikute tervisestaatus
loetletud taudide osas.
(133)   Samasugune süsteem tuleks
sätestada ka käesolevas määruses. Seda süsteemi tuleks siiski natuke kohandada
ja paindlikumaks muuta, et julgustada liikmesriike tõhustama oma
veeloomapopulatsioonide tervisestaatust.
(134)   Selleks et tagada veeloomade
liikumise kontroll, tuleks komisjonile kooskõlas Euroopa Liidu toimimise
lepingu artikliga 290 delegeerida õigus võtta vastu akte, mis käsitlevad
tauditõrjemeetmeid, mida kohaldatakse vedamise suhtes, teatavate veeloomade
kategooriate erinevatel eesmärkidel liikumist käsitlevaid erieeskirju,
erinõudeid või erandeid seoses teatavat tüüpi liikumisega, näiteks liikumine
teaduslikel eesmärkidel, ja täiendavaid nõudeid looduslike veeloomade liikumise
kohta.
(135)   Selleks et tagada võimalus
ajutiste erandite ja erinõuete kehtestamiseks selliste veeloomade liikumiste
kohta, mille puhul käesolevas määruses kehtestatud liikumiseeskirjad ei ole
piisavad või asjakohased teatava loetletud taudi levimise piiramiseks, tuleks
komisjonile anda rakendusvolitused liikumist käsitlevate erieeskirjade või
erandite kehtestamiseks piiratud ajavahemikuks.
(136)   Vesiviljelustootmine liidus on
liikide ja tootmissüsteemide osas väga mitmekesine ja selle mitmekesisus aina
suureneb. See võib tähendada, et liikmesriikide tasandil tuleks rakendada
riiklikke meetmeid seoses muude kui käesoleva määruse kohaselt loetletud
taudideks peetavate taudidega. Sellised riiklikud meetmed peaksid olema
põhjendatud, vajalikud ja proportsionaalsed saavutatavate eesmärkidega. Lisaks
ei tohi need meetmed mõjutada liikmesriikide vahelist liikumist, välja arvatud
siis, kui see on vajalik taudi sissetoomise või taudi levimise tõkestamiseks.
Liikmesriikide vahelist kaubandust mõjutavad riiklikud meetmed tuleks heaks
kiita ja regulaarselt läbi vaadata liidu tasandil.
(137)   Loetletud taudid hõlmavad
praegu väga piiratud ulatuses muid liike kui käesolevas määruses maismaa- või
veeloomadena määratletud loomaliike, näiteks roomajad, kahepaiksed, putukad ja
teised. Seetõttu ei ole asjakohane nõuda, et kõiki käesoleva määruse sätteid
peaks kohaldama nimetatud loomade suhtes. Ent kui loetelusse kantakse muu liigi
kui maismaa- ja veeloomaliigiga seotud taud, tuleks selle liigi suhtes kohaldada
käesolevas määruses kehtestatud asjakohaseid loomatervise nõudeid, et tagada
nõuetekohaste ja proportsionaalsete taudiennetus- ja –tõrjemeetmete
rakendamine.
(138)   Selleks et tagada võimalus
kehtestada liikumiseeskirjad nende loomade kohta, keda käesoleva määruse
kohaselt ei liigitata maismaa- või veeloomade hulka, ja nende loomse
paljundusmaterjali ja loomsete saaduste kohta, kui asjakohane risk seda nõuab,
tuleks komisjonile kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290
delegeerida õigus võtta vastu akte, mis käsitlevad ettevõtete registreerimist
ja heakskiitmist, registripidamist ja registreid, identifitseerimist,
registreerimist, jälgitavust ja liikumist käsitlevaid nõudeid,
veterinaarsertifikaatide väljaandmist ja ettevõtjate deklaratsioone ja
kõnealuste liikidesse kuuluvate loomade, loomse paljundusmaterjali ja loomsete
saaduste liikumisest teavitamise kohustust.
(139)   Selleks et vajaduse korral
tagada ühetaolised tingimused loomatervise nõuete rakendamiseks nimetatud muude
loomaliikide ja nende loomse paljundusmaterjali ja loomsete saaduste kohta,
tuleks komisjonile anda rakendusvolitused neid nõudeid käsitlevate
üksikasjalike eeskirjade kehtestamiseks.
(140)   Selleks et vältida loetletud
taudide ja esilekerkivate taudide sissetoomist liitu, peavad olema kehtestatud
tõhusad eeskirjad, mis käsitlevad selliste loomade, loomse paljundusmaterjali
ja loomsete saaduste sissetoomist liitu, mille kaudu nimetatud taudid võivad
edasi kanduda.
(141)   Loomade ja toodete liitu
sissetoomist käsitlevad nõuded peaksid olema kooskõlas samasse kategooriasse ja
liiki kuuluvate ja samaks kasutuseks kavandatud loomade ja toodete liidusisest
liikumist käsitlevate nõuetega.
(142)   Tagamaks, et kolmandatest
riikidest või territooriumidelt pärit loomad, loomne paljundusmaterjal ja
loomsed saadused vastaksid loomatervise nõuetele, mis pakuvad samaväärseid
tagatisi kui liidu õigusaktides kehtestatud tagatised, on oluline, et liitu
eksportivate kolmandate riikide või territooriumide pädevad asutused kohaldaksid
nende suhtes nõuetekohaseid kontrolle. Vajaduse korral tuleks päritolukohaks
oleva kolmanda riigi või territooriumi tervisestaatust kontrollida enne nimetatud
loomade, loomse paljundusmaterjali ja loomsete saaduste sissetoomise lubamist.
Seega peaks andma loa loomi ja tooteid liitu eksportida ainult sellistele
kolmandatele riikidele ja territooriumidele, kes tõendavad, et nad vastavad
kõnealuste loomade ja toodete sissetoomiseks vajalikke loomatervise
standarditele, ja ainult siis võib need riigid või territooriumid loetelusse
kanda.
(143)   Enne käesoleva määruse
vastuvõtmise kuupäeva vastu võetud liidu õigusaktides ei ole mõnede loomade,
loomse paljundusmaterjali ja loomsete saaduste liikide ja kategooriate kohta
kehtestatud liidu loetelusid kolmandatest riikidest ja territooriumidest, kust
on lubatud liitu sisse tuua nimetatud loomi, loomset paljundusmaterjali ja
loomseid saadusi. Sellisel juhul ja kuni käesoleva määruse kohaste eeskirjade
vastuvõtmiseni tuleks liikmesriikidele anda luba otsustada, millistest riikidest
ja territooriumidelt nad lubavad kõnealuseid loomi, loomset paljundusmaterjali
ka loomseid saadusi oma territooriumile tuua. Selle otsuse tegemisel peaksid
liikmesriigid võtma arvesse käesolevas määruses kehtestatud kriteeriume
kolmandaid riike ja territooriume käsitlevate liidu loetelude kohta.
(144)   Tagamaks, et käesolevas
määruses sätestatud liitu sissetoomisega seotud loomatervise nõudeid täidetakse
ja need vastavad Maailma Loomatervishoiu Organisatsiooni (OIE) loomatervise
eeskirjadele, peab kõikide liitu sisenevate loomade, loomse paljundusmaterjali
ja loomsete saadustega olema kaasas kolmanda riigi või territooriumi pädeva
asutuse poolt välja antud veterinaarsertifikaat, kus kinnitatakse kõikide liitu
sisenemiseks vajalike loomatervise nõuete täitmist. Sellest nõudest võib siiski
lubada erandeid selliste kaupade puhul, millega kaasneb vähene loomatervise
risk.
(145)   Veterinaarsertifikaate võib
kasutada ka iseseisvalt, ent liidu tasandil nõutakse sertifikaatide
väljaandmist sageli muudel eesmärkidel, näiteks selleks, et tõendada vastavust
loomade või toodetega seotud inimeste tervist või loomade heaolu käsitlevatele
nõuetele. Seda tuleb arvesse võtta. Et vähendada halduskoormust ja –kulusid,
peaks samuti lubama, et need veterinaarsertifikaadid võivad sisaldada muudes
liidu toidu- ja söödaohutust käsitlevates õigusaktides nõutavat teavet.
(146)   Taudid võivad levida ka muul
viisil kui loomade, loomse paljundusmaterjali, loomsete saaduste, loomsete
kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete kaudu. Taud võib edasi kanduda näiteks
sõidukite, veoks kasutatavate mahutite, heina, õlgede, taimsete saaduste,
materjalide ja seadmete kaudu, mis on kokku puutunud nakatunud loomadega.
Vajaduse korral tuleks võtta meetmeid, et vältida taudi edasikandumist
nimetatud nakatumisteede kaudu.
(147)   Selleks et tagada piisavalt
üksikasjalikud liitu sisenemise nõuded, tuleks komisjonile kooskõlas Euroopa
Liidu toimimise lepingu artikliga 290 delegeerida õigus võtta vastu akte, et
täiendada ja muuta kolmandate riikide ja territooriumide loetellu kandmise
kriteeriume, sellesse loetellu kandmise ajutist peatamist või tühistamist
käsitlevaid kriteeriume, täiendada kolmandate riikide ja territooriumide
ettevõtete heakskiitmist ja erandeid käsitlevaid eeskirju, loomatervise nõudeid
kolmandatest riikidest ja territooriumidelt pärit saadetiste liitu sisenemise
kohta, veterinaarsertifikaatide sisu ja loomatervise nõudeid tauditekitajate,
muude materjalide, transpordivahendite ja seadmete kohta, mille kaudu
loomataudid võivad edasi kanduda.
(148)   Selleks et tagada ühetaolised
tingimused loomade, loomse paljundusmaterjali ja loomsete saaduste saadetiste
liitu sisenemist käsitlevate loomatervise nõuete rakendamiseks, tuleks
komisjonile anda rakendusvolitused, et ta saaks kehtestada eeskirjad, mis
käsitlevad muu hulgas loetelu kolmandatest riikidest ja territooriumidest, kust
on lubatud liitu tuua loomi, loomset paljundusmaterjali ja loomseid saadusi, ja
veterinaarsertifikaate.
(149)   Varasemad kogemused on
näidanud, et kui raske taudi puhang esineb liikmesriikides või kolmandates
riikides või territooriumidel, kust loomad või tooted liitu sisenevad, siis
peab viivitamatult rakendama taudiennetuse ja tauditõrje meetmeid, et piirata
taudi sissetoomist ja levimist. Sellise hädaolukorraga võivad olla seotud
loetletud taudid, esilekerkivad taudid või muud loomatervisega seotud ohud.
Selles kontekstis tuleks teha selgeks, milliseid käesolevas määruses sätestatud
taudiennetuse ja tauditõrje meetmeid võib rakendada loetletud või esilekerkiva
taudi või ohu esinemise korral. Kõikidel kõnealustel juhtudel on väga tähtis,
et meetmeid rakendataks väikese etteteatamisega ja viivitamatult. Kuna sellised
meetmed võivad piirata liidusisest ja liitu suunatud liikumist, tuleks neid
rakendada liidu tasandil, kui vähegi võimalik.
(150)   Selleks et tagada tõhus ja
kiire reageerimine esilekerkivatele riskidele, tuleks komisjonile anda
rakendusvolitused erakorraliste meetmete kehtestamiseks.
(151)   Komisjon peaks vastu võtma
viivitamatult kohaldatavad rakendusaktid nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel,
mis on muu hulgas seotud taudide ja liikide loetellu kandmisega, loetletud
taudidega, mille suhtes kohaldatakse taudiennetuse ja –tõrje meetmeid, liidu
antigeenide, vaktsiinide ja diagnostikareaktiivide pankadega seotud ladustamise,
tarnimised, säilitamise, varustamise, kohaletoimetamise ja teiste toimingutega,
tauditõrje erimeetmete ja piiratud ajavahemikuks kehtestatavate erandite
sätestamisega, maismaa- ja veeloomade liikumise erieeskirjade piiratud
ajavahemikuks kehtestamisega, erakorraliste meetmetega ja kolmandate riikide ja
territooriumide loetellu kandmisega liitu sisenemise osas.
(152)   Käesolevas määruses
sätestatakse üldised ja erinõuded loomade nakkushaiguste ennetamise ja tõrje
kohta ja tagatakse kooskõlastatud lähenemisviis loomatervisele kogu liidus.
Mõnes valdkonnas, näiteks loomatervise, teavitamise, seire, registreerimise ja
heakskiitmise või jälgitavusega seotud üldise vastutuse puhul, peaks
liikmesriikidele andma võimaluse täiendavate või rangemate riiklike meetmete
kohaldamiseks või neid selles osas julgustada. Kõnealuseid riiklikke meetmeid
tuleks lubada ainult siis, kui need ei mõjuta käesolevas määruses kehtestatud
eesmärkide täitmist, ja kui need ei ole vastuolus käesolevas määruses
sätestatud eeskirjadega ja eeldusel, et need ei takista loomade ja toodete
liikmesriikide vahelist liikumist, välja arvatud siis, kui see on vajalik taudi
sissetoomise või taudi levimise tõkestamiseks.
(153)   Põhjenduses 152 nimetatud
riiklike meetmete suhtes peaks kohaldama lihtsustatud teavitamismenetlust, et
vähendada halduskoormust. Kogemused on näidanud, et Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivis 98/34/EÜ (millega nähakse ette
tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest
teatamise kord)[33] kehtestatud üldine
teavitamise kord on osutunud tähtsaks vahendiks riiklike tehniliste normide
haldamisel ja parandamisel, pidades silmas suuremat läbipaistvust, loetavust ja
tõhusust kooskõlastamata või osaliselt kooskõlastatud valdkondades. Seega on
asjakohane nõuda nimetatud direktiivis 98/34/EÜ kehtestatud üldise teavitamise
korra kohaldamist.
(154)   Praegu on liidu loomatervise
eeskirjad kehtestatud järgmistes Euroopa Parlamendi ja nõukogu õigusaktides ja
nende kohaselt vastuvõetud komisjoni aktides:
–
nõukogu 26. juuni 1964. aasta direktiiv 64/432/EMÜ
ühendusesisest veiste ja sigadega kauplemist mõjutavate loomatervishoiu
probleemide kohta,[34]
–
nõukogu 17. mai 1977. aasta direktiiv 77/391/EMÜ,
millega kehtestatakse ühenduse meetmed veiste brutselloosi, tuberkuloosi ja
leukoosi tõrjeks,[35]
–
nõukogu 13. detsembri 1977. aasta direktiiv
78/52/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse nõuded veiste brutselloosi,
tuberkuloosi ja enzootilise leukoosi kiirendatud riiklike tõrjeplaanide kohta,[36]

–
nõukogu 14. juuni 1988. aasta direktiiv 88/407/EMÜ,
millega sätestatakse koduveiste sügavkülmutatud sperma ühendusesisese
kaubanduse ja impordi korral kohaldatavad loomatervishoiu nõuded,[37]

–
nõukogu 11. novembri 1980. aasta direktiiv
80/1095/EMÜ, millega sätestatakse tingimused, mille eesmärgiks on muuta
ühenduse territoorium vabaks ja hoida ühenduse territoorium vaba sigade
katkust,[38]
–
Nõukogu 21. detsembri 1982. aasta direktiiv
82/894/EMÜ, ühendusesisese loomahaigustest teatamise kohta,[39]

–
nõukogu 25. septembri 1989. aasta direktiiv
89/556/EMÜ loomatervishoiu nõuete kohta, millega reguleeritakse koduveiste
embrüote ühendusesisest kaubandust ja kolmandatest riikidest importimist,[40]

–
nõukogu 26. juuni 1990. aasta direktiiv 90/429/EMÜ,
millega sätestatakse kodusigade sperma ühendusesisese kaubanduse ja impordi
korral kohaldatavad loomatervishoiu nõuded,[41]
–
nõukogu 28. jaanuari 1991. aasta direktiiv
91/68/EMÜ lammaste ja kitsede ühendusesisest kaubandust reguleerivate
loomatervishoiu nõuete kohta,[42]
–
nõukogu 11. detsembri 1991. aasta otsus 91/666/EMÜ,
millega luuakse suu- ja sõrataudi vaktsiinide ühenduse varud,[43]

–
nõukogu 29. aprilli 1992. aasta direktiiv
92/35/EMÜ, milles sätestatakse hobuste aafrika katku kontrollieeskirjad ja
tõrjemeetmed,[44]
–
nõukogu 13. juuli 1992. aasta direktiiv 92/65/EMÜ,
milles sätestatakse loomatervishoiu nõuded ühendusesiseseks kauplemiseks
loomade, sperma, munarakkude ja embrüotega, mille suhtes ei kohaldata
direktiivi 90/425/EMÜ A (I) lisas osutatud ühenduse erieeskirjades sätestatud
loomatervishoiu nõudeid, ning nende impordiks ühendusse,[45]

–
nõukogu 14. juuli 1992. aasta direktiiv
92/66/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse meetmed Newcastle’i haiguse tõrjeks,[46]

–
nõukogu 17. detsembri 1992. aasta direktiiv
92/118/EMÜ, millega sätestatakse selliste toodete ühendusesisest kaubandust ja
ühendusse importimist reguleerivad loomade ja inimeste tervishoiunõuded, mille
suhtes ei kohaldata direktiivi 89/662/EMÜ A lisa I peatükis ja patogeenide
puhul direktiivis 90/425/EMÜ osutatud ühenduse erieeskirjades sätestatud
nõudeid,[47]
–
nõukogu 17. detsembri 1992. aasta direktiiv
92/119/EMÜ, millega seatakse sisse üldised ühenduse meetmed teatavate
loomahaiguste tõrjeks ja konkreetsed meetmed seoses sigade vesikulaarhaigusega,[48]

–
nõukogu 22. juuni 1995. aasta otsus 95/410/EÜ,
milles sätestatakse Soome ja Rootsi saadetavate tapalindude päritoluettevõttes
võetavate proovide alusel tehtava mikrobioloogilise uurimise eeskirjad,[49]
–
nõukogu 20. novembri 2000. aasta direktiiv
2000/75/EÜ, millega kehtestatakse erisätted lammaste katarraalse palaviku
tõrjeks ja likvideerimiseks,[50]
–
nõukogu 20. märtsi 2000. aasta otsus
2000/258/EÜ, millega määratakse eriinstituut, mis vastutab marutaudi vastaste
vaktsiinide tõhusust kontrollivate seroloogiliste testide standardiseerimiseks
vajalike kriteeriumide kehtestamise eest,[51]
–
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuli 2000.
aasta määrus (EÜ) nr 1760/2000 veiste identifitseerimise ja
registreerimise süsteemi loomise, veiseliha ja veiselihatoodete märgistamise
ning nõukogu määruse (EÜ) nr 820/97 kehtetuks tunnistamise kohta,[52]

–
nõukogu 23. oktoobri 2001. aasta direktiiv
2001/89/EÜ ühenduse meetmete kohta sigade klassikalise katku tõrjeks,[53]

–
nõukogu 27. juuni 2002. aasta direktiiv 2002/60/EÜ,
millega kehtestatakse erisätted sigade aafrika katku tõrjeks ja muudetakse
direktiivi 92/119/EMÜ seoses Tescheni haiguse ja sigade aafrika katkuga,[54]

–
nõukogu 16. detsembri 2002. aasta direktiiv
2002/99/EÜ, milles sätestatakse inimtoiduks ettenähtud loomsete saaduste
tootmist, töötlemist, turustamist ja ühendusse toomist reguleerivad
loomatervishoiueeskirjad,[55]
–
nõukogu 29. septembri 2003. aasta direktiiv
2003/85/EÜ ühenduse meetmete kohta suu- ja sõrataudi tõrjeks, millega
tunnistatakse kehtetuks direktiiv 85/511/EMÜ ja otsused 89/531/EMÜ ja
91/665/EMÜ ning muudetakse direktiivi 92/46/EMÜ,[56]

–
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr
[XXX/XXXX lemmikloomade mittekaubandusliku liikumise kohta ja millega
tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 998/2003 [Väljaannete talitusele],[57]

–
nõukogu 17. detsembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr
21/2004, millega kehtestatakse lammaste ja kitsede identifitseerimise ja
registreerimise süsteem ja muudetakse määrust (EÜ) nr 1782/2003 ning direktiive
92/102/EMÜ ja 64/432/EMÜ,[58]
–
nõukogu 26. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/68/EÜ,
millega kehtestatakse loomatervishoiu eeskirjad teatavate elusate kabiloomade
impordile ühendusse ja transiidile ühenduse kaudu, muudetakse direktiive
90/426/EMÜ ja 92/65/EMÜ ja tunnistatakse kehtetuks direktiiv 72/462/EMÜ,[59]

–
nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiiv 2009/156/EÜ
hobuslaste liikumist ja kolmandatest riikidest importimist reguleerivate
loomatervishoiunõuete kohta,[60]
–
nõukogu 20. detsembri 2005. aasta direktiiv
2005/94/EÜ linnugripi tõrjet käsitlevate ühenduse meetmete ning direktiivi
92/40/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta,[61]
–
nõukogu 24. oktoobri 2006. aasta direktiiv
2006/88/EÜ vesiviljelusloomade ja vesiviljelustoodete loomatervishoiunõuete
ning teatavate veeloomadel esinevate taudide ennetamise ja tõrje kohta,[62]

–
nõukogu 15. juuli 2008. aasta direktiiv 2008/71/EÜ
sigade identifitseerimise ja registreerimise kohta (direktiivi 92/102/EMÜ
kodifitseeritud versioon),[63]
–
nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiiv
2009/158/EÜ kodulindude ja haudemunade ühendusesisest kaubandust ning
kolmandatest riikidest importimist reguleerivate loomatervishoiunõuete kohta[64].

(155)   Põhjenduses 154 nimetatud
õigusaktides kehtestatud eeskirjad asendatakse käesoleva määrusega ja selle
määruse kohaselt vastuvõetavate komisjoni aktidega. Seetõttu tuleks kõnealused
õigusaktid tühistada. Õigusselguse tagamiseks ja õiguslünga vältimiseks peaks
nimetatud tühistamine jõustuma pärast seda, kui asjakohased delegeeritud aktid
ja rakendusaktid on käesoleva määruse kohaselt vastu võetud. Selleks on vaja
komisjonile anda volitused määrata kindlaks kuupäevad, millal nimetatud
õigusaktide tühistamine jõustub.
(156)   Järgmised loomatervise
valdkonda käsitlevad nõukogu aktid on aegunud ja need tuleks liidu õigusaktide
selguse huvides selgesõnaliselt tühistada: nõukogu 25. juuli 1978. aasta otsus
78/642/EMÜ (tervisekaitse meetmete kohta Botswana Vabariigis),[65]
nõukogu 24. jaanuari 1979. aasta direktiiv 79/110/EMÜ (millega lubatakse
Itaalia Vabariigil lükata edasi kariloomade brutselloosi ja tuberkuloosi
kiirendatud likvideerimist käsitlevatest riiklikest kavadest teavitamine ja
nende kavade rakendamine),[66] nõukogu 1. jaanuari
1981. aasta direktiiv 81/6/EMÜ (millega lubatakse Kreeka Vabariigil teavitada
kariloomade brutselloosi ja tuberkuloosi kiirendatud likvideerimist
käsitlevatest riiklikest kavades ja need kavad rakendada),[67]
nõukogu 24. juuli 1989. aasta otsus 89/455/EMÜ (millega seatakse sisse ühenduse
meetmed, et käivitada marutauditõrje pilootprojektid, pidades silmas selle
haiguse likvideerimist ja profülaktikat),[68] nõukogu 26.
juuni 1990. aasta direktiiv 90/423/EMÜ (millega muudetakse direktiivi
85/511/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse meetmed suu- ja sõrataudi tõrjeks),[69]
nõukogu 13. detsembri 1990. aasta otsus 90/678/EMÜ (millega tunnistatakse
teatavad ühenduse territooriumi osad kas ametlikult vabaks sigade katkust või
sigade katkust vabaks)[70].
(157)   Käesoleva määruse nõudeid ei
tohiks kohaldada enne, kui kohaldatakse kõiki delegeeritud ja rakendusakte,
mille komisjon peab käesoleva määruse alusel vastu võtma. On asjakohane jätta
vähemalt 36 kuud käesoleva määruse jõustumise ja uute eeskirjade kohaldamise
vahele, et anda asjaomastele ettevõtjatele aega kohanemiseks.
(158)   Selleks et tagada õiguskindlus
loomade identifitseerimise ja registreerimise eeskirjade kohaldamise, teatavate
zoonooside puhul rakendatavate tauditõrjemeetmete ja lemmikloomade
mittekaubandusliku liikumise osas, tuleks komisjonile kooskõlas Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikliga 290 delegeerida õigus võtta vastu akte seoses
kuupäevaga, mil määrused (EÜ) nr 1760/2000, (EL) nr XXX/XXX [Ex-998/2003]
ja (EÜ) nr 21/2004 ja direktiivid 92/66/EMÜ, 2000/75/EÜ, 2001/89/EÜ,
2002/60/EÜ, 2003/85/EÜ, 2005/94/EÜ ja 2008/71/EÜ kaotavad kehtivuse.
(159)   Käesolevas määruses kehtestatud
rakendamisvolitusi tuleks kasutada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16.
veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse
eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli
mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[71].
(160)   On eriti oluline, et komisjon
viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone,
sealhulgas ekspertide tasandil. Komisjon peaks delegeeritud aktide
ettevalmistamisel ja koostamisel tagama, et asjakohased dokumendid edastatakse
Euroopa Parlamendile ja nõukogule samal ajal, õigeaegselt ja nõuetekohaselt.
(161)   Käesoleva määrusega ei tohi
tekitada ebaproportsionaalselt suurt halduskoormust või majanduslikku mõju
väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele. Käesolevas määruses on vastavate
sidusrühmadega peetud konsultatsioonide põhjal võetud arvesse väikeste ja
keskmise suurusega ettevõtete eriolukorda. Pidades silmas loomade ja inimeste
tervise kaitsega seotud üldisi poliitilisi eesmärke, ei ole kõnealuste
ettevõtete puhul kaalutud võimalust üldise erandi kehtestamiseks käesoleva
määruse nõuetest. Nendele ettevõtetele peaks siiski võimaldama mitmeid erandeid
erinevatest käesoleva määruse nõuetest, võttes arvesse seonduvaid riske.
(162)   Liikmesriikidel ei ole võimalik
nõuetekohaselt saavutada käesoleva määruse eesmärke – loomatervise eeskirjade
kehtestamine loomade, loomse paljundusmaterjali, loomsete saaduste, loomsete
kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete kohta selles ulatuses, mida ei kata
muudes liidu õigusaktides kehtestatud erieeskirjad, ja uu materjali kohta, mis
võib olla seotud loomade nakkushaiguste levimisega. Seetõttu on nimetatud
eesmärke tõhusam saavutada liidu tasandil ühtse ja kooskõlastatud loomatervist
käsitleva õigusraamistiku abil. Seepärast on käesolev määrus kooskõlas Euroopa
Liidu lepingu artikli 5 lõikes 3 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega.
Kooskõlas kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega ei lähe
käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I OSA
ÜLDEESKIRJAD
1. peatükk
Sisu, reguleerimisala ja mõisted
Artikkel 1
Reguleerimisese
1.           Käesoleva määrusega nähakse ette
loomadele või inimestele ülekanduvate loomataudide ennetamise ja tõrje
eeskirjad.
Eeskirjadega nähakse ette:
a)      Euroopa Liidus oluliseks peetavate
taudide prioriseerimine ja liigitamine ning loomatervishoiualane vastutus (I
osa);
b)      taudide varajane avastamine, taudidest
teatamine ja aruandmine, taudiseire, taudilikvideerimisprogrammid ja taudivaba
staatus (II osa);
c)      tauditeadlikkus, taudiks valmisolek ja
tauditõrje (III osa);
d)      ettevõtete ja vedajate registreerimine ja
heakskiitmine, loomade, loomse paljundusmaterjali ja loomsete saaduste partiide
liikumine ja jälgitavus liidus (IV osa);
e)      loomade, loomse paljundusmaterjali ja
loomsete saaduste partiide sisenemine liitu ja selliste partiide eksport
liidust (V osa);
f)       loomataudi puhkemisel rakendatavad
erakorralised meetmed (VI osa).
2.           Lõikes 1 osutatud eeskirjadega:
a)      tagatakse
i)        säästev põllumajandus- ja vesiviljelustootmine
liidus;
ii)       siseturu tulemuslik toimimine;
iii)      sellise keskkonnale kahjuliku mõju
vähendamine, mida põhjustavad
–
teatavad taudid,
–
taudide ennetuseks ja tõrjeks võetavad meetmed;
b)      võetakse arvesse
i)        loomatervise ja
–
rahvatervise,
–
keskkonna, samuti kliimamuutuse mõjude,
–
toidu- ja söödaohutuse,
–
loomade heaolu,
–
toiduga kindlustatuse vahelist seotust;
ii)       majanduslikke, sotsiaalseid,
kultuurilisi ja keskkonna-alaseid tagajärgi, mis tulenevad tauditõrje- ja
taudiennetusmeetmete kohaldamisest.
Artikkel 2
Käesoleva määruse reguleerimisala
1.           Käesolevat määrust kohaldatakse
järgmise suhtes:
(a)
peetavad ja metsloomad;
(b)
loomne paljundusmaterjal;
(c)
loomsed saadused;
(d)
loomsed kõrvalsaadused ja nendest saadud tooted
(ilma et see mõjutaks määruses (EÜ) nr 1069/2009 sätestatud eeskirjade
kohaldamist);
(e)
rajatised, transpordivahendid, seadmed ja kõik muud
võimalikud nakatumisteed ja materjalid, mis puutuvad kokku või võivad kokku
puutuda loomade või saadustega ja aidata kaasa loomade nakkushaiguste
levimisele.
2.           Käesolevat määrust kohaldatakse
loomade nakkushaiguste, sh zoonooside suhtes, ilma et see mõjutaks järgmistes
õigusaktides sätestatud eeskirjade kohaldamist:
a)      otsus nr 2119/98/EÜ;
b)      määrus (EÜ) nr 999/2001;
c)      direktiiv 2003/99/EÜ;
d)      määrus (EÜ) nr 2160/2003.
Artikkel 3
Registreerimist, heakskiitmist, jälgitavust ja liikumist käsitleva IV osa
reguleerimisala
1.           IV osa I jaotist kohaldatakse
järgmise suhtes:
a)      maismaaloomad ja loomad, kes ei ole
maismaaloomad, kuid võivad maismaaloomi tabandavaid taude üle kanda;
b)      maismaaloomadelt pärinev loomne
paljundusmaterjal;
c)      maismaaloomade saadused.
2.           IV osa II jaotist kohaldatakse
järgmise suhtes:
a)      veeloomad ja loomad, kes ei ole
veeloomad, kuid võivad veeloomi tabandavaid taude üle kanda;
b)      veeloomade saadused.
3.           IV osa III jaotist kohaldatakse
järgmise suhtes:
a)      muud kui artikli 4 lõike 1 punktis 4
määratletud maismaa- ja veeloomad;
b)      punktis a osutatud muude loomade loomne
paljundusmaterjal ja loomsed saadused.
4.           IV osa I jaotise 1. ja 3. peatükki
ning II jaotise 1. ja 2. peatükki ei kohaldata lemmikloomade suhtes.
Artikkel 4
Mõisted
1.           Käesolevas määruses kasutatakse
järgmisi mõisteid.
(1)
„loomad” – selgroogsed ja selgrootud loomad;
(2)
„maismaaloomad” – linnud, maismaaimetajad,
mesilased ja kimalased;
(3)
„veeloomad” – järgmistesse liikidesse kuuluvad
loomad kõigil oma eluetappidel, sh munad, sperma ja sugurakud:
i)        ülemklassi Agnatha ja
klassidesse Chondrichthyes, Sarcopterygii ja Actinopterygii
kuuluvad kalad;
ii)       hõimkonda Mollusca kuuluvad
veelimused;
iii)      alamhõimkonda Crustacea kuuluvad
koorikloomad;
(4)
„muud loomad” – muudest kui maismaa- või
veeloomadena määratletud liikidest loomad;
(5)
„peetavad loomad” – inimeste poolt peetavad loomad;
veeloomade korral on tegemist vesiviljelusloomadega;
(6)
„vesiviljelus” – veeloomade kasvatamine
tehnoloogiate abil, mis on välja töötatud kõnealuste loomade tootmiseks
suuremas ulatuses, kui võimaldab looduslik keskkond, kusjuures loomad kuuluvad
ühe või mitme füüsilise või juriidilise isiku vara hulka kõigi kasvatus- või
viljelusetappide jooksul kuni saagi kogumiseni (viimane kaasa arvatud); siia ei
kuulu selliste looduslike veeloomade kogumine või püük inimtoiduks, keda
seejärel hoitakse ajutiselt enne tapmist ilma toitmata;
(7)
„vesiviljelusloomad” – vesiviljeluse objektiks
olevad veeloomad;
(8)
„metsloomad” – muud kui peetavad loomad;
(9)
„kodulinnud” – linnud, keda kasvatatakse või
peetakse tehistingimustes
a)       järgmiste toodete saamiseks:
i)        liha;
ii)       toidumunad;
iii)      muud tooted;
b)      uluklinnuvarude taastootmiseks;
c)       punktis a osutatud tooteliikide
saamiseks kasutatavate lindude aretamiseks;
(10)
„tehistingimustes peetavad linnud” – linnud, kes ei
ole kodulinnud ja keda peetakse tehistingimustes mis tahes punktis 9 nimetamata
eesmärgil, sealhulgas etenduste, võiduajamiste, näituste, võistluste, aretamise
ja müügi eesmärgil;
(11)
„lemmikloom” – I lisas loetletud liiki kuuluv loom:
a)       keda peetakse kodumajapidamises või, kui
tegemist on veeloomadega, siis mittekaubanduslikus dekoratiivakvaariumis;
b)      kes on liikumise korral koos lemmikloomapidajaga
või lemmikloomapidaja nimel ja tema nõusolekul tegutseva füüsilise isikuga
mittekaubanduslikul eesmärgil ja kes jääb kõnealuse mittekaubandusliku
liikumise käigus lemmikloomapidaja või sellise isiku vastutusele;
(12)
„lemmikloomapidaja” – lemmiklooma pidav füüsiline
isik;
(13)
„mittekaubanduslik liikumine” – lemmikloomade mis
tahes liikumine, millel ei ole ei otsest ega kaudset rahalise tulu saamise ega
omandiõiguse üleandmise eesmärki;
(14)
„taud” – ühe või mitme loomadele või inimestele
ülekanduva tauditekitaja põhjustatud infektsiooni või infestatsiooni esinemine
loomadel koos kliiniliste või patoloogiliste nähtudega või ilma nendeta;
(15)
„loetletud taudid” – artikli 5 lõike 2 kohaselt
loetelusse kantud taudid;
(16)
„esilekerkiv taud” – muu kui loetletud taud, mis
võib vastata artikli 6 lõike 1 punktis a sätestatud loetletud taudide
kriteeriumidele järgmistel põhjustel:
a)       uus taud tekib olemasoleva tauditekitaja
arengu või muutumise tagajärjel;
b)      tuntud taud on levinud uude
geograafilisse piirkonda või uude populatsiooni; või
c)       senitundmatu tauditekitaja või taud
diagnoositakse esimest korda;
(17)
„taudiprofiil” – artikli 6 lõike 1 punktis a
nimetatud kriteeriumid taudi kohta;
(18)
„loetletud liigid” – artikli 7 lõike 2 kohaselt
loetelusse kantud loomaliigid või -liikide rühm; esilekerkivate taudide korral
loomaliigid või –liikide rühm, mis vastavad loetletud liikide suhtes artikli 7
lõikes 2 sätestatud kriteeriumidele;
(19)
„oht” – tauditekitaja loomas või tootes või looma
või toote seisund, millel võib olla kahjulik mõju inimeste või loomade
tervisele;
(20)
„risk” – loomade või inimeste tervisele avalduva
kahjuliku mõju esinemise tõenäosus ning selle bioloogiliste ja majanduslike
tagajärgede tõenäoline ulatus;
(21)
„bioturvalisus” – juhtimis- ja füüsiliste meetmete
kogum, mis on loodud, et vähendada:
a)       taudi sissetoomist loomapopulatsiooni,
selle arengut populatsiooni sees ja levimist sealt välja või
b)      taudi sissetoomist ettevõttesse, tsooni,
bioturvarühmikusse, veovahendisse või mistahes muusse rajatisse, hoonesse või
kohta, selle arenemist seal ja levimist sealt välja;
(22)
„ettevõtja” – füüsiline või juriidiline isik, kes
vastutab loomade või toodete eest, sh loomapidajad ja vedajad, kuid v.a
lemmikloomapidajad ja veterinaararstid;
(23)
„loomadega seotud töötaja” – füüsiline või
juriidiline isik, kes puutub töö tõttu kokku loomade või toodetega, v.a
ettevõtjad ja veterinaararstid;
(24)
„ettevõte” – mis tahes hoone, struktuur või
keskkond, kus loomi peetakse või loomset paljundusmaterjali hoitakse, v.a:
a)       kodumajapidamised, kus peetakse lemmikloomi;

b)      mittekaubanduslikud akvaariumid, kus
peetakse veeloomi;
c)       veterinaarpraksised või -kliinikud;
(25)
„loomne paljundusmaterjal” –
a)       kunstlikuks paljundamiseks ettenähtud
sperma, seemnerakud, munarakud ja embrüod;
b)      haudemunad;
(26)
„loomsed saadused” –
a)       loomset päritolu toit, sealhulgas mesi
ja veri;
b)      inimtoiduks ette nähtud kahepoolmelised
karploomad, okasnahksed, mantelloomad ja meriteod; ning
c)       muud kui punktis b osutatud loomad, kes
on ette nähtud ettevalmistamiseks eesmärgiga neid elusalt lõpptarbijale
tarnida;
(27)
„loomsed kõrvalsaadused” – loomade terved kehad või
nende osad, loomsed saadused või muud loomade saadused, mis ei ole ette nähtud
inimtoiduks, v.a loomne paljundusmaterjal;
(28)
„loomsetest kõrvalsaadustest saadud tooted” –
tooted, mis on saadud loomsete kõrvalsaaduste ühe või mitme töötlemise või
töötlusetapi tulemusena;
(29)
„tooted” –
a)       loomne paljundusmaterjal;
b)      loomsed saadused;
c)       loomsed kõrvalsaadused ja nendest saadud
tooted;
(30)
„ametlik kontroll” – määruse (EL) nr XXX/XXX [Väljaannete
talitusele – lisada number: ametliku kontrolli ja muude ametlike toimingute
kohta] artikli 2 punkti 1 määratluse kohane ametlik kontroll;
(31)
„tervisestaatus” – kõigi loetletud taudide alane
olukord asjakohaste loetletud liikide hulgas lähtuvalt:
a)       loomast;
b)      loomadest:
i)        ettevõttest;
ii)       bioturvarühmikust;
iii)      tsoonist;
iv)      liikmesriigist;
v)       kolmandast riigist või territooriumist;
(32)
„tsoon” –
a)       maismaaloomade korral liikmesriigi
selgelt määratletud osa, kolmas riik või territoorium, kuhu kuulub konkreetse
haiguse või konkreetsete haiguste suhtes eristatava tervisestaatusega loomade
alampopulatsioon, mille suhtes rakendatakse asjakohast jälgimist, tauditõrje-
ja bioturvameetmeid;
b)      veeloomade korral
omavahel ühendatud, konkreetse taudi või konkreetsete taudide suhtes eristatava
tervisestaatusega hüdroloogiline süsteem, mis moodustab piirkonna, millele
viidatakse ühes järgnevatest punktidest:
i)        kogu valgala vooluveekogu allikast kuni
suudmeala või järveni;
ii)       rohkem kui üks valgala;
iii)      valgala osa vooluveekogu allikast
tõkkeni, mis hoiab ära konkreetse haiguse või konkreetsete haiguste
sissetoomist;
iv)      geograafiliselt täpselt piiritletud
rannikuala osa;
v)       geograafiliselt
täpselt piiritletud suudmeala,
(33)
„valgala” – loodusobjektidega, nt küngaste või
mägedega piiratud piirkond või vesikond, kuhu voolab kogu äravoolav vesi;
(34)
„bioturvarühmi” – ühes või mitmes ettevõttes,
veeloomade korral ühes või mitmes vesiviljelusettevõttes peetav määratletud
taudi või taudide suhtes eristatava tervisestaatusega loomade alampopulatsioon,
mille suhtes kohaldatakse ühist bioturvasüsteemi ning nõuetekohaseid jälgimais,
tauditõrje- ja bioturvameetmeid;
(35)
„karantiin” – loomade hoidmine isoleeritult pädeva
ametiasutuse kontrolli all ilma otsese või kaudse kokkupuuteta muude loomadega,
millega tagatakse, et taud ei levi siis, kui loomi kindla ajavahemiku jooksul
jälgitakse ning vajaduse korral neilt proove võetakse ja neid ravitakse;
(36)
„epidemioloogiline üksus” – loomade rühm, kellel on
ühesugune tõenäosus tauditekitajatega kokku puutuda;
(37)
„puhang” – üks või mitu juhtumit ettevõttes,
kodumajapidamises või muus kohas, kus loomi peetakse või kus nad asuvad;
(38)
„juht” – ametlik kinnitus loetletud või uue taudi
esinemisest elusal või surnud loomal;
(39)
„piirangutsoon” – tsoon, kus kohaldatakse teatavate
loomade või toodete liikumispiiranguid ning muid tauditõrjemeetmeid, et
tõkestada konkreetse taudi levikut piirkondadesse, kus piiranguid ei kohaldata;
piirangutsoon võib vajaduse korral hõlmata kaitse- ja järelevalvetsooni;
(40)
„kaitsetsoon” – ühe või mitme esinenud
taudijuhtumiga tsoon, mis on loodud pärast puhangu ametlikku kinnitamist ja kus
kohaldatakse tauditõrjemeetmeid, et tõkestada taudi levimist väljapoole
kõnelust tsooni;
(41)
„järelevalvetsoon” – pärast taudipuhangu ametlikku
kinnitamist loodud tsoon, mis asub kaitsetsooni ümber ja kus kohaldatakse
tauditõrjemeetmeid, et tõkestada taudi levimist väljapoole kõnealust tsooni ja
kaitsetsooni;
(42)
„haudemunad” - kodulindude munad, mis on ette
nähtud hautamiseks;
(43)
„kabiloomad” – II lisas loetletud loomad;
(44)
„loomse paljundusmaterjali ettevõte” –
a)       ettevõte, kus kogutakse, toodetakse,
töödeldakse ja säilitatakse loomset paljundusmaterjali;
b)      haudejaam;
(45)
„haudejaam” – ettevõte, kus kogutakse,
hoiustatakse, hautatakse ja koorutakse mune, et saada:
a)       haudemune;
b)      ühepäevaseid
kanade või muude linnuliikide tibusid;
(46)      „vedaja” – oma tarbeks või kolmandate isikute jaoks loomi vedav
ettevõtja;
(47)
„kinnine ettevõte” – vabatahtlikkuse alusel loodud
alaline, geograafiliselt piiritletud ettevõte, mis on loomade liikumiseks heaks
kiidetud ja kus:
(a)
loomi peetakse või aretatakse näitusteks,
hariduseesmärkidel, liigi säilitamiseks või uurimistööks;
(b)
loomi peetakse suletud ruumides ja eraldatuna
ümbritsevast keskkonnast;
(c)
loomade suhtes kohaldatakse ranget loomatervise seiret
ja kohustuslikke bioturvameetmeid;
(48)
„kogumine” – rohkem kui ühest ettevõttest pärit
peetavate maismaaloomade koondamine lühemaks ajavahemikuks kui on selle
loomaliigi jaoks ettenähtud viibimisaeg;
(49)
„viibimisaeg” – ajavahemik, mille jooksul loom peab
viibima ettevõttes, enne kui teda kõnealusest ettevõttest edasi võib viia;
(50)      „IMSOC” – määruse (EL) nr XXX/XXX [Väljaannete talitusele – lisada
number: ametlike kontrollide ja muude ametlike toimingute kohta] artikli
130 lõikega 1 ettenähtud arvutipõhine teabehaldussüsteem;
(51)
„tauditõrjet tegev veeandide ettevõte” –
toidukäitlemisettevõte, mis on heaks kiidetud vastavalt:
a)       määruse (EÜ) nr 853/2004 artiklile 4
vesiviljelusloomade toiduks töötlemiseks;
b)      käesoleva määruse artiklile 177
vesiviljelusloomade tapmiseks tauditõrje eesmärgil kooskõlas III osa II
jaotisega.
2.           Komisjonile antakse artikli 253
kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte järgmiste loetelude
muutmiseks:
a)      I lisas sätestatud lemmikloomade loetelu;
b)      II lisas sätestatud kabiloomade loetelu.
2. peatükk
Loetletud ja esilekerkivad taudid ning loetletud liigid
Artikkel 5
Taudide loetellu kandmine
1.           Käesoleva määrusega iga konkreetse
taudi vältimiseks ja tõrjeks ettenähtud eeskirju kohaldatakse järgmiste taudide
suhtes:
a)      loetletud taudid;
b)      esilekerkivad taudid.
2.           Komisjon kehtestab rakendusaktidega
lõike 1 punktis a osutatud loetletud taudide nimekirja.
Kõnealune loetelu hõlmab taude, mis vastavad
käesoleva lõike punktides a ja b sätestatud tingimustele, võttes arvesse
artiklis 6 taudide loetlusse kandmise suhtes sätestatud kriteeriume:
a)      taudid, millel on tõenäoliselt oluline
mõju vähemalt ühele järgmistest valdkondadest:
i)        rahvatervis,
ii)       põllumajandus- või vesiviljelustootmine
või sellega seotud majandussektorid;
iii)      ühiskond liikmesriikides ja vajaduse
korral ka kolmandates riikides ja territooriumidel;
iv)      keskkond;
b)      taudid, mille jaoks riskivähendusmeetmed
on olemas või neid on võimalik välja töötada ja need on proportsionaalsed
selliste taudidega seotud riski suurusega.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Nõuetekohaselt põhjendatud kiireloomulistel
juhtudel seoses taudiga, mis kujutab endast ülimalt olulise mõjuga kujunevat
riski, võtab komisjon kooskõlas artikli 255 lõikes 3 osutatud menetlusega vastu
viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.
Artikkel 6
Taudide loetellu kandmise kriteeriumid
1.           Selleks et kindlaks määrata, kas
taud vastab artikli 5 lõike 2 kohastele loetellu kandmise tingimustele, võtab
komisjon arvesse järgmisi kriteeriume:
a)      taudiprofiil, mis koosneb järgmisest:
i)        loomaliik, kellel taud esineb;
ii)       taudi haigestumuse ja suremuse tase
loomapopulatsioonides;
iii)      kas tegemist on zoonoosiga või ei;
iv)      raviresistentsuse kujunemise võime;
v)       taudi püsimajäämine loomapopulatsioonis
või keskkonnas;
vi)      taudi loomalt loomale ja, kui see on
asjakohane, loomalt inimesele ülekandumise teed ja kiirus;
vii)     taudi puudumine või esinemine ja levik
liidus ning, juhul kui taudi liidus ei esine, selle liitu sissetoomise risk;
viii)    diagnostika- ja tauditõrjevahendite
olemasolu;
b)      taudi mõju:
i)        põllumajandus- ja
vesiviljelustootmisele ja muudele majandussektoritele:
–
taudi esinemise tase liidus;
–
taudist tingitud toodangukadu;
–
muud kaod;
ii)       inimeste tervisele:
–
ülekanduvus loomalt inimesele;
–
ülekanduvus inimeselt inimesele;
–
inimestel esineva taudivormi tõsidus;
–
tõhusate ennetusmeetmete või ravivõimaluste
kättesaadavus inimeste puhul;
iii)      loomade heaolule,
iv)      bioloogilisele mitmekesisusele ja keskkonnasaastele;
c)      taudi võime tekitada kriisiolukorda ja
taudi võimalik kasutamine bioterrorismis;
d)      järgmiste taudiennetus- ja
tauditõrjemeetmete teostatavus, kättesaadavus ja tõhusus:
i)        diagnostikavahendid ja –võimalused;
ii)       vaktsineerimine;
iii)      ravi;
iv)      bioturvameetmed;
v)       loomade ja toodete liikumispiirangud;
vi)      loomade hukkamine ja kõrvaldamine;
e)      taudiennetus- ja tauditõrjemeetmete mõju,
pidades silmas:
i)        otseseid ja kaudseid kulusid mõjutatud
sektoritele ja majandusele tervikuna;
ii)       nende vastuvõetavust ühiskonnale;
iii)      mõjutatud peetavate ja metsloomade
alampopulatsioonide heaolu;
iv)      keskkonda ja bioloogilist mitmekesisust.
2.           Komisjonile antakse artikli 253
kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad käesoleva
artikli lõikes 1 sätestatud kriteeriumide muudatusi, et võtta arvesse tehnika
ja teaduse edusamme ning asjakohaste rahvusvaheliste standardite arengut.
Artikkel 7
Liikide loetellu kandmine
1.           Loetletud taudide suhtes käesolevas
määruses sätestatud taudispetsiifilisi eeskirju ja käesoleva määruse kohaselt
vastuvõetud eeskirju kohaldatakse loetletud liikide suhtes.
2.           Komisjon koostab rakendusaktidega
lõikes 1 osutatud liikide loetelu.
Kõnealune loetelu hõlmab neid loomaliike või
-liikide rühmi, mis kujutavad endast arvestatavat riski konkreetsete loetletud
taudide levimisel, võttes arvesse järgmisi kriteeriume:
a)      riskialdise loomapopulatsiooni
vastuvõtlikkus;
b)      peite- ja nakkusaeg loomadel;
c)      kõnealuste loomade võime neid
konkreetseid taude kanda.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Nõuetekohaselt põhjendatud kiireloomulistel
juhtudel seoses taudiga, mis kujutab endast ülimalt olulise mõjuga kujunevat
riski, võtab komisjon kooskõlas artikli 255 lõikes 3 osutatud menetlusega vastu
viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.
Artikkel 8
Taudiennetus- ja tauditõrje-eeskirjade kohaldamine loetletud taudide suhtes
1.           Komisjon määrab rakendusaktidega,
milliseid järgmistes punktides osutatud taudiennetus- ja tauditõrje-eeskirju
loetletud taudide suhtes kohaldatakse:
a)      loetletud taudide suhtes kohaldatakse
eeskirju, mis käsitlevad:
i)        III osa I jaotises sätestatud
tauditeadlikkust ja taudiks valmisolekut ning III osa II jaotise
1. peatükis sätestatud tauditõrjemeetmeid;
ii)       artikli 37 lõike 1 kohast
bioturvarühmitamist;
b)      loetletud taudide suhtes kohaldatakse
taudiennetus- ja tauditõrje-eeskirju, mis käsitlevad:
i)        artikli 30 lõikes 1 sätestatud
kohustuslikke likvideerimisprogramme;
ii)       artikli 36 kohaseid taudivabu
liikmesriike ja tsoone;
iii)      artikli 37 lõike 2 kohast
bioturvarühmitamist;
iv)      III osa II jaotise 2. peatüki
kohaseid tauditõrjemeetmeid;
c)      loetletud taudide suhtes kohaldatakse
taudiennetus- ja tauditõrje-eeskirju, mis käsitlevad:
i)        artikli 30 lõikes 2 sätestatud
vabatahtlikke likvideerimisprogramme;
ii)       artikli 36 kohaseid taudivabu
liikmesriike ja tsoone;
iii)      artikli 37 lõike 2 kohast
bioturvarühmitamist;
iv)      III osa II jaotise 2. peatüki
kohaseid tauditõrjemeetmeid;
d)      loetletud taudide suhtes kohaldatakse
taudiennetus- ja tauditõrje-eeskirju, mis käsitlevad:
i)        IV osa I jaotise 3.–7. peatüki
ning II jaotise 2., 3. ja 4. peatüki kohast liidusisest liikumist ;
ii)       V osa kohast liitu sisenemist ja
eksporti liidust;
e)      loetletud taudide suhtes kohaldatakse
taudiennetus- ja tauditõrje-eeskirju, mis käsitlevad:
i)        II osa 1. peatüki kohast teatamist
ja aruandlust;
ii)       II osa 2. peatüki kohast
jälgimist.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Nõuetekohaselt põhjendatud kiireloomulistel
juhtudel seoses taudiga, mis kujutab endast ülimalt olulise mõjuga kujunevat
riski, võtab komisjon kooskõlas artikli 255 lõikes 3 osutatud menetlusega vastu
viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.
2.           Lõikes 1 sätestatud rakendusaktide
vastuvõtmisel võtab komisjon arvesse järgmisi kriteeriume:
a)      taudi mõju loomade ja inimeste tervisele,
loomade heaolule ja majandusele;
b)      taudi levimus, avaldumine ja jaotumine
liidus;
c)      käesoleva
määrusega ettenähtud erinevate taudide suhtes kohaldatavate taudiennetus- ja
tauditõrjemeetmete kogumite teostatavus, kättesaadavus ja tõhusus.
3. peatükk
Loomatervisealane vastutus
1. jagu
Ettevõtjad, loomadega seotud töötajad ja lemmikloomapidajad
Artikkel 9
Loomatervisealane vastutus ja bioturvameetmed
1.           Ettevõtjad, loomadega seotud
töötajad ja lemmikloomapidajad:
a)      vastutavad nende vastutusel olevate
peetavate loomade tervise ja toodete eest;
b)      võtavad kaasnevaid riske silmas pidades
asjakohaseid bioturvameetmeid, et tagada kõnealuste peetavate loomade tervis ja
toodete ohutus ning vältida taudide sissetoomist nende vastutusel olevate
peetavate loomade ja toodete hulka ning nende arenemist ja levikut seal ja
sealt väljapoole, välja arvatud siis, kui seda on konkreetsetel juhtudel
teaduseesmärgil lubatud, vastavalt:
i)        peetavate loomade ja toodete
kategooriatele ja liikidele;
ii)       tootmisviisile.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad käesoleva
artikli lõike 1 punktis b sätestatud eeskirju täiendavaid bioturvameetmeid.
Artikkel 10
Loomatervisealased põhiteadmised
1.           Ettevõtjad
ja loomadega seotud töötajad omandavad teadmised:
a)      loomataudidest,
sh inimestele ülekanduvatest taudidest;
b)      bioturvalisuse
põhimõtetest;
c)      loomatervise, loomade heaolu ja inimeste
tervise omavahelistest seostest.
2.           Lõike 1 kohaselt nõutav teadmiste
sisu ja tase sõltub järgmisest:
a)      nende vastutusel oleva(te) peetavate
loomade või loomse paljundusmaterjali kategooriad ja liigid;
b)      tootmisviis;
c)      täidetavad ülesanded.
3.           Lõikes 1 osutatud teadmised
omandatakse ühel järgmisel viisil:
a)      töökogemus või koolitus;
b)      põllumajandus- või vesiviljelussektoris
kehtivad loomatervisega seotud programmid;
c)      ametlik haridus.
2. jagu
Veterinaararstid ja veeloomatervise spetsialistid
Artikkel 11
Veterinaararstide ja veeloomatervise spetsialistide vastutus
1.           Käesoleva määruse reguleerimisalasse
jääva tegevuse käigus teevad veterinaararstid järgmist:
a)      võtavad kõik asjakohased meetmed taudide
sissetoomise, arengu ja leviku vältimiseks;
b)      tagavad õige diagnoosimise ja taudi
välistamiseks või kinnitamiseks tehtava diferentsiaaldiagnoosiga taudide
varajase avastamise, enne kui alustatakse sümptomaatilist ravi;
c)      etendavad aktiivset osa:
i)        loomatervisealase teadlikkuse
suurendamisel;
ii)       taudiennetamisel;
iii)      taudide varajasel avastamisel ja neile
kiiresti reageerimisel;
d)      teevad koostööd pädeva asutuse,
ettevõtjate, loomadega seotud töötajate ja lemmikloomapidajatega käesoleva
määrusega ettenähtud taudiennetus- ja tauditõrjemeetmete kohaldamisel.
2.           Veeloomatervise spetsialistid võivad
veeloomade puhul läbi viia toiminguid, mis on käesoleva määrusega ülesandeks
tehtud veterinaararstidele, eeldusel et neil on siseriiklike õigusaktide
kohaselt selleks luba. Sel juhul kehtib lõige 1 kõnealuste veeloomatervise
spetsialistide suhtes.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad käesoleva
määruse reguleerimisalasse kuuluvaid toiminguid läbiviivate veterinaararstide
ja veeloomatervise spetsialistide kvalifikatsiooni.
3. jagu
Liikmesriigid
Artikkel 12
Liikmesriikide vastutus
1.           Selleks et loomatervisealane pädev
asutus oleks võimeline ellu viima käesoleva määrusega ettenähtud vajalikke ja
asjakohaseid meetmeid ja toiminguid, tagavad liikmesriigid, et pädeval asutusel
oleks:
a)      kvalifitseeritud töötajad, rajatised,
seadmed, rahalised vahendid ja kogu liikmesriigi territooriumi hõlmav tõhus
töökorraldus;
b)      juurdepääs kvalifitseeritud töötajate,
rajatiste, seadmete ja rahaliste vahenditega laboritele, et tagada loetletud ja
esilekerkivate taudide kiire ning täpne diagnoosimine ja
diferentsiaaldiagnoosimine;
c)      piisava koolitusega veterinaararstid, kes
osalevad artiklis 11 nimetatud toimingutes, mis kuuluvad käesoleva määruse
reguleerimisalasse.
2.           Liikmesriigid toetavad ettevõtjaid
ja loomadega seotud töötajaid artikliga 10 ette nähtud põhiteadmiste
omandamisel, säilitamisel ja täiendamisel põllumajandus- või
vesiviljelussektori asjakohaste programmide või ametliku hariduse kaudu.
Artikkel 13
Pädeva asutuse muude ametlike toimingute delegeerimine
1.           Pädev
asutus võib delegeerida ühe või mitu järgmist toimingut veterinaararstidele:
a)      toimingud,
mis on seotud II osa 1. peatüki kohase teatamise ja aruandlusega ning II
osa 2. peatüki kohase jälgimisega;
b)      toimingud, mis on seotud:
i)        III osa kohase tauditeadlikkuse,
taudiks valmisoleku ja tauditõrjega;
ii)       IV osa kohase registreerimise,
heakskiitmise, jälgitavuse ja liikumisega;
iii)      VI osa kohaste erakorraliste
meetmetega.
2.           Komisjonile antakse artikli 253
kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte seoses:
a)      lõikes 1 sätestatud toimingute
delegeerimise asjaolude ja tingimustega;
b)      küsimusega, milliseid muid toiminguid
lisaks käesoleva artikli lõikes 1 sätestatutele võib veterinaararstidele
delegeerida ning millistel asjaoludel ja tingimustel seda võib teha;
c)      artikli 12 lõike 1 punktis c sätestatud
veterinaararstide koolitamise miinimumnõuetega.
Kõnealuste delegeeritud õigusaktide vastuvõtmisel
võtab komisjon arvesse nende ülesannete laadi ning liidu ja liikmesriikide
rahvusvahelisi kohustusi.
Artikkel 14
Avalik teave
Kui on alust kahtlustada, et loomad või tooted
kujutavad endast riski, astub pädev asutus vajalikke samme laiema üldsuse
teavitamiseks riski laadist ning kõnealuse riski ennetamiseks ja
kontrollimiseks võetavatest või kavandatud meetmetest, võttes arvesse kõnealuse
riski laadi, tõsidust ja ulatust ning üldsuse huvi saada teavet.
4. jagu
Laborid, rajatised ning muud tauditekitajaid, vaktsiine ja muid bioloogilisi
tooteid käitlevad füüsilised ja juriidilised isikud
Artikkel
15
Laborite, rajatiste ning muude tauditekitajaid, vaktsiine ja muid bioloogilisi
tooteid käitlevate isikute kohustused
1.           Laborid, rajatised ning muud teadus-,
haridus- või diagnostikaeesmärgil või vaktsiinide ja muude bioloogiliste
toodete tootmise eesmärgil tauditekitajaid käitlevad füüsilised või
juriidilised isikud peavad, võttes samaaegselt arvesse rahvusvahelisi
standardeid (kui need on olemas):
a)      võtma asjakohaseid bioturvalisuse,
bioohutuse ja bioloogilise isoleerimise meetmeid, et hoida ära tauditekitajate
väliskeskkonda sattumist ja sellele järgnevat kokkupuudet loomadega väljaspool
laborit või muud teaduseesmärgil tauditekitajaid käitlevat rajatist;
b)      tagama, et tauditekitajate, vaktsiinide
ja muude bioloogiliste toodete laboritevaheline või muude rajatiste vaheline
liikumine ei põhjusta loetletud või esilekerkivate taudide levimise riski.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
artikli 253 kohaselt vastu laborite, rajatiste ning muude tauditekitajaid,
vaktsiine ja muid bioloogilisi tooteid käitlevate füüsiliste või juriidiliste
isikute ohutusmeetmeid käsitlevaid delegeeritud õigusakte seoses:
a)      bioturvalisuse, bioohutuse ja
bioloogilise isoleerimise meetmetega;
b)      tauditekitajate, vaktsiinide ja muude
bioloogiliste toodete liikumisnõuetega.
II OSA
TAUDIST TEAVITAMINE JA ARUANDMINE, JÄLGIMINE, LIKVIDEERIMISPROGRAMMID,
TAUDIVABA STAATUS
1. peatükk
Taudist teavitamine ja aruandmine
Artikkel 16
Teavitamine liikmesriikides
1.           Füüsilised ja juriidilised isikud
teavitavad viivitamatult:
a)      pädevat asutust artikli 8 lõike 1 punktis
e osutatud loetletud taudi puhangust või selle kahtlusest;
b)      veterinaararsti loomade ebatavalisest
suremusest ja muudest tõsistest taudinähtudest või kindlaksmääramata põhjusel
oluliselt vähenenud toodangumahust, mida tuleks täiendavalt uurida, sh võtta
proove laboratoorsete uuringute jaoks, kui olukord seda tingib.
2.           Liikmesriigid võivad otsustada, et
lõike 1 punktiga b ettenähtud teated tuleb suunata pädevale asutusele.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      kriteeriume, mille alusel määratakse, kas
on ilmnenud käesoleva artikli lõike 1 punktis b kirjeldatud teatamist nõudvaid
asjaolusid;
b)      üksikasjalikke eeskirju käesoleva artikli
lõike 1 punktis b sätestatud täiendava uurimise kohta.
Artikkel 17
Liidusisene teavitamine
1.           Liikmesriigid teavitavad viivitamata
komisjoni ja teisi liikmesriike artikli 8 lõike 1 punktis e osutatud loetletud
taudide mis tahes puhangutest, mille korral viivitamatu teavitamine on vajalik
tarvilike riskijuhtimismeetmete õigeaegseks rakendamiseks, võttes arvesse
taudiprofiili.
2.           Lõikes 1 sätestatud teavitamine
hõlmab järgmist teavet puhangu kohta:
a)      tauditekitaja, vajaduse korral selle
alamtüüp;
b)      taudipuhangu kahtluse ja kinnituse
kuupäevad;
c)      puhangu koht;
d)      mis tahes seotud puhangud;
e)      puhangust mõjutatud loomad;
f)       mis tahes seoses puhanguga võetud
tauditõrjemeetmed;
g)      loetletud taudide võimalik või teadaolev
päritolu;
h)      kasutatud diagnostikameetodid.
3.           Komisjon määrab rakendusaktidega
kindlaks, millistest artikli 8 lõike 1 punktis e sätestatud loetletud taudidest
peavad liikmesriigid käesoleva artikli lõike 1 kohaselt viivitamatult
teavitama.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 18
Liidusisene aruandlus
1.           Liikmesriigid esitavad komisjonile
ja teistele liikmesriikidele teabe artikli 8 lõike 1 punktis e osutatud
loetletud taudide kohta:
a)      mille puhangutest ei ole artikli 17 lõike
1 kohaselt vaja viivitamatult teavitada;
b)      mille puhangust on artikli 17 lõike 1
kohaselt vaja viivitamatult teavitada, kuid komisjonile ja teistele
liikmesriikidele aruandmiseks on vaja järgmist täiendavat teavet:
i)        seire kooskõlas artikli 29 kohaselt
vastuvõetud rakendusaktis sätestatud eeskirjadega;
ii)       likvideerimisprogramm kooskõlas artikli
35 kohaselt vastuvõetud rakendusaktis sätestatud eeskirjadega.
2.           Lõikes 1 sätestatud aruanded
sisaldavad järgmist teavet:
a)      lõikes 1 osutatud loetletud taudide
avastamine;
b)      seiretulemused, kui see on artikli 29
punkti b alapunkti ii alusel vastuvõetud eeskirjade kohaselt vajalik;
c)      seireprogrammide tulemused, kui see on
artikli 27 lõike 3 kohaselt ja artikli 29 punkti b alapunkti ii alusel
vastuvõetud eeskirjade kohaselt vajalik;
d)      likvideerimisprogrammid, kui see on
artikli 33 kohaselt ja artikli 35 alusel vastuvõetud rakendusaktis sätestatud
eeskirjade kohaselt vajalik.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad käesoleva
artikli lõikega 2 ettenähtud nõuete täiendamist ja muutmist ning aruandlust
muudel teemadel, kui see on vajalik käesoleva määruse taudiennetus- ja
tauditõrje-eeskirjade tõhusaks kohaldamiseks.
Artikkel 19
Liidusisese teavitamise ja aruandluse ühiseeskirjad
1.           Artikli 17 lõikes 1 ja artikli 18
lõikes 1 sätestatud liidusisene teavitamine ja aruandlus toimub sellisel ajal
ja sellise sagedusega, nagu on vaja vajalike riskijuhtimismeetmete
läbipaistvuse ja õigeaegse kohaldamise tagamiseks, võttes arvesse:
a)      taudiprofiili;
b)      puhangu laadi.
2.           Liikmesriigid kehtestavad artikli 17
lõikes 1 sätestatud liidusisese teavitamise ja artikli 18 lõikes 1 sätestatud
liidusisese aruandluse tarbeks teavitamis- ja aruandluspiirkonnad.
Artikkel 20
Arvutipõhine teabesüsteem liidusiseseks taudidest teavitamiseks ja aruandmiseks

Komisjon loob artiklites 17, 18 ja 19
sätestatud liidusisese teavitamise ja aruandluse nõuetele vastamiseks
ettenähtud mehhanismide ja vahendite toimimise tagamiseks arvutipõhise
teabesüsteemi ja haldab seda.
Artikkel 21
Liidusisese teavitamise ja aruandluse ning arvutipõhise teabesüsteemiga seotud
rakendamisvolitused
Komisjon sätestab rakendusaktidega eeskirjad
artiklites 17–20 sätestatud liidusisese teavitamise ja aruandluse nõuete ning
arvutipõhise teabesüsteemi kohta seoses järgmisega:
a)           liikmesriikide
poolt artikli 17 lõikes 1 ja artikli 18 lõikes 1 sätestatud liidusisese
teavitamise ja liidusisese aruandluse korral esitada tulev teave;
b)           artiklis
20 sätestatud arvutipõhise teabesüsteemi loomise ja kasutamise kord ning
üleminekumeetmed andmete ja teabe migreerimiseks olemasolevatest süsteemidest
uude süsteemi ning selle täielikuks toimimiseks;
c)           artikliga
20 ette nähtud arvutipõhisesse teabesüsteemi sisestada tulevate andmete formaat
ja struktuur;
d)           artikli
17 lõikes 1 ja artikli 18 lõikes 1 sätestatud liidusisese teavitamise ja
liidusisese aruandluse tähtajad ja sagedus;
e)           artikli
19 lõikega 2 ette nähtud liidusisese teavitamise ja aruandluse piirkonnad.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu
kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2. peatükk
Jälgimine
Artikkel 22
Ettevõtja jälgimiskohustus
Loetletud ja esilekerkivate taudide esinemise
avastamiseks peavad ettevõtjad:
a)           jälgima oma vastutusel olevate
loomade tervist ja käitumist;
b)           jälgima nende vastutusel olevate
ettevõtete, loomade või loomse paljundusmaterjali normaalsete toodangunäitajate
mis tahes muutusi, mille korral võib kerkida kahtlus, et nende põhjustaja on
mõni loetletud või esilekerkiv taud.
c)           pöörama tähelepanu ebatavalisele
suremusele ja muudele tõsistele taudi ilmingutele nende vastutusel olevate
loomade hulgas.
Artikkel 23
Loomatervise ülevaatus
1.           Ettevõtjad tagavad, et
veterinaararst teostab nende vastutusel olevates ettevõtetes loomatervise
ülevaatusi, kui see on ettevõttest tulenevate riskide tõttu asjakohane, võttes
arvesse:
a)      ettevõtte tüüpi;
b)      ettevõttes peetavate loomade kategooriaid
ja liike;
c)      mis tahes muid asjakohaseid jälgimis- ja
kvaliteedisüsteeme või ametlikke kontrolle, mida peetavate loomade ja ettevõtte
tüübi suhtes rakendatakse.
Kõnealuse loomatervise ülevaatuse sagedus peab
olema ettevõttest tulenevate riskidega proportsionaalne.
Seda võib kombineerida muudel eesmärkidel toimuva
visiidiga.
2.           Lõikes 1 sätestatud loomatervise
ülevaatuse eesmärk on:
a)      loetletud või esilekerkivate taudide
esinemisele osutavate mis tahes ilmingute avastamine;
b)      ettevõtja nõustamine bioturvalisuse ja
muudes loomatervisega seotud küsimustes vastavalt ettevõtte tüübile ja
ettevõttes peetavate loomade kategooriatele ja liikidele.
Artikkel 24
Loomatervise ülevaatusega seotud volituste delegeerimine
Komisjonile antakse õigus võtta vastavalt artiklile 253
vastu delegeeritud õigusakte, mis:
a)           täiendavad:
i)       artikli 23 lõikes 1 sätestatud
kriteeriume, mida tuleb arvesse võtta, kui määratakse:
–
millise ettevõtteliigi suhtes tuleb kohaldada
loomatervise ülevaatusi;
–
selliste loomatervise ülevaatuste sagedus;
ii)       artikli 23 lõikes 2 sätestatud nõudeid
eri liiki ettevõtetes toimuva loomatervise ülevaatuse sisu ja sageduse osas,
nii et loomatervise ülevaatuse eesmärgid oleks täidetud;
b)           määratakse ettevõtteliigid, mille
suhtes tuleb kohaldada loomatervise ülevaatusi.
Artikkel 25
Pädeva asutuse jälgimiskohustus
1.           Pädev asutus seirab artikli 8 lõike
1 punktis e osutatud loetletud taudide ja esilekerkivate taudide alast
olukorda.
2.           Seire peab olema korraldatud nii, et
oleks tagatud artikli 8 lõike 1 punktis e osutatud loetletud taudide ja
esilekerkivate taudide õigeaegne avastamine taudiolukorraga seotud asjakohase
teabe kogumise, kõrvutamise ja analüüsimise abil.
3.           Pädev asutus tagab, et lõike 1
kohast teavet kogutakse ja kasutatakse tõhusalt ja tulemuslikult.
Artikkel 26
Seiremetoodika, -sagedus ja -maht
Artikli 25 lõikes 1 sätestatud seire
korraldus, vahendid, diagnostikameetodid, sagedus, maht, loomade
sihtpopulatsioon ja proovivõtuviisid peavad olema asjakohased ja seiramise
eesmärkidega proportsionaalsed, võttes arvesse:
a)           taudiprofiili;
b)           seotud riske;
c)           tervisestaatust:
i)       jälgitavas liikmesriigis või selle
tsoonis või bioturvarühmikus;
ii)       liikmesriikides ja kolmandates riikides
või territooriumidel, mis piirnevad kõnealuse liikmesriigi, selle tsooni või
bioturvarühmikuga või kust loomad ja tooted sinna tuuakse;
d)           ettevõtjate poolset artikli 22
kohast jälgimist või mõne muu ametiasutuse poolset seiret.
Artikkel 27
Seireprogrammid
1.           Pädev asutus teostab artikli 25
lõikega 1 ettenähtud seiramist seireprogrammi raames, kui struktureeritud seire
on vajalik:
a)      taudiprofiili;
b)      seotud riskitegurite tõttu.
2.           Lõike 1 kohast seireprogrammi
koostav liikmesriik teavitab sellest komisjoni ja teisi liikmesriike.
3.           Lõike 1 kohast seireprogrammi
rakendav liikmesriik esitab komisjonile korrapäraseid aruandeid kõnealuse
seireprogrammi tulemustest.
Artikkel 28
Volituste delegeerimine
Komisjonile antakse õigus võtta vastavalt
artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad järgmist:
a)           artikliga 26 ettenähtud seire
korraldus, vahendid, diagnostikameetodid, sagedus, maht, loomade
sihtpopulatsioon ja proovivõtuviisid;
b)           artikli 8 lõike 1 punktis e osutatud
loetletud taudide ja vajaduse korral ka esilekerkivate taudide ametliku
kinnitamise kriteeriumid ja haigusjuhtude määratlused;
c)           seireprogrammide suhtes artikli 27
lõikes 1 sätestatud tingimused, mis on seotud:
i)       seireprogrammide sisuga;
ii)       teabega, mis artikli 27 lõike 2
kohaselt seireprogrammide esitamisel lisada tuleb, ning artikli 27 lõike 3
kohaste korrapäraste aruannetega;
iii)      seireprogrammide kohaldamise
ajavahemikuga.
Artikkel 29
Rakendamisvolitused
Komisjon sätestab rakendusaktidega artiklitega
26 ja 27 ettenähtud seiret ja seireprogramme käsitlevad nõuded ning artikli 28
kohaselt vastuvõetud eeskirjad, mis käsitlevad järgmist:
a)           milliste artikli 8 lõike 1 punktis e
osutatud loetletud taudide suhtes kohaldatakse seireprogramme;
b)           järgmiste menetluste vorm ja kord:
i)       seireprogrammide esitamine komisjonile
ja teistele liikmesriikidele nende teavitamiseks;
ii)       komisjonile seiretulemuste kohta
aruande esitamine.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu
kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
3. peatükk
Likvideerimisprogrammid
Artikkel 30
Kohustuslikud ja vabatahtlikud likvideerimisprogrammid
1.           Liikmesriigid, mis ei ole oma kogu
territooriumi või selle tsoonide või bioturvarühmikute ulatuses vabad või
teadaolevalt vabad ühest või mitmest artikli 8 lõike 1 punktis b osutatud
loetletud taudist:
a)      koostavad kõnealuse loetletud taudi
likvideerimise või selle puudumise tõendamise programmi, mis tuleb läbi viia
kõnealusest taudist mõjutatud loomapopulatsioonis ja hõlmab nende territooriumi
vastavaid osi või vastavaid tsoone või bioturvarühmikuid (kohustuslik likvideerimisprogramm);
b)      esitavad komisjonile heakskiitmiseks
kohustusliku likvideerimisprogrammi kavandi.
2.           Liikmesriigid, mis ei ole või ei ole
teadaolevalt vabad ühest või mitmest artikli 8 lõike 1 punktis c osutatud
loetletud taudist ning otsustavad koostada kõnealuse loetletud taudi
likvideerimisprogrammi, mida tuleb rakendada sellest mõjutatud
loomapopulatsioonides ning mis hõlmab nende territooriumi asjaomaseid osi või
tsoone või bioturvarühmikuid (vabatahtlik likvideerimisprogramm), esitavad
selle komisjonile heakskiitmiseks.
3.           Komisjon kiidab rakendusaktidega
heaks:
a)      kavandatud kohustuslikud
likvideerimisprogrammid, mis on talle lõike 1 kohaselt heakskiitmiseks
esitatud;
b)      kavandatud vabatahtlikud
likvideerimisprogrammid, mis on talle lõike 2 kohaselt heakskiitmiseks
esitatud.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Nõuetekohaselt põhjendatud kiireloomulistel
juhtudel seoses loetletud taudiga, mis kujutab endast ülimalt olulise mõjuga
riski, võtab komisjon kooskõlas artikli 255 lõikes 3 osutatud menetlusega vastu
käesoleva artikli punktis a sätestatud viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.
Komisjon võib punktide a ja b kohaselt
heakskiidetud likvideerimisprogrammid vajaduse korral rakendusaktidega muuta
või lõpetada. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 255
lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
4.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      kohustuslike ja vabatahtlike
likvideerimisprogrammide eesmärke, tauditõrjestrateegiaid ja vahe-eesmärke;
b)      erandeid nõudest esitada käesoleva
artikli lõike 1 punktis b ja lõikes 2 sätestatud kohustuslikud
likvideerimisprogrammid ja vabatahtlikud likvideerimisprogrammid
heakskiitmiseks, kui selline heakskiitmine ei ole vajalik nende programmide
suhtes kooskõlas artikli 31 lõikega 2, artikli 34 lõikega 2 ning artikliga 35
vastuvõetud eeskirjade tõttu.
c)      teavet, mille liikmesriik peab esitama
komisjonile ja teistele liikmesriikidele punktis b sätestatud erandite kohta
kohustuslike ja vabatahtlike likvideerimisprogrammide heakskiitmise nõudest.
Komisjonile antakse õigus võtta kooskõlas
artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte käesoleva lõike punkti b kohaselt
vastuvõetud eeskirjade muutmiseks või lõpetamiseks.
Artikkel 31
Kohustuslike ja vabatahtlike likvideerimisprogrammide raames võetavad meetmed
1.           Kohustuslikud ja vabatahtlikud
likvideerimisprogrammid koosnevad vähemalt järgmistest meetmetest:
a)      tauditõrjemeetmed tauditekitaja
likvideerimiseks ettevõtetes, bioturvarühmikutes ja tsoonides, kus taud esineb,
ning uuesti nakatumise vältimiseks;
b)      artiklites 26–29 sätestatud eeskirjade
kohaselt teostatud seire, et tõendada:
i)        punktis a sätestatud tauditõrjemeetmete
tulemuslikkust;
ii)       taudivabadust loetletud taudist;
c)      positiivsete seiretulemuste korral võtta
tulevaid tauditõrjemeetmeid.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      lõike 1 punktis a sätestatud
tauditõrjemeetmeid;
b)      tauditõrjemeetmeid, mida tuleb võtta, et
vältida loomade sihtpopulatsiooni uuesti nakatumist kõnealuse taudiga
ettevõtetes, bioturvarühmikutes ja tsoonides;
c)      artikliga 26 ettenähtud seire korraldust,
vahendeid, diagnostikameetodeid, sagedust, mahtu, loomade sihtpopulatsiooni ja
proovivõtuviise;
d)      tauditõrjemeetmeid, mis tuleb võtta
loetletud taudi esinemise positiivsete tulemuste korral, nagu on sätestatud
lõike 1 punktis c;
e)      vaktsineerimist.
Artikkel 32
Kohustuslike ja vabatahtlike likvideerimisprogrammide taotluste sisu
Liikmesriigid peavad artikli 30 lõigete 1 ja 2
kohaselt komisjonile heakskiitmiseks esitatud kohustuslike ja vabatahtlike
likvideerimisprogrammide taotlustesse lisama järgmise teabe:
a)           kohustusliku või vabatahtliku
likvideerimisprogrammiga hõlmatud loetletud taudi epidemioloogilise olukorra
kirjeldus;
b)           kohustusliku või vabatahtliku
likvideerimisprogrammiga hõlmatud geograafilise ja halduspiirkonna kirjeldus ja
piiritlus;
c)           kohustusliku või vabatahtliku
likvideerimisprogrammi tauditõrjemeetmete kirjeldus vastavalt artikli 31
lõikele 1 ja artikli 31 lõike 2 kohaselt vastuvõetud eeskirjadele;
d)           kohustusliku või vabatahtliku
likvideerimisprogrammi hinnanguline kestus;
e)           vahe-eesmärgid ja tauditõrjestrateegiad
kohustusliku või vabatahtliku likvideerimisprogrammi läbiviimiseks;
f)            analüüs kohustusliku või
vabatahtliku likvideerimisprogrammi hinnangulise maksumuse ja kasu kohta.
Artikkel 33
Aruandlus
Kohustuslikku või vabatahtlikku
likvideerimisprogrammi rakendavad liikmesriigid esitavad komisjonile:
a)           korrapäraseid vahearuandeid
käimasolevate kohustuslike või vabatahtlike programmide artikli 32 punktis e
osutatud vahe-eesmärkide täitmise jälgimiseks;
b)           lõpparuande pärast programmi
lõpuleviimist.
Artikkel 34
Likvideerimisprogrammide kohaldamise aeg
1.           Kohustuslikke ja vabatahtlikke
likvideerimisprogramme kohaldatakse kuni:
a)      nõuded taudivaba staatuse taotlemiseks
liikmesriigi territooriumil või artikli 36 lõike 1 kohases tsoonis või artikli
37 lõike 1 kohases turvarühmikus on täidetud; või
b)      taudivaba staatuse taotlemise tingimusi
ei ole võimalik täita ja kõnealune programm ei täida enam oma eesmärki (vabatahtlike
likvideerimisprogrammide korral); sel juhul peatab pädev asutus või komisjon
programmi kooskõlas menetlusega, mille alusel see koostati.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad käesoleva
artikli lõikega 1 ettenähtud nõuete täiendamist ja muutmist kohustuslike ja
vabatahtlike likvideerimisprogrammide kohaldamisaja osas.
Artikkel 35
Rakendamisvolitused
Komisjon sätestab rakendusaktidega artiklites
30–33 sätestatud eeskirjadega seotud teabe-, vormi- ja menetlusnõuded, mis
käsitlevad:
a)           kohustuslike ja vabatahtlike
likvideerimisprogrammide kavandite esitamist heakskiitmiseks;
b)           tulemuslikkuse näitajaid;
c)           kohustuslike ja vabatahtlike
likvideerimisprogrammide rakendamise tulemustest aruandmist komisjonile ja
teistele liikmesriikidele.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu
kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
4. peatükk
Taudivaba staatus
Artikkel 36
Taudivabad liikmesriigid ja tsoonid
1.           Liikmesriik võib esitada komisjonile
taotluse artikli 8 lõike 1 punktides b ja c osutatud ühe või mitme loetletud
taudi suhtes taudivaba staatuse heakskiitmiseks kogu oma territooriumil või
ühes või mitmes selle tsoonis, eeldusel et üks või mitu järgmist tingimust on
täidetud:
a)      kogu liikmesriigi territooriumil või
taudivaba staatuse taotlusega hõlmatud tsoonis või tsoonides ei esine ühtki
kõnealuse taotlusega hõlmatud taudi korral loetletud liiki;
b)      tauditekitaja ei ole teadaolevalt
võimeline kogu liikmesriigi territooriumil või kõnealuse taotlusega hõlmatud
tsoonis või tsoonides ellu jääma;
c)      ainult vektorite kaudu siirutatavate
loetletud taudide korral ei esine kogu liikmesriigi territooriumil või
kõnealuse taotlusega hõlmatud tsoonis või tsoonides ühtki vektorit või ei suuda
need seal teadaolevalt ellu jääda;
d)      taudivabadust loetletud taudist on
tõendatud:
i)        likvideerimisprogrammiga, mis vastab
artikli 31 lõikes 1 sätestatud eeskirjadele ning kõnealuse artikli lõike 2
kohaselt vastuvõetud eeskirjadele; või
ii)       ajalooliste ja seireandmetega.
2.           Liikmesriikide taudivaba staatuse
taotlused peavad sisaldama tõendeid selle kohta, et lõikes 1 sätestatud tingimused
taudivaba staatuse saamiseks on täidetud.
3.           Komisjon kiidab rakendusaktidega ja
vajaduse korral muudatusi tehes liikmesriikide taudivaba staatuse taotlused
heaks, kui lõigetes 1 ja 2 sätestatud tingimused on täidetud.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 37
Bioturvarühmikud
1.           Liikmesriik võib esitada komisjonile
taotluse artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud loetletud taudi suhtes taudivaba
staatuse tunnustamiseks bioturvarühmikus ning kõnealuse bioturvarühmiku sellise
taudivaba staatuse kaitsmiseks ühe või mitme kõnealuse loetletud taudi puhangu
korral oma territooriumil, eeldusel et:
a)      kõnealuse taotlusega hõlmatud loetletud
taudi või loetletud taudide sissetoomist saab tulemuslikult ära hoida
bioturvarühmiku tasandil, võttes arvesse taudiprofiili;
b)      taotlusega hõlmatud bioturvarühmik kuulub
ühe ühise bioturvakorralduse süsteemi alla, et tagada kõigi selle osaks olevate
ettevõtete taudivaba staatus;
c)      pädev asutus on taotlusega hõlmatud
bioturvarühmiku loomade ja loomsete saaduste liikumise eesmärgil heaks kiitnud
kooskõlas:
i)        peetavate maismaaloomade ja nende
saaduste bioturvarühmikuid käsitlevate artiklitega 94 ja 95;
ii)       vesiviljelusloomade ja nende saaduste
bioturvarühmikuid käsitlevate artiklitega 181 ja 182;
2.           Liikmesriik võib esitada komisjonile
taotluse bioturvarühmikute taudivaba staatuse tunnustamiseks ühe või mitme
artikli 8 lõike 1 punktides b ja c osutatud loetletud taudi osas, eeldusel et:
a)      kõnealuse taotlusega hõlmatud loetletud
taudi või loetletud taudide sissetoomist saab tulemuslikult ära hoida
bioturvarühmiku tasandil, võttes arvesse taudiprofiili;
b)      üks või mitu järgmist tingimust on
täidetud:
i)        artikli 36 lõike 1 punktides a–d
sätestatud tingimused on täidetud;
ii)       bioturvarühmiku ettevõtted alustavad
või jätkavad oma tegevust ja on loonud ühise bioturvakorralduse süsteemi, et
tagada bioturvarühmiku taudivabadus;
c)      bioturvarühmiku ettevõtteid käitavatel
ettevõtjatel on toimiv ühine bioturvakorralduse süsteem, et bioturvarühmiku
taudivaba staatus oleks tagatud;
d)      pädev asutus on taotlusega hõlmatud
bioturvarühmiku loomade ja loomsete saaduste liikumise eesmärgil heaks kiitnud
kooskõlas:
i)        peetavate maismaaloomade ja nende
saaduste bioturvarühmikuid käsitlevate artiklitega 94 ja 95;
ii)       vesiviljelusloomade ja nende saaduste
bioturvarühmikuid käsitlevate artiklitega 181 ja 182.
3.           Liikmesriikide taotlused
bioturvarühmikute taudivaba staatuse tunnustamiseks lõigete 1 ja 2 kohaselt
peavad sisaldama tõendeid selle kohta, et kõnealustes lõigetes sätestatud tingimused
on täidetud.
4.           Komisjon tunnustab rakendusaktidega
ja vajaduse korral muudatusi tehes bioturvarühmiku taudivaba staatust, kui
lõikes 1, 2 või 3 sätestatud tingimused on täidetud.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
5.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      loetletud taudi suhtes taudivaba staatuse
tunnustamise nõudeid käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 osutatud
bioturvarühmikutes, võttes arvesse samas osutatud loetletud taudide profiili
artikli 8 lõike 1 punktides a, b, c ja pidades silmas vähemalt järgmist:
i)        jälgimine ja muud taudivabaduse
põhjendamiseks vajalikud tõendid;
ii)       bioturvameetmed;
b)      üksikasjalikke eeskirjad, mille kohaselt
pädev asutus peab heaks kiitma bioturvarühmikute taudivaba staatuse, nagu on
sätestatud käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2;
c)      bioturvarühmikud, mis asuvad rohkem kui
ühe liikmesriigi territooriumil.
Artikkel 38
Taudivabade tsoonide või bioturvarühmikute loetelud
Iga liikmesriik koostab ja haldab
ajakohastatud loetelu:
a)           artikli 36 lõike 1 kohastest
taudivabadest territooriumidest või tsoonidest;
b)           artikli 37 lõigete 1 ja 2 kohaste
bioturvarühmikute taudivabast staatusest.
Liikmesriigid teevad need loetelud üldsusele
kättesaadavaks.
Artikkel 39
Liikmesriikide ja tsoonide taudivaba staatust käsitlevate volituste
delegeerimine
Komisjonile antakse õigus võtta vastavalt
artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)           üksikasjalikke eeskirju
liikmesriikide ja tsoonide taudivaba staatuse kohta, võttes arvesse eri
taudiprofiile seoses järgmisega:
i)       kriteeriumid, mille alusel liikmesriikidel
tuleb oma taotluses põhjendada, et ühtki loetletud liiki ei esine või see ei
ole ellujäämisvõimeline, ning selliste taotluste põhjendamiseks vajalikud
tõendid, nagu on sätestatud artikli 36 lõike 1 punktis a;
ii)       kriteeriumid, mille alusel tuleb põhjendada,
et tauditekitaja või vektor ei ole ellujäämisvõimeline, ning selliste taotluste
põhjendamiseks vajalikud tõendid, nagu on sätestatud artikli 36 lõike 1
punktides b ja c;
iii)      kriteeriumid, mida tuleb kasutada
taudivabaduse kindlakstegemiseks, nagu on sätestatud artikli 36 lõike 1 punktis
d;
iv)      jälgimine ja muud taudivabaduse
põhjendamiseks vajalikud tõendid;
v)      bioturvameetmed;
vi)      vaktsineerimispiirangud ja -tingimused
taudivabades liikmesriikides ja tsoonides;
vii)     taudivabu või likvideerimisprogrammi
alla kuuluvaid tsoone piirangutsoonidest eraldavate tsoonide (puhvertsoonide)
loomine;
viii)    tsoonid, mis asuvad rohkem kui ühe
liikmesriigi territooriumil;
b)           erandid artikli 36 lõikes 1
sätestatud nõudest, mille kohaselt komisjon peab heaks kiitma taudivaba
staatuse artikli 8 lõike 1 punktides b ja c sätestatud ühe või mitme loetletud
taudi suhtes, kui selline heakskiit ei ole vajalik taudivabaduse kohta
kehtestatud üksikasjalike eeskirjade tõttu, mis on sätestatud käesoleva artikli
punkti a kohaselt vastuvõetud eeskirjades;
c)           liikmesriikide poolt komisjonile ja
teistele liikmesriikidele esitada tulev teave, mis võimaldab põhjendada
taudivaba staatuse kinnitusi, ilma et võetaks vastu artikli 36 lõike 3 kohane
rakendusakt, nagu on sätestatud käesoleva artikli punktis b.
Artikkel 40
Rakendamisvolitused
Komisjon sätestab rakendusaktidega artiklites
36, 37 ja 38 sätestatud eeskirjadega ja artikli 39 kohaselt vastuvõetud
delegeeritud õigusaktides sätestatud eeskirjadega seotud nõuded
territooriumide, tsoonide ja bioturvarühmikute taudivaba staatuse kohta, mis
käsitlevad järgmist:
a)           kindlaksmääramine, milliste artikli
8 lõike 1 punktides a, b ja c osutatud loetletud taudide korral võib moodustada
artikli 37 kohaseid taudivabu bioturvarühmikuid;
b)           nõuded esitada tuleva teabe kohta
ning järgmiste menetluste vorm ja kord:
i)       taotlused liikmesriigi kogu
territooriumile, tsoonidele ja bioturvarühmikutele taudivaba staatuse andmise
kohta;
ii)       liikmesriikide ja komisjoni vaheline
teabevahetus taudivabade liikmesriikide, tsoonide ja bioturvarühmikute kohta.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu
kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 41
Taudivaba staatuse säilitamine
1.           Liikmesriigid säilitavad oma
territooriumi, tsoonide või bioturvarühmikute taudivaba staatuse ainult seni,
kuni:
a)      artikli 36 lõikes 1 ja artikli 37
lõigetes 1 ja 2 sätestatud taudivaba staatuse tingimused ning käesoleva artikli
lõike 3 ja artikli 39 kohaselt sätestatud eeskirjad on täidetud;
b)      artiklis 26 sätestatud nõudeid arvesse
võttes teostatakse seiret kontrollimaks, et territoorium, tsoon või
bioturvarühmik jääb vabaks sellest loetletud taudist, mille osas tema taudivaba
staatus heaks kiideti või seda tunnustati;
c)      kohaldatakse piiranguid, mis on seotud
selle loetletud taudi korral, mille osas taudivaba staatus heaks kiideti või
seda tunnustati, loetletud liikidesse kuuluvate loomade ja vajadusel korral
nende saaduste liikumisele kõnealusele territooriumile, tsooni või
bioturvarühmikusse vastavalt IV ja V osas sätestatud eeskirjadele;
d)      kohaldatakse muid bioturvameetmeid, et
ära hoida sellise loetletud taudi sissetoomist, mille osas taudivaba staatus
heaks kiideti või seda tunnustati.
2.           Liikmesriik teavitab komisjoni
koheselt, kui lõikes 1 viidatud tingimused taudivaba staatuse säilitamiseks ei
ole enam täidetud.
3.           Komisjonile antakse artikli 253
kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad järgmisi
taudivaba staatuse säilitamise tingimusi:
a)      lõike 1 punkti b kohane seiramine;
b)      lõike 1 punkti c kohased bioturvameetmed.
Artikkel 42
Taudivaba staatuse peatamine, tühistamine ja taastamine
1.           Kui liikmesriigil on põhjust
kahtlustada, et ükskõik millist taudivaba liikmesriigi, tsooni või
bioturvarühmiku staatuse säilitamiseks vajalikku tingimust on rikutud, teeb ta
kohe järgmist:
a)      peatab selle loetletud taudi korral,
mille osas taudivaba staatus heaks kiideti või seda tunnustati, loetletud
liikide liikumised teistesse liikmesriikidesse, tsoonidesse või
bioturvarühmikutesse, mille tervisestaatus on kõnealuse loetletud taudi osas
kõrgem;
b)      kohaldab II jaotise III osas sätestatud
tauditõrjemeetmeid, kui see on asjakohane selle loetletud taudi leviku
takistamiseks, mille osas taudivaba staatus heaks kiideti või seda tunnustati.
2.           Lõikes 1 sätestatud meetmed
tühistatakse, kui täiendav uurimine kinnitab, et:
a)      eeldatavat rikkumist ei ole toimunud; või

b)      eeldataval rikkumisel ei olnud olulist
mõju ja liikmesriik suudab tõendada, et taudivaba staatuse säilitamise
tingimused on jälle täidetud.
3.           Kui liikmesriigi poolne täiendav
uurimine kinnitab, et selle loetletud taudi esinemine, mille osas taudivaba
staatus saadi, või mõne muu taudivaba staatuse säilitamise tingimuse oluline
rikkumine on väga tõenäoline, teavitab liikmesriik viivitamatult komisjoni.
4.           Komisjon tühistab rakendusaktidega
artikli 36 lõike 3 alusel liikmesriigi või tsooni taudivaba staatuse suhtes
antud heakskiidu või artikli 37 lõike 4 alusel bioturvarühmiku taudivaba
staatuse suhtes antud tunnustuse, kui ta on liikmesriigilt saanud käesoleva
artikli lõike 3 kohast teavet, et taudivaba staatuse säilitamise tingimused ei
ole enam täidetud.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Nõuetekohaselt põhjendatud väga kiireloomulistel
juhtudel, kui käesoleva artikli lõikes 3 osutatud loetletud taud levib kiiresti
ning võib avaldada väga suurt mõju loomade ja inimeste tervisele, majandusele
või ühiskonnale, võtab komisjon artikli 255 lõikes 3 sätestatud korra kohaselt
vastu viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.
5.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad käesoleva
artikli lõigetes 1 ja 2 sätestatud taudivaba staatuse peatamist, tühistamist ja
taastamist.
III OSA
TAUDITEADLIKKUS, TAUDIKS VALMISOLEK JA TAUDITÕRJE
I JAOTIS
Tauditeadlikkus ja taudiks valmisolek
1. peatükk
Situatsiooniplaanid ja simulatsiooniõppused
Artikkel 43
Situatsiooniplaanid
1.           Liikmesriigid koostavad ja
ajakohastavad situatsiooniplaanid ja vajaduse korral üksikasjalikud
kasutusjuhendid, milles sätestatakse meetmed, mida liikmesriigid peavad võtma
juhtumi või mõne artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud loetletud taudi või uute
taudide puhangu korral, et tagada tauditeadlikkuse ja taudiks valmisoleku kõrge
tase ja kiire reageerimine.
2.           Situatsiooniplaanid ja vajaduse
korral üksikasjalikud kasutusjuhendid hõlmavad vähemalt järgmist:
(a)
käsuahela kehtestamine pädeva asutuse sees ja
suhetes muude ametiasutustega, et tagada kiire ja tulemuslik otsustusprotsess
liikmesriigi, piirkondlikul ja kohalikul tasandil;
(b)
pädeva asutuse ja teiste asjaomaste ametiasutuste
koostööraamistik, et tagada meetmete võtmine sidusal ja kooskõlastatud viisil;
(c)
juurdepääs:
i)        rajatistele;
ii)       laboritele;
iii)      seadmetele;
iv)      töötajatele;
v)       erakorralise abi fondidele,
vi)      kõigile muudele asjakohastele
materjalidele ja ressurssidele, mis on vajalikud artikli 8 lõike 1 punktis a
osutatud loetletud taudide ja esilekerkivate taudide kiireks ja tulemuslikuks
likvideerimiseks;
(d)
järgmiste vajalike erialateadmistega keskuste ja
rühmade kättesaadavus, et pädevat asutust aidata:
i)        toimiv keskne tauditõrjekeskus;
ii)       piirkondlikud ja kohalikud
tauditõrjekeskused vastavalt liikmesriikide haldusjaotusele ja geograafilisele
asukohale;
iii)      operatiivsed eksperdirühmad;
(e)
II jaotise 1. peatükis sätestatud
tauditõrjemeetmete rakendamine artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud loetletud
taudide ja uute taudide suhtes;
(f)
erakorralist vaktsineerimist käsitlevad sätted
(vajaduse korral);
(g)
pädeva asutuse poolt artikli 64 lõike 1 alusel
kehtestatud piirangutsoonide geograafilise piiritlemise põhimõtted;
(h)
kooskõlastamine naaberliikmesriikide ja kolmandate
naaberriikide ja piirkondadega (vajaduse korral).
Artikkel 44
Situatsiooniplaanidega seotud volituste ja rakendusvolituste delegeerimine
1.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad artikli 43
lõikes 1 sätestatud situatsiooniplaanide üksikasjalikke nõudeid ja tingimusi,
ning täiendada artikli 43 lõikes 2 sätestatud nõudeid, võttes arvesse:
a)      situatsiooniplaanide eesmärke, et tagada
tauditeadlikkuse ja taudiks valmisoleku kõrge tase ja kiire reageerimine;
b)      artikli 8 lõike 1 punktis a nimetatud
loetletud taudide taudiprofiili;
c)      uusi teadmisi ja arenguid
tauditõrjevahendite valdkonnas.
2.           Komisjon sätestab rakendusaktidega
nõuded, mis käsitlevad artikli 43 lõikes 1 sätestatud situatsiooniplaanide
praktilist rakendamist liikmesriikides, pidades silmas:
a)      artikli 43 lõike 2 punktidega a ja c–h
ette nähtud küsimusi;
b)      liikmesriikide situatsiooniplaanide muid
tegevuslikke aspekte;
c)      käesoleva artikli lõike 1 kohaselt
vastuvõetud situatsiooniplaanide üksikasjalikke nõudeid ja tingimusi.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 45
Simulatsiooniõppused
1.           Pädev asutus tagab, et artikli 43
lõikes 1 sätestatud situatsiooniplaanidega seotud simulatsiooniõppused toimuvad
korrapäraselt:
a)      et tagada tauditeadlikkuse ja taudiks
valmisoleku kõrge tase ja kiire reageerimine liikmesriigis;
b)      et kontrollida kõnealuste
situatsiooniplaanide toimivust.
2.           Võimaluse ja vajaduse korral viiakse
simulatsiooniõppused läbi tihedas koostöös naaberliikmesriikide ja kolmandate
naaberriikide ja piirkondade pädevate asutustega.
3.           Liikmesriigid esitavad taotluse
korral komisjonile ja teistele liikmesriikidele aruande simulatsiooniõppuste
põhitulemuste kohta.
4.           Kui see on asjakohane ja vajalik,
sätestab komisjon rakendusaktidega eeskirjad, mis käsitlevad simulatsiooniõppuste
praktilist rakendamist liikmesriikides, pidades silmas:
a)      simulatsiooniõppuste sagedust, sisu ja
vormi;
b)      rohkem kui üht artikli 8 lõike 1 punktis
a osutatud loetletud taudi hõlmavaid simulatsiooniõppusi;
c)      koostööd naaberliikmesriikide ja
kolmandate naaberriikide ja piirkondadega.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2. peatükk
Veterinaarravimite kasutamine taudide ennetamiseks ja tauditõrjeks
Artikkel 46
Veterinaarravimite kasutamine taudide ennetamiseks ja tauditõrjeks
1.           Liikmesriigid võivad võtta meetmeid
veterinaarravimite kasutamise kohta loetletud taudide korral, et tagada nende
taudide kõige tõhusam ennetamine või tõrje, eeldusel et sellised meetmed on
kooskõlas artikli 47 alusel vastuvõetud delegeeritud õigusaktides kehtestatud
veterinaarravimite kasutamist käsitlevate eeskirjadega.
Need meetmed võivad hõlmata:
a)      veterinaarravimite kasutamise suhtes
kehtivaid keelde ja piiranguid;
b)      veterinaarravimite kohustuslikku
kasutamist.
2.           Kui liikmesriigid otsustavad, kas ja
kuidas veterinaarravimeid konkreetse loetletud taudi ennetus- ja tõrjemeetmena
kasutada, võtavad nad arvesse järgmisi kriteeriume:
a)      taudiprofiil;
b)      loetletud taudi levik:
i)        liikmesriigis,
ii)       liidus,
iii)      kolmandates naaberriikides ja
territooriumidel, kui see on asjakohane,
iv)      kolmandates riikides ja
territooriumidel, kust loomad ja tooted liitu on sisse toodud;
c)      veterinaarravimite kättesaadavus, tõhusus
ja nendega seotud riskid;
d)      veterinaarravimitega ravitud loomadel
nakkuste avastamiseks vajalike diagnostiliste testide kättesaadavus;
e)      veterinaarravimite kasutamise
majanduslik, sotsiaalne, loomatervise- ja keskkonnaalane mõju võrreldes muude
kättesaadavate taudiennetus ja –tõrjestrateegiatega;
3.           Liikmesriigid võtavad asjakohaseid
ennetusmeetmeid veterinaarravimite kasutamise osas teaduseesmärkidel või nende
väljatöötamise ja kontrollitud tingimustes katsetamise eesmärkidel, et kaitsta
loomade ja inimeste tervist.
Artikkel 47
Veterinaarravimite kasutamisega seotud volituste delegeerimine
1.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      veterinaarravimite kasutamise suhtes
kehtivaid keelde ja piiranguid;
b)      konkreetseid tingimusi veterinaarravimite
kasutamiseks konkreetse loetletud taudi puhul;
c)      veterinaarravimite kohustuslikku
kasutamist;
d)      riskivähendusmeetmeid, mis aitavad ära
hoida loetletud taudide levikut veterinaarravimitega ravitud loomade või nende
saaduste kaudu;
e)      konkreetsete loetletud taudide puhul
vaktsiinide ja muude veterinaarravimite kasutamisele järgnevat jälgimist.
2.           Käesoleva artikli lõikes 1 nimetatud
eeskirjade sätestamisel võtab komisjon arvesse artikli 46 lõikes 2 sätestatud
kriteeriume.
3.           Kui see on tekkinud terviseriski
tõttu hädavajalik, siis kohaldatakse käesoleva artikli lõike 1 kohaselt
vastuvõetud eeskirjade suhtes artiklis 254 sätestatud korda.
3. peatükk
Antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pangad
Artikkel 48
Liidu antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pankade loomine
1.           Artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud
loetletud taudide jaoks, mille vastu vaktsineerimine ei ole artikli 47 lõike 1
alusel vastuvõetud delegeeritud õigusakti kohaselt keelatud, võib komisjon luua
ühe või mitme järgmise bioloogilise toote varude säilitamiseks ja asendamiseks
ettenähtud liidu antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pangad ja
olla vastutav nende haldamise eest:
a)      antigeenid,
b)      vaktsiinid,
c)      vaktsiini algkülvi varud,
d)      diagnostikareaktiivid.
2.           Komisjon tagab, et lõikes 1
sätestatud liidu antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pangad
täidavad järgmisi tingimusi:
a)      nad säilitavad konkreetse loetletud taudi
jaoks sobivat liiki antigeenide, vaktsiinide, vaktsiini algkülvide ja
diagnostikareaktiivide varusid, võttes arvesse liikmesriikide vajadusi, mis
tehti hinnanguliselt kindlaks seoses artikli 43 lõike 1 kohaste
situatsiooniplaanidega;
b)      nad saavad korrapäraselt antigeeni-,
vaktsiini-, vaktsiini algkülvide ja diagnostikareaktiivide tarneid ning
asendavad need õigeaegselt;
c)      neid peetakse ja paigutatakse ümber
artikli 15 lõikes 1 sätestatud asjakohaste bioturvalisuse, bioohutuse ja
bioloogilise isoleerimise standardite ning artikli 15 lõike 2 kohaselt
vastuvõetud delegeeritud õigusaktide alusel.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      liidu antigeeni-, vaktsiini- ja
diagnostikareaktiivide pankade varude haldamist, säilitamist ja asendamist,
nagu on sätestatud lõigetes 1 ja 2;
b)      nende tööks vajalikke bioturvalisuse,
bioohutuse ja bioloogilise isoleerimise nõudeid, võttes arvesse artikli 15
lõikes 1 sätestatud nõudeid ja artikli 15 lõike 2 kohaselt vastuvõetud
delegeeritud õigusakte.
Artikkel 49
Juurdepääs liidu antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pankadele
1.           Komisjon tarnib liidu antigeeni-,
vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pankades olevaid artikli 48 lõikes 1
osutatud bioloogilisi tooteid taotluse korral ja eeldusel, et varud on
kättesaadavad:
a)      liikmesriikidele;
b)      kolmandatele riikidele või
territooriumidele, eeldusel et need on eelkõige ette nähtud selleks, et hoida
ära taudi levimist liitu.
2.           Kui varusid on piiratud hulgal,
koostab komisjon lõikes 1 sätestatud juurdepääsule tähtsuse järjekorra, võttes
arvesse:
a)      taudiga seotud asjaolusid, mille põhjal
taotlus on esitatud;
b)      antigeeni-, vaktsiini- ja
diagnostikareaktiivide panga olemasolu taotlevas liikmesriigis või kolmandas
riigis või territooriumil.
c)      artikli 47 lõike 1 kohaselt vastuvõetud
delegeeritud õigusaktides sätestatud, liidu kohustusliku vaktsineerimise
meetmete olemasolu.
Artikkel 50
Liidu antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pankadega seotud
rakendamisvolitused
Komisjon sätestab rakendusaktidega eeskirjad
liidu antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pankade kohta,
täpsustades artikli 48 lõikes 1 osutatud bioloogiliste toodete korral:
a)           millised
neist bioloogilistest toodetest peavad kuuluma liidu antigeeni-, vaktsiini- ja
diagnostikareaktiivide pankadesse ja milliste artikli 8 lõike1 punktis a
osutatud taudide jaoks need on ette nähtud;
b)           nende
bioloogiliste toodete liigid, mis tuleb lisada liidu antigeeni-, vaktsiini- ja
diagnostikareaktiivide pankadesse, ja missugustes kogustes neid on iga konkreetse
loetletud taudi kohta artikli 8 lõike 1 punktis a, mille jaoks pank on loodud;
c)           kõnealuste
bioloogiliste toodete tarnimise, säilitamise ja asendamisega seotud nõuded;
d)           nende
bioloogiliste toodete saatmise liidu antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide
pankadest liikmesriikidesse ning kolmandatesse riikidesse ja territooriumidele;
e)           menetlus-
ja tehnilised nõuded kõnealuste toodete lisamiseks liidu antigeeni-, vaktsiini-
ja diagnostikareaktiivide pankadesse ning nendele juurdepääsu taotlemiseks.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu
kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Nõuetekohaselt põhjendatud kiireloomulistel
juhtudel seoses artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud loetletud taudiga, mis
kujutab endast ülimalt olulise mõjuga riski, võtab komisjon kooskõlas artikli
255 lõikes 3 sätestatud menetlusega vastu viivitamata kohaldatavad
rakendusaktid.
Artikkel 51
Liidu antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pankadega seotud teabe
konfidentsiaalsus
Teavet liidu antigeeni-, vaktsiini- ja
diagnostikareaktiivide pankades säilitatavate artikli 48 lõikes 1 osutatud
bioloogiliste toodete koguste ja alaliikide kohta käsitatakse salastatud
teabena ja seda ei avaldata.
Artikkel 52
Riiklikud antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pangad
1.           Liikmesriigid, kes on loonud
riiklikud antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pangad artikli 8
lõike 1 punktis a osutatud loetletud taudide jaoks, mille jaoks on olemas liidu
antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pangad, tagavad, et nende
riiklikud antigeeni-, vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pangad vastavad
artikli 15 lõike 1 punktis a ning artikli 15 lõike 2 ja artikli 48 lõike 3
punkti b kohaselt vastuvõetud delegeeritud õigusaktides sätestatud bioturvalisuse,
bioohutuse ja bioloogilise isoleerimise nõuetele.
2.           Liikmesriigid esitavad komisjonile
ja teistele liikmesriikidele ajakohastatud teabe, mis käsitleb:
a)      lõikes 1 osutatud riiklike antigeeni-,
vaktsiini- ja diagnostikareaktiivide pankade olemasolu või loomist;
b)      antigeenide, vaktsiinide, vaktsiinide
algkülvide ja diagnostikareaktiivide varude tüüpe ja nende kogust sellistes
pankades;
c)      mis tahes muudatusi nende töös.
3.           Komisjon võib rakendusaktidega
sätestada eeskirjad, milles täpsustatakse käesoleva artikli lõikes 2 osutatud
teabe esitamise sisu, sagedust ja vormi.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
II JAOTIS
Tauditõrjemeetmed
1. peatükk
Artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud loetletud taudid
1. jagu
Tauditõrjemeetmed loetletud taudi kahtluse korral peetavatel loomadel
Artikkel 53
Ettevõtjate, loomadega seotud töötajate ja lemmikloomapidajate kohustused
1.           Artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud
loetletud taudi esinemise kahtluse korral peetavatel loomadel võtavad loomadega
seotud töötajad, ettevõtjad ja lemmikloomapidajad lisaks artikli 16 lõike 1
kohasele tauditunnuste või -kahtluse teatamisele pädevatele asutustele ja
veterinaararstidele ja pädeva asutuse poolt artikli 54 lõike 1 ja artikli 55
lõike 1 kohaste tauditõrjemeetmete võtmiseni artikli 55 lõike 1 punktides c, d
ja e osutatud asjakohaseid tauditõrjemeetmeid, et ära hoida kõnealuse loetletud
taudi levimist nende vastutusel olevatelt/olevatest mõjutatud loomadelt, ettevõtetest
ja kohtadest teistele loomadele või inimestele.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta kooskõlas artikliga 253 vastu
delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad ettevõtjate, loomadega seotud töötajate
ja lemmikloomapidajate poolt võtta tulevaid tauditõrjemeetmeid täiendavaid
üksikasjalikke eeskirju, nagu on ette nähtud käesoleva artikli lõikega 1.
Artikkel 54
Pädeva asutuse poolne uurimine loetletud taudi kahtluse korral
1.           Artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud
loetletud taudi esinemise kahtluse korral peetavatel loomadel korraldab pädev
asutus koheselt uurimise, et kõnealuse loetletud taudi esinemist kinnitada või
välistada.
2.           Lõikes 1 sätestatud uurimise
eesmärgil tagab pädev asutus vajaduse korral, et ametlikud veterinaararstid:
a)      teevad selle konkreetse loetletud taudi
korral loetletud liikidesse kuuluvate peetavate loomade representatiivse valimi
kliinilise läbivaatuse;
b)      võtavad neilt loetletud liikidesse
kuuluvatelt peetavatelt loomadelt asjakohased proovid ja muud proovid
laboratoorseteks uuringuteks pädeva asutuse poolt selleks otstarbeks määratud
laborites;
c)      teevad laboratoorsed uuringud, et
kõnealuse loetletud taudi esinemist kinnitada või välistada.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad käesoleva
artikli lõikes 1 sätestatud, pädeva asutuse tehtava uurimise eeskirju
täiendavaid üksikasjalikke eeskirju.
Artikkel 55
Pädeva asutuse poolt võetavad esmased tauditõrjemeetmed
1.           Artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud
loetletud taudi esinemise kahtluse korral peetavatel loomadel võtab pädev
asutus kuni artikli 54 lõikes 1 sätestatud uurimise tulemuste selgumiseni ja
artikli 61 lõike 1 kohaste tauditõrjemeetmete võtmiseni järgmisi esmaseid
tauditõrjemeetmeid:
a)      paneb taudikahtlusega ettevõtte, majapidamise,
toidu- või sööda või loomsete kõrvalsaaduste ettevõtte või muu koha ametliku
järelevalve alla;
b)      koostab loendi:
i)        ettevõtte, majapidamise, toidu- või
sööda või loomsete kõrvalsaaduste ettevõtte või mis tahes muu koha peetavatest
loomadest;
ii)       ettevõttes, majapidamises, toidu- või
sööda või loomsete kõrvalsaaduste ettevõttes või mis tahes muus kohas asuvatest
toodetest, kui see on kõnealuse loetletud taudi leviku seisukohast oluline;
c)      kohaldab asjakohaseid bioohutusmeetmeid,
et hoida ära kõnealuse loetletud taudi tekitaja levikut teistele loomadele või
inimestele;
d)      hoidma kõnealuse loetletud taudi korral
loetletud loomaliikidesse kuuluvaid peetavaid loomi isoleeritult ja vältima
nende kokkupuutumist metsloomadega, kui see on vajalik tauditekitaja edasise
leviku tõkestamiseks;
e)      piirama peetavate loomade, toodete ja
vajaduse korral selliste isikute, sõidukite ja mis tahes materjalide või muude
vahendite liikumist, kelle või mille kaudu tauditekitaja on võinud levida
ettevõttesse, majapidamisse, toidu- või sööda või loomsete kõrvalsaaduste
ettevõttesse või mis tahes muusse kõnealuse loetletud taudi kahtlusega kohta
või sealt välja, niivõrd kui see on loetletud taudi leviku tõkestamiseks
vajalik;
f)       võtma mis tahes muid vajalikke tauditõrjemeetmeid,
võttes arvesse 4. jaos sätestatud tauditõrjemeetmeid, mis on seotud
järgmisega:
i)        artikli 54 lõikes 1 sätestatud, pädeva
asutuse poolse uurimise läbiviimine ja käesoleva lõike punktides a–d sätestatud
tauditõrjemeetmete kohaldamine muude ettevõtete, nende epidemioloogiliste
üksuste, majapidamiste, toidu- või sööda või loomsete kõrvalsaaduste ettevõtete
suhtes;
ii)       ajutiste taudiprofiiliga sobivate
piirangutsoonide kehtestamine;
g)      algatab artikli 57 lõike 1 kohase
epidemioloogilise uurimise.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad
üksikasjalikke eeskirju, mis täiendavad käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud
eeskirju konkreetsete ja üksikasjalike taudikontrollimeetmete kohta, mida tuleb
võtta sõltuvalt artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud loetletud taudist, võttes
seejuures arvesse riske, mis on seotud:
a)      loomaliigi või –kategooriaga;
b)      tootmisviisiga.
Artikkel 56
Esmaste tauditõrjemeetmete läbivaatamine ja laiendamine
Artikli 55 lõikes 1 sätestatud
tauditõrjemeetmed:
a)           vaadatakse vajaduse korral pädeva
asutuse poolt läbi, lähtudes:
i)       artikli 54 lõike 1 kohase uurimise
tulemustest;
ii)       artikli 57 lõike 1 kohasest
epidemioloogilisest uuringust;
b)           laiendatakse täiendavalt artikli
muudele kohtadele, nagu on osutatud artikli 55 lõike 1 punktis e.
2. jagu
Epidemioloogiline uuring
Artikkel 57
Epidemioloogiline uuring
1.           Artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud
loetletud taudi kahtluse või kinnituse korral korraldab pädev asutus loomade
hulgas epidemioloogilise uuringu.
2.           Lõikes 1 osutatud epidemioloogilise
uuringu eesmärk on:
a)      teha kindlaks loetletud taudi tõenäoline
päritolu ja selle levimisteed;
b)      määrata kindlaks, kui kaua kõnealune
loetletud taud on esinenud;
c)      teha kindlaks kontaktettevõtted ja
epidemioloogilised üksused nende sees, majapidamised, toidu- ja sööda- või
loomsete kõrvalsaaduste ettevõtted või mis tahes muud kohad, kus kahtlustatava
loetletud taudi korral loetletud liikidesse kuuluvad loomad võivad olla
nakatunud või kokku puutunud;
d)      hankida teavet selliste peetavate
loomade, isikute, toodete, sõidukite, mis tahes materjalide või muude vahendite
liikumise kohta, kelle või mille kaudu tauditekitaja on loetletud taudi puhangu
kahtlusest või kinnitusest teatamisele eelnenud asjakohase ajavahemiku jooksul
võinud levida;
e)      hankida teavet loetletud taudi tõenäolise
leviku, sh vektorite olemasolu ja levimise kohta ümbritsevas keskkonnas.
3. jagu
Peetavate loomade taudikinnitus
Artikkel 58
Artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud loetletud taudi ametlik kinnitamine pädeva
asutuse poolt
1.           Pädev asutus toetub artikli 8 lõike
1 punktis a osutatud loetletud taudi ametlikul kinnitamisel järgmisele teabele:
a)      artikli 54 lõikes 2 sätestatud
kliiniliste ja laboratoorsete uuringute tulemused;
b)      artikli 57 lõike 1 kohane
epidemioloogiline uuring;
c)      muud kättesaadavad epidemioloogilised
andmed.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad nõudeid,
mis peavad käesoleva artikli lõikes 1 osutatud ametliku kinnituse saamiseks
täidetud olema.
Artikkel 59
Esmaste tauditõrjemeetmete lõpetamine, kui loetletud taudi esinemine on
välistatud
Pädev asutus jätkab artikli 55 lõikes 1 ja
artiklis 56 sätestatud esmaste tauditõrjemeetmete kohaldamist seni, kuni
artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud loetletud taudi esinemine on artikli 58
lõike 1 kohase või artikli 58 lõike 2 alusel vastu võetud eeskirjade kohase
teabe põhjal välistatud.
4. jagu
Tauditõrjemeetmed peetavate loomade taudikinnituse korral
Artikkel 60
Pädeva asutuse poolt võtta tulevad kohesed tauditõrjemeetmed
Artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud loetletud
taudi puhangu artikli 58 lõike 1 kohase ametliku kinnituse korral peetavate
loomade hulgas toimib pädev asutus kohe järgmiselt:
a)           kuulutab tabandunud ettevõtte,
majapidamise, toidu- või sööda või loomsete kõrvalsaaduste ettevõtte või muu
koha ametlikult kõnealuse loetletud taudiga nakatunuks;
b)           kehtestab kõnealuse taudi jaoks
kohase piirangutsooni;
c)           rakendab artikli 43 lõikes 1
sätestatud situatsiooniplaani, et tagada tauditõrjemeetmete täielik
kooskõlastatus.
Artikkel 61
Tabandunud ettevõtted ja muud kohad
1.           Artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud
loetletud taudi puhangu korral peetavate loomade hulgas ettevõttes, majapidamises,
toidu- või sööda või loomsete kõrvalsaaduste ettevõttes või mis tahes muus
kohas rakendab pädev asutus kõnealuse loetletud taudi edasise leviku
takistamiseks kohe üht või mitut järgnevat tauditõrjemeedet:
a)      inimeste, loomade, toodete, sõidukite või
mis tahes muu sellise materjali või aine liikumispiirangud, mis võivad olla
saastunud ja aidata kaasa loetletud taudi levikule;
b)      selliste loomade surmamine ja
kõrvaldamine või tapmine, kes võivad olla saastunud ja aidata kaasa loetletud
taudi levikule;
c)      toodete, sööda või mis tahes muude ainete
hävitamine, töötlemine, ümbertöötlemine või käitlemine või tõenäoliselt
saastunud seadmete, transpordivahendite, taimede või taimsete saaduste või vee
käitlemine viisil, mis tagab mis tahes tauditekitaja või tauditekitajat kandva
vektori hävitamise;
d)      peetavate loomade vaktsineerimine või
ravimine muude veterinaarravimitega vastavalt artikli 46 lõikele 1 ning artikli
47 lõike 1 kohaselt vastuvõetud mis tahes delegeeritud õigusaktile;
e)      tõenäoliselt saastunud ja loetletud taudi
levimisele kaasa aitavate loomade ja toodete isoleerimine, karantiin või
käitlemine;
f)       puhastamine, desinfektsioon,
desinfestatsioon või muud vajalikud bioturvameetmed, mida tuleb kohaldada
tabandunud ettevõtte, majapidamise, toidu- või sööda või loomsete
kõrvalsaaduste ettevõtte või muude kohtade suhtes, et minimeerida loetletud
taudi levimise riski;
g)      artikli 57 lõikes 1 sätestatud
epidemioloogilise uuringu lõpuleviimiseks piisava arvu asjakohaste proovide
võtmine;
h)      proovide laboratoorsed uuringud.
2.           Kui pädev asutus teeb kindlaks,
milliseid lõikes 1 sätestatud tauditõrjemeetmeid on asjakohane rakendada, võtab
ta arvesse järgmist:
a)      taudiprofiil;
b)      tootmisviis ja epidemioloogilised üksused
tabandunud ettevõttes, majapidamises, toidu- või sööda või loomsete
kõrvalsaaduste ettevõttes või mis tahes muus kohas.
3.           Pädev asutus annab loa ettevõtte,
majapidamise või mis tahes muu koha taasasustamiseks ainult siis, kui:
a)      kõik lõikes 1 sätestatud asjakohased
tauditõrjemeetmed ja laboratoorsed uuringud on edukalt lõpule viidud;
b)      on möödunud piisavalt aega, et hoida ära
tabandunud ettevõtte, majapidamise, toidu- või sööda või loomsete
kõrvalsaaduste ettevõtte või muu koha uuesti saastumist loetletud taudiga, mis
põhjustas lõikes 1 osutatud puhangu.
Artikkel 62
Epidemioloogiliselt seotud ettevõtted ja kohad
1.           Pädev asutus laiendab artikli 61
lõikes 1 sätestatud tauditõrjemeetmeid muudele ettevõtetele, nende
epidemioloogilistele üksustele, majapidamistele, toidu- või sööda või loomsete
kõrvalsaaduste ettevõtetele või mis tahes muudele kohtadele või
transpordivahenditele, kui artikli 57 lõikes 1 sätestatud epidemioloogiline
uuring või kliiniliste laboriuuringute tulemused või muud epidemioloogilised
andmed annavad põhjust kahtlustada, et artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud
loetletud taud, mille suhtes selliseid meetmeid võeti, on levinud nendesse,
nendest välja või nende kaudu.
2.           Kui artikli 57 lõikes 1 sätestatud
epidemioloogiline uuring näitab, et artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud loetletud
taud on tõenäoliselt pärit teisest liikmesriigist või on tõenäoline, et
kõnealune loetletud taud on levinud teise liikmesriiki, teavitab pädev asutus
seda liikmesriiki.
3.           Lõikes 2 osutatud juhtudel teevad
teiste liikmesriikide pädevad asutused koos täiendava epidemioloogilise uuringu
ja kohaldavad ühiselt tauditõrjemeetmeid.
Artikkel 63
Tabandunud ja epidemioloogiliselt seotud ettevõtetes ja kohtades kohaldatavate
tauditõrjemeetmetega seotud volituste delegeerimine
Komisjonile antakse õigus võtta kooskõlas
artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad üksikasjalikke
eeskirju tauditõrjemeetmete kohta, mida pädev asutus peab artiklite 61 ja 62
kohaselt võtma tabandunud ja epidemioloogiliselt seotud ettevõtetes, toidu- või
sööda või loomsete kõrvalsaaduste ettevõtetes või kohtades artikli 8 lõike 1
punktis a osutatud mis tahes loetletud taudi suhtes.
Need üksikasjalikud eeskirjad hõlmavad
järgmist:
a)           artikli 61 lõike 1 punktides a–e
sätestatud tauditõrjemeetmete tingimused ja nõuded;
b)           artikli 61 lõike 1 punktis f
sätestatud puhastamise, desinfektsiooni ja desinfestatsiooni kord, mille puhul
täpsustatakse vajaduse korral selleks otstarbeks kasutatavad biotsiidid;
c)           artikli 61 lõike 1 punktides g–h
sätestatud proovivõtmise ja laboratoorsete uuringute tingimused ja nõuded;
d)           artikli 61 lõikes 3 sätestatud
taasasustamise üksikasjalikud tingimused ja nõuded;
e)           artiklis 62 sätestatud vajalikud
tauditõrjemeetmed, mida tuleb võtta epidemioloogiliselt seotud ettevõtetes,
kohtades ja transpordivahendites.
Artikkel 64
Piirangutsoonide kehtestamine pädeva asutuse poolt
1.           Pädev asutus kehtestab
piirangutsooni sellise tabandunud ettevõtte, majapidamise, toidu- või sööda või
loomsete kõrvalsaaduste ettevõtte või muu koha ümber, kus artikli 8 lõike 1 punktis
a osutatud loetletud taudi puhang on peetavate loomade hulgas esinenud, võttes
vajaduse korral arvesse:
a)      taudiprofiili;
b)      piirangutsoonide geograafilist asukohta;
c)      piirangutsoonide ökoloogilisi ja
hüdroloogilisi tegureid;
d)      meteoroloogilisi tingimusi;
e)      vektorite esinemist, levimist ja tüüpi
piirangutsoonides;
f)       artikli 57 lõikes 1 sätestatud
epidemioloogilise uuringu tulemusi ja muid uuringuid ning epidemioloogilisi
andmeid;
g)      laboriuuringute tulemusi;
h)      kohaldatud tauditõrjemeetmeid.
Vajaduse korral hõlmab piirangutsoon kindla
suuruse ja süsteemiga kaitse- ja järelevalvetsooni.
2.           Pädev asutus hindab järjepidevalt
olukorda ja kui see on artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud loetletud taudi
leviku takistamiseks asjakohane, siis:
a)      kohandab piirangutsooni piire;
b)      kehtestab täiendavaid piirangutsoone.
3.           Kui piirangutsoonid hõlmavad mitme
liikmesriigi territooriumi osi, teevad nende liikmesriikide pädevad asutused
koostööd lõikes 1 osutatud piirangutsoonide kehtestamiseks.
4.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad
piirangutsoonide, sh kaitse- ja järelevalvetsoonide kehtestamise ja muutmise
üksikasjalikke eeskirju
Artikkel 65
Tauditõrjemeetmed piirangutsoonis
1.           Selleks et vältida artikli 8 lõike 1
punktis a osutatud loetletud taudi edasist levikut, rakendab pädev asutus
piirangutsoonis üht või mitut järgmist tauditõrjemeedet:
a)      selliste ettevõtete, majapidamiste,
toidu- või sööda või loomsete kõrvalsaaduste ettevõtete või muude kohtade
kindlaksmääramine, kus on kõnealuse loetletud taudi korral loetletud liikidesse
kuuluvaid peetavaid loomi;
b)      selliste ettevõtete, majapidamiste,
toidu- või sööda või loomsete kõrvalsaaduste ettevõtete või muude kohtade
külastamine, kus on kõnealuse loetletud taudi korral loetletud liikidesse
kuuluvaid peetavaid loomi, ning vajaduse korral uuringud, proovide võtmine ja
proovide laboriuuringud;
c)      tingimused, mille alusel inimesed,
loomad, tooted, sööt, sõidukid või mis tahes muu selline materjal või aine, mis
võib olla saastunud ja aidata kaasa kõnealuse loetletud taudi levikule, võib
piirangutsoonis või sellest välja liikuda ja mille alusel toimub transport läbi
piirangutsoonide;
d)      bioturvanõuded:
i)        loomsete saaduste tootmisele,
töötlemisele ja turustamisele;
ii)       loomsete kõrvalsaaduste kogumisele ja
kõrvaldamisele;
iii)      kunstlikule seemendamisele;
e)      peetavate loomade vaktsineerimine ja
ravimine muude veterinaarravimitega vastavalt artikli 46 lõikele 1 ning artikli
47 lõike 1 kohaselt vastuvõetud mis tahes delegeeritud õigusaktile;
f)       puhastamine, desinfektsioon ja
desinfestatsioon;
g)      toiduettevõtte määramine või vajaduse
korral heakskiitmine piirangutsoonist pärit loomade tapmiseks või loomsete
saaduste käitlemiseks;
h)      loomade, loomse paljundusmaterjali või
loomsete saaduste liikumise identifitseerimis- ja jälgitavusnõuded;
i)       muud vajalikud bioturva- ja
riskivähendusmeetmed, et minimeerida kõnealuse loetletud taudi levimise riski.
2.           Pädev asutus võtab kõik vajalikud
meetmed, et anda piirangutsoonides asuvatele isikutele täielikku teavet
kehtivate piirangute ja tauditõrjemeetmete laadi kohta.
3.           Kui pädev asutus teeb kindlaks,
milliseid lõikes 1 sätestatud tauditõrjemeetmeid tuleb võtta, peab ta silmas:
a)      taudiprofiili;
b)      tootmisviise;
c)      kõnealuste tauditõrjemeetmete
teostatavust, kättesaadavust ja tõhusust.
Artikkel 66
Ettevõtjate kohustused piirangutsoonides
1.           Artikli 64 lõikes 1 sätestatud
piirangutsoonides loomi pidavad ja tooteid hoidvad ettevõtjad annavad pädevale
asutusele teada igast kavatsetavast peetavate loomade ja toodete liikumisest
piirangutsoonis ja sealt välja.
2.           Nad korraldavad peetavate loomade ja
toodete liikumist ainult kooskõlas pädevalt asutuselt saadud juhistega.
Artikkel 67
Piirangutsooni tauditõrjemeetmetega seotud volituste delegeerimine
Komisjonile antakse õigus võtta kooskõlas
artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad üksikasjalikke
eeskirju piirangutsoonis iga artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud loetletud
taudi suhtes artikli 65 lõike 1 kohaselt võtta tulevate tauditõrjemeetmete
kohta.
Need üksikasjalikud eeskirjad hõlmavad
järgmist:
a)           artikli
65 lõike 1 punktides a, c, d, e, g, h ja i sätestatud tauditõrjemeetmete
tingimused ja nõuded;
b)           artikli
65 lõike 1 punktis f sätestatud puhastamise, desinfektsiooni ja
desinfestatsiooni kord, mille puhul täpsustatakse vajaduse korral selleks
otstarbeks kasutatavad biotsiidid;
c)           vajalik
jälgimine, mida tuleb teha pärast tauditõrjemeetmete kohaldamist ja artikli 65
lõike 1 punktis b sätestatud laboriuuringuid;
d)           muud
konkreetsed tauditõrjemeetmed artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud konkreetsete
loetletud taudide leviku piiramiseks.
Artikkel 68
Tauditõrjemeetmete säilitamine piirangutsoonides ja delegeeritud õigusaktid
1.           Pädev asutus jätkab käesolevas jaos
sätestatud tauditõrjemeetmete kohaldamist kuni:
a)      on võetud tauditõrjemeetmeid, mis on
asjakohased selle artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud loetletud taudi korral,
mille suhtes piiranguid kohaldatakse;
b)      on tehtud lõplik puhastamine, desinfektsioon,
desinfestatsioon, mis on asjakohane
i)        selle artikli 8 lõike 1 punktis a
osutatud loetletud taudi korral, mille suhtes tauditõrjemeetmeid kohaldati;
ii)       peetavate loomade tabandunud liigi
korral;
iii)      tootmisviisi korral;
c)      piirangutsoonis on toimunud asjakohane
seiramine, mis vastab artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud loetletud taudile,
mille suhtes tauditõrjemeetmeid kohaldati, ja ettevõtteliigile või kohale ning
mis kinnitab kõnealuse loetletud taudi likvideerimist.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad
üksikasjalikke eeskirju käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud, pädeva asutuse
poolt seoses järgmisega võtta tulevate tauditõrjemeetmete kohta:
a)      lõpp-puhastuse, desinfektsiooni või
desinfestatsiooni kord ja (vajaduse korral) selleks otstarbeks kasutatavad
biotsiidid;
b)      puhangujärgselt taudivaba staatuse
taastamiseks teostatava seire korraldus, vahendid, meetodid, sagedus, maht,
loomade sihtpopulatsioon ja proovivõtuviisid;
c)      piirangutsoonide taasasustamine pärast
käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud tauditõrjemeetmete lõpuleviimist, võttes
arvesse artikli 61 lõikes 3 sätestatud taasasustamise tingimusi;
d)      muud taudivaba staatuse taastamiseks
vajalikud tauditõrjemeetodid.
Artikkel 69
Erakorraline vaktsineerimine
1.           Kui see on vajalik selle artikli 8
lõike 1 punktis a osutatud loetletud taudi tõhusaks tõrjeks, mille suhtes
tauditõrjemeetmeid puhangu tõttu kohaldatakse, võib pädev asutus:
a)      välja töötada vaktsineerimiskava;
b)      kehtestada vaktsineerimistsoonid.
2.           Kui pädev asutus otsustab käesoleva
artikli lõikes 1 sätestatud vaktsineerimiskavade ja vaktsineerimistsoonide
kehtestamise üle, võtab ta arvesse järgmist:
a)      artikli 43 lõikes 1 esitatud
situatsiooniplaanidega ettenähtud erakorralise vaktsineerimise nõuded;
b)      artikli 46 lõikes 1 ja artikli 47 lõike 1
kohaselt vastuvõetud delegeeritud õigusaktides sätestatud vaktsiinide
kasutamisnõuded.
3.           Käesoleva artikli lõike 1 punktis b
sätestatud vaktsineerimistsoonid vastavad artikli 47 lõike 1 punktide d ja e
kohaselt vastuvõetud mis tahes delegeeritud õigusaktides sätestatud, loetletud
taudide leviku tõkestamiseks võetavate riskivähendusmeetmete ja seire nõuetele.
5. jagu
Metsloomad
Artikkel 70
Metsloomad
1.           Artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud
loetletud taudi kahtluse või ametliku kinnituse korral metsloomadel teeb
liikmesriik järgmist:
a)      jälgib metsloomapopulatsiooni, kui see on
antud loetletud taudi korral asjakohane;
b)      võtab vajalikke taudiennetus- ja
tauditõrjemeetmeid, et vältida kõnealuse loetletud taudi edasist levikut.
2.           Lõike 1 punktis b sätestatud
taudiennetus- ja tauditõrjemeetmete korral võetakse arvesse:
a)      taudiprofiili;
b)      tabandunud metsloomi;
c)      1.–4. jaos sätestatud eeskirjade
kohaseid tauditõrjemeetmeid, mida piirangutsoonides asuvate peetavate loomade
suhtes tuleb võtta artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud loetletud taudi
kahtluse või ametliku kinnituse korral.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      lõike 1 punkti a kohast jälgimist;
b)      lõike 1 punkti b kohaseid taudiennetus-
ja tauditõrjemeetmeid.
Kõnealuste delegeeritud õigusaktide vastuvõtmisel
võtab komisjon arvesse taudiprofiili ja lõikes 1 osutatud loetletud taudi korral
loetletud liike.
6. jagu
Liikmesriikide võetavad täiendavad tauditõrjemeetmed, komisjonipoolne
kooskõlastamine ja ajutised tauditõrje erimeetmed
Artikkel 71
Liikmesriikide võetavad täiendavad tauditõrjemeetmed, komisjonipoolne
tauditõrjemeetmete kooskõlastamine ja 1.–5. jaoga seotud ajutised tauditõrje
erimeetmed
1.           Liikmesriigid võivad lisaks artikli
61 lõikes 1, artiklis 62, artikli 65 lõigetes 1 ja 2, artikli 68 lõikes 1 ning
artikli 67 ja artikli 68 lõike 2 kohaselt vastuvõetud delegeeritud õigusaktides
sätestatud tauditõrjemeetmetele vastu võtta täiendavaid tauditõrjemeetmeid,
eeldusel et sellised meetmed on kooskõlas käesolevas määruses sätestatud
eeskirjadega ning nad on vajalikud ja proportsionaalsed artikli 8 lõike 1
punktis a osutatud loetletud taudi leviku tõrjeks, võttes arvesse:
a)      erilisi epidemioloogilisi asjaolusid;
b)      ettevõtete ja muude kohtade liiki ja
tootmisviisi;
c)      asjaomaste loomade kategooriaid ja liike;

d)      majanduslikke ja sotsiaalseid tingimusi.
2.           Liikmesriigid teavitavad komisjoni
viivitamatult:
a)      pädeva asutuse poolt vastavalt artiklite
58, 59, 61, 62, 64 ja 65, artikli 68 lõikele 1, artiklile 69 ja artikli 70
lõigetele 1 ja 2 ning artiklite 63 ja 67 ning artikli 68 lõike 2 ja artikli 70
lõike 3 kohaselt vastuvõetud delegeeritud õigusaktidele võetud
tauditõrjemeetmetest;
b)      mis tahes täiendavatest
tauditõrjemeetmetest, mida ta lõike 1 kohaselt on võtnud.
3.           Komisjon vaatab kooskõlas käesoleva
peatükiga läbi taudialase olukorra ning pädeva asutuse võetud tauditõrjemeetmed
ja liikmesriigi võetud mis tahes täiendavad tauditõrjemeetmed ning võib
rakendusaktidega sätestada piiratud ajavahemikuks ja epidemioloogilisele
olukorrale kohastel tingimustel tauditõrje erimeetmed, juhul kui:
a)      selgub, et tauditõrjemeetmed ei sobi
epidemioloogilise olukorraga;
b)      artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud
loetletud taud levib käesoleva peatüki kohaselt võetud tauditõrjemeetmetele
vaatamata.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
4.           Nõuetekohaselt põhjendatud
kiireloomulistel juhtudel seoses taudiga, mis kujutab endast ülimalt olulise
mõjuga kujunevat riski, võtab komisjon kooskõlas artikli 255 lõikes 3 osutatud
menetlusega vastu viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.
2. peatükk
Artikli 8 lõike 1 punktides b ja c osutatud loetletud taudid
1. jagu
Tauditõrjemeetmed peetavate loomade taudikahtluse korral
Artikkel 72
Ettevõtjate, loomadega seotud töötajate ja lemmikloomapidajate kohustused
1.           Artikli 8 lõike 1 punktides b ja c
osutatud loetletud taudide esinemise kahtluse korral peetavatel loomadel
võtavad ettevõtjad, loomadega seotud töötajad ja lemmikloomapidajad lisaks
artikli 16 lõike 1 kohasele tauditunnuste ja -kahtluse teatamisele pädevatele
asutustele ja veterinaararstidele ja pädeva asutuse poolt artikli 74 lõike 1
kohaste tauditõrjemeetmete võtmiseni artikli 74 lõike 1 punktis a ja artikli 74
lõike 3 kohaselt vastuvõetud mis tahes delegeeritud õigusaktis osutatud
asjakohaseid tauditõrjemeetmeid, et ära hoida kõnealuse loetletud taudi
levimist nende vastutusel olevatelt/olevatest mõjutatud loomadelt, ettevõtetest
ja kohtadest teistele loomadele või inimestele.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad
ettevõtjate, loomadega seotud töötajate ja lemmikloomapidajate poolt võtta
tulevaid tauditõrjemeetmeid täiendavaid üksikasjalikke eeskirju, nagu on ette
nähtud käesoleva artikli lõikega 1.
Artikkel 73
Pädeva asutuse poolne uurimine loetletud taudi kahtluse korral
1.           Artikli 8 lõike 1 punktides b ja c
osutatud loetletud taudi esinemise kahtluse korral peetavatel loomadel
korraldab pädev asutus koheselt uurimise, et kõnealuse loetletud taudi
esinemist kinnitada või välistada.
2.           Lõikes 1 sätestatud uurimise
eesmärgil tagab pädev asutus vajaduse korral, et ametlikud veterinaararstid:
a)      teevad selle konkreetse loetletud taudi
korral loetletud liikidesse kuuluvate peetavate loomade representatiivse valimi
kliinilise läbivaatuse;
b)      võtavad loetletud liikidesse kuuluvatelt
peetavatelt loomadelt asjakohased proovid ja muud proovid laboratoorseteks
uuringuteks pädeva asutuse poolt selleks otstarbeks määratud laborites;
c)      teevad laboratoorse uuringu, et kõnealuse
loetletud taudi esinemist kinnitada või välistada.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad käesoleva
artikli lõikes 1 sätestatud uurimiseeskirju täiendavaid üksikasjalikke
eeskirju.
Artikkel 74
Pädeva asutuse poolt võetavad esmased tauditõrjemeetmed
1.           Artikli 8 lõike 1 punktides b või c
osutatud loetletud taudi esinemise kahtluse korral peetavatel loomadel võtab
pädev asutus kuni artikli 73 lõikes 1 sätestatud uurimise tulemuste selgumiseni
ja artikli 78 lõigete 1 ja 2 kohaste tauditõrjemeetmete võtmiseni järgmisi
esmaseid tauditõrjemeetmeid:
a)      kohaldab tauditõrjemeetmeid kõnealuse
loetletud taudi leviku piiramiseks tabandunud ettevõttest, majapidamisest,
toidu- või sööda- või loomsete kõrvalsaaduste ettevõttest või muust kohast;
b)      algatab vajaduse korral epidemioloogilise
uuringu, võttes arvesse artikli 57 lõikes 1 ja artikli 57 lõike 2 kohaselt
vastuvõetud mis tahes eeskirjades sellise uurimise suhtes sätestatud eeskirju.
2.           Lõikes 1 sätestatud esmased
tauditõrjemeetmed peavad olema asjakohased ja proportsionaalsed artikli 8 lõike
1 punktides b või c osutatud loetletud taudiga seotud riskiga, võttes arvesse:
a)      taudiprofiili;
b)      tabandunud peetavaid loomi;
c)      selle liikmesriigi, tsooni,
bioturvarühmiku või ettevõtte tervisestaatust, kus kõnealuse loetletud taudi
esinemist kahtlustatakse;
d)      artikli 55 lõikes 1 ja artiklis 56 ning
artikli 55 lõike 2 kohaselt vastuvõetud mis tahes delegeeritud õigusaktis
sätestatud esmaseid tauditõrjemeetmeid.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad eeskirju,
mis täiendavad käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud eeskirju, võttes seejuures
arvesse käesoleva artikli lõikes 2 osutatud küsimusi seoses:
a)      esmaste tauditõrjemeetmetega, mis tuleb
võtta lõike 1 punktis a sätestatud loetletud taudi leviku tõkestamiseks;
b)      lõike 1 punktis a muude ettevõtete, nende
epidemioloogiliste üksuste, majapidamiste, toidu- või sööda- ja loomsete
kõrvalsaaduste ettevõtete suhtes sätestatud esmaste tauditõrjemeetmete
kohaldamisega;
c)      ajutiste taudiprofiiliga sobivate
piirangutsoonide kehtestamisega.
Artikkel 75
Esmaste tauditõrjemeetmete läbivaatamine ja laiendamine
Artikli 74 lõikes 1 sätestatud
tauditõrjemeetmed:
a)           vaadatakse vajaduse korral pädeva
asutuse poolt läbi, lähtudes artikli 73 lõikes 1 sätestatud uurimise ja
vajaduse korral artikli 74 lõike 1 punktis b sätestatud epidemioloogilise
uuringu leidudest;
b)           laiendatakse vajaduse korral
täiendavalt muudele kohtadele, nagu on osutatud artikli 74 lõike 3 punktis b.
2. jagu
Peetavate loomade taudikinnitus
Artikkel 76
Ametlik taudikinnitus pädeva asutuse poolt
1.           Pädev asutus toetub artikli 8 lõike
1 punktides b või c osutatud loetletud taudi ametlikul kinnitamisel järgmisele
teabele:
a)      artikli 73 lõikes 2 sätestatud
kliiniliste ja laboratoorsete uuringute tulemused;
b)      vajaduse korral artikli 74 lõike 1 punkti
b kohane epidemioloogiline uuring;
c)      muud kättesaadavad epidemioloogilised
andmed.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad nõudeid,
mis peavad käesoleva artikli lõikes 1 osutatud ametliku kinnituse saamiseks
täidetud olema.
Artikkel 77
Esmaste tauditõrjemeetmete lõpetamine, kui taudi esinemine on välistatud
Pädev asutus jätkab artikli 74 lõikes 1 ja
artiklis 75 sätestatud esmaste tauditõrjemeetmete kohaldamist seni, kuni
artikli 8 lõike 1 punktides b või c osutatud loetletud taudide esinemine on
artikli 76 lõike 1 kohaselt või artikli 76 lõike 2 alusel vastu võetud
eeskirjade kohaselt välistatud.
3. jagu
Tauditõrjemeetmed peetavate loomade taudikinnituse korral
Artikkel 78
Pädeva asutuse poolt võetavad tauditõrjemeetmed
1.           Artikli 8 lõike 1 punktis b osutatud
loetletud taudi puhangu artikli 76 lõike 1 kohase ametliku kinnituse korral
peetavate loomade hulgas toimib pädev asutus järgmiselt:
a)      kohaldab artikli 30 lõikes 1 sätestatud
kohustusliku likvideerimisprogrammi alla kuuluva liikmesriigi, tsooni või
bioturvarühmiku suhtes kõnealuse likvideerimisprogrammiga ettenähtud
tauditõrjemeetmeid;
b)      algatab artikli 30 lõikes 1 asjaomase
loetletud taudi jaoks sätestatud kohustusliku likvideerimisprogrammi alla veel
mitte kuuluva liikmesriigi, tsooni või bioturvarühmiku suhtes kõnealuse
likvideerimisprogrammi ja kohaldab sellega ettenähtud tauditõrjemeetmeid.
2.           Artikli 8 lõike 1 punktis c osutatud
loetletud taudi puhangu artikli 76 lõike 1 kohase ametliku kinnituse korral
peetavate loomade hulgas toimib pädev asutus järgmiselt:
a)      kohaldab artikli 30 lõikes 2 sätestatud
vabatahtliku likvideerimisprogrammi alla kuuluva liikmesriigi, tsooni või
bioturvarühmiku suhtes kõnealuse vabatahtliku likvideerimisprogrammiga
ettenähtud tauditõrjemeetmeid;
b)      kohaldab vajaduse korral artikli 30
lõikes 2 asjaomase loetletud taudi jaoks sätestatud vabatahtliku
likvideerimisprogrammi alla mitte kuuluva liikmesriigi, piirkonna, tsooni või
bioturvarühmiku suhtes meetmeid taudi tõrjeks ja selle leviku tõkestamiseks.
3.           Käesoleva artikli lõike 2 punktis b
sätestatud meetmed peavad olema proportsionaalsed artikli 8 lõike 1 punktis c
osutatud loetletud taudiga seotud riskiga, võttes arvesse:
a)      taudiprofiili;
b)      tabandunud peetavaid loomi;
c)      selle liikmesriigi, piirkonna, tsooni,
bioturvarühmiku või ettevõtte tervisestaatust, kus loetletud taudi esinemist
ametlikult on kinnitatud;
d)      tauditõrjemeetmeid, mida ettevõtetes,
muudes kohtades ja piirangutsoonides käesoleva jaotise 4. jao
1. peatüki kohaselt tuleb võtta.
Artikkel 79
Pädeva asutuse poolt võtta tulevate tauditõrjemeetmetega seotud volituste
delegeerimine
Komisjonile antakse õigus võtta kooskõlas
artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, milles sätestatakse üksikasjalikud
eeskirjad artikli 8 lõike 1 punktis b või c osutatud loetletud taudi puhangu
korral peetavate loomade hulgas artikli 78 lõike 2 punkti b kohaselt võtta
tulevate tauditõrjemeetmete kohta, võttes arvesse artikli 78 lõikes 3
sätestatud kriteeriume.
4. jagu
Metsloomad
Artikkel 80
Metsloomad
1.           Artikli 8 lõike 1 punktis b osutatud
loetletud taudi kahtluse või ametliku kinnituse korral metsloomade hulgas teeb
tabandunud liikmesriigi pädev asutus järgmist:
a)      kohaldab artikli 30 lõikes 1 kõnealuse
loetletud taudi jaoks sätestatud kohustusliku likvideerimisprogrammi alla
kuuluva liikmesriigi kogu territooriumi, piirkonna või tsooni suhtes kõnealuse
likvideerimisprogrammiga ettenähtud tauditõrjemeetmeid;
b)      algatab artikli 30 lõikes 1 asjaomase
loetletud taudi jaoks sätestatud kohustusliku likvideerimisprogrammi alla mitte
kuuluva liikmesriigi kogu territooriumi, piirkonna või tsooni suhtes kõnealuse
likvideerimisprogrammi ja kohaldab vajaduse korral sellega ettenähtud
tauditõrjemeetmeid, et taudi levikut tõkestada ja ennetada.
2.           Artikli 8 lõike 1 punktis c osutatud
loetletud taudi puhangu korral metsloomade hulgas teeb mõjutatud liikmesriigi
pädev asutus järgmist:
a)      kohaldab artikli 30 lõikes 2 asjaomase
loetletud taudi jaoks sätestatud vabatahtliku likvideerimisprogrammi alla
kuuluva liikmesriigi kogu territooriumi, piirkonna, tsooni või bioturvarühmiku
suhtes kõnealuse vabatahtliku likvideerimisprogrammiga ettenähtud tauditõrjemeetmeid;
b)      kohaldab vajaduse korral artikli 30
lõikes 2 asjaomase loetletud taudi jaoks sätestatud vabatahtliku
likvideerimisprogrammi alla mitte kuuluva liikmesriigi kogu territooriumi,
piirkonna, tsooni või bioturvarühmiku suhtes meetmeid taudi tõrjeks ja selle
leviku tõkestamiseks.
3.           Lõike 2 punktis b sätestatud
tauditõrjemeetmete korral võetakse arvesse:
a)      taudiprofiili;
b)      tabandunud metsloomi;
c)      Käesoleva jaotise 1. peatüki
1.–4. jaos sätestatud eeskirjade kohaseid tauditõrjemeetmeid, mida tuleb
võtta piirangutsoonides asuvate peetavate loomade suhtes loetletud taudi
kahtluse või ametliku kinnituse korral.
4.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad
üksikasjalikke eeskirju, mis täiendavad artikli 8 lõike 1 punktides b või c
osutatud loetletud taudide puhangute korral metsloomade hulgas võtta tulevaid
tauditõrjemeetmeid vastavalt käesoleva artikli lõike 2 punktile b.
5. jagu
Komisjonipoolne kooskõlastamine ja ajutised tauditõrje erimeetmed
Artikkel 81
Komisjonipoolne meetmete kooskõlastamine ja 1.–4. jaoga seotud ajutised
tauditõrje erimeetmed
1.           Liikmesriigid teavitavad komisjoni
pädeva asutuse poolt artikli 8 lõike 1 punktides b või c osutatud loetletud
taudi suhtes vastavalt artikli 76 lõikele 1, artiklitele 77 ja 78 ja artikli 80
lõigetele 1 ja 2 ning artikli 76 lõike 2, artikli 79 ja artikli 80 lõike 4
alusel vastuvõetud mis tahes delegeeritud õigusaktide kohaselt võetavatest
tauditõrjemeetmetest.
2.           Komisjon vaatab läbi taudialase olukorra
ning pädeva asutuse poolt käesoleva peatüki kohaselt võetud tauditõrjemeetmed
ning võib rakendusaktidega artikli 8 lõike 1 punktides b ja c osutatud
loetletud taudide suhtes sätestada piiratud ajavahemikuks ja
epidemioloogilisele olukorrale kohastel tingimustel tauditõrjemeetmeid
käsitlevad erieeskirjad, juhul kui:
a)      selgub, et kõnealused pädeva asutuse
võetud tauditõrjemeetmed ei sobi epidemioloogilise olukorraga;
b)      kõnealune artikli 8 lõike 1 punktis b või
c osutatud loetletud taud levib käesoleva peatüki kohaselt võetud
tauditõrjemeetmetele vaatamata.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
3.           Nõuetekohaselt põhjendatud
kiireloomulistel juhtudel seoses artikli 8 lõike 1 punktides b ja c osutatud
loetletud taudiga, mis kujutab endast ülimalt olulise mõjuga kujunevat riski,
võtab komisjon kooskõlas artikli 255 lõikes 3 osutatud menetlusega vastu
viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.
IV OSA
REGISTREERIMINE, HEAKSKIITMINE, JÄLGITAVUS JA LIIKUMINE
I JAOTIS
Maismaaloomad, loomne paljundusmaterjal ja maismaaloomade saadused
1. peatükk
Registreerimine, heakskiitmine, registripidamine ja registrid
1. jagu
Ettevõtete ja vedajate registreerimine
Artikkel 82
Ettevõtjate kohustus ettevõtteid registreerida
1.           Maismaaloomade
pidamise või loomse paljundusmaterjali kogumise, tootmise, töötlemise või
säilitamise ettevõtteid käitavad ettevõtjad peavad enne sellise tegevuse
alustamist selleks, et olla artikli 88 kohaselt registreeritud, tegema järgmist

a)      teavitama pädevat asutust igast sellisest
tema vastutusel olevast ettevõttest;
b)      andma pädevale asutusele järgmist teavet:
i)        ettevõtja nimi ja aadress;
ii)       rajatiste asukoht ja kirjeldus;
iii)      ettevõttes peetavate maismaaloomade või
seal oleva loomse paljundusmaterjali kategooriad, liigid ja arv ning ettevõtte
tootmisvõimsus;
iv)      ettevõtte tüüp;
v)       muud ettevõttega seotud aspektid, mis on
asjakohased selle poolt tuleneva riski kindlaksmääramisel.
2.           Lõikes 1 nimetatud ettevõtteid
käitavad ettevõtjad teavitavad pädevat asutust:
a)      lõike 1 punktis b osutatud küsimusi
käsitlevatest mis tahes olulistest muutustest ettevõttes,
b)      ettevõtte tegevuse lõpetamisest.
3.           Ettevõtted, mille suhtes
kohaldatakse artikli 82 kohast heakskiitmist, ei pea esitama käesoleva artikli
lõikes 1 osutatud teavet.
Artikkel 83
Erandid ettevõtjate kohustusest ettevõtteid registreerida
Erandina artikli 82 lõikest 1 võivad
liikmesriigid vabastada teatavad ettevõtete kategooriad registreerimisnõudest,
võttes arvesse järgmisi kriteeriume:
a)           ettevõttes peetavate maismaaloomade
ja seal oleva loomse paljundusmaterjali kategooriad, liigid ja arv ning
ettevõtte tootmisvõimsus;
b)           ettevõtte tüüp;
c)           peetavate maismaaloomade või loomse
paljundusmaterjali liikumine ettevõttesse ja sealt välja.
Artikkel 84
Rakendamisvolitused, mis on seotud ettevõtjate kohustusega ettevõtteid
registreerida
Komisjon võib rakendusaktidega kehtestada
eeskirju, mis käsitlevad:
a)           ettevõtjate poolt artikli 82 lõike 1
kohaseks ettevõtete registreerimiseks esitatavat teavet;
b)           selliste ettevõtete tüüpe, mida
liikmesriigid võivad artikli 83 kohasest registreerimiskohustusest vabastada,
eeldusel et need ettevõtted ei kujuta endast märkimisväärset riski ja võttes
arvesse kõnealuses artiklis sätestatud kriteeriume.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu
kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 85
Peetavate kabiloomade vedajate registreerimiskohustus ja delegeeritud
õigusaktid
1.           Peetavate maismaaloomade vedajad
peavad enne oma tegevuse alustamist selleks, et olla artikli 88 kohaselt
registreeritud:
a)      teavitama pädevat asutust oma tegevusest;
b)      andma pädevale asutusele järgmist teavet:
i)        vedaja nimi ja aadress;
ii)       veetavate peetavate maismaaloomade
kategooriad, liigid ja arv;
iii)      veoliik;
iv)      veovahend.
2.           Vedajad peavad pädevat asutust
teavitama:
a)      lõike 1 punktis b osutatud küsimusi
käsitlevatest mis tahes olulistest muutustest,
b)      veotegevuse lõppemisest.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad lõikes 1
sätestatud eeskirjade täiendamist ja muutmist seoses muud liiki vedajate
kohustusega esitada oma tegevuse registreerimiseks vajalikku teavet, võttes
arvesse selliste vedudega seotud riske.
Artikkel 86
Erandid peetavate kabiloomade vedajate registreerimiskohustusest
Erandina artikli 85 lõikest 1 võivad
liikmesriigid vabastada teatavad vedajate kategooriad registreerimisnõudest,
võttes arvesse järgmisi kriteeriume:
a)           vahemaad, mille taha nad kõnealuseid
peetavaid maismaaloomi veavad;
b)           nende veetavate peetavate
maismaaloomade kategooriad, liigid ja arv.
Artikkel 87
Vedajate registreerimiskohustusega seotud rakendusaktid
Komisjon võib vastu võtta vastu rakendusakte,
mis käsitlevad:
a)           vedajate poolt artikli 85 lõike 1 kohaseks
tegevuse registreerimiseks esitatavat teavet;
b)           selliste vedajate liike, mida
liikmesriigid võivad artikli 86 kohasest registreerimiskohustusest vabastada,
eeldusel et need veoliigid ei kujuta endast märkimisväärset riski ja võttes
arvesse kõnealuses artiklis sätestatud kriteeriume.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu
kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 88
Pädeva asutuse kohustus, mis on seotud ettevõtete ja vedajate registreerimisega
Pädev asutus registreerib:
a)           ettevõtted artikli 96 lõikes 1
sätestatud ettevõtete ja vedajate registrisse, kui ettevõtja on esitanud
artikli 82 lõikes 1 nõutud teabe;
b)           vedajad kõnealusesse artikli 96
lõikes 1 sätestatud ettevõtete ja vedajate registrisse, kui vedaja on esitanud
artikli 85 lõikes 1 nõutud teabe.
2. jagu
Teatavat liiki ettevõtete heakskiitmine
Artikkel 89
Teatavat liiki ettevõtete heakskiitmine ja delegeeritud õigusaktid
1.           Järgmist liiki ettevõtteid käitavad
ettevõtjad esitavad pädevale asutusele taotluse artikli 91 lõike 1 kohase
heakskiidu saamiseks ja nad ei jätka oma tegevust seni, kuni nende ettevõte on
artikli 92 lõike 1 kohaselt heaks kiidetud:
a)      kabiloomade ja kodulindude kogumise
ettevõtted, kust kõnealused loomad teise liikmesriiki viiakse;
b)      veiste, sigade lammaste, kitsede ja
hobuste paljundusmaterjali ettevõtted, kust kõnealuste loomade
paljundusmaterjal teise liikmesriiki viiakse;
c)      haudejaamad, kust haudemunad või
kodulinnud teise liikmesriiki viiakse;
d)      kodulinde pidavad ettevõtted, kust muuks
otstarbeks kui tapmiseks ettenähtud kodulinnud või haudemunad teise
liikmesriiki viiakse;
e)      kõik muud liiki peetavate maismaaloomade
pidamise ettevõtted, mis tuleb heaks kiita vastavalt käesoleva artikli lõike 3
punkti b alusel vastuvõetud delegeeritud õigusaktis sätestatud eeskirjadele ja
mis kujutavad endast märkimisväärset riski.
2.           Ettevõtjad lõpetavad tegevuse lõikes
1 osutatud ettevõttes, kui:
a)      pädev asutus tühistab või peatab oma
heakskiidu artikli 95 lõike 2 kohaselt; või
b)      ettevõte ei suuda artikli 94 lõike 3
kohase tingimusliku heakskiitmise korral täita artikli 94 lõikes 3 osutatud
veel täitmata nõudeid ja ei saa artikli 92 lõike 1 kohast lõplikku heakskiitu.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad käesoleva
artikli lõike 1 kohast ettevõtete tunnustamise eeskirjade täiendamist ja
muutmist ja on seotud järgmisega:
a)      erandid nõudest, mille kohaselt lõike 1
punktides a–d osutatud ettevõtteliike käitavad ettevõtjad peavad pädevalt
asutuselt taotlema temapoolset heakskiitu, juhul kui kõnealused ettevõtted ei
kujuta endast märkimisväärset riski;
b)      ettevõtteliigid, mis tuleb heaks kiita
lõike 1 punkti e kohaselt;
c)      erieeskirjad lõike 1 punktis b osutatud
loomse paljundusmaterjali ettevõtete tegevuse lõpetamise kohta.
4.           Lõikes 3 sätestatud delegeeritud
õigusaktide vastuvõtmisel võtab komisjon arvesse järgmisi kriteeriume:
a)      ettevõttes oleva(te) peetavate
maismaaloomade või loomse paljundusmaterjali kategooriad ja liigid;
b)      ettevõttes oleva(te) liikide, peetavate
maismaaloomade või loomse paljundusmaterjali arv;
c)      ettevõtteliik ja tootmisviis;
d)      peetavate maismaaloomade või loomse
paljundusmaterjali liikumine seda liiki ettevõtetesse ja sealt välja.
Artikkel 90
Kinniste ettevõtete staatuse heakskiitmine
Kinnise ettevõtte staatust soovivaid
ettevõtteid käitavad ettevõtjad:
a)           taotlevad pädevalt asutuselt
heakskiitu vastavalt artikli 91 lõikele 1;
b)           ei vii peetavaid loomi artikli 134
lõikes 1 ja artikli 134 lõike 2 kohaselt vastuvõetud mis tahes delegeeritud
õigusaktis sätestatud nõuete kohaselt kinnisesse ettevõttesse seni, kuni pädev
asutus kiidab artiklite 92 ja 94 kohaselt nende ettevõtte kõnealuse staatuse
heaks.
Artikkel 91
Ettevõtjate teavitamiskohustus, mis on seotud heakskiidu saamisega ja
rakendusaktid
1.           Oma taotluses ettevõttele artikli 89
lõike 1 ja artikli 90 punkti a kohase heakskiidu saamiseks peavad ettevõtjad
esitama pädevale asutusele järgmise teabe:
a)      ettevõtja nimi ja aadress;
b)      ettevõtte asukoht ja rajatiste kirjeldus;
c)      ettevõttes oleva(te) peetavate
maismaaloomade või loomse paljundusmaterjali kategooriad, liigid ja arv;
d)      ettevõtte tüüp;
e)      muud ettevõtte spetsiifikaga seotud
aspektid, mis on asjakohased selle poolt tuleneva riski kindlaksmääramisel.
2.           Lõikes 1 nimetatud ettevõtteid
käitavad ettevõtjad teavitavad pädevat asutust:
a)      lõike 1
punktides a, b ja c osutatud küsimusi käsitlevatest mis tahes olulistest
muutustest ettevõttes,
b)      ettevõtte tegevuse lõpetamisest.
3.           Komisjon võib rakendusaktidega
sätestada eeskirjad, mis käsitlevad teavet, mille ettevõtjad käesoleva artikli
lõike 1 kohastes oma ettevõtete heakskiitmise taotlustes peavad esitama.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 92
Ettevõtete heakskiitmine ja selle tingimused ning delegeeritud õigusaktid
1.           Pädev asutus annab ettevõtetele
artikli 89 lõike 1 ja artikli 90 punkti a kohase heakskiidu ainult siis, kui
sellised ettevõtted:
a)      vastavad järgmistele nõuetele (sõltuvalt
olukorrast):
i)        karantiin, isolatsioon ja muud
bioturvameetmed, võttes arvesse artikli 9 lõike 1 punktis b sätestatud nõudeid
ja artikli 9 lõike 2 kohaselt vastuvõetud eeskirju;
ii)       artikliga 22 ja, sõltuvalt
ettevõtteliigist ja seotud riskist, artikliga 23 ning artikli 24 kohaselt
vastuvõetud eeskirjadega ettenähtud jälgimisnõuded;
iii)      artiklitega 97 ja 98 ning artiklite 100
ja 101 kohaselt vastuvõetud eeskirjadega ettenähtud registri pidamine;
b)      omavad rajatisi ja seadmeid:
i)        mis sobivad taudi sissetoomise ja
leviku riski vähendamiseks vastuvõetava tasemeni, võttes arvesse ettevõtte
tüüpi;
ii)       mille tootmisvõimsus on piisav
peetavate maismaaloomade arvu või loomse paljundusmaterjali mahu jaoks;
c)      ei kujuta endast vastuvõetamatu riski
taudide leviku osas, võttes arvesse kehtivaid riskivähendusmeetmeid;
d)      omavad piisaval arvul ettevõtte tegevuse
jaoks vajaliku väljaõppega töötajaid;
e)      on võtnud kasutusele süsteemi, mis
võimaldab ettevõttel pädevale asutusele tõendada, et nad vastavad punktide a–d
nõuetele.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad käesoleva
artikli lõikes 1 sätestatud nõudeid, mis on seotud:
a)      karantiini, isolatsiooni ja muude lõike 1
punkti a alapunktis i osutatud bioturvameetmetega;
b)      lõike 1 punkti a alapunkti ii kohase
jälgimisega;
c)      lõike 1 punktis b osutatud rajatiste ja
seadmetega;
d)      lõike 1 punktis d töötajate ja
veterinaararstide suhtes sätestatud vastutuse, pädevuse ja väljaõppega;
e)      pädeva asutuse poolse vajaliku
järelevalve ja kontrolliga.
3.           Lõike 2 kohaselt vastuvõetavates
delegeeritud õigusaktides sätestatavate eeskirjade koostamisel võtab komisjon
arvesse järgmist:
a)      iga ettevõtteliigiga seotud risk;
b)      peetavate maismaaloomade kategooriad ja liigid;
c)      tootmisviis;
d)      ettevõtteliigi ja sellistes ettevõtetes
peetavate loomade liikide ja kategooriate tüüpilised liikumisskeemid.
Artikkel 93
Ettevõtete heakskiitmise ulatus
Pädev asutus täpsustab ettevõttele artikli 89
lõike 1 ja artikli 90 punkti a kohase taotluse alusel artikli 92 lõike 1
kohaselt antud heakskiidus selgesõnaliselt:
a)           milliste artikli 89 lõikes 1,
artiklis 90 ja artikli 89 lõike 3 punkti b kohaselt vastuvõetud eeskirjades
osutatud ettevõtteliikide suhtes heakskiitu kohaldatakse;
b)           milliste peetavate maismaaloomade
või loomse paljundusmaterjali kategooriate ja liikide suhtes heakskiitu
kohaldatakse.
Artikkel 94
Pädeva asutuse poolt heakskiitmise kord
1.           Pädev asutus kehtestab ettevõtjatele
korra, mida nad peavad oma ettevõttele artikli 89 lõike 1, artikli 90 punkti a
ja artikli 91 lõike 1 kohase heakskiidu taotlemisel järgima.
2.           Pärast ettevõtjalt heakskiidu
taotluse saamist teeb pädev asutus kooskõlas 89 lõike 1 punktiga a ja artikli
90 punktiga a kohapealse kontrolli.
3.           Pädev asutus võib ettevõtte heaks
kiita tingimuslikult, kui ettevõtja taotluse ja sellele järgneva pädeva asutuse
poolt käesoleva artikli lõike 2 kohaselt tehtud ettevõtte kohapealse kontrolli
põhjal selgub, et ta vastab kõigile peamistele nõuetele, mis tagavad piisavalt,
et ettevõte ei kujuta endast märkimisväärset riski, pidades silmas, et tagatud
on kõigile artikli 92 lõikes 1 ja artikli 92 lõike 2 kohaselt vastuvõetud
eeskirjades sätestatud heakskiitmise nõuetele vastavus.
4.           Kui pädev asutus on andnud käesoleva
artikli lõike 3 kohase heakskiidu, annab ta täieliku heakskiidu alles siis, kui
kolme kuu jooksul pärast tingimusliku heakskiidu andmist ettevõttes tehtud
teine kohapealne kontroll näitab, et ettevõte vastab kõigile artikli 92 lõikes
1 ja artikli 92 lõike 2 kohaselt vastuvõetud eeskirjades sätestatud
heakskiitmise nõuetele.
Kui see kohapealne kontroll näitab, et ilmselgelt
on tehtud edusamme, kuid ettevõte ei vasta ikka veel kõigile kõnealustele
nõuetele, võib pädev asutus tingimuslikku heakskiitu pikendada. Tingimuslik
heakskiit ei tohi siiski kesta kokku üle kuue kuu.
Artikkel 95
Pädeva asutuse antud heakskiidu läbivaatamine, tühistamine või peatamine
1.           Pädev asutus jälgib artiklite 92 ja
94 kohaseid ettevõtete heakskiitmisi.
2.           Kui pädev astus tuvastab ettevõttes
tõsiseid puudusi artikli 92 lõikes 1 ja artikli 92 lõike 2 kohaselt vastuvõetud
eeskirjades sätestatud nõuete osas ja ettevõtja ei suuda anda piisavaid
tagatisi kõnealuste puuduste kõrvaldamiseks, algatab pädev asutus ettevõtte
heakskiidu tühistamise menetlused.
Pädev asutus võib siiski ettevõtte heakskiidu
peatada, kui ettevõtja ei suuda tagada, et ta lahendab kõnealused puudused
mõistliku aja jooksul.
3.           Pärast lõike 2 kohast tühistamist
või peatamist saab heakskiidu taastada ainult siis, kui pädev asutus on
veendunud, et ettevõte vastab täielikult kõigile käesolevas määruses selle
ettevõtteliigi suhtes kehtestatud nõuetele.
3. jagu
Pädeva asutuse peetav ettevõtete ja vedajate register
Artikkel 96
Ettevõtete ja vedajate register
1.           Pädev
asutus koostab ajakohastatult peetava registri, mis hõlmab:
a)      kõiki
artikli 88 kohaselt registreeritud ettevõtteid ja vedajaid;
b)      kõiki artiklite 92 ja 94 kohaselt
heakskiidetud ettevõtteid.
Ta teeb kõnealuse registri teistele
liikmesriikidele ja avalikkusele kättesaadavaks.
2.           Kui see on asjakohane, võib pädev
asutus kombineerida lõike 1 punktis a osutatud registreerimist ja lõike 1
punktis b osutatud heakskiitmist muul eesmärgil registreerimisega.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      lõikega 1 ette nähtud registrisse
sisestatavat teavet;
b)      täiendavaid nõudeid loomse
paljundusmaterjali ettevõtete registritele pärast tegevuse lõpetamist;
c)      lõikega 1 ettenähtud registri avalikku kättesaadavust.
4.           Komisjon võib rakendusaktidega
sätestada eeskirjad käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud ettevõtete ja
vedajate ning heakskiidetud ettevõtete registri vormi ja registreerimise korra
kohta.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli
255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
4. jagu
Registri pidamine
Artikkel 97
Muid kui loomse paljundusmaterjali ettevõtteid käitavate ettevõtjate
registripidamiskohustused
1.           Ettevõtjad, kes käitavad artikli 88
kohaselt registreeritavaid või artikli 92 lõike 1 kohaselt heakskiidetavaid
ettevõtteid, peavad ja säilitavad registreid, mis sisaldavad vähemalt järgmist
teavet:
a)      nende ettevõtte peetavate maismaaloomade
liigid, kategooriad, arv ja identifitseerimistunnused;
b)      peetavate maismaaloomade liikumine nende
ettevõttesse ja seal välja, märkides vajaduse korral:
i)        nende päritolu- ja sihtkoha;
ii)       sellise liikumise kuupäeva;
c)      paber- või elektroonilisel kandjal
dokumendid, mis peavad nende ettevõttesse artikli 106 punkti b, artikli 107 punkti
b, artikli 109 punkti c, artikli 110punkti b, artikli 113 punkti b, artikli 140
lõigete 1 ja 2 ja artikli 162 lõike 2 kohaselt ning artiklite 114 ja 117 ja
artikli 141 lõike 1 punktide b ja c alusel vastuvõetud eeskirjade kohaselt
saabuvate või sealt lahkuvate loomadega kaasas olema;
d)      nende ettevõtte peetavate loomadega
seotud mis tahes loomatervisealased probleemid;
e)      bioturvameetmed, jälgimine, ravi, testide
tulemused ja muu asjakohane teave vastavalt:
i)        ettevõtte peetavate maismaaloomade
kategooriatele ja liikidele;
ii)       tootmisviisile;
iii)      ettevõtte tüübile ja suurusele;
f)       kõigi artikli 23 lõike 1 kohaselt ja
artikli 24 alusel vastuvõetud eeskirjade kohaselt nõutavate loomatervise
ülevaatuste tulemused.
2.           Liikmesriik võib vabastada
ettevõtted, mille suhtes ei kohaldata artikli 83 kohast registreerimisnõuet,
nõudest pidada registrit käesoleva artikli lõikes 1 loetletud teabe kohta.
3.           Ettevõtteid käitavad ettevõtjad
peavad registrit lõikes 1 sätestatud ettevõtteid käsitleva teabe kohta ja:
a)      teevad selle pädevale asutusele taotluse
korral kättesaadavaks;
b)      säilitavad selle pädeva asutuse määratava
minimaalse ajavahemiku jooksul, mis ei või olla lühem kui kolm aastat.
Artikkel 98
Loomse paljundusmaterjali ettevõtete registripidamine
1.           Loomse paljundusmaterjali
ettevõtteid käitavad ettevõtjad peavad ja säilitavad registreid, mis sisaldavad
vähemalt järgmist teavet:
a)      loomse paljundusmaterjali tootmiseks
kasutatud doonorloomade tõug, vanus ja identifitseerimistunnus;
b)      kogutud, toodetud või töödeldud loomse
paljundusmaterjali kogumise, tootmise või töötlemise aeg ja koht;
c)      loomse paljundusmaterjali
identifitseerimistunnused koos üksikasjadega paljundusmaterjali sihtkoha kohta,
kui on teada;
d)      paber- või elektroonilisel kandjal
dokumendid, mis peavad nende ettevõttesse artikli 159 ja artikli 162 lõike 2
kohaselt ning artikli 160 lõigete 3 ja 4 alusel vastuvõetud eeskirjade kohaselt
saabuva või sealt lahkuva loomse paljundusmaterjaliga kaasas olema;
e)      kasutatud laboratoorsed meetodid.
2.           Liikmesriik võib vabastada
ettevõtted, mille suhtes ei kohaldata artikli 84 kohast registreerimisnõuet,
nõudest pidada registrit käesoleva artikli lõikes 1 loetletud teabe kohta.
3.           Loomse paljundusmaterjali
ettevõtteid käitavad ettevõtjad peavad registrit lõikes 1 sätestatud
ettevõtteid käsitleva teabe kohta ja:
a)      teevad selle pädevale asutusele taotluse
korral kättesaadavaks;
b)      säilitavad selle pädeva asutuse määratava
minimaalse ajavahemiku jooksul, mis ei või olla lühem kui kolm aastat.
Artikkel 99
Vedajate registripidamine
1.           Loomse paljundusmaterjali vedajad
peavad ja säilitavad registreid, mis sisaldavad vähemalt järgmist teavet:
a)      ettevõtted, kus nad on käinud;
b)      nende veetud loomse paljundusmaterjali
kategooriad, liigid ja arv;
c)      veovahendi puhastamine, desinfektsioon ja
desinfestatsioon.
2.           Liikmesriik võib vabastada vedajad,
kelle suhtes ei kohaldata artikli 86 kohast registreerimisnõuet, nõudest pidada
registrit käesoleva artikli lõikes 1 loetletud teabe kohta.
3.           Vedajad peavad lõikes 1 sätestatud
registrit:
a)      viisil, mis võimaldab selle pädevale
asutusele taotluse korral kohe kättesaadavaks teha;
b)      pädeva asutuse määratava minimaalse
ajavahemiku jooksul, mis ei või olla lühem kui kolm aastat.
Artikkel 100
Registripidamisega seotud volituste delegeerimine
1.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad artiklites
97, 98 ja 99 sätestatud registripidamisnõudeid täiendavaid eeskirju, mis on
seotud:
a)      eranditega registripidamisnõuetest, mis
tehakse:
i)        teatavat liiki ettevõtteid käitavatele
ettevõtjatele ja teatavat liiki vedajatele;
ii)       ettevõtetele, kes peavad, või
vedajatele, kes käitlevad väikest hulka peetavaid maismaaloomi või väikest
kogust loomset paljundusmaterjali;
iii)      teatavatele peetavate maismaaloomade
või teatava loomse paljundusmaterjali kategooriatele või liikidele;
b)      teabega, mis tuleb registrisse kanda
lisaks artikli 97 lõikes 1, artikli 98 lõikes 1 ja artikli 99 lõikes 1
sätestatud teabele;
c)      loomse paljundusmaterjali ettevõttes
kogutud, toodetud või töödeldud loomse paljundusmaterjali üle registri pidamise
täiendavate nõuetega pärast seda, kui ettevõte on tegevuse lõpetanud.
2.           Lõikes 1 sätestatud delegeeritud
õigusaktides kehtestatavate eeskirjade koostamisel võtab komisjon arvesse
järgmist:
a)      iga ettevõtteliigiga või vedajaga seotud
risk;
b)      ettevõttes oleva(te) või veetava(te)
peetavate maismaaloomade või loomse paljundusmaterjali kategooriad ja liigid;
c)      ettevõttes kasutatav tootmisviis või
veoliik;
d)      ettevõtteliigi ja asjaomase
loomakategooria tüüpilised liikumisskeemid;
e)      ettevõttes oleva(te) või veetava(te)
peetavate maismaaloomade arv või loomse paljundusmaterjali kogus.
Artikkel 101
Registri pidamisega seotud rakendamisvolitused
Komisjon kehtestab rakendusaktidega eeskirjad,
mis käsitlevad:
a)           artikli
97 lõikes 1, artikli 98 lõikes 1 ja artikli 99 lõikes 1 ning artikli 100 alusel
vastuvõetud eeskirjades sätestatud registri vorm;
b)           artikli
97 lõikes 1, artikli 98 lõikes 1 ja artikli 99 lõikes 1 ning artikli 100 alusel
vastuvõetud eeskirjades sätestatud registri pidamine elektroonilisel kujul;
c)           artikli
97 lõikes 1, artikli 98 lõikes 1 ja artikli 99 lõikes 1 ning artikli 100 alusel
vastuvõetud eeskirjades sätestatud registripidamise kord.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu
kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2. peatükk
Peetavate maismaaloomade ja loomse paljundusmaterjali jälgitavusnõuded
1. jagu
peetavad maismaaloomad
Artikkel 102
Liikmesriikide vastutus peetavate maismaaloomade identifitseerimis- ja
registreerimissüsteemi loomisel
1.           Liikmesriikidel peab olema süsteem
peetavate maismaaloomade identifitseerimiseks ja registreerimiseks ning
vajaduse korral nende liikumise üle registrite pidamiseks, võttes arvesse:
a)      peetavate maismaaloomade liiki või
kategooriat;
b)      selle liigi või kategooriaga seotud
riski.
2.           Lõikes 1 sätestatud süsteem sisaldab
järgmisi elemente:
a)      vahendid
peetavate maismaaloomade üksikult või rühmadena identifitseerimiseks;
b)      artiklis 104 osutatud identifitseerimisdokumendid,
liikumisdokumendid ja muud peetavate maismaaloomade identifitseerimist ja
jälgimist võimaldavad dokumendid;
c)      artikli 97 lõike 1 punktide a ja b
kohased ajakohastatud registrid;
d)      artikli 103 lõike 1 kohane peetavate
maismaaloomade elektrooniline andmebaas.
3.           Lõikega 1 ettenähtud süsteem luuakse
selliselt, et see:
a)      tagab käesoleva määrusega ettenähtud
taudiennetus- ja tauditõrjemeetmete tõhusa kohaldamise;
b)      hõlbustab peetavate maismaaloomade ja
nende liikmesriigisisese ja liikmesriikidevahelise liikumise ning liidu
territooriumile sisenemise jälgitavust;
c)      tagab kõnealuse süsteemi elementide
tõhusa koostalitluse, integreerituse ja ühilduvuse;
d)      tagab, et süsteem on vajalikul määral
kohandatud:
i)        artiklis 20 sätestatud liidusisese
teatamise ja aruandluse arvutipõhise teabesüsteemiga;
ii)       IMSOCiga;
e)      tagab ühtse lähenemisviisi süsteemiga
hõlmatud eri loomaliikidele.
4.           Kui see on asjakohane, võivad
liikmesriigid:
a)      kasutada kogu lõikes 1 sätestatud
süsteemi või osa sellest muudel kui lõike 3 punktides a ja b sätestatud
eesmärkidel;
b)      integreerida artiklis 104 osutatud
identifitseerimisdokumendid, liikumisdokumendid ja muud dokumendid artikli 140
lõigetes 1 ja 2 ja artikli 148 lõikes 1 ning artikli 141 punktide b ja c ja
artikli 148 lõigete 3 ja 4 alusel vastuvõetud eeskirjades sätestatud
veterinaarsertifikaatidesse või ettevõtja deklaratsiooni;
c)      määrata lõike 1 sätestatud
identifitseerimis- ja registreerimissüsteemi praktiliseks rakendajaks mõne muu
asutuse või anda selleks loa mõnele muule volitatud isikule või füüsilisele
isikule.
Artikkel 103
Liikmesriigi kohustus luua peetavate maismaaloomade elektrooniline andmebaas
1.           Liikmesriigid loovad elektroonilise
andmebaasi ja haldavad seda, et registreerida:
a)      veise-, lamba- ja kitseliikidesse
kuuluvate peetavate loomadega seotud järgmist teavet:
i)        nende individuaalne
identifitseerimistunnus vastavalt artikli 106 punktile a ja artikli 107
punktile a;
ii)       neid pidav ettevõte;
iii)      nende liikumine ettevõtetesse ja sealt välja;

b)      sealiikidesse kuuluvate peetavate loomade
ja neid pidavate ettevõtetega seotud teavet;
c)      hobuseliikidesse kuuluvate peetavate
loomadega seotud järgmist teavet:
i)        nende ainukordne kogu eluea jooksul
kehtiv number vastavalt artikli 109 lõike 1 punktile a;
ii)       vajaduse korral
identifitseerimisvahendid, mis võimaldavad seostada konkreetset looma
alapunktis iii osutatud identifitseerimisdokumendiga;
iii)      artikli 109 lõike 1 punkti c kohane
identifitseerimisdokument;
iv)      ettevõtted, kus neid loomi harilikult
peetakse;
d)      muudesse kui punktides a, b ja c
nimetatud liikidesse kuuluvate peetavate maismaaloomadega seotud teavet, kui
seda nähakse ette lõike 2 kohaselt vastuvõetud eeskirjadega.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad muude kui
käesoleva artikli lõike 1 punktides a, b ja c nimetatud loomaliikidega seotud
teabe registreerimist kõnealuses lõikes osutatud elektroonilisse andmebaasi,
võttes arvesse kõnealuste liikidega seotud riske, selleks et:
a)      tagada käesoleva määrusega ettenähtud
taudiennetus- ja tauditõrjemeetmete tõhus kohaldamine;
b)      hõlbustada peetavate maismaaloomade,
nende liikmesriigisisese ja liikmesriikidevahelise liikumise ning liidu
territooriumile sisenemise jälgitavust.
Artikkel 104
Pädeva asutuse kohustus anda välja identifitseerimisdokumente,
liikumisdokumente ja muid peetavate maismaaloomade identifitseerimist ja
jälgimist võimaldavaid dokumente
Pädev asutus
annab välja:
a)           peetavate maismaaloomade identifitseerimisdokumente,
kui seda nõutakse artikli 106 punktis b, artikli 109 punktis c, artikli 112
lõike 1 punktis b ja lõike 2 punktis b, artikli 113 punktis b ning artiklite
114 ja 117 alusel vastuvõetud eeskirjades;
b)           , liikumisdokumente ja muid
peetavate maismaaloomade identifitseerimist ja jälgimist võimaldavaid
dokumente, kui seda nõutakse artikli 107 punktis b, artikli 110 punktis b,
artikli 113 punktis b ning artiklite 114 ja 117 alusel vastuvõetud eeskirjades.
Artikkel 105
Identifitseerimisvahendeid käsitleva teabe kättesaadavus avalikkusele
Pädev asutus teavitab komisjoni ja teeb
avalikult kättesaadavaks järgmise teabe:
a)           liikmesriikide
poolt artikli 103 lõike 1 kohaselt loodud elektrooniliste andmebaaside
kontaktpunktid;
b)           asutused
või isikud, kes vastutavad identifitseerimisdokumentide, liikumisdokumentide ja
muude artikli 104 kohaste dokumentide väljaandmise eest, võttes arvesse artikli
102 lõike 4 punkti c;
c)           identifitseerimisvahendid,
mida iga peetavate maismaaloomade kategooria ja liigi korral artikli 106 punkti
a, artikli 107 punkti a, artikli 109 lõike 1, artikli 110 punkti a, artikli 112
lõike 1 punkti a ja lõike 2 punkti a ja artikli 113 punkti a kohaselt ning
artiklite 114 ja 117 alusel vastuvõetud eeskirjade kohaselt tuleb kasutada;
d)           artiklis
104 osutatud identifitseerimisdokumentide ja muude dokumentide väljaandmiseks
ettenähtud vorm.
Artikkel 106
Ettevõtjate kohustus identifitseerida veiseliikidesse kuuluvaid peetavaid loomi
Veiseliikidesse kuuluvaid loomi pidavad
ettevõtjad:
a)           tagavad, et kõnealuseid peetavaid
loomi saab üksikult identifitseerida mõne füüsilise identifitseerimisvahendi
abil;
b)           tagavad, et pädev või määratud
asutus või volitatud isik on kõnealuste peetavate loomade kohta välja antud
identifitseerimisdokumendi, mis on kogu eluea jooksul kehtiv dokument:
i)       mida ettevõtja hoiab, nõuetekohaselt
täidab ja ajakohastab;
ii)       mis on kõnealuste peetavate
maismaaloomadega kaasas nende liikumise ajal.
c)           kannavad kõnealuste peetavate
maismaaloomade ettevõttesse ja sealt välja liikumist käsitleva teabe artikli
103 lõikes 1 ja artiklite 114 ja 117 alusel vastuvõetud eeskirjades sätestatud
elektroonilisse andmebaasi.
Artikkel 107
Ettevõtjate kohustus identifitseerida lamba- ja kitseliikidesse kuuluvaid
peetavaid loomi
Lamba- ja kitseliikidesse kuuluvaid peetavaid
loomi pidavad ettevõtjad:
a)           tagavad, et kõnealuseid peetavaid
loomi saab üksikult identifitseerida mõne füüsilise identifitseerimisvahendi
abil;
b)           tagavad, et kõnealuseid peetavaid
loomi pidavast ettevõttest väljaviimise korral on loomadega kaasas
nõuetekohaselt täidetud liikumisdokument, mille on artikli 104 kohaselt välja
andnud pädev asutus;
c)           kannavad kõnealuste peetavate
maismaaloomade ettevõttesse ja sealt välja liikumist käsitleva teabe artikli
103 lõikes 1 ja artiklite 114 ja 117 alusel vastuvõetud eeskirjades sätestatud
elektroonilisse andmebaasi.
Artikkel 108
Veise-, lamba- ja kitseliikidesse kuuluvate peetavate loomade
identifitseerimis- ja liikumisdokumentidega seotud erandid
Erandina artiklist 104 ja artikli 106 punktis
b ja artikli 107 punktist b võivad liikmesriigid vabastada ettevõtjad nõudest
tagada, et veise-, lamba- ja kitseliikidesse kuuluvate peetavate loomadega
oleks nende liikmesriigisisese liikumise jooksul kaasas identifitseerimis- või
liikumisdokumendid, eeldusel et:
a)           identifitseerimis- või
liikumisdokumendis olev teave on lisatud artikli 103 lõike 1 kohasesse
elektroonilisse andmebaasi;
b)           veise-, lamba- ja kitseliikidesse
kuuluvate peetavate loomade identifitseerimis- ja registreerimissüsteem tagab
samaväärse jälgitavuse taseme, mis tagatud identifitseerimis- ja
liikumisdokumentidega.
Artikkel 109
Ettevõtjate kohustus identifitseerida ja registreerida hobuseliikidesse
kuuluvaid peetavaid loomi
1.           Hobuseliikidesse kuuluvaid peetavaid
loomi pidavad ettevõtjad tagavad, et kõnealuseid loomi saab üksikult
identifitseerida:
a)      ainukordse kogu eluea jooksul kehtiva
numbri abil, mis on salvestatud artikli 103 lõikes 1 sätestatud elektroonilisse
andmebaasi;
b)      meetodi abil, mis seob peetava looma
ühemõtteliselt käesoleva lõike punktis b sätestatud ja artikli 104 kohaselt
pädeva asutuse poolt väljaantud identifitseerimisdokumendiga;
c)      nõuetekohaselt täidetud kogu eluea
jooksul kehtiva dokumendi abil.
2.           Hobuseliikidesse kuuluvaid peetavaid
loomi pidavad ettevõtjad kannavad kõnealuseid peetavaid maismaaloomi käsitleva
teabe artikli 103 lõikes 1 ja artiklite 114 ja 117 alusel vastuvõetud
eeskirjades sätestatud elektroonilisse andmebaasi.
Artikkel 110
Ettevõtjate kohustus identifitseerida ja registreerida sealiikidesse kuuluvaid
peetavaid loomi
Sealiikidesse kuuluvaid peetavaid loomi
pidavad ettevõtjad:
a)           tagavad, et kõnealuseid peetavaid
loomi saab identifitseerida mõne füüsilise identifitseerimisvahendi abil;
b)           tagavad, et kõnealuseid peetavaid
loomi pidavast ettevõttest väljaviimise korral on loomadega kaasas
nõuetekohaselt täidetud liikumisdokument, mille on artikli 104 punkti b
kohaselt välja andnud pädev asutus;
c)           kannavad kõnealuseid loomi pidavat
ettevõtet käsitleva teabe artikli 103 lõikes 1 ja artiklite 114 ja 117 alusel
vastuvõetud eeskirjades sätestatud elektroonilisse andmebaasi.
Artikkel 111
Sealiikidesse kuuluvate peetavate loomade liikumisega seotud erandid
Erandina artikli 110 punktist b võivad
liikmesriigid vabastada ettevõtjad nõudest tagada, et sealiikidesse kuuluvate
peetavate loomadega oleks kaasas pädeva asutuse poolt liikmesriigisiseseks
liikumiseks väljaantud, nõuetekohaselt täidetud liikumisdokument, eeldusel et:
a)           kõnealuses liikumisdokumendis olev
teave on lisatud liikmesriigi poolt artikli 103 lõike 1 kohaselt loodud
elektroonilisse andmebaasi;
b)           sealiikidesse kuuluvate peetavate
maismaaloomade identifitseerimis- ja registreerimissüsteem tagab samaväärse
jälgitavuse taseme, mis on tagatud selliste liikumisdokumentidega.
Artikkel 112
Lemmikloomapidajate kohustus identifitseerida ja registreerida maismaaloomadest
lemmikloomi
1.           Lemmikloomapidajad tagavad, et I
lisa A osas loetletud liikidesse kuuluvad maismaaloomadest lemmikloomad, keda
viiakse ühest liikmesriigist teise:
a)      on üksikult identifitseeritavad mõne
füüsilise identifitseerimisvahendi abil;
b)      on varustatud nõuetekohaselt täidetud ja
ajakohastatud identifitseerimisdokumendiga, mille on artikli 104 kohaselt välja
andnud pädev asutus;
2.           Lemmikloomapidajad tagavad, et I
lisa B osas loetletud liikidesse kuuluvate maismaaloomadest lemmikloomade
viimisel ühest liikmesriigist teise on siis, kui seda on artiklite 114 ja 117
alusel vastuvõetud eeskirjade kohaselt nõutud:
a)      loomi võimalik üksikult või rühmadena
identifitseerida;
b)      loomadega kaasas nõuetekohaselt täidetud
ja ajakohastatud identifitseerimisdokumendid, liikumisdokumendid või muud
loomade identifitseerimist ja jälgimist võimaldavaid dokumendid, mis on
asjaomase loomaliigi jaoks kohased.
Artikkel 113
Ettevõtjate kohustus identifitseerida peetavaid maismaaloomi, kes ei ole
veised, lambad, kitsed, sead või hobused ega lemmikloomad
Ettevõtjad tagavad, et peetavad maismaaloomad,
kes ei ole veised, lambad, kitsed, sead või hobused ega lemmikloomad, vastavad
järgmistele nõuetele, kui seda nõutakse artiklite 114 ja 117 alusel vastuvõetud
eeskirjades:
a)           nad on identifitseeritud üksikult
või rühmadena;
b)           nendega on kaasas nõuetekohaselt
täidetud ja ajakohastatud identifitseerimisdokumendid, liikumisdokumendid või
muud loomade identifitseerimist ja jälgimist võimaldavaid dokumendid, mis on
asjaomase loomaliigi jaoks kohased.
Artikkel 114
Identifitseerimise ja registreerimisega seotud volituste delegeerimine
Komisjonile antakse õigus võtta vastavalt
artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)           muude asutuste määramist ning
volitatud isikutele või füüsilistele isikutele loa andmist vastavalt artikli
102 lõike 4 punktile c;
b)           üksikasjalikke nõudeid:
i)       peetavate maismaaloomade
identifitseerimisvahendite suhtes, mis on sätestatud artikli 106 punktis a ja
artikli 107 punktis a, artikli 109 lõikes 1, artikli 110 lõikes a, artikli 112
lõike 1 punktis a ja lõike 2 punktis a ning artikli 113 punktis a;
ii)       kõnealuste identifitseerimisvahendite
rakendamise ja kasutamise suhtes;
c)           teavet, mis peab sisalduma:
i)       artikli 103 lõike 1 kohastes
elektroonilistes andmebaasides;
ii)       artikli 105 punkti b kohases
veiseliikidesse kuuluvate peetavate loomade identifitseerimisdokumendis;
iii)      artikli 107 punkti b kohases kitse- ja
lambaliikidesse kuuluvate peetavate loomade liikumisdokumendis;
iv)      artikli 109 lõike 1 punkti c kohases
hobuseliikidesse kuuluvate peetavate loomade identifitseerimisdokumendis;
v)      artikli 110 punkti b kohases
sealiikidesse kuuluvate peetavate loomade liikumisdokumendis;
vi)      artikli 112 lõike 1 punkti b kohastes
maismaaloomadest lemmikloomade identifitseerimisdokumentides või artikli 112
lõike 2 punkti b kohastes maismaaloomadest lemmikloomade
identifitseerimisdokumentides, liikumisdokumentides või muudes dokumentides;
vii)     artikli 113 punkti b kohastes
identifitseerimis- või liikumisdokumentides peetavate maismaaloomade jaoks, kes
ei ole veised, lambad, kitsed, sead või hobused ega lemmikloomad;
d)           üksikasjalikke nõudeid peetavate
maismaaloomade eri kategooriate ja liikide kohta, et tagada artikli 102 lõike 1
kohase identifitseerimis- ja registreerimissüsteemi tõhus toimimine;
e)           üksikasjalikke nõudeid kolmandatest
riikidest või territooriumidelt liidu territooriumile sisenevate peetavate
maismaaloomade kohta;
f)            I lisa B osas loetletud liikidesse
kuuluvate lemmikloomadest peetavate maismaaloomade ja vajaduse korral selliste
peetavate maismaaloomade identifitseerimis- ja registreerimisnõudeid, kes ei
ole veised, lambad, kitsed, sead või hobused, võttes arvesse kõnealuste
liikidega seotud riske, selleks et:
i)       tagada käesoleva määrusega ettenähtud
taudiennetus- ja tauditõrjemeetmete tõhus kohaldamine;
ii)       hõlbustada peetavate maismaaloomade ja
nende liikmesriigisisese ja liikmesriikidevahelise liikumise ning liidu
territooriumile sisenemise jälgitavust.
Artikkel 115
Jälgitavusnõuetest tehtavate eranditega seotud volituste delegeerimine
Komisjonile antakse õigus võtta kooskõlas
artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad erandeid artiklites
106, 107, 109 ja 110 ettevõtjate suhtes sätestatud identifitseerimis- ja
registreerimisnõuetest:
a)           juhtudel, kui üht või mitut
kõnealust elementi ei ole artikli 102 lõike 3 punktides a ja b sätestatud
nõuetele vastavuseks vaja;
b)           kui muud liikmesriigis kehtivad
jälgitavusnõuded tagavad, et kõnealuste loomade jälgitavuse tase ei lange.
Artikkel 116
Asjaolud, millega tuleb arvestada artiklitega 114 ja 115 ettenähtud
delegeeritud õigusaktide vastuvõtmisel
Artiklitega 114 ja 115 ettenähtud delegeeritud
õigusaktides sätestatavate eeskirjade koostamisel võtab komisjon arvesse
järgmist:
a)           peetavate maismaaloomade kategooriad
ja liigid;
b)           kõnealuste peetavate
maismaaloomadega seotud riskid;
c)           loomade arv ettevõttes;
d)           tootmisviis ettevõtetes, kus
kõnealuseid maismaaloomi peetakse;
e)           peetavate maismaaloomade liikide ja
kategooriate liikumisskeemid;
f)            peetavate maismaaloomade liikide
kaitsmise ja säilitamisega seotud kaalutlused;
g)           artikli 102 lõikes 2 osutatud
peetavate maismaaloomade identifitseerimis- ja registreerimissüsteemi muude
jälgitavuselementide toimimine.
Artikkel 117
Peetavate maismaaloomade jälgitavusega seotud rakendamisvolitused
Komisjon sätestab rakendusaktidega artiklites
106, 107, 109, 110, 112 ja 113 ning artikli 103 lõike 2 ja artiklite 114 ja 115
alusel vastuvõetud delegeeritud õigusaktides sätestatud nõuete rakendamise
eeskirjad, mis käsitlevad:
a)           tehnilisi spetsifikatsioone, vorme
ja tegevuseeskirju, mis kehtivad:
i)       identifitseerimisvahendite ja -meetodite
ning nende kasutamise suhtes;
ii)       veise-, lamba- ja kitseliikidesse
kuuluvate peetavate loomade identifitseerimis- või liikumisdokumendi suhtes;
iii)      hobuseliikidesse kuuluvate peetavate
loomade identifitseerimisdokumendi suhtes;
iv)      muudesse kui veise-, lamba-, kitse- ja
hobuseliikidesse kuuluvate loomade identifitseerimis-, liikumis- või muu
dokumendi suhtes;
v)      elektrooniliste andmebaaside suhtes;
b)           tähtaegu, mille jooksul:
i)       ettevõtjad peavad teabe elektroonilisse
andmebaasi kandma;
ii)       tuleb peetavad maismaaloomad
registreerida;
iii)      tuleb peetavad maismaaloomad
identifitseerida ja identifitseerimismärgid asendada;
c)           artikli 115 kohaselt vastuvõetud
eeskirjades sätestatud identifitseerimis- ja registreerimiskohustusest
vabastamise praktilist rakendamist.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu
kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2. jagu
Loomne paljundusmaterjal
Artikkel 118
Veise-, lamba-, kitse-, hobuse- ja sealiikidesse kuuluvate peetavate loomade
ning kodulindude paljundusmaterjali jälgitavusnõuded
1.           Ettevõtjad, kes toodavad, töötlevad
või säilitavad loomset paljundusmaterjali, märgistavad veise-, lamba-, kitse-,
hobuse- ja sealiikidesse kuuluvate peetavate loomade paljundusmaterjali nii, et
see on selgesti jälgitav kuni:
a)      doonorloomadeni;
b)      kogumiskuupäevani;
c)      loomse paljundusmaterjali ettevõteteni,
kus paljundusmaterjali koguti, toodeti, töödeldi ja säilitati.
2.           Lõikega 1 ettenähtud märgistus peab
olema kujundatud selliselt, et oleks tagatud:
a)      käesoleva määrusega ettenähtud
taudiennetus- ja tauditõrjemeetmete tõhusaks kohaldamiseks;
b)      loomse paljundusmaterjali ja selle
liikmesriigisisese ja liikmesriikidevahelise liikumise ning liidu
territooriumile sisenemise jälgitavus.
Artikkel 119
Loomse paljundusmaterjali jälgitavusnõuetega seotud volituste delegeerimine
1.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      veise-, kitse-, lamba-, sea- ja
hobuseliikidesse kuuluvate peetavate maismaaloomade loomse paljundusmaterjali
suhtes kehtivaid jälgitavusnõudeid, millega muudetakse ja täiendatakse artiklis
118 sätestatud eeskirju;
b)      muudesse kui veise-, kitse-, lamba-, sea-
ja hobuseliikidesse kuuluvate peetavate maismaaloomade loomse
paljundusmaterjali suhtes kehtivaid jälgitavusnõudeid, kui see on vajalik:
i)        käesoleva määrusega ettenähtud
taudiennetus- ja tauditõrjemeetmete tõhusaks kohaldamiseks;
ii)       kõnealuse loomse paljundusmaterjali ja
selle liikmesriigisisese ja liikmesriikidevahelise liikumise ning liidu
territooriumile sisenemise jälgitavuse huvides.
2.           Lõikes 1 sätestatud delegeeritud
õigusaktide vastuvõtmisel võtab komisjon arvesse järgmisi kriteeriume:
a)      peetavate maismaaloomade liigid, kellelt
paljundusmaterjal pärineb;
b)      doonorloomade tervisestaatus;
c)      sellise loomse paljundusmaterjaliga
seotud risk;
d)      loomse paljundusmaterjali liik;
e)      kogumis-, töötlemis- ja säilitamisviis;
f)       peetavate maismaaloomade liikide ja
kategooriate ning nendelt pärit paljundusmaterjali liikumisskeemid;
g)      peetavate maismaaloomade liikide kaitsmise
ja säilitamisega seotud kaalutlused;
h)      muud elemendid, mis võimaldavad loomse
paljundusmaterjali paremat jälgitavust.
Artikkel 120
Loomse paljundusmaterjali jälgitavusnõuetega seotud rakendamisvolitused
Komisjon kehtestab rakendusaktidega eeskirjad,
mis käsitlevad:
a)           artikli
118 lõike 1 kohase märgistamise tehnilisi nõudeid ja spetsifikatsioone;
b)           artikli
119 lõike 1 kohaselt vastuvõetud delegeeritud õigusaktides sätestatud
jägitavusnõuete suhtes kohaldatavaid tegevusnõudeid.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu
kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
3. peatükk
Muude peetavate maismaaloomade kui maismaaloomadest lemmikloomade
liidusisene liikumine
1. jagu
Üldnõuded liikumisele
Artikkel 121
Peetavate maismaaloomade liikumise üldnõuded
1.           Ettevõtjad võtavad asjakohaseid
ennetavaid meetmeid tagamaks, et peetavate maismaaloomade liikumine ei ohusta
tervisestaatust sihtkohas seoses:
a)      artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud
loetletud taudidega;
b)      esilekerkivate taudidega.
2.           Ettevõtjad viivad peetavaid
maismaaloomi ettevõttest välja ja võtavad neid vastu ainult siis, kui nad
vastavad järgmistele tingimustele:
a)      nad on pärit ettevõtetest, mis on:
i)        sisestatud pädeva asutuse poolt
kooskõlas artikli 88 punktiga a ettevõtete registrisse ja päritoluliikmesriik
ei ole teinud ühtki artikli 83 kohast erandit;
ii)       heaks kiidetud pädeva asutuse poolt
kooskõlas artikli 92 lõikega 1, kui seda on artikli 89 lõike 1 või artikli 90
kohaselt nõutud;
b)      nad vastavad artiklites 106, 107, 109,
110 ja 113 ja artikli 114 punktide a–d ja artikli 117 kohaselt vastuvõetud
eeskirjades sätestatud identifitseerimis- ja registreerimisnõuetele.
Artikkel 122
Vedamisega seotud ennetavad meetmed
1.           Ettevõtjad rakendavad asjakohaseid
ja vajalikke ennetusmeetmeid, et tagada järgmist:
a)      peetavate maismaaloomade tervisestaatust
ei ohustata veo ajal;
b)      peetavate maismaaloomade vedamine ei
põhjusta artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudide võimalikku
ülekandumist inimestele ja loomadele kogumis-, puhke- ja sihtkohas;
c)      teostatakse seadmete ja
transpordivahendite puhastamine, desinfektsioon ja desinfestatsioon ja
rakendatakse teisi asjakohaseid bioturvameetmeid vastavalt sellele, millised on
asjaomase veoga seotud riskid.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      seadmete ja transpordivahendite
puhastamist, desinfektsiooni ja desinfestatsiooni ning selleks otstarbeks
kasutatavaid biotsiide;
b)      muid lõike 1 punktis c sätestatud
asjakohaseid bioturvameetmeid.
2. jagu
Liikmesriikidevaheline liikumine
Artikkel 123
Üldnõuded peetavate maismaaloomade liikmesriikidevahelise liikumise kohta
1.           Ettevõtjad viivad peetavaid
maismaaloomi teise liikmesriiki üksnes siis, kui loomad vastavad järgmistele
tingimustele:
a)      nad on pärit ettevõttest:
i)        kus ei esine ebatavalist suremust või
muid kindlaksmääramata põhjusega taudisümptomeid;
ii)       mille suhtes ei kohaldata
liikumispiiranguid, mis kehtivad loomaliikide suhtes, kelle liikumine peab
toimuma artikli 55 lõike 1 punktis d, artikli 61 lõike 1 punktis a, artiklis
62, artikli 65 lõike 1 punktis c, artikli 74 lõikes 1 ja artikli 78 lõigetes 1
ja 2 sätestatud eeskirjade kohaselt ning artikli 55 lõike 2, artiklite 63 ja
67, artikli 71 lõike 3, artikli 74 lõike 3, artikli 79 ja artikli 81 lõike 2
alusel vastuvõetud eeskirjade kohaselt või artiklites 246 ja 247 sätestatud
erakorraliste meetmete ja artikli 248 alusel vastuvõetud eeskirjade kohaselt,
välja arvatud juhul, kui liikumispiirangute suhtes on tehtud erandeid vastavalt
kõnealustele eeskirjadele;
iii)      mis ei asu artikli 55 lõike 1 punkti f
alapunktis ii, artiklites 64 ja 65, artikli 74 lõikes 1 ja artiklis 78
sätestatud eeskirjade ning artikli 67, artikli 71 lõike 3, artikli 74 lõike 3,
artikli 79 ja 81 lõike 2 alusel vastuvõetud eeskirjade või artiklites 246 ja
247 sätestatud erakorraliste meetmete ja artikli 248 alusel vastuvõetud
eeskirjade kohases piirangutsoonis, välja arvatud juhul, kui on tehtud erandeid
vastavalt kõnealustele eeskirjadele;
b)      nad ei ole piisava aja jooksul enne
kavatsetava teise liikmesriiki viimise kuupäeva kokku puutunud peetavate
maismaaloomadega, kelle suhtes kohaldatakse punkti a alapunktides ii ja iii
osutatud liikumispiiranguid, või madalama tervisestaatusega loetletud liiki
kuuluvate peetavate maismaaloomadega; see võimaldab minimeerida taudi levimise
võimalust, võttes arvesse järgmist:
i)        loetletud ja esilekerkivate taudide
peiteaeg ja ülekandumise teed;
ii)       ettevõtte tüüp;
iii)      liikuvate peetavate maismaaloomade kategooria
ja liik;
iv)      muud epidemioloogilised tegurid;
c)      nad vastavad 3.–8. jaos sätestatud
asjakohastele nõuetele.
2.           Ettevõtjad võtavad kõik vajalikud
meetmed tagamaks, et teise liikmesriiki viidavad peetavad maismaaloomad
lähetatakse otse teises liikmesriigis asuvasse sihtkohta, välja arvatud juhul,
kui neil on vaja peatuda puhkekohas loomade heaoluga seotud põhjustel.
Artikkel 124
Ettevõtjate kohustused sihtkohas
1.           Teisest liikmesriigist peetavaid
maismaaloomi vastuvõtvaid ettevõtteid ja tapamaju käitavad ettevõtjad:
a)      kontrollivad, kas:
i)        artikli 106 punktis a, artikli 107
punktis a, artikli109 lõikes 1, artikli 110 punktis a ja artikli 113 punktis a
ning artiklite 114 ja 117 alusel vastuvõetud eeskirjades sätestatud
identifitseerimisvahendid on olemas;
ii)       artikli 106 punktis b, artikli 107
punktis b, artikli 109 lõike 1 punktis c ja artikli 113 punktis b ning
artiklite 114 ja 117 alusel vastuvõetud eeskirjades sätestatud
identifitseerimisdokumendid on olemas;
b)      kontrollivad, kas artiklis 140 ning
artikli 141 punktide b ja c alusel vastuvõetud eeskirjades sätestatud
veterinaarsertifikaadid või artiklis 148 ja artikli 148 lõike 2 alusel
vastuvõetud eeskirjades sätestatud ettevõtja deklaratsioonid on olemas;
c)      teavitavad pädevat asutust kõigist eiramistest
seoses:
i)        vastuvõetud peetavate maismaaloomadega;
ii)       punkti a alapunkti i kohase
identifitseerimisvahendi olemasoluga;
iii)      punkti a alapunktis ii ja punktis b
osutatud dokumentidega.
2.           Iga lõike 1 punktis c osutatud
eiramise korral isoleerib ettevõtja asjaomase eiramisega seotud loomad seni,
kuni pädev asutus on nende suhtes otsuse teinud.
Artikkel 125
Peetavate maismaaloomade liikmesriikidevahelise liikumise keelamine
Selliste loomade korral, kes kavatsetakse
tappa taudi likvideerimise eesmärgil mõne artikli 30 lõigetes 1, 2 ja 3
sätestatud likvideerimisprogrammi raames, viivad ettevõtjad peetavaid
maismaaloomi teise liikmesriiki ainult siis, kui sihtliikmesriik on selleks
enne liikumist andnud selgesõnalise loa.
Artikkel 126
Ettevõtjatele kehtivad üldnõuded selliste peetavate maismaaloomade liikumise
kohta, keda eksporditakse liidust liikmesriikide kaudu kolmandatesse riikidesse
või territooriumidele
Ettevõtjad tagavad, et peetavad maismaaloomad,
kes on ette nähtud ekspordiks kolmandasse riiki või territooriumile mõne teise
liikmesriigi territooriumi kaudu, vastavad artiklites 121, 122, 123 ja 125
kehtestatud nõuetele.
3. jagu
Erinõuded kabiloomade ja kodulindude liikumise kohta teistesse
liikmesriikidesse
Artikkel 127
Peetavate kabiloomade ja kodulindude liikumine teistesse liikmesriikidesse
Ettevõtjad viivad peetavaid kabiloomi ja
kodulinde ühes liikmesriigis asuvast ettevõttest teise liikmesriiki ainult
siis, kui need vastavad artikli 8 lõike 1 punktis d loetletud taudide osas
järgmistele nõuetele:
a)           liikumise
ajal ei esine neil artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudide
kliinilisi sümptomeid või tunnuseid;
b)           nende
suhtes on kohaldatud kõnealuste loetletud liikide korral sobivat
viibimisperioodi, võttes arvesse liikuvate peetavate kabiloomade ja kodulindude
liiki ja kategooriat;
c)           kõnealuste
loetletud taudide ning liikuvate kabiloomade või kodulindude liigi ja
kategooria korral sobiva ajavahemiku jooksul ei ole päritoluettevõttesse toodud
uusi peetavaid kabiloomi või kodulinde;
d)           nad
ei tekita olulist kõnealuste loetletud taudide levimise riski sihtkohas.
Artikkel 128
Peetavate kabiloomade ja kodulindude teistesse liikmesriikidesse liikumisega
seotud volituste delegeerimine
1.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      artikli 127 punkti b kohaseid
viibimisaegu;
b)      artikli 127 punkti c kohast ajavahemikku,
mille jooksul on vaja enne loomade liikumist piirata uute peetavate kabiloomade
või kodulindude toomist ettevõtetesse;
c)      täiendavaid nõudeid, millega tagatakse,
et peetavad kabiloomad ja kodulinnud ei tekita olulist artikli 8 lõike 1
punktis d osutatud loetletud taudide levimise riski, nagu on sätestatud artikli
127 punktis d;
d)      muid riskivähendusmeetmeid, millega
muudetakse ja täiendatakse artiklis 127 sätestatud nõudeid.
2.           Lõikes 1 sätestatud delegeeritud
õigusaktides kehtestatavate eeskirjade koostamisel võtab komisjon arvesse
järgmist:
a)      artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud
loetletud taudid, mis on seotud liikuvate peetavate kabiloomade või kodulindude
loetletud liigi või kategooriaga;
b)      tervisestaatus, mis on seotud artikli 8
lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudidega ettevõtetes, bioturvarühmikutes,
tsoonides ning päritolu- ja sihtliikmesriikides;
c)      päritolu- ja sihtkoha ettevõtte tüüp ja
tootmisviis;
d)      liikumisviis;
e)      liikuvate peetavate kabiloomade või
kodulindude kategooriad ja liigid;
f)       liikuvate peetavate kabiloomade või
kodulindude vanus;
g)      muud epidemioloogilised tegurid.
Artikkel 129
Teise liikmesriiki liikuvad ja tapmiseks ettenähtud peetavad kabiloomad ja
kodulinnud
1.           Teisest liikmesriigist peetavaid
kabiloomi ja kodulinde vastuvõtvaid tapamaju käitavad ettevõtjad tapavad need
loomad võimalikult ruttu pärast nende saabumist ja hiljemalt lõike 2 kohaselt
vastuvõetavates delegeeritud õigusaktides sätestatava ajavahemiku jooksul.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad käesoleva
artikli lõikes 1 sätestatud tapmisaega.
4. jagu
Peetavate kabiloomade ja kodulindude kogumine
Artikkel 130
Kogumisega seotud erand
1.           Erandina
artikli 123 lõikest 2 tohivad ettevõtjad peetavaid kabiloomi ja kodulinde
koguda järgmiselt:
a)      maksimaalselt üks kogumine
päritoluliikmesriigis;
b)      maksimaalselt üks kogumine läbitavas
liikmesriigis;
c)      maksimaalselt üks kogumine
sihtliikmesriigis.
2.           Käesoleva artikli lõikes 1
sätestatud kogumine toimub üksnes sel eesmärgil artikli 92 lõike 1 ning artikli
94 lõigetega 3 ja 4 heakskiidetud ettevõttes.
Päritoluliikmesriik võib siiski oma territooriumil
lubada kogumist veovahendites, kui peetavatele kabiloomadele ja kodulindudele
tullakse järele otse nende päritoluettevõttesse, eeldusel et neid ei laadita
selliste toimingute järel jälle maha enne:
a)      kui nad on saabunud oma sihtkohaks
olevasse ettevõttesse või lõplikku sihtkohta; või
b)      lõike 1 punktide b ja c kohast kogumist.
Artikkel 131
Kogumise suhtes kehtivad taudiennetusnõuded
Kogumisega tegelevad ettevõtjad tagavad, et:
a)           kogutavad peetavad kabiloomad ja
kodulinnud on ühesuguse tervisestaatusega või, kui nende tervisestaatus ei ole
ühesugune, kohaldatakse kõigi selliste kogutud loomade suhtes madalamat
tervisestaatust;
b)           peetavad kabiloomad ja kodulinnud
kogutakse ja viiakse teises liikmesriigis asuvasse lõplikku sihtkohta
võimalikult kiiresti pärast nende päritoluettevõttest lahkumist ja hiljemalt
artikli 132 punkti c kohaselt vastuvõetud delegeeritud õigusaktides sätestatava
ajavahemiku jooksul;
c)           on võetud asjakohaseid
bioturvameetmeid tagamaks, et kogutud peetavad kabiloomad ja kodulinnud:
i)       ei puutu kokku madalama
tervisestaatusega peetavate kabiloomade või kodulindudega;
ii)       ei tekita olulist artikli 8 lõike 1
punktid d osutatud loetletud taudide leviku riski peetavate kabiloomade või
kodulindude hulgas kogumiskohas;
d)           peetavad kabiloomad ja kodulinnud on
identifitseeritud ja neil on vajaduse korral kaasas järgmised dokumendid:
i)       identifitseerimis- ja
registreerimisdokumendid, kui see on ette nähtud artikli 106 punktiga b,
artikli 107 punktiga b, artikli 109 punktiga c, artikli 110 punktiga b ja
artikli 113 punktiga b ning artiklite 114 ja 117 alusel vastuvõetud
eeskirjadega, välja arvatud juhul, kui on tehtud artikli 115 kohased erandid;
ii)       veterinaarsertifikaadid, kui see on
ette nähtud artikliga 140 ja artikli 141 punktiga c, välja arvatud juhul, kui
on tehtud artikli 141 punkti a alusel vastuvõetud eeskirjade kohased erandid;
iii)      ettevõtja deklaratsioon, kui see on
ette nähtud artikliga 148.
Artikkel 132
Kogumisega seotud volituste delegeerimine
Komisjonile antakse õigus võtta vastavalt
artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)           kogumise
erieeskirju, kui lisaks artikli 131 punktides b ja c sätestatutele kehtivad
veel muud riskivähendusmeetmed;
b)           kriteeriume,
mille alusel päritoluliikmesriigid võivad lubada kogumist veovahendites, nagu
on sätestatud artikli 130 lõikes 2;
c)           ajavahemikku,
mis jääb peetavate kabiloomade või kodulindude päritoluettevõttest lahkumise ja
kogumisjärgselt nende teises liikmesriigis asuvasse lõplikku sihtkohta
lahkumise vahele, nagu on osutatud artikli 131 punktis b;
d)           artikli
131 punkti c kohaseid bioturvameetmeid.
5. jagu
Muude peetavate maismaaloomade kui peetavate kabiloomade ja kodulindude
liikumine teistesse liikmesriikidesse
Artikkel 133
Muude peetavate maismaaloomade kui peetavate kabiloomade ja kodulindude
liikumine teistesse liikmesriikidesse ning delegeeritud õigusaktid
1.           Ettevõtjad viivad muid peetavaid
maismaaloomi kui peetavad kabiloomad ja kodulinnud ühes liikmesriigis asuvast
ettevõttest teise liikmesriiki ainult siis, kui need ei kujuta endast olulist
artikli 8 lõike 1 punktid d osutatud loetletud taudide leviku riski sihtkohas.
2.           Komisjonile antakse kooskõlas
artikliga 253 õigus võtta vastu delegeeritud akte, mis käsitlevad
üksikasjalikke eeskirju, millega tagatakse, et muud peetavad maismaaloomad kui
peetavad kabiloomad ja kodulinnud ei kujuta endast olulist artikli 8 lõike 1
punktis d osutatud loetletud taudide levimise riski, nagu on sätestatud
käesoleva artikli lõikes 1.
3.           Lõikes 2 sätestatud delegeeritud
õigusaktides kehtestatavate üksikasjalike eeskirjade koostamisel võtab komisjon
arvesse järgmist:
a)      artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud
loetletud taudid, mis on seotud liikuvate peetavate maismaaloomade loetletud
liigi või kategooriaga;
b)      tervisestaatus, mis on seotud artikli 8
lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudidega ettevõtetes, bioturvarühmikutes,
tsoonides ning päritoluliikmesriikides ja sihtkohas;
c)      päritolu- ja sihtkoha ettevõtte tüüp ja
tootmisviis;
d)      liikumisviis, pidades silmas loomade
lõppkasutust sihtkohas;
e)      liikuvate peetavate maismaaloomade
kategooriad ja liigid;
f)       liikuvate peetavate maismaaloomade
vanus;
g)      muud epidemioloogilised tegurid.
6. jagu
Riskivähendusmeetmete erandid ja täiendused
Artikkel 134
Kinnistesse ettevõtetesse viimiseks ettenähtud loomad ja delegeeritud
õigusaktid
1.           Ettevõtjad viivad peetavaid
maismaaloomi kinnisesse ettevõttesse üksnes siis, kui loomad vastavad
järgmistele tingimustele:
a)      nad on pärit teisest kinnisest
ettevõttest;
b)      nad ei tekita olulist artikli 8 lõike 1
punktis d osutatud loetletud taudide levimise riski sihtkohaks olevas kinnises
ettevõttes elavate loetletud loomaliikide või –kategooriate hulgas; käesolev
tingimus ei kehti, kui selline liikumine on lubatud teaduslikel eesmärkidel.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      üksikasjalikke nõudeid peetavate
maismaaloomade viimise kohta kinnistesse ettevõtetesse, lisaks käesoleva
artikli lõikes 1 sätestatud nõuetele;
b)      erieeskirju peetavate maismaaloomade
viimise kohta kinnisesse ettevõttesse, kus riskivähendusmeetmete abil
tagatakse, et nimetatud liikumisega ei kaasne olulist riski kõnealuses kinnises
ettevõttes ja naabruses asuvates ettevõtetes elavate peetavate maismaaloomade
tervisele.
Artikkel 135
Peetavate maismaaloomade teaduslikul eesmärgil liikumise suhtes kehtivad
erandid ja delegeeritud õigusaktid
1.           Sihtkoha pädev asutus võib
päritolukoha pädeva asutuse nõusolekul lubada 1.-5. jao (v.a artiklid 121
ja 122, artikli 123 lõike 1 punkti a alapunkt ii ja artikkel 124) tingimustele
mittevastavate peetavate maismaaloomade liikumist oma liikmesriigi
territooriumile teaduslikel eesmärkidel.
2.           Pädevad asutused teevad lõikes 1
sätestatud erandeid ainult järgmistel tingimustel:
a)      siht- ja päritolukoha pädev asutus:
i)        on omavahel kokku leppinud sellise
liikumise tingimustes;
ii)       on võtnud vajalikke
riskivähendusmeetmeid tagamaks, et selline liikumine ei ohusta marsruudile
jäävate kohtade ja sihtkoha tervisestaatust artikli 8 lõike 1 punktis d
osutatud loetletud taudide osas;
iii)      on vajaduse korral teavitanud
läbitavate liikmesriikide pädevaid asutusi tehtud erandist ja tingimustest,
mille alusel see on tehtud;
b)      selliste loomade liikumine toimub siht-
ja päritolukoha pädeva asutuse ning vajaduse korral ka läbitava liikmesriigi
pädeva asutuse järelevalve all.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad käesoleva
artikli lõigetes 1 ja 2 sätestatud, pädevate asutuste poolt tehtavate erandite
eeskirju täiendavaid üksikasjalikke eeskirju.
Artikkel 136
Erandid seoses vabaajategevuse, spordi- ja kultuuriürituste, karjatamise ja
tööga piiriäärsetel aladel
1.           Sihtkoha pädev asutus võib teha
erandeid 2.-5. jaos (v.a artikli 123 punktid a ja b ning artiklid 124 ja
125) peetavate maismaaloomade liidusisese liikmesriikidevahelise liikumise
suhtes sätestatud tingimustest, kui sellise liikumise eesmärk on:
a)      piiriäärne vabaajategevus;
b)      piiri ääres korraldatavad näitused ning
spordi-, kultuuri- ja muud sarnased üritused;
c)      peetavate maismaaloomade karjatamine
liikmesriikide ühistes karjatamispiirkondades;
d)      peetavate maismaaloomade töötamine
liikmesriikide piiride ääres.
2.           Sihtkoha pädeva asutuse poolt
peetavate maismaaloomade liikumise suhtes lõikes 1 sätestatud eesmärkidel
tehtavad erandid tuleb kokku leppida päritolu- ja sihtliikmesriigi vahel;
samuti tuleb võtta asjakohaseid riskivähendusmeetmeid, tagamaks et selline liikumine
ei kujuta endast olulist riski.
3.           Lõikes 2 osutatud liikmesriigid
teavitavad komisjoni lõikes 1 sätestatud erandite tegemisest.
4.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte sihtliikmesriigi pädeva
asutuse poolt käesoleva artikli lõike 1 kohaselt tehtavaid erandeid käsitlevate
eeskirjade muutmise ja täiendamise kohta.
Artikkel 137
Tsirkustele, näitustele, spordiüritustele, vabaajategevusele, loomaaedadele,
lemmikloomapoodidele ja hulgimüüjatele tehtavate eranditega seotud volituste
delegeerimine
Komisjonile antakse õigus võtta vastavalt
artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)           2.-5. jaos sätestatud eeskirju
täiendavaid erinõudeid seoses peetavate maismaaloomade liikumisega järgmistel
eesmärkidel:
i)       tsirkused, loomaaiad, lemmikloomapoed,
loomade varjupaigad ja hulgimüüjad;
ii)       näitused ning spordi-, kultuuri- ja
muud sarnased üritused;
b)           erandeid 2.-5. jaost (v.a artikli
123 punktid a ja b ning artiklid 124 ja 125) seoses peetavate maismaaloomade
punkti a kohase liikumisega.
Artikkel 138
Rakendamisvolitused ajutiste erandite tegemiseks peetavate maismaaloomade
konkreetse liigi või kategooria liikumise suhtes
Komisjon võib
rakendusaktidega kehtestada eeskirjad, mis käsitlevad käesolevas peatükis
sätestatud eeskirjadest ajutiste erandite tegemist peetavate maismaaloomade
konkreetse liigi või kategooria liikumise suhtes, kui:
a)           artiklis 127, artikli 129 lõikes 1,
artiklites 130 ja 131, artikli 133 lõikes 1, artikli 134 lõikes 1, artikli 135
lõigetes 1 ja 2 ja artiklis 136 ning artikli 128 lõike 1, artikli 129 lõike 2,
artikli 132, artikli 133 lõike 2, artikli 134 lõike 2, artikli 135 lõike 3,
artikli 136 lõike 4 ja artikli 137 alusel vastuvõetud eeskirjades sätestatud
liikumisnõuded ei leevenda tegelikult selliste loomade liikumise tekitatavat
riski; või
b)           artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud
loetletud taud näib 1.-6. jao kohaselt sätestatud liikumisnõuetele
vaatamata levivat.
Kõnealused
rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud
kontrollimenetlusega.
Nõuetekohaselt
põhjendatud tungiva kiireloomulisuse tõttu seoses ülimalt olulist riski
kujutava taudiga ja arvesse võttes artiklis 139 osutatud asjaolusid, võtab
komisjon kooskõlas artikli 255 lõikes 3 sätestatud menetlusega vastu
viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.
Artikkel 139
Asjaolud, mida tuleb arvesse võtta käesolevas jaos sätestatud delegeeritud
aktide ja rakendusaktide vastuvõtmisel
Artikli 134 lõikega 2, artikli 135 lõikega 3,
artikli 136 lõikega 4 ning artiklitega 137 ja 138 ettenähtud delegeeritud
õigusaktides ja rakendusaktides sätestatavate eeskirjade koostamisel võtab
komisjon arvesse järgmist:
a)           kõnealustes sätetes osutatud
liikumisega seotud riskid;
b)           tervisestaatus, mis on seotud
artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudidega päritolu- või
sihtkohas;
c)           artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud
loetletud taudide korral loetletud loomaliigid;
d)           päritolukohas, marsruudile jäävates
kohtades ja sihtkohas kehtivad bioturvameetmed;
e)           mis tahes eritingimused, mille
kohaselt peetavaid maismaaloomi ettevõtetes peetakse;
f)            ettevõtteliigi ja asjaomaste
peetavate loomade liikide ja kategooriate liikumise eriskeemid;
g)           muud epidemioloogilised tegurid.
7. jagu
Veterinaarsertifikaatide väljaandmine
Artikkel 140
Ettevõtjate kohustus tagada, et loomadega oleks kaasas veterinaarsertifikaat
1.           Ettevõtjad viivad järgmisi peetavate
maismaaloomade liike ja kategooriaid teise liikmesriiki ainult siis, kui
nendega on kaasas päritoluliikmesriigi pädeva asutuse poolt artikli146 lõike 1
kohaselt väljaantud veterinaarsertifikaat:
a)      kabiloomad;
b)      kodulinnud;
c)      kinnisesse ettevõttesse viimiseks
ettenähtud muud peetavad maismaaloomad kui kabiloomad ja kodulinnud;
d)      muud kui käesoleva lõike punktides a, b
ja c osutatud peetavad maismaaloomad, kui see on vajalik artikli 141 lõike 1
punkti c kohaselt vastuvõetud delegeeritud õigusaktide kohaselt.
2.           Ettevõtjad viivad peetavaid
maismaaloomi liikmesriigi siseselt või ühest liikmesriigist teise ainult siis,
kui nendega on kaasas päritoluliikmesriigi pädeva asutuse poolt artikli146
lõike 1 kohaselt väljaantud veterinaarsertifikaat, eeldusel et järgmistest
punktides a ja b osutatud tingimused on täidetud:
a)      peetavaid maismaaloomi võib välja viia
artikli 55 lõike 1 punkti f alapunktis ii, artiklis 56 ja artikli 64 lõikes 1
sätestatud piirangutsoonist ja nende suhtes kohaldatakse artikli 55 lõikes 1,
artikli 65 lõikes 1, artikli 74 lõikes 1 või artikli 78 lõigetes 1 ja 2 või
artikli 55 lõike 2, artikli 67, artikli 71 lõike 3, artikli 74 lõike 3, artikli
79, artikli 81 lõike 3 või artikli 248 alusel vastuvõetud eeskirjades
sätestatud tauditõrjemeetmeid;
b)      peetavad maismaaloomad on liikidest,
mille suhtes kohaldatakse kõnealuseid tauditõrjemeetmeid.
3.           Ettevõtjad võtavad kõik vajalikud
meetmed tagamaks, et peetavate maismaaloomadega on nende teekonnal
päritolukohast lõpliku sihtkohani kaasas käesoleva artikli lõikes 1 osutatud
veterinaarsertifikaat, välja arvatud juhul, kui artikli 144 kohaselt
vastuvõetud eeskirjadega on ette nähtud erimeetmed.
Artikkel 141
Selliste volituste delegeerimine, mis on seotud ettevõtjate kohustusega tagada,
et loomadega oleks kaasas veterinaarsertifikaat
1.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      artikli 140 lõikes 1 sätestatud
veterinaarsertifikaatide väljaandmise nõuetest tehtavaid erandeid selliste
peetavate maismaaloomade suhtes, kes ei kujuta endast olulist taudi leviku
riski, võttes arvesse:
i)        liikuvate peetavate maismaaloomade liike
ja kategooriaid ning artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taude,
mille korral nad on loetletud liigid;
ii)       pidamismeetodeid ja tootmisviisi
kõnealuste peetavate maismaaloomade liikide ja kategooriate korral;
iii)      peetavate maismaaloomade kavandatavat
kasutust;
iv)      peetavate maismaaloomade sihtkohta; või
b)      artikli 140 lõikes 1 sätestatud
veterinaarsertifikaatide väljaandmise erieeskirju, mille korral pädev asutus
võtab järelevalve või bioturvalisusega seotud riskileevendamise erimeetmeid, võttes
arvesse käesoleva artikli lõikes 2 sätestatud aspekte, mis tagavad:
i)        liikuvate peetavate maismaaloomade
jälgitavuse;
ii)       et peetavate maismaaloomade liikumine
vastab 1.-6. jaos liikumise suhtes sätestatud vajalikele loomatervise
nõuetele;
c)      nõuet, mille kohaselt tuleb välja anda
veterinaarsertifikaat muude kui artikli 140 lõike 1 punktides a, b ja c
osutatud peetavate maismaaloomade liikide ja kategooriate liikumise korral
juhtudel, kui veterinaarsertifikaat on kohustuslik tagamaks, et kõnealune
liikumine vastab 1.-6. jaos liikumise suhtes sätestatud loomatervise nõuetele.
2.           Lõike 1 punktis b sätestatud
erieeskirjade koostamisel võtab komisjon arvesse järgmist:
a)      pädeva asutuse usaldus ettevõtjate poolt
artikli 9 lõike 1 punkti b kohaselt ja artikli 9 lõike 2 alusel vastuvõetud
eeskirjade kohaselt kehtestatud bioturvalisuse suhtes;
b)      pädeva asutuse suutlikkus viia artikli 12
lõike 1 kohaselt ellu käesoleva määrusega nõutud vajalikke ja asjakohaseid
meetmeid ja toiminguid;
c)      artikliga 10 ettenähtud omandatud
loomatervisealaste põhiteadmiste tase ja artikli 12 lõikega 2 ettenähtud
toetus;
d)      artikli 23 kohased loomatervise
ülevaatused ja artikli 24 kohaselt vastuvõetud eeskirjad, juhul kui muud
artikli 23 lõike 1 punktis c osutatud asjakohased seire- ja kvaliteedisüsteemid
või ametlikud kontrollid puuduvad;
e)      pädeva asutuse teostatav liidusisene
teatamine ja aruandlus, nagu on sätestatud artiklites 17–20 ja artikli 17 lõike
3, artikli 18 lõike 3 ja artikli 21 alusel vastuvõetud eeskirjades;
f)       artiklis 25 sätestatud seire ning
artiklis 27 ja artiklite 28 ja 29 alusel vastuvõetud eeskirjades sätestatud
seireprogrammid;
3.           Käesoleva artikli lõike 1 punktis c
sätestatud veterinaarsertifikaadi väljaandmise nõuete koostamisel võtab
komisjon arvesse lõike 1 punkti a alapunktides i–iv osutatud aspekte.
Artikkel 142
Veterinaarsertifikaatide sisu
1.           Veterinaarsertifikaat sisaldab
järgmist teavet:
a)      päritoluettevõte või -koht, sihtettevõte
või -koht ja vajaduse korral peetavate maismaaloomade kogumis- või puhkekohana
kasutatavad ettevõtted;
b)      peetavate maismaaloomade kirjeldus;
c)      peetavate maismaaloomade arv;
d)      peetavate maismaaloomade
identifitseerimine ja registreerimine, kui see on vajalik artiklite 106, 107,
109, 110 ja 113 kohaselt ning artiklite 114 ja 117 alusel vastuvõetud
eeskirjade kohaselt, v.a juhul, kui on tehtud artikli 115 kohaseid erandeid;
ning
e)      teave, mis on vajalik tõendamaks, et
peetavad maismaaloomad vastavad 1.-6. jaos liikumise suhtes sätestatud
asjakohastele loomatervise nõuetele.
2.           Veterinaarsertifikaat võib hõlmata
ka muudes liidu õigusaktides nõutud teavet.
Artikkel 143
Veterinaarsertifikaatide sisuga seotud volituste delegeerimine ja rakendusaktid

1.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      üksikasjalikke eeskirju artikli 142
lõikes 1 sätestatud veterinaarsertifikaatide sisu kohta peetavate
maismaaloomade eri liikide ja kategooriate korral ning artikli 144 alusel
vastuvõetud eeskirjades sätestatud liikumise eriliikide korral;
b)      artikli 142 lõikes 1 sätestatud
veterinaarsertifikaadis nõutav lisateave.
2.           Komisjon võib rakendusaktidega
kehtestada eeskirju veterinaarsertifikaatide näidiste kohta. Kõnealused
rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud
kontrollimenetlusega.
Artikkel 144
Peetavate maismaaloomade liikumise eriliikidega seotud volituste delegeerimine
Komisjonile antakse õigus võtta kooskõlas
artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad erieeskirju, millega
peetavate maismaaloomade järgmiste liikumise liikide korral täiendatakse
ettevõtjate kohustust tagada, et loomadega on kaasas artikli 140 kohane ja
artikli 141 alusel vastuvõetud eeskirjade kohane veterinaarsertifikaat:
a)           selliste peetavate kabiloomade ja kodulindude
liikumine, kes enne oma lõplikku sihtkohta jõudmist läbivad artiklis 130
sätestatud kogumise;
b)           selliste peetavate maismaaloomade
liikumine, kes ei tohi jätkata teed oma lõplikku sihtkohta ja kes tuleb tagasi
viia oma päritolukohta või mõnda muusse sihtkohta ühel või mitmel järgneval
põhjusel:
i)       nende kavandatud marsruut katkes
ootamatult loomade heaoluga seotud põhjustel;
ii)       marsruudil esines ootamatuid õnnetusi
või vahejuhtumeid;
iii)      peetavad maismaaloomad saadeti mõne
liikmesriigi sihtkohast või liidu välispiirilt tagasi;
iv)      peetavad maismaaloomad saadeti kogumis-
või puhkekohast tagasi;
v)      peetavad maismaaloomad saadeti kolmandast
riigist tagasi;
c)           näitusteks ning spordi-, kultuuri ja
muudeks sarnasteks üritusteks ettenähtud peetavate maismaaloomade liikumine ja
nende järgnev naasmine päritolukohta.
Artikkel 145
Ettevõtjate kohustus teha veterinaarsertifikaatide väljaandmisel koostööd
pädeva asutusega
Ettevõtjad:
a)           esitavad pädevale asutusele kogu
artikli 140 lõigetes 1 ja 2 ning artikli 143 lõike 1 või artikli 144 alusel
vastuvõetud eeskirjades sätestatud, veterinaarsertifikaadi täitmiseks vajaliku
teabe;
b)           kohaldavad peetavate maismaaloomade
suhtes vajaduse korral artikli 146 lõikes 3 sätestatud dokumentide, identsuse
ja füüsilisi kontrolle.
Artikkel 146
Pädeva asutuse vastutus veterinaarsertifikaatide väljaandmisel
1.           Pädev asutus annab ettevõtja
taotluse korral välja veterinaarsertifikaadi peetavate maismaaloomade viimiseks
teise liikmesriiki, kui see on vajalik artikli 140 kohaselt või artikli 141
lõike 1 ja artikli 143 lõike 2 alusel väljaantud delegeeritud õigusaktide
kohaselt, eeldusel et täidetud on järgmised liikumisnõuded:
a)      artiklis 121, artikli 122 lõikes 1,
artiklites 123, 125, 126, 127, 129, 130 ja 131, artikli 133 lõikes 1, artikli
134 lõikes 1, artiklis 135 ja artiklis 136 sätestatud nõuded;
b)      artikli 122 lõike 2, artikli 128 lõike 1,
artikli 132, artikli 133 lõike 2, artikli 134 lõike 2, artikli 135 lõike 4,
artikli 136 lõike 4 ja artikli 137 alusel vastuvõetud delegeeritud õigusaktides
sätestatud nõuded;
c)      artikli 138 alusel vastuvõetud
rakendusaktides sätestatud nõuded.
2.           Veterinaarsertifikaadid:
a)      kontrollib ja allkirjastab ametlik
veterinaararst;
b)      kehtivad lõike 4 punkti c kohaselt
vastuvõetud eeskirjades sätestatud ajavahemiku jooksul; kõnealusel ajal
vastavad sellega hõlmatud peetavad maismaaloomad selles sisalduvatele
loomatervise tagatistele.
3.           enne veterinaarsertifikaadi
allkirjastamist kontrollib ametlik veterinaararst lõike 4 kohaselt vastu võetud
delegeeritud õigusaktides sätestatud dokumentide, identsuse ja füüsiliste
kontrollide abil, kas sellega hõlmatud peetavad maismaaloomad vastavad
käesolevas peatükis kehtestatud nõuetele.
4.           Komisjonile antakse artikli 253
kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, milles kehtestatakse
eeskirjad seoses järgnevaga:
a)      peetavate maismaaloomade eri liikide ja
kategooriate dokumentide, identsuse ja füüsiliste kontrollide liigid, mida
ametlik veterinaararst peab tegema kooskõlas käesoleva artikli lõikega 3, et
kontrollida käesolevas peatükis kehtestatud nõuete järgimist;
b)      ajavahemik, mille jooksul ametlik
veterinaararst peab enne peetavate maismaaloomade partiide vedu tegema
nimetatud dokumentide, identsuse ja füüsiliste kontrolli ja andma välja veterinaarsertifikaadid;
c)      veterinaarsertifikaatide kehtivusaeg.
Artikkel 147
Elektroonilised veterinaarsertifikaadid
Artikli 146 lõikes 1 sätestatud
veterinaarsertifikaadid võib asendada IMSOCi abil koostatavate, käideldavate ja
edastatavate elektrooniliste veterinaarsertifikaatidega, eeldusel et:
a)           need elektroonilised
veterinaarsertifikaadid sisaldavad kogu vajalikku teavet, mis peab
veterinaarsertifikaadis olema vastavalt artiklile 142 ja artikli 143 kohaselt
vastu võetud eeskirjadele;
b)           on tagatud peetavate maismaaloomade
jälgitavus ja nende loomade seotus elektroonilise veterinaarsertifikaadiga.
Artikkel 148
Ettevõtjate deklaratsioon liikumise kohta teistesse liikmesriikidesse
1.           Sihtkoha ettevõtjad väljastavad
ettevõtja deklaratsiooni peetavate maismaaloomade liikumise kohta nende
päritolukohaks olevast liikmesriigist teises liikmesriigis asuvasse sihtkohta
ja tagavad selle, et nimetatud deklaratsioon oleks kõnealuste loomadega kaasas,
kui artikli 140 lõigete 1 ja 2 kohaselt ei nõuta veterinaarsertifikaati.
2.           Lõikes 1 kehtestatud ettevõtja
deklaratsioon peab sisaldama järgmist teavet peetavate maismaaloomade kohta:
a)      nende päritolu- ja sihtkoht ning vajaduse
korral kogumis- ja puhkekohad;
b)      peetavate maismaaloomade kirjeldus, nende
liik, kategooria ja kogus;
c)      identifitseerimine ja registreerimine,
kui see on vajalik artiklite 106, 107, 109, 110 ja artikli 113 punkti a
kohaselt ning artiklite 114 ja 117 alusel vastuvõetud eeskirjade kohaselt;
d)      teave, mis on vajalik tõendamaks, et
peetavad maismaaloomad vastavad 1.-6. jaos liikumise suhtes sätestatud
asjakohastele loomatervise nõuetele.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      üksikasjalikke eeskirju käesoleva artikli
lõikes 2 sätestatud ettevõtja deklaratsiooni sisu kohta loomade eri liikide ja
kategooriate puhul;
b)      lisateavet, mis peab sisalduma käesoleva
artikli lõikes 2 esitatud ettevõtja deklaratsioonis.
4.           Komisjon võib rakendusaktidega
kehtestada eeskirjad käesoleva artikli lõikes 2 sätestatud ettevõtja
deklaratsioonide näidiste kohta. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu
kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
8. jagu
Peetavate maismaaloomade tesitesse liikmesriikidesse liikumisest teatamine
Artikkel 149
Ettevõtjate kohustus, mis on seotud peetavate maismaaloomade teistesse
liikmesriikidesse liikumisest teatamisega
Ettevõtjad teavitavad eelnevalt oma
päritoluriigi pädevat asutust peetavate maismaaloomade kavatsetavast ühest
liikmesriigist teise liikumisest, kui:
a)           loomadel peab kaasas olema
päritoluriigi pädeva asutuse poolt artiklite 146 ja 147 kohaselt ning artikli
146 lõike 4 alusel vastuvõetud eeskirjade kohaselt väljaantud
veterinaarsertifikaat;
b)           loomadel peab kaasas olema peetavate
maismaaloomade veterinaarsertifikaat, juhul kui neid viiakse piirangutsoonist
välja ja nende suhtes kohaldatakse artikli 140 lõikes 2 osutatud
tauditõrjemeetmeid;
c)           artikli 151 lõike 1 alusel
vastuvõetud delegeeritud õigusaktide kohaselt on liikumisest vaja teada anda.
Käesoleva artikli esimese lõigu kohaldamisel
esitavad ettevõtjad oma päritoluliikmesriigi pädevale asutusele kogu vajaliku
teabe, mis võimaldab sellel artikli 150 lõike 1 kohaselt teatada peetavate
maismaaloomade liikumisest sihtliikmesriigi pädevale asutusele.
Artikkel 150
Pädeva asutuse vastutus teistesse liikmesriikidesse liikumisest teatamisel
1.           Päritoluriigi pädeva asutus teavitab
sihtliikmesriigi pädevat asutust artikli 149 kohaselt peetavate maismaaloomade
liikumisest.
2.           Lõikes 1 osutatud teatamine toimub
võimaluse korral alati IMSOCi kaudu.
3.           Liikmesriigid määravad lõikes 1
sätestatud liikumisteadete haldamiseks piirkonnad.
4.           Erandina lõikest 1 võib
päritoluliikmesriigi pädev asutus anda ettevõtjale loa teavitada
sihtliikmesriigi pädevat asutust peetavate maismaaloomade liikumisest osaliselt
või täielikult IMSOCi kaudu.
Artikkel 151
Volituste delegeerimine ja rakendusaktid, mis on seotud ettevõtja ja pädeva
asutuse poolt liikumisest teatamisega
1.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      nõuet, mille kohaselt ettevõtja peab
vastavalt artiklile 149 eelnevalt teada andma muudesse kui kõnealuse artikli
punktides a ja b osutatud liikidesse ja kategooriatesse kuuluvate peetavate maismaaloomade
liikmesriikidevahelisest liikumisest, kui kõnealuste liikide ja kategooriate
sellise liikumise jälgitavus on vajalik tagamaks, et see vastab 1.-6. jaos
liikumise suhtes sätestatud loomatervise nõuetele;
b)      artiklite 149 ja 150 kohaseks peetavate
maismaaloomade liikumisest teatamiseks vajalikku teavet;
c)      erakorralisi toiminguid peetavate
maismaaloomade liikumisest teatamiseks voolukatkestuste ja muude IMSOCi
häiringute korral;
d)      artikli 150 lõike 3 kohaselt
liikmesriikide poolt liikumisteadete haldamiseks määratavatele piirkondadele
esitatavaid nõudeid.
2.           Komisjon võib rakendusaktidega
kehtestada eeskirju, mis käsitlevad:
a)      selliste teadete vormi, mille peetavate
maismaaloomade liikumise korral esitavad:
i)        ettevõtjad artikli 149 kohaselt oma
päritoluliikmesriigi pädevale asutusele;
ii)       päritoluliikmesriigi pädevad asutused
artikli 150 kohaselt sihtliikmesriigi pädevale asutusele;
b)      tähtaegu, mis on ette nähtud:
i)        ettevõtja poolt artikli 149 kohaselt
päritoluliikmesriigi pädevale asutusele vajaliku teabe esitamiseks;
ii)       päritoluriigi pädeva asutuse poolt
artikli 150 lõike 1 kohaselt peetavate maismaaloomade liikumisest teatamiseks.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
4. peatükk
Maismaaloomadest lemmikloomade liidusisene liikumine
Artikkel 152
Maismaaloomadest lemmikloomade mittekaubanduslik liikumine ning delegeeritud
õigusaktid ja rakendusaktid
1.           Lemmikloomapidajad viivad I lisas
loetletud liikidesse kuuluvaid maismaaloomadest lemmikloomi mittekaubanduslikul
eesmärgil ühest liikmesriigist teise ainult siis, kui:
a)      kõnealused maismaaloomadest lemmikloomad
on identifitseeritud ja nendega on kaasas identifitseerimisdokument, kui seda
nõutakse artikli 112 kohaselt või artikli 114 punkti a ja artikli 117 alusel
vastuvõetud eeskirjade kohaselt;
b)      kõnealuse liikumise ajal on võetud
asjakohaseid taudiennetus- ja tauditõrjemeetmeid tagamaks, et maismaaloomadest
lemmikloomad ei kujuta endast olulist artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud
loetletud taudide ja esilekerkivate taudide levimise riski peetavatele
maismaaloomade hulgas sihtkohas ja veo ajal.
2.           Komisjonile antakse artikli 253
kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad käesoleva
artikli lõike 1 punktis b osutatud taudiennetus- ja tauditõrjemeetmeid, mida
võetakse tagamaks, et maismaaloomadest lemmikloomad ei kujuta endast olulist
artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudide ja esilekerkivate
taudide levimise riski loomade hulgas veo ajal ja sihtkohas, võttes vajaduse
korral arvesse sihtkoha tervisestaatust.
3.           Komisjon võib rakendusaktidega
sätestada eeskirjad, mis käsitlevad käesoleva artikli lõikes 1 ja lõike 2
kohaselt vastuvõetud eeskirjades sätestatud ennetus- ja tauditõrjemeetmeid.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 254 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
5. peatükk
Maismaaloomadest metsloomade liikumine
Artikkel 153
Maismaaloomadest metsloomad
1.           Ettevõtjad viivad maismaaloomadest
metsloomi ühes liikmesriigis asuvast elupaigast teises liikmesriigis asuvasse
elupaika või ettevõttesse ainult siis, kui:
a)      maismaaloomadest metsloomade äraviimine
nende elupaigast toimub nii, et nad ei kujuta endast märkimisväärset riski
artikli 8 lõike 1 punktid d osutatud loetletud taudide või esilekerkivate
taudide levimiseks veo ajal või sihtkohas;
b)      metsloomad ei ole pärit piirangutsoonis
asuvat elupaigast, mille suhtes kohaldatakse loetletud liigi korral artikli 8
lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudi või esilekerkiva taudi esinemise
tõttu artikli 70 lõike 2 punktis c, artikli 80 lõigetes 1 ja 2 ning artikli 70
lõike 3 punkti b, artikli 71 lõike 3 artikli 80 lõike 4 ja artikli 81 lõike 3
alusel vastuvõetud eeskirjades sätestatud piiranguid või artiklites 245 ja 246
ning artikli 248 alusel vastuvõetud eeskirjades sätestatud erakorralisi
meetmeid, v.a juhul, kui on tehtud kõnealuste eeskirjade kohaseid erandeid;
c)      metsloomadega on kaasas
veterinaarsertifikaat või muud dokumendid, juhul kui veterinaarsertifikaat on
vajalik vastavuse tagamiseks käesoleva lõike punktides a ja b ning artikli 154
lõike 1 punktide c ja d alusel vastuvõetud eeskirjades sätestatud loomatervise
nõuetega;
d)      päritoluliikmesriigi pädev asutus on
liikumisest teatanud sihtliikmesriigi pädevale asutusele, juhul kui artikli 154
lõike 1 punkti c alusel vastuvõetud eeskirjade kohaselt on vaja
veterinaarsertifikaati.
2.           Kui artikli 154 lõike 1 punkti c
alusel vastuvõetud eeskirjade kohaselt on vaja veterinaarsertifikaati,
kohaldatakse maismaaloomadest metsloomade liikumise suhtes artiklites 142 ja
145, artikli 146 lõigetes 1, 2 ja 3 ja artiklis 147 ning artiklite 143 ja 144
ja artikli 146 lõike 4 alusel vastuvõetud eeskirjades sätestatud nõudeid.
3.           Kui käesoleva artikli lõike 1 punkti
d kohaselt on vaja liikumisest teatada, kohaldatakse maismaaloomadest
metsloomade liikumise suhtes artiklites 149 ja 150 ning artikli 151 kohaste
delegeeritud õigusaktide alusel vastuvõetud eeskirjades sätestatud nõudeid.
Artikkel 154
Maismaaloomadest metsloomade liikumisega seotud volitused
1.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      artikli 153 lõike 1 punktides a ja b
maismaaloomadest metsloomade liikumise suhtes sätestatud loomatervise nõudeid;
b)      loomatervise nõudeid, mis on seotud
maismaaloomadest metsloomade toomisega loodusest:
i)        ettevõtetesse;
ii)       lemmikloomana pidamiseks;
c)      selliseid maismaaloomadest metsloomade
liikumisviise või olukordi, mille korral peab kaasas olema
veterinaarsertifikaat või muu dokument, ning selliste sertifikaatide või muude
dokumentide sisuga seotud nõudeid;
d)      päritoluliikmesriigi pädeva asutuse poolt
sihtliikmesriigi pädevale asutusele esitatud teadet maismaaloomadest
metsloomade liikmesriikidevahelise liikumise korral ja teavet, mis sellises
teates peab sisalduma.
2.           Komisjon võib rakendusaktidega
sätestada eeskirjad, kus täpsustatakse artikliga 153 ja lõike 1 kohaselt
vastuvõetud eeskirjadega ettenähtud nõudeid, mis käsitlevad:
a)      maismaaloomadest metsloomade liikumise
korral nõutavate veterinaarsertifikaatide ja muude dokumentide näidised, kui
see on lõike 1 punkti c kohaselt vastuvõetud delegeeritud õigusaktidega ette
nähtud;
b)      päritoluliikmesriigi pädeva asutuse teate
vormi ja selliste teatamiste tähtaegu, kui see on lõike 1 punkti d kohaselt
vastuvõetud eeskirjadega ette nähtud.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
6. peatükk
Loomse paljundusmaterjali liidusisene liikumine
1. jagu
Üldnõuded
Artikkel 155
Üldnõuded loomse paljundusmaterjali liikumisele
1.           Ettevõtjad võtavad asjakohaseid
ennetusmeetmeid tagamaks, et loomse paljundusmaterjali liikumine ei ohusta
sihtkoha peetavate maismaaloomade tervisestaatust seoses:
a)      artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud
taudidega;
b)      esilekerkivate taudidega.
2.           Ettevõtjad viivad loomset
paljundusmaterjali oma ettevõtetest välja ja võtavad seda vastu ainult siis,
kui see vastab järgmistele tingimustele:
a)      see on pärit ettevõtetest, mis on:
i)        sisestatud pädeva asutuse poolt
kooskõlas artikli 88 punktiga a ettevõtete registrisse ja päritoluliikmesriik
ei ole teinud ühtki artikli 83 kohast erandit;
ii)       heaks kiidetud pädeva asutuse poolt
kooskõlas artikli 92 lõikega 1, kui seda on artikli 89 lõike 1 või artikli 90
kohaselt nõutud;
b)      see vastab artikli 118 lõike 1 kohastele
või artikli 119 lõike 1 alusel vastuvõetud eeskirjade kohastele
jälgitavusnõuetele.
3.           Ettevõtjad peavad vastama peetavate
maismaaloomade paljundusmaterjali veo suhtes artiklis 122 sätestatud nõuetele.
4.           Ettevõtjad ei vii loomset
paljundusmaterjali ühes liikmesriigis asuvast ettevõttest teises liikmesriigis
asuvasse ettevõttesse ilma sihtliikmesriigi pädeva asutuse selgesõnalise loata
selliseks liikumiseks, kui kõnealune loomne paljundusmaterjal tuleb artikli 30
lõikega 1 või 2 ettenähtud likvideerimisprogrammi raames hävitada taudi
likvideerimise eesmärgil.
Artikkel 156
Ettevõtjate kohustused sihtkohas
1.           Sihtkohas
asuvate ettevõtete käitajad, kes saavad loomset paljundusmaterjali teises liikmesriigis
asuvast ettevõttest:
a)      kontrollivad
i)        artikli 118 kohaste ja artikli 119
alusel vastuvõetud eeskirjade kohaste identifitseerimistähiste olemasolu;
ii)       artikliga 159 ettenähtud
veterinaarsertifikaatide olemasolu;
b)      teavitavad pädevat asutust kõigist
eiramistest seoses:
i)        saadud loomse paljundusmaterjaliga;
ii)       punkti a alapunkti i kohase
identifitseerimisvahendi olemasoluga;
iii)      punkti a alapunktis ii osutatud
veterinaarsertifikaatide olemasoluga.
2.           Iga lõike 1 punktis b osutatud
eiramise korral jätab ettevõtja loomse paljundusmaterjali oma järelevalve alla
seni, kuni pädev asutus on selle suhtes otsuse teinud.
2. jagu
Veise-, lamba-, kitse-, sea- ja hobuseliikidesse kuuluvate peetavate loomade ja
kodulindude paljundusmaterjali liikumine teistesse liikmesriikikdesse
Artikkel 157
Ettevõtjate kohustused seoses veise-, lamba-, kitse-, sea- ja hobuseliikidesse
kuuluvate peetavate maismaaloomade ja kodulindude paljundusmaterjali
liikumisega teistesse liikmesriikidesse
1.           Ettevõtjad viivad veise-, lamba-,
kitse-, sea- ja hobuseliikidesse kuuluvate peetavate maismaaloomade ja
kodulindude paljundusmaterjali teise liikmesriiki ainult siis, kui selline
loomne paljundusmaterjal vastab järgmistele tingimustele:
a)      see on kogutud artikli 92 lõike 1 ja artikli
94 kohaselt sel otstarbel tunnustatud loomse paljundusmaterjali ettevõttes;
b)      see vastab artikli 118 kohaselt ja
artikli 119 alusel vastuvõetud eeskirjade kohaselt loomse paljundusmaterjali
liigi suhtes kehtestatud jälgitavusnõuetele;
c)      seda on kogutud doonorloomadelt, kes
vastavad loomatervise nõuetele, mis on vajalikud tagamaks, et loomne
paljundusmaterjal ei aita levitada loetletud taude;
d)      seda on kogutud, toodetud, töödeldud,
säilitatud ja veetud viisil, mis tagab, et see ei levita loetletud taude.
2.           Ettevõtjad ei vea veise-, lamba-,
kitse-, sea- ja hobuseliikidesse kuuluvate peetavate maismaaloomade ja
kodulindude paljundusmaterjali loomse paljundusmaterjali ettevõttest, mille
suhtes kohaldatakse loetletud liike mõjutavaid liikumispiiranguid kooskõlas
järgmisega:
a)      artikli 55 lõike 1 punktid a, c ja e ning
punkti f alapunkt ii, artikkel 56 ja artikli 61 lõike 1 punkt a, artikli 62
lõige 1, artikli 65 lõike 1 punkt c ning artikli 74 lõige 1, artikli 78 lõiked
1 ja 2;
b)      artikli 55 lõike 2, artiklite 63 ja 67,
artikli 71 lõike 3, artikli 74 lõike 3, artikli 79 ning artikli 81 lõike 2
kohaselt vastuvõetud eeskirjad; ning
c)      artiklites 246 ja 247 ja artikli 248
kohaselt vastuvõetud eeskirjades sätestatud erakorralised meetmed, v.a juhul,
kui artikli 247 alusel vastuvõetud eeskirjadega on ette nähtud erandid.
Artikkel 158
Veise-, sea-, lamba-, kitse- ja hobuseliikidesse kuuluvate peetavate
maismaaloomade ja kodulindude paljundusmaterjali teistesse liikmesriikidesse
liikumisega seotud volituste delegeerimine
Komisjonile antakse õigus võtta kooskõlas
artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad artikli 157 kohase
veise-, lamba-, kitse- sea- ja hobuseliikidesse kuuluvate peetavate
maismaaloomade ja kodulindude paljundusmaterjali teistesse liikmesriikidesse
liikumise suhtes kehtestatud loomatervise nõudeid, täpsustades:
a)           kõnealuste peetavate loomade
paljundusmaterjali kogumise, tootmise, töötlemise ja säilitamise eeskirjad
tunnustatud ettevõtetes vastavalt artikli 157 lõike 1 punktile a;
b)           artikli 157 lõike 1 punktis c
sätestatud loomatervise nõuded, mis kehtivad:
i)       nende peetavate loomade suhtes, kellelt
loomset paljundusmaterjali koguti;
ii)       alapunktis i osutatud peetavate loomade
isolatsiooni või karantiini suhtes;
c)           peetavate doonorloomade ja loomse
paljundusmaterjali laboratoorsed ja muud uuringud;
d)           artikli 157 lõike 1 punktis d
kogumise, tootmise, töötlemise, säilitamise ja muude toimingute ning veo kohta
sätestatud loomatervise nõudeid;
e)           ettevõtjatele tehtavaid erandeid
artiklis 157 sätestatud eeskirjadest, võttes arvesse sellise loomse
paljundusmaterjaliga seotud riski ja mis tahes kehtivaid riskivähendusmeetmeid.
3. jagu
Veterinaarsertifikaatide väljaandmine ja likumisest teatamine
Artikkel 159
Ettevõtjate kohustused seoses veise-, lamba-, kitse-, sea- ja hobuseliikidesse
kuuluvate peetavate maismaaloomade ja kodulindude paljundusmaterjali liikumise
korral väljaantavate veterinaarsertifikaatidega
1.           Ettevõtjad
korraldavad veise-, lamba-, kitse-, sea- ja hobuseliikidesse kuuluvate
peetavate maismaaloomade ja kodulindude paljundusmaterjali liikumist ainult
siis, kui sellele on lisatud päritoluliikmesriigi pädeva asutuse poolt lõike 3
kohaselt väljaantud veterinaarsertifikaat ja liikumine toimub:
a)      teise liikmesriiki;
b)      ühe liikmesriigi piires või teise
liikmesriiki, kui:
i)        peetavate loomade paljundusmaterjali
võib piirangutsoonist välja viia artikli 55 lõike 1 punkti f alapunktis ii,
artiklites 56, 64 ja 65, artikli 74 lõikes 1 ja artiklis 78 sätestatud
tauditõrjemeetmete ning artikli 55 lõike 2, artikli 67, artikli 71 lõike 3, artikli
74 lõike 3, artikli 79 ja artikli 81 lõike 2 kohaselt vastuvõetud eeskirjade
või artiklites 246 ja 247 sätestatud erakorraliste meetmete ja artikli 248
kohaselt vastuvõetud eeskirjade kohaselt, välja arvatud juhul, kui kooskõlas
käesolevas punktis osutatud eeskirjadega on tehtud erandeid
veterinaarsertifikaadi väljaandmise nõudest; ning
ii)       peetavate loomade paljundusmaterjal on
pärit sellistesse liikidesse kuuluvatelt loomadelt, kelle suhtes kohaldatakse
alapunktis i osutatud tauditõrjemeetmeid või erakorralisi meetmeid.
2.           Ettevõtjad võtavad kõik vajalikud
meetmed tagamaks, et lõikes 1 osutatud veterinaarsertifikaat on loomse
paljundusmaterjaliga kaasas päritolukohast sihtkohani.
3.           Pädev asutus annab ettevõtja
taotlusel välja veterinaarsertifikaadi lõikes 1 osutatud loomse
paljundusmaterjali liikumiseks.
4.           Käesoleva artikli lõikes 1 osutatud
loomse paljundusmaterjali veterinaarsertifikaatide väljaandmise suhtes
kohaldatakse artikleid 142, 145, 146 ja 147 ning artiklite 143 ja 144 ja
artikli 146 lõike 4 kohaselt vastuvõetud eeskirju ning loomse
paljundusmaterjali liikumist käsitleva ettevõtja deklaratsiooni suhtes
kohaldatakse artikli 148 lõiget 1 ja artikli 148 lõike 2 kohaselt vastuvõetud
eeskirju.
5.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad erandeid
käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud veterinaarsertifikaadi nõuetest sellise
veise-, lamba-, kitse-, sea- ja hobuseliikidesse kuuluvate peetavate
maismaaloomade ja kodulindude paljundusmaterjali suhtes, mis järgmistel
põhjustel ei kujuta endast olulist loetletud taudide levimise riski:
a)      loomse paljundusmaterjali laad või
loomaliik, kellelt tooted pärinevad;
b)      tootmis- ja töötlemisviisid loomse
paljundusmaterjali ettevõttes;
c)      loomse paljundusmaterjali kavandatud
otstarve;
d)      loomse paljundusmaterjali liigi ja
kategooria ning loomse paljundusmaterjali ettevõtte kohta kehtivad
alternatiivsed riskivähendusmeetmed.
Artikkel 160
Veterinaarsertifikaatide sisu
1.           Artikliga 159 ettenähtud loomse
paljundusmaterjali veterinaarsertifikaat sisaldab vähemalt järgmist teavet:
a)      loomse paljundusmaterjali
päritoluettevõte ja sihtettevõte või -koht;
b)      paljundusmaterjali liik ja peetavate doonorloomade
liik;
c)      paljundusmaterjali kogus;
d)      loomse paljundusmaterjali märgistus, kui
seda on nõutud artikli 118 lõikega 1 või artikli 119 lõike 1 kohaselt
vastuvõetud eeskirjadega;
e)      teave, mis on vajalik tõendamaks, et
saadetises olev loomne paljundusmaterjal vastab artiklites 155 ja 157 ning
artikli 158 kohaselt vastuvõetud eeskirjades vastava liigi suhtes sätestatud
liikumisnõuetele.
2.           Artikliga 159 ettenähtud loomse
paljundusmaterjali veterinaarsertifikaat võib hõlmata ka muudes liidu õigusaktides
nõutud teavet.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      teavet, mis peab käesoleva artikli lõike
1 kohaselt veterinaarsertifikaadis sisalduma;
b)      veterinaarsertifikaatide väljaandmist eri
liiki loomse paljundusmaterjali ja eri loomaliikide kohta.
4.           Komisjon võib rakendusaktidega
kehtestada eeskirju loomse paljundusmetrjali veterinaarsertifikaatide näidiste
kohta. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 255 lõikes 2
osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 161
Teatamine veise-, lamba-, kitse-, sea- ja hobuseliikidesse kuuluvate peetavate
maismaaloomade ja kodulindude paljundusmaterjali liikumisest teistesse
liikmesriikidesse
1.           Ettevõtjad:

a)      teavitavad
eelnevalt oma päritoluriigi pädevat asutust kavandatavast veise-, lamba-,
kitse-, sea- ja hobuseliikidesse kuuluvate peetavate maismaaloomade ja
kodulindude paljundusmaterjali liikumisest teise liikmesriiki, kui:
i)        artikli 159 lõike 1 kohaselt peab
loomsele paljundusmaterjalile olema lisatud veterinaarsertifikaat;
ii)       artikli 151 lõike 1 alusel vastuvõetud
delegeeritud õigusaktide kohaselt on loomse paljundusmaterjali liikumisest vaja
teada anda, võttes arvesse käesoleva artikli lõiget 3;
b)      esitavad kogu vajaliku teabe, mis
võimaldab päritoluliikmesriigi pädeval asutusel teatada loomse
paljundusmaterjali liikumisest sihtliikmesriigi pädevale asutusele vastavalt
lõikele 2.
2.           Päritoluliikmesriigi pädev asutus
teavitab sihtliikmesriigi pädevat asutust veise-, lamba-, kitse-, sea- ja
hobuseliikidesse kuuluvate peetavate maismaaloomade ja kodulindude
paljundusmaterjali liikumisest kooskõlas artikli 151 kohaselt vastuvõetud
eeskirjadega.
3.           Loomsest paljundusmaterjalist
teatamise suhtes kohaldatakse artikleid 149 ja 150 ning artikli 151 kohaselt
vastuvõetud eeskirju.
4. jagu
Muudesse kui veise-, lamba-, kitse-, sea- ja hobuseliikidesse kuuluvate
peetavate maismaaloomade ja kodulindude paljundusmaterjali liikumine teistesse
liikmesriikikdesse
Artikkel 162
Muudesse kui veise-, lamba-, kitse-, sea- ja hobuseliikidesse kuuluvate
peetavate maismaaloomade ja kodulindude paljundusmaterjal
1.           Ettevõtjad
viivad muudesse kui veise-, lamba-, kitse-, sea- ja hobuseliikidesse kuuluvate
peetavate maismaaloomade ja kodulindude paljundusmaterjali teise liikmesriiki
ainult siis, kui selline loomne paljundusmaterjal ei kujuta endast olulist
artikli 8 lõike 1 punktid d osutatud taudide levimise riski loetletud liikide
hulgas sihtkohas, võttes arvesse sihtkoha tervisestaatust.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad
loomatervise nõudeid, veterinaarsertifikaatide väljaandmist ja muudesse kui
veise-, lamba-, kitse-, sea- ja hobuseliikidesse kuuluvate peetavate
maismaaloomade ja kodulindude paljundusmaterjali liikumisest teatamise suhtes
esitatavaid nõudeid, võttes arvesse järgmist:
a)      artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud
loetletud taudide korral loetletud liigid;
b)      loomaliigid, kellelt loomne
paljundusmaterjal on kogutud, ja paljundusmaterjali liik;
c)      tervisestaatus päritolu- ja sihtkohas;
d)      kogumis-, tootmis-, töötlemis- ja
säilitamisviis;
e)      muud epidemioloogilised tegurid.
3.           Kui käesoleva artikli lõike 2
kohaselt on vaja välja anda veterinaarsertifikaat ja teatada loomse paljundusmaterjali
liikumisest:
a)      kohaldatakse sertifikaatide väljaandmise
suhtes artiklites 159, 160 ja 161 sätestatud eeskirju ning artikli 159 lõike 5
ja artikli 160 lõike 3 kohaselt vastuvõetud eeskirju;
b)      kohaldatakse liikumisest teatamise suhtes
artikli 161 lõigetes 1 ja 2 sätestatud eeskirju.
5. jagu
Erandid
Artikkel 163
Teaduseesmärkidel kasutatav loomne paljundusmaterjal ja delegeeritud õigusaktid
1.           Erandina 1.-4. jaost võib
sihtkoha pädev asutus lubada teaduseesmärgil sellise loomse paljundusmaterjali
liikumist, mis ei vasta kõnealuste jagude (v.a artikli 155 lõige 1, artikli 155
lõike 2 punkt c, artikli 155 lõige 3 ja artikkel 156) tingimustele, kui
täidetud on järgmised tingimused:
a)      enne sellise loa andmist peab
sihtkohaliikmesriigi pädev asutus võtma vajalikke riskivähendusmeetmeid
tagamaks, et kõnealuse loomse paljundusmaterjali liikumine ei ohusta
marsruudile jäävate kohtade ja sihtkohtade tervisestaatust artikli 8 lõike 1
punktis d osutatud taudide osas;
b)      kõnealuse loomse paljundusmaterjali
liikumine toimub sihtliikmesriigi pädeva asutuse järelevalve all.
2.           Lõike
1 kohase erandi tegemisel teavitab sihtliikmesriigi pädev asutus
päritoluliikmesriiki ja läbitavaid liikmesriike tehtud erandist ja selle
tegemise tingimustest.
3.           Komisjonile
antakse õigus võtta kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis
käsitlevad sihtliikmesriigi pädeva asutuse poolt käesoleva artikli lõike 1
kohaselt tehtavate erandite tingimusi.
7. peatükk
Loomsete saaduste tootmine, töötlemine ja turustamine liidus
Artikkel 164
Ettevõtjate üldised loomatervise-alased kohustused ja delegeeritud aktid
1.           Ettevõtjad võtavad asjakohaseid
kaitsemeetmeid tagamaks, et loomsete saaduste kõigi tootmis-, töötlemis- ja
turustamisetappide käigus liidus ei põhjusta need tooted:
a)      artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud
loetletud taudide levikut, võttes arvesse tootmis-, töötlemis- või sihtkoha
tervisestaatust;
b)      esilekerkivate taudide levikut.
2.           Ettevõtjad tagavad, et loomsed
saadused ei ole pärit ettevõtetest või toidukäitlemisettevõtetest või ei ole
saadud loomadelt, kelle suhtes kehtivad:
a)      artiklites 246 ja 247 ja artikli 248
kohaselt vastuvõetud eeskirjades sätestatud erakorralised meetmed, v.a juhul,
kui artikli 248 alusel vastuvõetud eeskirjadega on ette nähtud erandid lõikes 1
sätestatud nõudest;
b)      peetavate maismaaloomade ja loomsete
saaduste suhtes kohaldatavad liikumispiirangud, nagu on sätestatud artikli 31
lõikes 1, artikli 55 lõike 1 punktis e, artiklis 56, artikli 61 lõike 1 punktis
a, artikli 62 lõikes 1, artikli 65 lõike 1 punktis c, artikli 70 lõike 1
punktis b, artikli 74 lõike 1 punktis a, artikli 78 lõigetes 1 ja 2 ning
artikli 55 lõike 2, artiklite 63 ja 66, artikli 71 lõike 3, artikli 74 lõike 3,
artikli 79 ja artikli 81 lõike 2 kohaselt vastuvõetud eeskirjades, v.a juhul,
kui kõnealuste eeskirjadega on ette nähtud vastavad erandid kõnealustest
liikumispiirangutest.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad
üksikasjalikke nõudeid, millega muudetakse või täiendatakse käesoleva artikli
lõike 2 kohaseid loomsete saaduste liikumist käsitlevaid nõudeid, võttes
arvesse:
a)      artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud
loetletud taude ja nendest tabandatud liike;
b)      seotud riske.
Artikkel 165
Ettevõtjate kohustused seoses veterinaarsertifikaatidega ja delegeeritud aktid
1.           Ettevõtjad võivad korraldada
järgmiste loomsete saaduste liikumist ühe liikmesriigi sees või liikmesriikide
vahel ainult siis, kui neile on lisatud päritoluliikmesriigi pädeva asutuse
poolt lõike 3 kohaselt väljastatud veterinaarsertifikaat:
a)      loomsed saadused:
i)        mida võib artikli 248 kohaselt
vastuvõetud eeskirjades sätestatud erakorraliste meetmete kohaselt
kitsendustega piirkonnast välja viia;
ii)       mis on pärit loomadelt, mille liikide
suhtes kohaldatakse kõnealuseid erakorralisi meetmeid;
b)      loomsed saadused:
i)        mida võib välja viia kitsendustega
piirkonnast, mille suhtes kohaldatakse tauditõrjemeetmeid vastavalt artikli 31
lõikele 1, artikli 55 lõike 1 punkti f alapunktile ii, artiklile 56, artikli 61
lõike 1 punktile a, artikli 62 lõikele 1, artiklile 64, artikli 65 lõike 1
punktile c, artikli 70 lõike 1 punktile b, artikli 74 lõike 1 punktile a,
artikli 78 lõigetele 1 ja 2 ning artikli 55 lõike 2, artiklite 63 ja 67,
artikli 71 lõike 3, artikli 74 lõike 3, artikli 79 ja artikli 81 lõike 2
kohaselt vastuvõetud eeskirjadele;
ii)       mis on pärit loomadelt, mille liikide
suhtes kohaldatakse kõnealuseid tauditõrjemeetmeid.
2.           Ettevõtjad võtavad kõik vajalikud
meetmed tagamaks, et lõikes 1 osutatud veterinaarsertifikaat on kõnealuste
loomsete saadustega kaasas päritolukohast sihtkohani.
3.           Pädev asutus annab ettevõtja
taotlusel välja veterinaarsertifikaadi lõikes 1 osutatud loomsete saaduste
liikumiseks.
4.           Käesoleva artikli lõikes 1 osutatud
loomsete saaduste liikumisega seotud veterinaarsertifikaatide korral
kohaldatakse artikleid 145, 146 ja 147 ning artiklite 143 ja 144 ning artikli
146 lõike 4 kohaselt vastuvõetud eeskirju.
5.           Komisjonile antakse kooskõlas
artikliga 253 õigus võtta vastu delegeeritud akte, mis käsitlevad erandeid
käesoleva artikli lõikes 1 veterinaarsertifikaatide suhtes kehtestatud nõuetest
ja selliste erandite tegemise tingimusi loomsete saaduste sellise liikumise
puhul, mis tekita olulist taudide levimise riski, tingituna järgmisest:
a)      loomsete saaduste liigid;
b)      loomsete saaduste suhtes kohaldatud
riskivähendusmeetmed, mis aitavad vähendada taudide levimise riski;
c)      loomsete saaduste kavandatud otstarve;
d)      loomsete saaduste sihtkoht.
Artikkel 166
Veterinaarsertifikaatide sisu ning delegeeritud aktid ja rakendusaktid
1.           Artikli 165 lõikega 1 ettenähtud
loomsete saaduste veterinaarsertifikaat sisaldab vähemalt järgmist teavet:
a)      päritoluettevõte või -koht ja
sihtettevõte või -koht;
b)      loomsete saaduste kirjeldus;
c)      loomsete saaduste kogus;
d)      loomsete saaduste identifitseerimine, kui
seda on nõutud artikli 65 lõike 1 punktis h või artikli 67 punkti a kohaselt
vastuvõetud eeskirjades;
e)      teave, mis on vajalik tõendamaks, et
loomsed saadused vastavad artikli 164 lõikes 2 ja artikli 164 lõike 3 kohaselt
vastuvõetud eeskirjades sätestatud liikumispiirangu nõuetele.
2.           Lõikes 1 osutatud loomsete saaduste
veterinaarsertifikaat võib hõlmata ka muudes liidu õigusaktides nõutud teavet.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad
veterinaarsertifikaadis esitatavat teavet, nagu on ette nähtud käesoleva
artikli lõikega 1.
4.           Komisjon võib rakendusaktidega
kehtestada eeskirjad käesoleva artikli lõikes 1 osutatud loomsete saaduste
veterinaarsertifikaatide näidiste kohta. Kõnealused rakendusaktid võetakse
vastu kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 167
Loomsete saaduste liikumisest teatamine teistele liikmesriikidele
1.           Ettevõtjad:
a)      teavitavad oma päritoluliikmesriigi
pädevat asutust enne loomsete saaduste kavatsetava liikumise algust, kui
artikli 165 lõike 1 kohaselt peab saadetisele olema lisatud
veterinaarsertifikaat;
b)      esitavad kogu vajaliku teabe, mis
võimaldab päritoluliikmesriigi pädeval asutusel teatada loomsete saaduste
liikumisest sihtliikmesriigile vastavalt lõikele 2.
2.           Päritoluliikmesriigi pädev asutus
teavitab sihtliikmesriigi pädevat asutust loomsete saaduste liikumisest
kooskõlas artikliga 150 ja artikli 151 kohaselt vastuvõetud eeskirjadega.
3.           Loomsetest saadustest teatamise
suhtes kohaldatakse artikleid 149 ja 150 ning artikli 151 kohaselt vastuvõetud
eeskirju.
8. peatükk
Siseriiklike meetmete reguleerimisala
Artikkel 168
Loomade ja loomse paljundusmaterjali liikumist käsitlevad siseriiklikud meetmed

1.           Liikmesriikidele jääb õigus võtta
siseriiklikke meetmeid, mis käsitlevad peetavate maismaaloomade ja nende
paljundusmaterjali liikumist riigi oma territooriumil.
2.           Kõnealused siseriiklikud meetmed:
a)      võtavad arvesse 3., 4., 5. ja 6. peatükis
sätestatud loomade ja loomse paljundusmaterjali liikumist käsitlevaid eeskirju
ning ei ole nende eeskirjadega vastuolus;
b)      ei takista loomade ja toodete
liikmesriikidevahelist liikumist;
c)      ei ületa piire, mis on asjakohased ja
vajalikud artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudide sissetoomise
ja leviku vältimiseks.
Artikkel 169
Siseriiklikud meetmed muude kui loetletud taudide mõju piiramiseks
Kui muu kui loetletud taud kujutab endast
olulist riski liikmesriigi peetavate maismaaloomade loomatervise-alasele
olukorrale, võib asjaomane liikmesriik võtta siseriiklikke meetmeid kõnealuse
taudi tõrjeks, eeldusel et need meetmed ei:
a)           takistada loomade ja toodete
liikmesriikidevahelist liikumist;
b)           ületa piire, mis on asjakohased ja
vajalikud kõnealuse taudi tõrjeks.
II JAOTIS
Veeloomad ja veeloomade saadused
1. peatükk
Registreerimine, heakskiitmine, registripidamine ja registrid
1. jagu
Vesiviljelusettevõtete registreerimine
Artikkel 170
Ettevõtjate kohustus vesiviljelusettevõtteid registreerida
1.            Vesiviljelusettevõtteid käitavad ettevõtjad peavad selleks, et olla
enne sellise tegevuse alustamist artikli 171 kohaselt registreeritud:
a)      teavitama pädevat asutust igast tema
vastutusel olevast vesiviljelusettevõttest;
b)      andma pädevale asutusele järgmist teavet:
i)        ettevõtja nimi ja aadress;
ii)       rajatiste asukoht ja kirjeldus;
iii)      vesiviljelusettevõttes peetavate
vesiviljelusloomade kategooriad, liigid ja arv ning vesiviljelusettevõtte
tootmisvõimsus;
iv)      vesiviljelusettevõtte tüüp;
v)       muud ettevõttega seotud aspektid, mis on
asjakohased tema poolt tuleneva riski kindlaksmääramisel.
2.           Lõikes 1 nimetatud
vesiviljelusettevõtteid käitavad ettevõtjad teavitavad pädevat asutust:
a)      lõike 1 punktis b osutatud küsimusi käsitlevatest
mis tahes olulistest muutustest vesiviljelusettevõtetes,
b)      vesiviljelusettevõtte tegevuse
lõpetamisest.
3.           Vesiviljelusettevõtted, mille suhtes
kohaldatakse artikli 174 lõike 1 kohast heakskiitmist, ei pea esitama käesoleva
artikli lõikes 1 osutatud teavet.
4.           Ettevõtja võib taotleda, et lõikes 1
sätestatud registreerimine hõlmaks vesiviljelusettevõtete rühma, eeldusel et
need ettevõtted vastavad kas punktis a või punktis b sätestatud tingimustele:
a)      nad asuvad epidemioloogiliselt seotud
piirkonnas ja kõik kõnealuse piirkonna ettevõtjad rakendavad ühtset
bioturvasüsteemi;
b)      nad on ühe ja sama ettevõtja vastutusel
ja
i)        rakendavad ühtset bioturvasüsteemi;
ning
ii)       asuvad geograafiliselt lähestikku.
Kui registreerimistaotlus hõlmab ettevõtete rühma,
kohaldatakse üksiku vesiviljelusettevõtte suhtes käesoleva artikli lõigetes 1–3
ja artikli 171 lõikes 2 sätestatud eeskirju ning artikli 173 kohaselt
vastuvõetud eeskirju kogu vesiviljelusettevõtete rühma suhtes.
Artikkel 171
Pädeva asutuse kohustused, mis on seotud vesiviljelusettevõtete
registreerimisega
Pädev asutus registreerib:
a)           vesiviljelusettevõtted
artikli 183 lõikes 1 sätestatud vesiviljelusettevõtete registrisse, kui
ettevõtja on esitanud artikli 170 lõikes 1 nõutud teabe;
b)           vesiviljelusettevõtete
rühmad kõnealusesse vesiviljelusettevõtete registrisse, eeldusel et artikli 170
lõikes 4 esitatud kriteeriumid on täidetud.
Artikkel 172
Erandid ettevõtjate kohustusest vesiviljelusettevõtteid registreerida
Erandina artikli 170 lõikest 1 võivad
liikmesriigid vabastada teatavad vesiviljelusettevõtete kategooriad
registreerimisnõudest, võttes arvesse järgmisi kriteeriume:
a)           vesiviljelusettevõttes peetavate
vesiviljelusloomade kategooriad, liigid ja arv või maht ning
vesiviljelusettevõtte tootmisvõimsus;
b)           vesiviljelusettevõtte tüüp;
c)           vesiviljelusloomade liikumine
vesiviljelusettevõttesse ja sealt välja.
Artikkel 173
Vesiviljelusettevõtte registreerimiskohustusest tehtavate eranditega seotud
rakendamisvolitused
Komisjon võib rakendusaktidega kehtestada
eeskirju, mis käsitlevad:
a)           ettevõtjate poolt artikli 170 lõike
1 kohaseks vesiviljelusettevõtte registreerimiseks esitatavat teavet;
b)           selliste vesiviljelusettevõtete
tüüpe, mille suhtes liikmesriigid võivad teha erandeid artikli 172 kohasest
registreerimiskohustusest, eeldusel et need ettevõtted ei kujuta endast
märkimisväärset riski ja võttes arvesse artiklis 172 sätestatud kriteeriume.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu
kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2. jagu
Teatavat liiki vesiviljelusettevõtete heakskiitmine
Artikkel 174
Teatavat liiki vesiviljelusettevõtete heakskiitmine ja delegeeritud õigusaktid
1.           Järgmist liiki
vesiviljelusettevõtteid käitavad ettevõtjad esitavad pädevale asutusele
taotluse artikli 178 lõike 1 kohase heakskiidu saamiseks ja nad ei jätka oma
tegevust seni, kuni nende vesiviljelusettevõte on artikli 179 lõike 1 kohaselt
heaks kiidetud:
a)      vesiviljelusettevõtted, kus
vesiviljelusloomi hoitakse eesmärgiga viia neid kõnealusest vesiviljelusettevõttest
välja elusalt või vesiviljelusloomade saadustena; kõnealust taotlust ei nõuta,
kui neid viiakse välja ainult:
i)        otsetarnetena inimtoiduks või väikeste
kogustena lõpptarbijale; või
ii)       kohalikesse jaekaubandusettevõtetesse,
kes pakuvad neid otse lõpptarbijale;
b)      muud vesiviljelusettevõtted, mille
riskitase on kõrge järgmistel põhjustel:
i)        vesiviljelusettevõttes peetavate
vesiviljelusloomade kategooriad, liigid ja arv;
ii)       vesiviljelusettevõtte tüüp;
iii)      vesiviljelusloomade liikumine vesiviljelusettevõttesse
ja sealt välja.
2.           Ettevõtjad lõpetavad tegevuse lõikes
1 osutatud vesiviljelusettevõttes, kui:
a)      pädev asutus tühistab või peatab oma
heakskiidu artikli 182 lõike 2 kohaselt; või
b)      vesiviljelusettevõte ei suuda artikli 181
lõike 3 kohase tingimusliku heakskiitmise korral täita artikli 181 lõikes 3
osutatud veel täitmata nõudeid ja ei saa artikli 182 lõike 4 kohast lõplikku
heakskiitu.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad käesoleva
artikli lõikes 1 sätestatud, vesiviljelusettevõtete heakskiitmise eeskirjade
täiendamist ja muutmist ja on seotud järgmisega:
a)      erandid nõudest, mille kohaselt lõike 1
punktis a osutatud vesiviljelusettevõtete tüüpe käitavad ettevõtjad peavad
taotlema pädeva asutuse heakskiitu;
b)      vesiviljelusettevõtete tüübid, mis tuleb
heaks kiita lõike 1 punkti b kohaselt.
4.           Lõikes 3 sätestatud delegeeritud
õigusaktide vastuvõtmisel võtab komisjon arvesse järgmisis kriteeriume:
a)      vesiviljelusettevõttes peetavate
vesiviljelusloomade kategooriad ja liigid;
b)      vesiviljelusettevõtte tüüp ja
tootmisviis;
c)      vesiviljelusettevõtte tüübi ja asjaomaste
vesiviljelusloomade liikide ja kategooriate tüüpilised liikumisskeemid.
5.           Ettevõtja või taotleda vesiviljelusettevõtete
rühma heakskiitmist, eeldusel et artikli 175 punktide a ja b nõuded on
täidetud.
Artikkel 175
Vesiviljelusettevõtete rühma heakskiitmine pädeva asutuse poolt
Pädev asutus võib artikli 179 lõike 1 kohaselt
anda heakskiidu vesiviljelusettevõtete rühmale, eeldusel et need vastavad kas
punktis a või punktis b sätestatud tingimustele:
a)           nad asuvad epidemioloogiliselt
seotud piirkonnas ja kõik ettevõtjad rakendavad ühtset bioturvasüsteemi;
kõnealuses epidemioloogiliselt seotud piirkonnas asuvad väljastuskeskused,
puhastuskeskused või samalaadsed ettevõtted tuleb siiski eraldi heaks kiita;
b)           nad on ühe ja sama ettevõtja
vastutusel; ning
i)       rakendavad ühtset bioturvasüsteemi; ning
ii)       asuvad geograafiliselt lähestikku.
Kui vesiviljelusettevõtete rühm saab ühise heakskiidu,
kohaldatakse üksiku vesiviljelusettevõtte suhtes artiklites 176 ja 178–182
sätestatud eeskirju ning artikli 178 lõike 2 artikli 179 lõike 2 alusel
vastuvõetud eeskirju kogu vesiviljelusettevõtete rühma suhtes.
Artikkel 176
Kinniste vesiviljelusettevõtete staatuse heakskiitmine
Kinnise ettevõtte staatust soovivaid
vesiviljelusettevõtteid käitavad ettevõtjad:
a)           taotlevad pädevalt asutuselt
heakskiitu vastavalt artikli 178 lõikele 1;
b)           ei vii vesiviljelusloomi artikli 203
lõikes 1 ja artikli 203 lõike 2 kohaselt vastuvõetud mis tahes delegeeritud
õigusaktis sätestatud nõuete kohaselt kinnisesse vesiviljelusettevõttesse seni,
kuni pädev asutus kiidab artiklite 179 ja 181 kohaselt nende ettevõtte
kõnealuse staatuse heaks.
Artikkel 177
Tauditõrjet tegevate veeandide ettevõtete heakskiitmine
Tauditõrjet tegevaid veeandide ettevõtteid
käitavad ettevõtjad tegevad, et nende ettevõtted on saanud pädeva asutuse
heakskiidu vesiviljelusloomade tapmiseks tauditõrje eesmärgil kooskõlas artikli
61 lõike 1 punktiga b, artikliga 62, artikli 68 lõikega 1, artikli 78 lõigetega
1 ja 2 ning artikli 63 ja artikli 70 lõike 3, artikli 71 lõike 3 ja artikli 78
lõike 3 alusel vastuvõetud eeskirjadega.
Artikkel 178
Ettevõtjate teavitamiskohustus, mis on seotud heakskiidu saamisega ja
rakendusaktid
1.           Oma taotluses ettevõttele artikli
174 lõike 1, artikli 175, artikli 176 punkti a ja artikli 177 kohase heakskiidu
saamiseks peavad ettevõtjad esitama pädevale asutusele järgmise teabe:
a)      ettevõtja nimi ja aadress;
b)      ettevõtte asukoht ja rajatiste kirjeldus;
c)      ettevõttes peetavate vesiviljelusloomade
kategooriad, liigid ja arv;
d)      ettevõtte tüüp;
e)      vajaduse korral artikli 175 kohased
üksikasjad vesiviljelusettevõtete rühma heakskiitmise kohta;
f)       muud vesiviljelusettevõttega seotud
aspektid, mis on asjakohased tema poolt tuleneva riski kindlaksmääramisel.
2.           Lõikes 1 nimetatud ettevõtteid
käitavad ettevõtjad teavitavad pädevat asutust:
a)      lõike 1 punktis c osutatud küsimusi
käsitlevatest mis tahes olulistest muutustest ettevõttes,
b)      ettevõtte tegevuse lõpetamisest.
3.           Komisjon võib rakendusaktidega
sätestada eeskirjad, mis käsitlevad teavet, mille ettevõtjad käesoleva artikli
lõike 1 kohastes ettevõtete heakskiitmise taotlustes peavad esitama. Kõnealused
rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud
kontrollimenetlusega.
Artikkel 179
Ettevõtete heakskiitmine ja selle tingimused ning delegeeritud õigusaktid
1.           Pädev asutus annab artikli 174
lõikes 1 ja artikli 176 punktis a osutatud vesiviljelusettevõtetele, artiklis
175 osutatud vesiviljelusettevõtete rühmale ja artiklis 177 osutatud
tauditõrjet tegevatele veeandide ettevõtetele heakskiidu ainult siis, kui
sellised ettevõtted:
a)      vastavad järgmistele nõuetele (sõltuvalt
olukorrast):
i)        karantiin, isolatsioon ja muud
bioturvameetmed, võttes arvesse artikli 9 lõike 1 punktis b sätestatud nõudeid
ja artikli 9 lõike 2 kohaselt vastuvõetud eeskirju;
ii)       artikliga 22 ja, sõltuvalt
ettevõtteliigist ja seotud riskist, artikliga 23 ning artikli 24 kohaselt
vastuvõetud eeskirjadega ettenähtud jälgimisnõuded;
iii)      artiklitega 185–187 ning artiklite 188
ja 189 kohaselt vastuvõetud eeskirjadega ettenähtud registri pidamine;
b)      omavad rajatisi ja seadmeid:
i)        mis sobivad taudi sissetoomise ja
leviku riski vähendamiseks vastuvõetava tasemeni, võttes arvesse ettevõtte
tüüpi;
ii)       kus on piisavalt ressursse
vesiviljelusloomade koguse jaoks;
c)      ei tekita vastuvõetamatut riski taudide
leviku osas, võttes arvesse kehtivaid riskivähendusmeetmeid;
d)      on võtnud kasutusele süsteemi, mis
võimaldab ettevõtjal pädevale asutusele tõendada, et punktide a, b ja c nõuded
on täidetud.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad käesoleva
artikli lõikes 1 sätestatud nõudeid, mis on seotud:
a)      karantiini, isolatsiooni ja muude lõike 1
punkti a alapunktis i osutatud bioturvameetmetega;
b)      lõike 1 punkti a alapunkti ii kohase
jälgimisega;
c)      lõike 1 punktis b osutatud rajatiste ja
seadmetega.
3.           Lõike 2 kohaselt vastuvõetavates
delegeeritud õigusaktides sätestatavate eeskirjade koostamisel võtab komisjon
arvesse järgmist:
a)      iga ettevõtteliigiga seotud risk;
b)      vesiviljelus- või veeloomade kategooriad
ja liigid;
c)      tootmisviis;
d)      vesiviljelusettevõtte tüübi ja sellistes
ettevõtetes peetavate loomade liikide ja kategooriate tüüpilised
liikumisskeemid.
Artikkel 180
Ettevõtete heakskiitmise ulatus
Pädev asutus täpsustab artikli 179 lõike 1
kohase heakskiidu saanud vesiviljelusettevõtte või tauditõrjet tegeva veeandide
ettevõtte korral sõnaselgelt:
a)           milliste
artikli 174 lõikes 1 ja artikli 176 punktis a osutatud vesiviljelusettevõtete
tüüpide, artiklis 175 osutatud vesiviljelusettevõtete rühmade liikide ja
artiklis 177 osutatud tauditõrjet tegevate veeandide ettevõtete tüüpide ning
artikli 174 lõike 3 punkti b alusel vastuvõetud eeskirjade kohaste
ettevõttetüüpide suhtes heakskiit kehtib;
b)           milliste
vesiviljelusloomade liikide ja kategooriate suhtes heakskiit kehtib.
Artikkel 181
Pädeva asutuse poolt heakskiitmise kord
1.           Pädev asutus kehtestab ettevõtjatele
korra, mida nad peavad oma ettevõttele artikli 174 lõike 1 ning artiklite 176
ja 177 kohase heakskiidu taotlemisel järgima.
2.           Pärast ettevõtjalt artikli 174 lõike
1 ning artiklite 176 ja 177 kohase heakskiidu taotluse saamist teeb pädev
asutus kohapealse kontrolli.
3.           Pädev asutus võib ettevõtte heaks
kiita tingimuslikult, kui ettevõtja taotluse ja sellele järgneva pädeva asutuse
poolt käesoleva artikli lõike 1 kohaselt tehtud ettevõtte kohapealse kontrolli
põhjal selgub, et ta vastab kõigile peamistele nõuetele, mis tagavad piisavalt,
et ettevõte ei kujuta endast märkimisväärset riski, pidades silmas, et tagatud
on kõigile artikli 179 lõikes 1 ja artikli 179 lõike 2 kohaselt vastuvõetud
eeskirjades sätestatud seni veel täitmata heakskiitmisnõuetele vastavus.
4.           Kui pädev asutus on andnud käesoleva
artikli lõike 3 kohase heakskiidu, annab ta täieliku heakskiidu alles siis, kui
kolme kuu jooksul pärast tingimusliku heakskiidu andmist ettevõttes tehtud
teine kohapealne kontroll näitab, et ettevõte vastab kõigile artikli 179 lõikes
1 ja artikli 179 lõike 2 kohaselt vastuvõetud eeskirjades sätestatud
heakskiitmise nõuetele.
Kui see kohapealne kontroll näitab, et ilmselgelt
on tehtud edusamme, kuid ettevõte ei vasta ikka veel kõigile kõnealustele
nõuetele, võib pädev asutus tingimuslikku heakskiitu pikendada. Tingimuslik
heakskiit ei tohi siiski kesta kokku üle kuue kuu.
Artikkel 182
Pädeva asutuse antud heakskiidu läbivaatamine, tühistamine või peatamine
1.           Pädev asutus jälgib artikli 179
lõike 1 kohaseid ettevõtete heakskiitmisi.
2.           Kui pädev astus tuvastab ettevõttes
tõsiseid puudusi artikli 179 lõikes 1 ja artikli 179 lõike 2 kohaselt
vastuvõetud eeskirjades sätestatud nõuete osas ja ettevõtja ei suuda anda
piisavaid tagatisi kõnealuste puuduste kõrvaldamiseks, algatab pädev asutus
ettevõtte heakskiidu tühistamise menetlused.
Pädev asutus võib siiski ettevõtte heakskiidu
peatada, kui ettevõtja ei suuda tagada, et ta lahendab puudused mõistliku aja
jooksul.
3.           Pärast
lõike 2 kohast tühistamist või peatamist saab heakskiidu taastada ainult siis,
kui pädev asutus on veendunud, et ettevõte vastab täielikult kõigile käesolevas
määruses selle ettevõtteliigi suhtes kehtestatud nõuetele.
3. jagu
Pädeva asutuse register vesiviljelusettevõtete ja tauditõrjet tegevate
veeandide ettevõtete kohta
Artikkel 183
Vesiviljelusettevõtete ja tauditõrjet tegevate veeandide ettevõtete register
1.           Pädev asutus koostab ajakohastatult
peetava registri, mis hõlmab:
a)      kõiki artikli 171 kohaselt registreeritud
vesiviljelusettevõtteid;
b)      kõiki artikli 179 lõike 1 kohaselt
heakskiidetud vesiviljelusettevõtteid;
c)      kõiki artikli 179 lõike 1 kohaselt
heakskiidetud tauditõrjet tegevaid veeandide ettevõtteid.
2.           Lõikes 1 sätestatud
vesiviljelusettevõtete register sisaldab järgmist teavet:
a)      ettevõtja nimi, aadress ja
registreerimisnumber;
b)      vesiviljelusettevõtte või vajaduse korral
vesiviljelusettevõtete rühma geograafiline asukoht;
c)      ettevõttes kasutatav tootmisviis ;
d)      ettevõtte veevarustus ja heitvete
ärajuhtimine (vajaduse korral);
e)      ettevõttes peetavate vesiviljelusloomade
liigid;
f)       ajakohastatud teave registreeritud
vesiviljelusettevõtte või vajaduse korral ettevõtete rühma tervisestaatuse
kohta artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudide osas.
3.           Pädev asutus teeb artikli 179 lõike
1 kohaselt heakskiidetud ettevõtete kohta elektrooniliselt kättesaadavaks
vähemalt käesoleva artikli lõike 2 punktides a, c, e ja f osutatud teabe.
4.           Kui see on asjakohane, võib pädev
asutus kombineerida lõike 1 punktis a osutatud registreerimist muul eesmärgil
registreerimisega.
Artikkel 184
Vesiviljelusettevõtete registriga seotud volituste delegeerimine ja
rakendusaktid
1.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 254 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      artikli 183 lõikes 1 ettenähtud
vesiviljelusettevõtete registrisse sisestatavat teavet;
b)      kõnealuse ettevõtete registri
kättesaadavust avalikkusele.
2.           Komisjon võib rakendusaktidega
sätestada eeskirjad artikli 183 lõigetes 1 ja 3 sätestatud ettevõtete registri
vormi ja registreerimise korra kohta.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
4. jagu
Registripidamine ja jälgitavus
Artikkel 185
Vesiviljelusettevõtteid käitavate ettevõtjate registripidamiskohustused
1.           Ettevõtjad, kes käitavad artikli 171
kohaselt registreeritavaid või artikli 179 lõike 1 kohaselt heakskiidetavaid
vesiviljelusettevõtteid, peavad ja säilitavad registreid, mis sisaldavad
vähemalt järgmist ajakohastatud teavet:
a)      kõik vesiviljelusloomade ja nende
saaduste liikumised vesiviljelusettevõttesse ja sealt välja, märkides vajaduse
korral:
i)        nende päritolu- ja sihtkoha;
ii)       sellise liikumise kuupäeva;
b)      paber- või elektroonilisel kandjal
veterinaarsertifikaadid, mis peavad vesiviljelusettevõttesse artikli 208
kohaselt ning artikli 211 punktide b ja c ning artikli 213 lõike 2 alusel
vastuvõetud eeskirjade kohaselt saabuvate vesiviljelusloomadega kaasas olema;
c)      suremus kõigis epidemioloogilistes üksustes
ja muud taudiga seotud probleemid vesiviljelusettevõttes vastavalt
tootmistüübile;
d)      bioturvameetmed, jälgimine, ravi, testide
tulemused ja muu asjakohane teave vastavalt:
i)        ettevõtte vesiviljelusloomade
kategooriatele ja liikidele;
ii)       vesiviljelusettevõttes kasutatavale
tootmisviisile;
iii)      vesiviljelusettevõtte tüübile;
e)      artikli 23 lõike 1 kohaselt ja artikli 24
alusel vastuvõetud eeskirjade kohaselt nõutavate loomatervise ülevaatuste
tulemused.
2.           Vesiviljelusettevõtteid käitavad
ettevõtjad:
a)      kannavad lõike 1 punkti b kohast teabe
registrisse selliselt, et veeloomade päritolukoha ja sihtkoha kindlakstegemine
oleks tagatud;
b)      säilitavad lõikega 1 ettenähtud teavet
vesiviljelusettevõtte kohta ja teevad selle pädevale asutusele taotluse korral
kättesaadavaks;
c)      säilitavad lõikega 1 ettenähtud teabe
pädeva asutuse määratava minimaalse ajavahemiku jooksul, mis ei või olla lühem
kui kolm aastat.
Artikkel 186
Tauditõrjet tegevate veeandide ettevõtete registripidamiskohustus
1.           Artikli 177 kohaselt
heakskiidetavaid tauditõrjet tegevaid veeandide ettevõtteid käitavad ettevõtjad
peavad ajakohastatud registreid kõigi vesiviljelusloomade ja nende saaduste
liikumiste kohta sellistesse ettevõtetesse ja sealt välja.
2.           Tauditõrjet tegevaid veeandide ettevõtteid
käitavad ettevõtjad:
a)      peavad lõikega 1 ettenähtud registreid
tauditõrjet tegevate veeandide ettevõtete kohta ja teevad need pädevale
asutusele taotluse korral kättesaadavaks;
b)      säilitavad lõikega 1 ettenähtud registrid
pädeva asutuse määratava minimaalse ajavahemiku jooksul, mis ei või olla lühem
kui kolm aastat.
Artikkel 187
Vedajate registripidamiskohustus
1.           Vesiviljelusloomade ja
vesiviljeluseks ettenähtud looduslike veeloomade vedajad peavad ajakohastatud
registreid, mis hõlmavad:
a)      vesiviljelusloomade ja vesiviljeluseks
ettenähtud looduslike veeloomade suremus veo ajal, võimaluse korral veoliikide
ning vesiviljelusloomade ja vesiviljeluseks ettenähtud looduslike veeloomade
liikide kaupa;
b)      vesiviljelusettevõtted või tauditõrjet
tegevad veeandide ettevõtted, kus veovahend on käinud;
c)      transpordi kestel toimunud mis tahes
veevahetus, täpsustades värske vee võtukohad ja heitvee kogumise kohad.
2.           Vedajad:
a)      peavad lõikega 1 ettenähtud registreid ja
teevad need pädevale asutusele taotluse korral kättesaadavaks;
b)      säilitavad lõikega 1 ettenähtud registrid
pädeva asutuse määratava minimaalse ajavahemiku jooksul, mis ei või olla lühem
kui kolm aastat.
Artikkel 188
Registripidamisega seotud volituste delegeerimine
1.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad artiklites
185, 186 ja 187 sätestatud registripidamisnõudeid täiendavaid eeskirju ja
milles sätestatakse eeskirjad, mis käsitlevad:
a)      erandeid registripidamisnõuetest, mis
tehakse:
i)        teatavat liiki vesiviljelusettevõtteid
käitavatele ettevõtjatele ja vedajatele;
ii)       vesiviljelusettevõtetele, kes peavad
vähe loomi, või vedajatele, kes veavad vähe loomi;
iii)      teatavatele loomakategooriatele või
–liikidele;
b)      teavet, mille ettevõtjad peavad registrisse
kandma lisaks artikli 185 lõikes 1, artikli 186 lõikes 1 ja artikli 187 lõikes
1 sätestatud teabele;
c)      minimaalset ajavahemikku, mille jooksul artiklite
185, 186 ja 187 kohaselt nõutavaid registreid tuleb pidada.
2.           Lõikes 1 sätestatud delegeeritud
õigusaktide vastuvõtmisel võtab komisjon arvesse järgmisi kriteeriume:
a)      iga vesiviljelusettevõtte tüübiga seotud
risk;
b)      vesiviljelusettevõttes peetavate
vesiviljelusloomade kategooriad või liigid;
c)      ettevõttes kasutatav tootmisviis ;
d)      vesiviljelusettevõtte või tauditõrjet
tegeva veeandide ettevõtte tüübi jaoks tüüpilised liikumisskeemid;
e)      ettevõttes olevate või veetavate
vesiviljelusloomade arv või maht.
Artikkel 189
Registri pidamisega seotud rakendamisvolitused
Komisjon võib
rakendusaktidega kehtestada eeskirju, mis käsitlevad:
a)           artiklite 185, 186 ja 187 kohaselt
peetavate registrite vorm;
b)           kõnealuste registrite elektrooniline
pidamine;
c)           registripidamise
tegevusspetsifikatsioonid;
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2. peatükk
Muude veeloomade kui veeloomadest lemmikloomade liidusisene liikumine
1. jagu
Üldnõuded
Artikkel 190
Üldnõuded veeloomade liikumisele
1.           Ettevõtjad võtavad asjakohaseid
meetmeid tagamaks, et veeloomade liikumine ei ohusta tervisestaatust sihtkohas
seoses:
a)      artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud
loetletud taudidega;
b)      esilekerkivate taudidega.
2.           Ettevõtjad
ei vii veeloomi vesiviljelusettevõttesse või inimtoiduks kasutamiseks või ei lase
neid loomi loodusesse, kui kõnealuste veeloomade suhtes kohaldatakse järgmist:
a)      asjaomase kategooria või liigiga seotud
liikumispiirangud kooskõlas artikli 55 lõikes 1, artiklis 56, artikli 61 lõikes
1, artiklites 62, 64 ja 65, artikli 70 lõigetes 1 ja 2, artikli 74 lõikes 1,
artikli 78 lõigetes 1 ja 2, artikli 80 lõigetes 1 ja 2 sätestatud eeskirjadega
ning artikli 55 lõike 2, artiklite 63 ja 67, artikli 70 lõike 3, artikli 71
lõike 3, artikli 74 lõike 3, artikli 79, artikli 80 lõike 4 ja artikli 81 lõike
2 alusel vastuvõetud eeskirjadega; või
b)      artiklites 244 ja 247 ja artikli 248
kohaselt vastuvõetud eeskirjades sätestatud erakorralised meetmed.
Ettevõtjad võivad neid veeloomi siiski liigutada
juhtudel, kui eespool nimetatud liikumise või loodusesse laskmise suhtes
kehtestatud erandid liikumispiirangutest on sätestatud III osa II jaotises või
erandid erakorralistest meetmetest on sätestatud artikli 248 kohaselt
vastuvõetud eeskirjades.
3.           Ettevõtjad
rakendavad kõiki vajalikke meetmeid, et tagada veeloomade viivitamatu
lähetamine lõppsihtkohta pärast nende lahkumist oma päritolukohast.
Artikkel 191
Taudiennetusmeetmed seoses vedamise ja delegeeritud aktid
1.           Ettevõtjad rakendavad asjakohaseid
ja vajalikke taudiennetusmeetmeid, et tagada järgmist:
a)      veeloomade tervisestaatust ei ohustata
veo ajal;
b)      veeloomade vedamine ei põhjusta artikli 8
lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudide võimalikku levimist inimestele või
loomadele veo ajal või sihtkohas;
c)      teostatakse seadmete ja veovahendite
puhastamine, desinfitseerimine ja desinfestatsioon ja rakendatakse teisi
asjakohaseid bioturvameetmeid vastavalt sellele, millised on asjaomase veoga
seotud riskid;
d)      vesiviljeluseks ettenähtud veeloomade veo
ajal toimub veevahetus sellistes kohtades ja sellistel tingimustel, mis ei
ohusta tervisestaatust seoses artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud
taudidega järgmistel loomadel:
i)        veetavad veeloomad;
ii)       kõik veeloomad nende sihtkohta vedamise
ajal;
iii)      sihtkohas olevad veeloomad.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      seadmete ja veovahendite puhastamise,
desinfitseerimise ja desinfestatsiooni korda vastavalt lõike 1 punktile c ja
selleks otstarbeks kasutatavaid biotsiide;
b)      muid asjakohaseid veo ajal rakendatavaid
bioturvameetmeid vastavalt lõike 1 punktile c;
c)      veo ajal toimuvat veevahetust vastavalt
lõike 1 punktile d.
Artikkel 192
Kavandatud kasutuse muutmine
1.           Veeloomi, keda viiakse hävitamiseks
või tapmiseks kooskõlas punktides a ja b osutatud meetmetega, ei tohi kasutada
mitte ühelgi teisel eesmärgil:
a)      artikli 31 lõikes 1 ja artikli 55 lõikes
1, artiklites 56, 61, 62, 64, 65, 67 ja 70, artikli 74 lõikes 1 ja artiklites
78 ja 80 ning artikli 55 lõike 2, artiklite 63 ja 66, artikli 70 lõike 3,
artikli 71 lõike 3 ja artikli 74 lõike 3, artikli 79 ning 80 lõike 3 ja artikli
81 lõike 2 kohaselt vastuvõetud eeskirjades kehtestatud tauditõrjemeetmed;
b)      artiklites 246 ja 247 ja artikli 248
kohaselt vastu võetud eeskirjades sätestatud erakorralised meetmed .
2.           Veeloomi, keda liigutatakse
inimtoiduks ja vesiviljeluseks kasutamiseks, loodusesse laskmiseks või mis
tahes muul eesmärgil, ei tohi kasutada mitte ühelgi muul eesmärgil kui
kavandatud kasutuseks.
Artikkel 193
Ettevõtjate kohustused sihtkohas
1.           Toidukäitlemisettevõtteid ja muid
ettevõtteid käitavad ettevõtjad, kes võtavad vastu vesiviljelusloomi, peavad:
a)      kontrollima, et loomadega oleksid kaasas
järgmised dokumendid:
i)        veterinaarsertifikaadid, mis on
kehtestatud artikli 208 lõikes 1, artiklis 209 ja artikli 224 lõikes 1 ja
artiklite 188, 211 ja 213 kohaselt vastuvõetud eeskirjades;
ii)       ettevõtja deklaratsiooniga seotud
dokumendid, mis on kehtestatud artikli 218 lõikes 1 ja artikli 218 lõigete 3 ja
4 kohaselt vastu võetud eeskirjades;
b)      teavitama pädevat asutust kõigist
eiramistest seoses järgmisega:
i)        vastuvõetud vesiviljelusloomad;
ii)       punkti a alapunktides i ja ii osutatud
dokumentide olemasolu.
2.           Iga lõike 1 punktis b osutatud
eiramise korral isoleerib ettevõtja asjaomase eiramisega seotud
vesiviljelusloomad seni, kuni pädev asutus on nende suhtes otsuse teinud.
Artikkel 194
Üldnõuded liikmesriike läbivate, kui liidust kolmandatesse riikidesse või
territooriumidele ekspordiks ettenähtud vesiviljelusloomade liikumise kohta
Ettevõtjad tagavad, et vesiviljelusloomad, kes
on ette nähtud ekspordiks kolmandasse riiki või territooriumile teiste
liikmesriikide territooriumide kaudu, vastavad artiklites 190, 191 ja 192
kehtestatud nõuetele.
2. jagu
vesiviljelusettevõtetesse viimiseks või loodusesse laskimiseks ettenähtud
veeloomad
Artikkel 195
Ebatavaline suremus või muud tõsised taudi sümptomid
1.           Ettevõtjad ei tohi viia veeloomi
vesiviljelusettevõttest või loodusest teise vesiviljelusettevõttesse või lasta
veeloomi loodusesse, kui need loomad pärinevad vesiviljelusettevõttest või
keskkonnast, kus esineb/esinevad:
a)      ebatavaline suremus või
b)      kindlaksmääramata põhjusel teised tõsised
taudi sümptomid.
2.           Erandina lõikest 1 võib pädev asutus
anda siiski loa kõnealuseks veeloomade liikumiseks või loodusesse laskmiseks,
mis põhineb riskianalüüsil, eeldusel et veeloomad on pärit sellisest
vesiviljelusettevõtte või looduse osast, mis on sõltumatu epidemioloogilisest
üksusest, kus esines ebatavaline suremus või ilmnesid muud taudi sümptomid.
Artikkel 196
Vesiviljelusloomade viimine nendesse liikmesriikidesse, tsoonidesse või
bioturvarühmikutesse, mis on kuulutatud taudivabaks või mille suhtes
kohaldatakse likvideerimisprogrammi, ning delegeeritud aktid
1.           Ettevõtjad tohivad vesiviljelusloomi
vesiviljelusettevõttest liigutada käesoleva artikli punktides a ja b osutatud
eesmärkidel ainult siis, kui need vesiviljelusloomad on pärit sellisest
liikmesriigist, tsoonist või bioturvarühmikust, mis on kooskõlas artikli 36
lõikega 3 või artikli 37 lõikega 4 kuulutatud vabaks artikli 8 lõike 1
punktides b või c osutatud loetletud taudidest, kui tegemist on nende loetletud
taudide puhul loetletud liikidega, ja need vesiviljelusloomad:
a)      on kavas tuua liikmesriiki, selle tsooni
või bioturvarühmikusse:
i)        mis on kuulutatud taudivabaks kooskõlas
artikli 36 lõikega 3 või artikli 37 lõikega 4; või
ii)       mille suhtes kohaldatakse artikli 30
lõigetele 1 ja 2 kohast likvideerimisprogrammi seoses artikli 8 lõike 1
punktides b ja c osutatud ühe või enama loetletud taudiga;
b)      on ette nähtud:
i)        pidamiseks vesiviljelusettevõttes,
milles suhtes kohaldatakse:
–
registreerimisnõuet vastavalt artiklile 171 või
–
heakskiidu nõuet vastavalt artiklitele 174, 175,
176 ja 177 või
ii)       loodusesse laskmiseks.
2.           Komisjonile antakse kooskõlas
artikliga 253 õigus võtta vastu delegeeritud akte, mis käsitlevad erandeid
käesoleva artikli lõikes 1 kehtestatud liikumise või loodusesse laskmise
nõuetest, mis ei kujuta endast olulist artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud
loetletud taudide levimise riski, tingituna järgmisest:
a)      vesiviljelusloomade liik, kategooria ja
arengustaadium;
b)      päritolu- ja sihtkohaettevõtte tüüp;
c)      vesiviljelusloomade kavandatav kasutus;
d)      vesiviljelusloomade sihtkoht;
e)      päritolu- ja sihtkohas rakendatavad
käitlemis- ja töötlemismeetodid ja teised eriotstarbelised
riskivähendamismeetmed.
Artikkel 197
Liikmesriikide tehtavad erandid, mis käsitlevad ettevõtjate kohustustusi seoses
vesiviljelusloomade liikumisega liikmesriikide, tsoonide või bioturvarühmikute
vahel, mille suhtes kohaldatakse likvideerimisprogrammi
Erandina artikli 196 lõikest 1 võivad
liikmesriigid anda ettevõtjatele loa liigutada vesiviljelusloomi teises
liikmesriigis asuvasse tsooni või bioturvarühmikusse, mille suhtes on
kehtestatud artikli 30 lõigete 1 ja 2 kohane likvideerimisprogramm seoses
artikli 8 lõike 1 punktides b ja c osutatud loetletud taudidega, teisest
tsoonist või bioturvarühmikust, mille suhtes on samuti kehtestatud nimetatud
programm samade loetletud taudide puhul, eeldusel et selline liikumine ei
ohusta sihtkohaks oleva liikmesriigi, tsooni või bioturvarühmiku
tervisestaatust.
Artikkel 198
Liikmesriikide meetmed seoses vesiviljelusloomade loodusesse laskmisega
Liikmesriigid võivad nõuda, et
vesiviljelusloomi tohib loodusesse lasta ainult siis, kui need loomad on pärit
sellisest liikmesriigist, tsoonist või bioturvarühmikust, mis on kuulutatud
taudivabaks vastavalt artikli 36 lõikele 1 või artikli 37 lõikele 1 seoses
artikli 8 lõike 1 punktides b ja c osutatud loetletud taudidega, mille puhul
liigutatavate vesiviljelusloomade liigid kuuluvad loetletud liikidesse,
sõltumata selle piirkonna tervisestaatusest, kus vesiviljelusloomad
kavatsetakse loodusesse lasta.
Artikkel 199
Looduslike veeloomade liikumine nendes liikmesriikides, tsoonides või
bioturvarühmikutes, mis on kuulutatud taudivabaks või mille suhtes kohaldatakse
likvideerimisprogrammi, ning delegeeritud aktid
1.           Artikleid 196 ja 197 kohaldatakse
samuti nende looduslike veeloomade suhtes, kes on kavas viia vesiviljelusettevõttesse
või tauditõrjet tegevasse veeandide ettevõttesse, mille suhtes kohaldatakse:
a)      registreerimisnõuet vastavalt artiklile
171 või
b)      heakskiidu nõuet vastavalt artiklitele
174‑177.
2.           Ettevõtjad
rakendavad looduslike veeloomade ühest elupaigast teise viimisel
tauditõrjemeetmeid, nii et kõnealune liikumine ei kujuta endast olulist artikli
8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudide levimise riski sihtkohas
elavatele veeloomadele.
3.           Komisjonile
antakse õigus võtta kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis
käsitlevad ettevõtjate poolt vastavalt käesoleva artikli lõikele 2
rakendatavaid tauditõrjemeetmeid .
3. jagu
inimtarbimiseks ette nähtud veeloomad
Artikkel 200
Vesiviljelusloomade viimine nendesse liikmesriikidesse, tsoonidesse või
bioturvarühmikutesse, mis on kuulutatud taudivabaks või mille suhtes
kohaldatakse likvideerimisprogrammi, ning delegeeritud aktid
1.           Ettevõtjad tohivad vesiviljelusloomi
vesiviljelusettevõttest liigutada käesoleva artikli punktides a ja b osutatud
eesmärkidel ainult siis, kui need vesiviljelusloomad on pärit sellisest
liikmesriigist, tsoonist või bioturvarühmikust, mis on kooskõlas artikli 36
lõikega 3 või artikli 37 lõikega 4 kuulutatud vabaks artikli 8 lõike 1
punktides b või c osutatud loetletud taudist, kui tegemist on nende loetletud
taudide puhul loetletud liikidega, ja need loomad:
a)      on kavas viia liikmesriiki, selle tsooni
või bioturvarühmikusse, mis on kuulutatud taudivabaks kooskõlas artikli 36
lõikega 3 või artikli 37 lõikega 4 või on selle suhtes kehtestatud artikli 30
lõigetele 1 või 2 kohane likvideerimisprogramm seoses ühe või enama artikli 8
lõike 1 punktides b või c osutatud loetletud taudiga;
b)      on ette nähtud inimtarbimiseks.
2.           Erandina käesoleva artikli lõikest 1
võivad liikmesriigid anda ettevõtjatele loa liigutada vesiviljelusloomi tsooni
või bioturvarühmikusse, mille suhtes on kehtestatud artikli 30 lõigetele 1 ja 2
kohane likvideerimisprogramm seoses artikli 8 lõike 1 punktides b ja c osutatud
loetletud taudidega, teisest tsoonist või bioturvarühmikust, mille suhtes on
kõnealuses liikmesriigis samuti kehtestatud likvideerimisprogramm samade
loetletud taudide puhul, eeldusel et selline liikumine ei ohusta nimetatud
liikmesriigi, selle tsooni või bioturvarühmiku tervisestaatust.
3.           Komisjonile antakse kooskõlas
artikliga 253 õigus võtta vastu delegeeritud akte, mis käsitlevad erandeid
käesoleva artikli lõikes 2 kehtestatud liikumisnõuetest sellise
vesiviljelusloomade liikumise puhul, mis tekita olulist taudide levimise riski,
tingituna järgmisest:
a)      vesiviljelusloomade liik, kategooria ja
arengustaadium;
b)      vesiviljelusloomade pidamise meetodid ja
tootmisviis päritolu- ja sihtkoha vesiviljelusettevõtetes;
c)      vesiviljelusloomade kavandatav kasutus;
d)      vesiviljelusloomade sihtkoht;
e)      päritolu- ja sihtkohas rakendatavad
käitlemis- ja töötlemismeetodid ja teised eriotstarbelised
riskivähendamismeetmed.
Artikkel 201
Looduslike veeloomade liikumine nendes liikmesriikides, tsoonides või
bioturvarühmikutes, mis on kuulutatud taudivabaks või mille suhtes kohaldatakse
likvideerimisprogrammi, ning delegeeritud aktid
1.           Artikli 200 lõikeid 1 ja 2 ja
artikli 200 lõike 3 kohaselt vastu võetud eeskirju kohaldatakse ka selliste
looduslike veeloomade liikumise suhtes, kes on ette nähtud inimtarbimiseks ja
keda kavatsetakse viia sellistesse liikmesriikidesse või nende riikide
tsoonidesse või bioturvarühmikutesse, mis on kuulutatud taudivabaks vastavalt
artikli 36 lõikele 3 või artikli 37 lõikele 4 või mille suhtes kohaldatakse
likvideerimisprogrammi vastavalt artikli 30 lõigetele 1 või 2, kui kõnealused
meetmed on vajalikud selle tagamiseks, et need vesiviljelusloomad ei tekita
olulist artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudide levimise riski
sihtkohas elavatele veeloomadele.
2.           Komisjonile antakse kooskõlas
artikliga 253 õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad
inimtarbimiseks ettenähtud looduslike veeloomade liikumise nõudeid ja mis
täiendavad käesoleva artikli lõiget 1.
4. jagu
VEELOOMAD, KES EI OLE ETTE NÄHTUD ETTEVÕTETESSE VIIMISEKS, LOODUSESSE
LASKMISEKS VÕI INIMTARBIMISEKS
Artikkel 202
Nende veeloomade liikumine, kes ei ole ette nähtud ettevõtetesse viimiseks,
loodusesse laskmiseks või inimtarbimiseks, ja delegeeritud aktid
1.           Ettevõtjad rakendavad vajalikke ennetusmeetmeid
tagamaks, et nende veeloomade liikumine, kes ei ole ette nähtud ettevõtetesse
viimiseks, loodusesse laskmiseks või inimtarbimiseks, ei kujuta endast olulist
artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudide levimise riski sihtkohas
elavatele veeloomadele.
2.           Komisjonile antakse vastavalt
artiklile 253 õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad
käesoleva artikli lõikes 1 kehtestatud ennetusmeetmeid tagamaks, et veeloomad
ei levita artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taude, võttes
samaaegselt arvesse käesoleva artikli lõikes 3 esitatud asjaolusid.
3.           Lõikes 2 sätestatud delegeeritud
õigusaktide vastuvõtmisel võtab komisjon arvesse järgmisi kriteeriume:
a)      artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud
loetletud taudid, mis on seotud loetletud liigi või veeloomade kategooriaga;
b)      tervisestaatus, mis on seotud artikli 8
lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudidega bioturvarühmikutes, tsoonides
või päritolu- või sihtliikmesriikides;
c)      päritolu- ja sihtkoht;
d)      veeloomade liikumisviisid;
e)      veeloomade kategooriad ja liigid;
f)       veeloomade vanus;
g)      muud epidemioloogilised tegurid.
5. jagu
Erandid 1.–4. jaost ja täiendavad riskivähendusmeetmed
Artikkel 203
Kinnistesse vesiviljelusettevõtetesse viimiseks ettenähtud veeloomad ja
delegeeritud aktid
1.           Ettevõtjad tohivad viia veeloomi
kinnisesse vesiviljelusettevõttesse üksnes siis, kui loomad vastavad
järgmistele tingimustele:
a)      nad on pärit teisest kinnisest
vesiviljelusettevõttest;
b)      nad ei tekita olulist artikli 8 lõike 1
punktis d osutatud loetletud taudide levimise riski sihtkohaks olevas kinnises
vesiviljelusettevõttes elavatele loetletud loomaliikidele, välja arvatud siis,
kui selline liikumine on lubatud teaduslikel eesmärkidel.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta vastavalt
artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      üksikasjalikke nõudeid
vesiviljelusloomade viimise kohta kinnistesse vesiviljelusettevõtetesse, lisaks
käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud nõuetele;
b)      erieeskirju vesiviljelusloomade viimise
kohta kinnisesse vesiviljelusettevõttesse, kus riskivähendusmeetmete abil
tagatakse, et nimetatud liikumisega ei kaasne olulist riski kõnealuses kinnises
vesiviljelusettevõttes ja naabruses asuvates ettevõtetes elavate
vesiviljelusloomade tervisele.
Artikkel 204
Veeloomade teaduslikul eesmärgil liikumise suhtes kehtivad erandid ja
delegeeritud aktid
1.           Sihtkoha pädev asutus võib
päritolukoha pädeva asutuse nõusolekul lubada 1.-4. jao (v.a artikli 190
lõiked 1 ja 3 ja artiklid 191, 192 ja 193) tingimustele mittevastavate
veeloomade liikumist oma liikmesriigi territooriumile teaduslikel eesmärkidel.
2.           Pädevad asutused teevad lõikes 1
sätestatud veeloomade teaduslikel eesmärkidel liikumise suhtes erandeid ainult
järgmistel tingimustel:
a)      siht- ja päritolukoha pädevad asutused:
i)        on omavahel kokku leppinud sellise
liikumise tingimustes;
ii)       on võtnud vajalikke
riskivähendusmeetmeid tagamaks, et selline veeloomade liikumine ei ohusta
marsruudile jäävate kohtade ja sihtkoha tervisestaatust artikli 8 lõike 1
punktis d osutatud loetletud taudide osas;
iii)      on vajaduse korral teavitanud
läbitavate liikmesriikide pädevaid asutusi tehtud erandist ja tingimustest,
mille alusel see on tehtud;
b)      selliste veeloomade liikumine toimub
siht- ja päritolukoha pädeva asutuse ning vajaduse korral ka läbitava
liikmesriigi pädeva asutuse järelevalve all.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse ja
täiendatakse käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 sätestatud, pädevate asutuste
poolt tehtavaid erandeid käsitlevaid eeskirju.
Artikkel 205
Vabaajategevusele, loomaaedadele, lemmikloomapoodidele, aiatiikidele,
kaubanduslikele akvaariumidele ja hulgimüüjatele tehtavate eranditega ja neid
käsitlevate erinõuetega seotud volituste delegeerimine
Komisjonile antakse õigus võtta vastavalt
artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)           1.-4. jaos sätestatud eeskirju
täiendavaid erinõudeid seoses veeloomade liikumisega järgmistel eesmärkidel:
i)       loomaaiad, lemmikloomapoed ja
hulgimüüjad;
ii)       näitused ning spordi-, kultuuri- ja
muud sarnased üritused või
iii)      kaubanduslikud akvaariumid.
b)           erandid 1.-4. jaost (v.a artikli 190
lõige 1 ja 3 artiklid 191, 192 ja 193) punktis a nimetatud veeloomade liikumise
osas.
Artikkel 206
Rakendusvolitused ajutiste erandite tegemiseks veeloomade konkreetse liigi või
kategooria liikumise suhtes
Komisjon kehtestab
rakendusaktidega eeskirjad, mis käsitlevad käesolevas peatükis sätestatud
eeskirjadest ajutiste erandite tegemist veeloomade konkreetse liigi või
kategooria liikumise suhtes, kui:
a)           artiklis
195, artikli 196 lõikes 1, artiklites 197 ja 198, artikli 199 lõigetes 1 ja 2,
artiklis 200 ja artikli 201 lõikes 1, artikli 202 lõikes 1, artikli 203 lõikes
1, artikli 204 lõigetes 1 ja 2 ja artikli 196 lõike 2, artikli 199 lõike 3,
artikli 201 lõike 2, artikli 202 lõike 2, artikli 203 lõike 2 ja artikli 204
lõike 3 ja artikli 205 kohaselt vastuvõetud eeskirjades sätestatud
liikumisnõuded ei võimalda piisava tõhususega leevendada kõnealuste veeloomade
teatava liikumisega kaasnevaid riske; või
b)           artikli
8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taud näib 1.-5. jao kohaselt
sätestatud liikumisnõuetele vaatamata levivat.
Kõnealused
rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud
kontrollimenetlusega.
Nõuetekohaselt
põhjendatud kiireloomulistel juhtudel seoses ülimalt olulist riski kujutava
loetletud taudiga ja võttes arvesse artiklis 205 osutatud asjaolusid, võtab
komisjon kooskõlas artikli 255 lõikes 3 sätestatud menetlusega vastu
viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.
Artikkel 207
Asjaolud, mida tuleb arvesse võtta käesolevas jaos sätestatud delegeeritud
aktide ja rakendusaktide vastuvõtmisel
Artikli 203 lõikega 2, artikli 204 lõikega 3
ja artiklitega 205 ja 206 ettenähtud delegeeritud õigusaktides ja
rakendusaktides sätestatavate eeskirjade koostamisel võtab komisjon arvesse
järgmist:
a)           liikumisega seotud riskid;
b)           tervisestaatus, mis on seotud
artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudidega päritolu- või
sihtkohas;
c)           artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud
loetletud taudide puhul loetletud veeloomaliigid;
d)           kehtivad bioturvameetmed;
e)           mis tahes eritingimused, mille
alusel vesiviljelusloomi peetakse;
f)            vesiviljelusettevõtte tüübi ja
asjaomaste vesiviljelusloomade liikide ja kategooriate liikumise eriskeemid;
g)           muud epidemioloogilised tegurid.
6. jagu
Veterinaarsertifikaatide väljaandmine
Artikkel 208
Ettevõtjate kohustus tagada, et vesiviljelusloomadega oleks kaasas
veterinaarsertifikaat
1.           Ettevõtjad liigutavad
vesiviljelusloomi ainult siis, kui nende loomadega on kaasas päritolukoha
pädeva asutuse poolt artikli 216 lõike 1 kohaselt välja antud
veterinaarsertifikaat, kui need loomad kuuluvad punktis a osutatud loetletud
taudide puhul loetletud liikidesse ja neid veetakse ühel järgmistest
eesmärkidest:
a)      need loomad on kavas viia liikmesriiki,
selle tsooni või bioturvarühmikusse, mis on kuulutatud taudivabaks kooskõlas
artikli 36 lõikega 3 või artikli 37 lõikega 4 või on selle suhtes kehtestatud
likvideerimisprogramm vastavalt artikli 30 lõigetele 1 või 2 seoses ühe või
enama artikli 8 lõike 1 punktides b või c osutatud loetletud taudidega ning
b)      neid loomi on kavas kasutada ühel
järgmistest eesmärkidest:
i)        vesiviljelusettevõte;
ii)       loodusesse laskmine;
iii)      inimtoit.
2.           Ettevõtjad liigutavad
vesiviljelusloomi ainult siis, kui nende loomadega on kaasas päritolukoha
pädeva asutuse poolt artikli 216 lõike 1 kohaselt välja antud
veterinaarsertifikaat, kui need loomad kuuluvad punktis a osutatud asjaomaste
loetletud taudide puhul loetletud liikidesse ja neid veetakse ühel järgmistest
põhjustest:
a)      need loomad on lubatud välja viia
kinnisest tsoonist, mille suhtes kohaldatakse artikli 55 lõike 1 punkti f
alapunktis ii, artiklites 56 ja 64, artikli 65 lõikes 1, artikli 74 lõikes 1,
artikli 78 lõigetes 1 ja 2 või artikli 55 lõike 2, artiklite 67 ja 68, artikli
71 lõike 3 ja artikli 74 lõike 3, artikli 79, artikli 81 lõike 2 ja artikli 248
kohaselt vastuvõetud eeskirjades sätestatud tauditõrjemeetmeid ühe või mitme
artikli 8 lõike 1 punktides a ja b osutatud loetletud taudi puhul;
b)      neid loomi on kavas kasutada ühel
järgmistest eesmärkidest:
i)        vesiviljelusettevõte;
ii)       loodusesse laskmine;
iii)      inimtoit.
3.           Ettevõtjad võtavad kõik vajalikud
meetmed tagamaks, et vesiviljelusloomadega on nende teekonnal päritolukohast
lõpliku sihtkohani kaasas veterinaarsertifikaat, välja arvatud juhul, kui
artikli 214 kohaselt vastuvõetud eeskirjadega on ette nähtud erimeetmed.
Artikkel 209
Ettevõtjate kohustus tagada, et muude veeloomadega oleks kaasas
veterinaarsertifikaat, ja rakendusvolitused
1.           Ettevõtjad liigutavad muid veeloomi
kui artikli 208 lõigetes 1 ja 2 osutatud vesiviljelusloomad ainult siis, kui
nende loomadega on kaasas artikli 216 lõike 1 kohane päritolukoha pädeva
asutuse poolt väljaantud veterinaarsertifikaat, juhul kui nende veeloomade
liikumisega seotud riski tõttu on vaja välja anda veterinaarsertifikaat, et
tagada vastavus loetletud loomaliikide suhtes kehtestatud järgmistele
liikumisnõuetele:
a)      1.-5. jaos kehtestatud nõuded ja nende
jagude kohaselt vastuvõetud eeskirjad;
b)      artikli 55 lõikes 1, artiklis 56, artikli
61 lõikes 1, artiklites 62 ja 64, artikli 65 lõikes 1, artikli 74 lõikes 1 ja
artikli 78 lõigetes 1 ja 2 või artikli 55 lõike 2, artiklite 63, 67 ja 68,
artikli 71 lõike 3 ja artikli 74 lõike 3, artikli 79 ja artikli 81 lõike 2
kohaselt vastuvõetud eeskirjades sätestatud tauditõrjemeetmed;
c)      artikli 248 kohaselt vastuvõetud
eeskirjades sätestatud erakorralised meetmed.
2.           Artiklit 208 kohaldatakse samuti
looduslike veeloomade suhtes, keda kavatsetakse viia vesiviljelusettevõttesse,
välja arvatud siis, kui pädev asutus otsustab, et nende looduslike veeloomade
päritolukoha laadi tõttu ei ole võimalik sertifikaati välja anda.
3.           Komisjon kehtestab rakendusaktidega
eeskirjad, mis käsitlevad käesoleva artikli lõikes 2 sätestatud ettevõtjate
kohustust tagada, et vesiviljelusettevõttesse veetavate veeloomadega on kaasas
veterinaarsertifikaat.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 210
Liikmesriikide erandid seoses siseriiklike veterinaarsertifikaatide
väljaandmisega
Erandina artiklites 208 ja 209 kehtestatud
veterinaarsertifikaatide väljaandmise nõuetest võivad liikmesriigid teha erandi
teatavate veeloomade partiide liikumisele ilma veterinaarsertifikaadita nende
riikide territooriumidel, eeldusel et nad on kehtestanud alternatiivse süsteemi
tagamaks, et nimetatud partiid on jälgitavad ja vastavad 1.-5. jaos kehtestatud
loomatervise nõuetele sellise liikumise osas.
Artikkel 211
Veeloomade veterinaarsertifikaatide väljaandmisega seotud volituste
delegeerimine
Komisjonile antakse õigus võtta vastavalt
artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)           erandeid artiklites 208 ja 209
kehtestatud veterinaarsertifikaatide nõuetest ja nende erandite tingimusi
selliste veeloomade liikumise puhul, kes ei tekita olulist taudide levimise
riski, tingituna järgmisest:
i)       veeloomade kategooriad, arengustaadium
ja liigid;
ii)       pidamismeetodid ja tootmisviis
kõnealuste vesiviljelusloomade liikide ja kategooriate korral;
iii)      veeloomade kavandatav kasutus;
iv)      veeloomade sihtkoht;
b)           artiklites 208 ja 209 kehtestatud
erieeskirju veterinaarsertifikaatide väljaandmise kohta, kui pädeva asutuse
rakendatavate alternatiivsete riskivähendusmeetmetega tagatakse:
i)       veeloomade jälgitavus;
ii)       et liikuvad veeloomad vastavad
1.-5. jaos nõutavatele loomatervise tingimustele;
c)           üksikasjalikke
eeskirju veterinaarsertifikaatide kohta, mida nõutakse veeloomade artikli 204
lõikes 1 nimetatud teaduslikel eesmärkidel vedamise puhul.
Artikkel 212
Veterinaarsertifikaatide sisu
1.           Veterinaarsertifikaat sisaldab
vähemalt järgmist teavet:
a)      päritoluettevõte või -koht, sihtettevõte
või -koht ja kui see on taudide leviku seisukohast oluline, kõik veo ajal
külastatud ettevõtted või kohad;
b)      veeloomade kirjeldus;
c)      veeloomade arv, maht või kaal;
d)      teave, mis on vajalik tõendamaks, et need
loomad vastavad 1.-5. jaos sätestatud liikumisnõuetele.
2.           Veterinaarsertifikaat võib hõlmata
ka muudes liidu õigusaktides nõutud teavet.
Artikkel 213
Veterinaarsertifikaadi sisuga seotud volituste delegeerimine ja rakendusaktid
1.           Komisjonile antakse õigus kooskõlas
artikliga 253 võtta vastu delegeeritud akte, mis käsitlevad artikli 212 lõikes
1 sätestatud veterinaarsertifikaatide sisu seoses järgmisega:
a)      üksikasjalikud eeskirjad artikli 212
lõikes 1 kehtestatud kõnealuste veterinaarsertifikaatide kohta veeloomade eri
kategooriate ja liikide osas;
b)      artikli 212 lõikes 1 sätestatud
veterinaarsertifikaadis nõutav lisateave.
2.           Komisjon võib rakendusaktidega
kehtestada eeskirjad veterinaarsertifikaatide näidiste kohta.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 214
Ettevõtjate kohustus tagada, et veeloomadega on sihtkohani kaasas
veterinaarsertifikaadid, ja delegeeritud aktid
Komisjonile antakse kooskõlas artikliga 253
õigus võtta vastu delegeeritud akte, mis käsitlevad artiklis 208 kehtestatud
veterinaarsertifikaatide väljaandmise nõudeid täiendavaid erimeetmeid
veeloomade järgmiste liikumisviiside puhul:
a)           selliste veeloomade liikumine, kes
ei tohi jätkata teed oma lõplikku sihtkohta ja kes tuleb tagasi viia oma
päritolukohta või mõnda muusse sihtkohta ühel või mitmel järgmisel põhjusel:
i)       nende kavandatud marsruut katkes
ootamatult loomade heaoluga seotud põhjustel;
ii)       marsruudil esines ootamatuid õnnetusi
või vahejuhtumeid;
iii)      veeloomad saadeti teise liikmesriigi
sihtkohast või liidu välispiirilt tagasi;
iv)      veeloomad saadeti kolmandast riigist
tagasi;
b)           näitusteks ning spordi-, kultuuri ja
muudeks sarnasteks üritusteks ettenähtud veeloomade liikumine ja nende järgnev
naasmine päritolukohta.
Artikkel 215
Ettevõtjate kohustus teha veterinaarsertifikaatide väljaandmisel koostööd
pädevate asutustega
Ettevõtjad:
a)           esitavad pädevale asutusele kogu
artiklites 208 ja 209 ning artiklite 211, 213 ja 214 alusel vastuvõetud
eeskirjades sätestatud, veterinaarsertifikaadi täitmiseks vajaliku teabe;
b)           teevad vajaduse korral veeloomadele
artikli 216 lõikes 3 ja artikli 216 lõike 4 alusel vastu võetud eeskirjades
sätestatud identsuse, füüsilisi ja dokumentide kontrolle.
Artikkel 216
Pädeva asutuse vastutus veterinaarsertifikaatide väljaandmisel ja delegeeritud
aktid
1.           Pädev asutus annab ettevõtja
nõudmisel välja veterinaarsertifikaadi veeloomade liikumise kohta, kui seda
nõutakse artiklites 208 ja 209 või artiklite 211 ja artikli 214 alusel
vastuvõetud eeskirjades, eeldusel et on järgitud järgmisi loomatervise nõudeid
(vastavalt vajadusele):
a)      artiklis 190, artikli 191 lõikes 1,
artiklites 192, 194 ja 195, artikli 196 lõikes 1, artiklites 197 ja 198,
artikli 199 lõigetes 1 ja 2, artiklis 200, artikli 202 lõikes 1, artikli
203 lõikes 1 ja artikli 204 lõigetes 1 ja 2 kehtestatud nõuded;
b)      artikli 191 lõike 2, artikli 196 lõike 2,
artikli 199 lõike 3, artikli 200 lõike 3, artikli 201 lõike 2, artikli 202
lõike 2, artikli 203 lõike 2 ja artikli 204 lõike 3 ja artikli 205 kohaselt
vastuvõetud delegeeritud aktides kehtestatud nõuded;
c)      artikli 206 alusel vastuvõetud
rakendusaktides sätestatud nõuded.
2.           Veterinaarsertifikaadid:
a)      kontrollib ja allkirjastab ametlik
veterinaararst;
b)      kehtivad lõike 4 punkti b kohaselt
vastuvõetud eeskirjades sätestatud ajavahemiku jooksul; kõnealusel ajal peavad
sellega hõlmatud vesiviljelusloomad vastama selles sisalduvatele loomatervise
tagatistele.
3.           Ametlik veterinaararst kontrollib
enne veterinaarsertifikaadi allkirjastamist lõike 4 kohaselt vastuvõetud
delegeeritud aktides sätestatud dokumentide, identsuse ja füüsiliste
kontrollide abil, et sellega hõlmatud veeloomad vastavad käesolevas peatükis
kehtestatud nõuetele, , võttes vajaduse korral arvesse asjaomaste veeloomade
liiki ja kategooriat ja loomatervise nõudeid.
4.           Komisjonile antakse artikli 253
kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, milles kehtestatakse
eeskirjad seoses järgnevaga:
a)      dokumentide, identsuse ja füüsiliste
kontrollide ja läbivaatuste liigid veeloomade eri liikide ja kategooriate
puhul, mille teostab ametlik veterinaararst kooskõlas käesoleva artikli lõikega
3, et kontrollida käesolevas peatükis kehtestatud nõuete järgimist;
b)      ajavahemik, mille jooksul ametlik
veterinaararst peab enne veeloomade partiide liikumist teostama nimetatud dokumentide,
identsuse ja füüsiliste kontrolli ja läbivaatuse ja välja andma
veterinaarsertifikaadid.
Artikkel 217
Elektroonilised veterinaarsertifikaadid
Artiklis 208 sätestatud
veterinaarsertifikaadid võib asendada IMSOCi abil koostatavate, käideldavate ja
edastatavate elektrooniliste veterinaarsertifikaatidega, eeldusel et need
elektroonilised veterinaarsertifikaadid:
a)           sisaldavad kogu vajalikku teavet,
mis peab veterinaarsertikaadis olema vastavalt artikli 212 lõikele 1 ja artikli
213 kohaselt vastu võetud eeskirjadele;
b)           tagavad veeloomade jälgitavuse ja
nende loomade seotuse elektroonilise veterinaarsertifikaadiga.
Artikkel 218
Ettevõtjate deklaratsioon vesiviljelusloomade liikumise kohta teistesse
liikmesriikidesse ja delegeeritud aktid
1.           Sihtkoha ettevõtjad annavad
vesiviljelusloomade liikumise kohta välja ettevõtja deklaratsiooni
vesiviljelusloomade liikumise kohta nende päritolukohaks olevast liikmesriigist
teises liikmesriigis asuvasse sihtkohta ja tagavad selle, et nimetatud
deklaratsioon oleks kõnealuste vesiviljelusloomadega kaasas, kui artiklite 208
ja 209 või artikli 211 ja artikli 214 kohaselt sätestatud eeskirjade kohaselt
ei nõuta veterinaarsertifikaadi kaasasolekut.
2.           Lõikes 1 kehtestatud ettevõtja
deklaratsioon peab sisaldama vähemalt järgmist teavet vesiviljelusloomade
kohta:
a)      nende päritolu- ja sihtkoht ja vajaduse
korral kõik marsruudile jäävad kohad;
b)      vesiviljelusloomade, liigi, nende koguse,
kaalu või mahu kirjeldus seoses asjaomaste loomadega vastavalt vajadusele;
c)      teave, mis on vajalik tõendamaks, et need
vesiviljelusloomad vastavad 1.-5. jaos sätestatud liikumisnõuetele.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      üksikasjalikke eeskirju käesoleva artikli
lõikes 2 sätestatud ettevõtja deklaratsiooni sisu kohta vesiviljelusloomade eri
liikide ja kategooriate puhul;
b)      lisateavet, mis peab sisalduma käesoleva
artikli lõikes 2 sätestatud ettevõtja deklaratsioonis.
4.           Komisjon võib rakendusaktidega
kehtestada eeskirjad käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud ettevõtja
deklaratsiooni näidise kohta.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
7. jagu
Veeloomade liikumisest teatamine teistele liikmesriikidele
Artikkel 219
Ettevõtjate kohustus, mis on seotud veeloomade liikmesriikide vahelisest
liikumisest teatamisega
Ettevõtjad teavitavad eelnevalt oma
päritoluliikmesriigi pädevat asutust veeloomade kavatsetavast ühest
liikmesriigist teise liikumisest, kui:
a)           veeloomadel peab kaasas olema
päritoluriigi pädeva asutuse poolt artiklite 208 ja 209 kohaselt ning artikli
211 ja artikli 214 lõike 2 alusel vastuvõetud eeskirjade kohaselt väljaantud
veterinaarsertifikaat;
b)           veeloomadel peab kaasas olema
veeloomade veterinaarsertifikaat, kui neid viiakse piirangutsoonist välja
vastavalt artikli 208 lõike 2 punktile a;
c)           viidavaid vesiviljelusloomi ja
looduslikke veeloomi on kavas kasutada:
i)       ettevõttes, mille suhtes kohaldatakse
registreerimisnõuet kooskõlas artikliga 171 või heakskiidunõuet kooskõlas
artiklitega 174–177;
ii)       loodusesse laskmiseks;
d)           artikli 221 alusel vastuvõetud
delegeeritud õigusaktide kohaselt on liikumisest vaja teada anda.
Käesoleva artikli esimeses lõigus sätestatud
teatamise eesmärgil esitavad ettevõtjad oma päritoluliikmesriigi pädevale
asutusele kogu vajaliku teabe, mis võimaldab sellel artikli 220 lõike 1
kohaselt teatada liikumisest sihtliikmesriigi pädevale asutusele.
Artikkel 220
Pädeva asutuse kohustus teatada veeloomade liikumisest teistesse
liikmesriikidesse
1.           Päritoluliikmesriigi pädev asutus
teavitab sihtliikmesriigi pädevat asutust artikli 219 lõikes 1 nimetatud
veeloomade liikumisest, välja arvatud siis, kui selle teatamise suhtes ei tehta
erandit kooskõlas artikli 221 lõike 1 punktiga c.
2.           Käesoleva artikli lõikes 1 osutatud
teatamine toimub võimaluse korral alati IMSOCi kaudu.
3.           Liikmesriigid määravad piirkonnad
käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud liikumisteadete haldamiseks pädeva
asutuse poolt.
4.           Erandina lõikest 1 võib päritoluliikmesriigi
pädev asutus anda ettevõtjale loa teavitada sihtliikmesriigi pädevat asutust
veeloomade liikumisest osaliselt või täielikult IMSOCi kaudu.
Artikkel 221
Volituste delegeerimine ja rakendusaktid, mis on seotud pädeva asutuse poolt
veeloomade liikumisest teatamisega
1.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      artikli 219 lõikes 1 sätestatud
ettevõtjate kohustust teatada muudesse kui artikli 219 lõike 1 punktides a, b
ja c osutatud kategooriatesse või liikidesse kuuluvate veeloomade
liikmesriikide vahelisest liikumisest, kui kõnealuse liikumise jälgitavus on
vajalik käesolevas peatükis kehtestatud loomatervise nõuete järgimise
tagamiseks;
b)      teavet, mis on vajalik veeloomade liikumisest
teatamiseks ettevõtjate ja pädeva asutuse poolt vastavalt artikli 219 lõikele 1
ja artikli 220 lõikele 1;
c)      erandeid artikli 219 lõike 1 punktis c
kehtestatud teatamise nõuetest veeloomade kategooriate või liikide või
liikumisviiside puhul, mis ei tekita märkimisväärset riski;
d)      erakorralisi toiminguid veeloomade
liikumisest teatamiseks voolukatkestuste ja muude IMSOCi häiringute korral;
e)      nõudeid artikli 220 lõikes 3 sätestatud
piirkondade määramise kohta liikmesriikide poolt.
2.           Komisjon võib rakendusaktidega
kehtestada eeskirju, mis käsitlevad:
a)      teadete vormi seoses järgmisega:
i)        päritoluliikmesriigi pädevate asutuste
teavitamine ettevõtjate poolt veeloomade liikumise kohta vastavalt artikli 219
lõikele 1;
ii)       sihtliikmesriigi pädevate asutuste
teavitamine päritoluliikmesriigi poolt veeloomade liikumise kohta vastavalt
artikli 220 lõikele 1;
b)      tähtaegu, mis on ette nähtud:
i)        vajaliku teabe esitamiseks
päritoluliikmesriigi pädevale asutusele ettevõtja poolt vastavalt artikli 219
lõikele 1;
ii)       päritoluriigi pädeva asutuse poolt
liikumisest teatamiseks vastavalt artikli 220 lõikele 1.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
3. peatükk
Veeloomadest lemmikloomade liidusisene liikumine
Artikkel 222
Veeloomadest lemmikloomade mittekaubanduslik liikumine ning delegeeritud
õigusaktid ja rakendusaktid
1.           Lemmikloomapidajad liigutavad I
lisas loetletud liikidesse kuuluvaid veeloomadest lemmikloomi
mittekaubanduslikul eesmärgil ainult siis, kui on võetud asjakohaseid
taudiennetus- ja tauditõrjemeetmeid tagamaks, et selline liikumine ei tekita
olulist artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudide ja
esilekerkivate taudide levimise riski sihtkohas elavatele loomadele ja veo ajal.
2.           Artiklit 112 ja artikli 114 punkti f
kohaselt delegeeritud aktides ja artikli 117 kohaselt vastu võetud
rakendusaktides kehtestatud eeskirju kohaldatakse veeloomadest lemmikloomade
identifitseerimise, registreerimise ja jälgitavuse suhtes.
3.           Komisjonile antakse artikli 253
kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad käesoleva
artikli lõikes 1 osutatud taudiennetus- ja tauditõrjemeetmeid, mida võetakse
tagamaks, et veeloomadest lemmikloomad ei kujuta endast olulist artikli 8 lõike
1 punktis d osutatud loetletud taudide ja esilekerkivate taudide levimise riski
loomadele veo ajal ja sihtkohas, võttes vajaduse korral arvesse sihtkoha
tervisestaatust.
4.           Komisjon võib rakendusaktidega
sätestada eeskirjad, mis käsitlevad käesoleva artikli lõikes 1 ja lõike 2
kohaselt vastuvõetud eeskirjades sätestatud taudiennetus- ja
tauditõrjemeetmeid.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
4. peatükk
Veeloomade saaduste, välja arvatud elus veeloomade liidusisene tootmine,
töötlemine ja turustamine
Artikkel 223
Ettevõtjate üldised loomatervise-alased kohustused ja delegeeritud aktid
1.           Ettevõtjad võtavad asjakohaseid
ennetavaid meetmeid tagamaks, et veeloomade saaduste, välja arvatud elus veeloomade
kõigi tootmis-, töötlemis- ja turustamisetappide käigus liidus ei põhjusta need
tooted:
a)      artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud
loetletud taudide levikut, võttes arvesse tootmis-, töötlemis- või sihtkoha
tervisestaatust;
b)      esilekerkivate taudide levikut.
2.           Ettevõtjad tagavad, et muud
veeloomade saadused kui elavad veeloomad ei ole pärit ettevõtetest või
toidukäitlemisettevõtetest või ei ole saadud loomadelt, kes on pärit
ettevõtetest või toidukäitlemisettevõtetest, mille suhtes kohaldatakse järgmist:

a)      artiklites 246 ja 247 ja artikli 248
kohaselt vastuvõetud eeskirjades sätestatud erakorralised meetmed, v.a juhul,
kui kõnealuste eeskirjadega on VI osas ette nähtud vastavad erandid;
b)      veeloomade ja loomsete saaduste suhtes
kohaldatavad liikumispiirangud, nagu on sätestatud artikli 31 lõikes 1, artikli
55 lõikes 1, artiklis 56, artikli 61 lõike 1 punktis a, artikli 62 lõikes 1,
artikli 65 lõike 1 punktis c, artikli 70 lõike 1 punktis b, artikli 74 lõike 1
punktis a, artikli 78 lõigetes 1 ja 2 ja artikli 80 lõigetes 1 ja 2 ning
artikli 55 lõike 2, artiklite 63 ja 67, artikli 71 lõike 3, artikli 74 lõike 3,
artikli 79, artikli 80 lõike 3 ja artikli 81 lõike 2 kohaselt vastuvõetud
eeskirjades, v.a juhul, kui kõnealuste eeskirjadega on ette nähtud vastavad
erandid.
3.           Komisjonile antakse vastavalt
artiklile 253 õigus võtta vastu delegeeritud akte, mis käsitlevad käesoleva
artikli lõiget 2 täiendavaid üksikasjalikke nõudeid veeloomade saaduste, välja
arvatud elus veeloomade liikumise korral, võttes arvesse järgmist:
a)      taudid ja nendest tabandatud veeloomade
liigid, mille suhtes kohaldatakse lõikes 2 osutatud erakorralisi meetmeid või
liikumispiiranguid;
b)      veeloomade saaduste liigid;
c)      riskivähendusmeetmed, mida kohaldatakse
veeloomade saaduste suhtes päritolu- ja sihtkohas.
d)      veeloomade saaduste kavandatud otstarve;
e)      veeloomade saaduste sihtkoht.
Artikkel 224
Veterinaarsertifikaadid ja delegeeritud aktid
1.           Ettevõtjad võivad liigutada ainult
järgmisi veeloomade saadusi (v.a elavad veeloomad), kui neile on lisatud
päritolukoha pädeva asutuse poolt lõike 3 kohaselt välja antud
veterinaarsertifikaat:
a)      veeloomade saadused, mida võib välja viia
piirangutsoonist, mille suhtes kohaldatakse artikli 248 kohaselt vastu võetud
eeskirjades kehtestatud erakorralisi meetmeid, ja loomsed saadused, mis on
pärit nimetatud erakorraliste meetmete kohaldamisalasse kuuluvatelt
veeloomaliikidelt;
b)      veeloomade saadused, mida võib välja viia
piirangutsoonist, mille suhtes kohaldatakse tauditõrjemeetmeid, nagu on sätestatud
artikli 31 lõikes 1, artikli 55 lõike 1 punktis c, artiklis 56, artikli 61
lõike 1 punktis a, artikli 62 lõikes 1, artikli 65 lõike 1 punktis c, artikli
70 lõike 1 punktis b, artikli 74 lõike 1 punktis a, artikli 78 lõigetes 1 ja 2
ja artikli 80 lõigetes 1 ja 2 ning artikli 55 lõike 2, artiklite 63 ja 67,
artikli 71 lõike 3, artikli 74 lõike 3, artikli 79, artikli 80 lõike 3 ja
artikli 81 lõike 2 kohaselt vastuvõetud eeskirjades, ja loomsed saadused, mis
on pärit kõnealuste tauditõrjemeetmetega hõlmatud liikidesse kuuluvatelt
veeloomadelt.
2.           Ettevõtjad võtavad kõik vajalikud
meetmed tagamaks, et lõikes 1 osutatud veterinaarsertifikaat on kõnealuste
loomsete saadustega kaasas päritolukohast sihtkohani.
3.           Pädev asutus annab ettevõtja
nõudmisel välja veterinaarsertifikaadi lõikes 1 osutatud veeloomade saaduste,
välja arvatud elus veeloomade liikumiseks.
4.           Artiklit 212 ja artikleid 214–217
ning artikli 213 ja artikli 216 lõike 4 kohaselt vastu võetud eeskirju
kohaldatakse käesoleva artikli lõikes 1 osutatud veeloomade saaduste, välja
arvatud elus veeloomade liikumisega seotud veterinaarsertifikaatide
väljaandmise puhul.
5.           Komisjonile antakse vastavalt
artiklile 253 õigus võtta vastu delegeeritud akte, mis käsitlevad nõudeid ja
üksikasjalikke eeskirju käesoleva artikli lõikes 1 osutatud veeloomade
saadustega, välja arvatud elus veeloomad, kaasas olevate
veterinaarsertifikaatide kohta, võttes arvesse järgmist:
a)      loomsete saaduste liigid;
b)      loomsete saaduste suhtes kohaldatud
riskivähendusmeetmed, mis vähendavad taudide levimise riski;
c)      loomsete saaduste kavandatud otstarve;
d)      loomsete saaduste sihtkoht.
Artikkel 225
Veterinaarsertifikaatide sisu ning delegeeritud aktid ja rakendusaktid
1.           Veeloomade saaduste (välja arvatud
elus veeloomad) veterinaarsertifikaat sisaldab vähemalt järgmist teavet:
a)      päritoluettevõte või –koht ja
sihtettevõte või –koht;
b)      loomsete saaduste kirjeldus;
c)      loomsete saaduste kogus või maht;
d)      loomsete saaduste identifitseerimine, kui
seda on nõutud artikli 65 lõike 1 punktis h või artikli 66 kohaselt vastuvõetud
eeskirjades;
e)      teave, mis on vajalik tõendamaks, et
saadetises olevad loomsed saadused vastavad artikli 223 lõikes 2 ja artikli 223
lõike 3 kohaselt vastuvõetud eeskirjades sätestatud liikumispiirangu nõuetele.
2.           Veeloomade saaduste (välja arvatud
elus veeloomad) veterinaarsertifikaat võib hõlmata ka muudes liidu õigusaktides
nõutud teavet.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad
veterinaarsertifikaadis esitada tuleva teabe muutmist ja täiendamist, nagu on
ette nähtud käesoleva artikli lõikega 1.
4.           Komisjon võib rakendusaktidega
kehtestada eeskirjad käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud
veterinaarsertifikaatide näidiste kohta.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 226
Loomsete saaduste liikumisest teatamine teistele liikmesriikidele
1.           Ettevõtjad:
a)      teavitavad
oma päritoluliikmesriigi pädevat asutus enne veeloomade saaduste, välja arvatud
elus veeloomade kavatsetava liikumise algust, kui artikli 224 lõike 1 kohaselt
peab saadetisele olema lisatud veterinaarsertifikaat;
b)      esitavad kogu vajaliku teabe, mis
võimaldab päritoluliikmesriigi pädeval asutusel teatada sihtliikmesriigile
veeloomade saaduste, välja arvatud elus veeloomade liikumisest vastavalt
lõikele 2.
2.           Päritoluliikmesriigi pädev asutus
teavitab sihtliikmesriigi pädevat asutust veeloomade saaduste, välja arvatud
elus veeloomade liikumisest kooskõlas artikli 220 lõikega 1.
3.           Veeloomade saadustest, välja arvatud
elus veeloomadest teatamise suhtes kohaldatakse artikleid 219 ja 220 ning
artikli 221 kohaselt vastuvõetud eeskirju.
5. peatükk
Siseriiklikud meetmed
Artikkel 227
Siseriiklikud meetmed muude kui loetletud taudide mõju piiramiseks
1.           Kui liikmesriigi veeloomi ohustab
tõsiselt taud, mis ei kuulu artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud
taudide hulka, võib asjaomane liikmesriik rakendada siseriiklikke meetmeid, et
vältida kõnealuse taudi riiki sissetoomist või tõrjuda selle taudi levimist.
Liikmesriigid tagavad, et need meetmed ei ületa
piire, mis on asjakohased ja vajalikud taudi liikmesriiki sissetoomise
vältimiseks või taudi leviku tõrjeks.
2.           Liikmesriigid teavitavad komisjoni
eelnevalt kõikidest lõikes 1 osutatud riiklikest meetmetest, mis võivad
mõjutada liikmesriikide vahelist liikumist.
3.           Komisjon kiidab heaks ja muudab
vajaduse korral rakendusaktidega käesoleva artikli lõikes 2 osutatud
siseriiklikke meetmeid. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
4.           Lõikes 3 nimetatud heakskiit antakse
ainult siis, kui on vaja kehtestada piirangud liikmesriikide vahelise liikumise
suhtes, et vältida lõikes 1 osutatud taudi riiki sissetoomist või tõrjuda selle
taudi levimist, võttes arvesse taudi üldist mõju ja liidu tasandil võetud
meetmeid.
III JAOTIS
Muude liikide kui maismaa- ja veeloomaliikidena määratletud loomad ja nende
loomade paljundusmaterjal ja saadused
Artikkel 228
Loomatervise nõuded, mis käsitlevad muid loomi ja nende loomade
paljundusmaterjali ja saadusi
Kui kõnealused
muud loomad kuuluvad artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudide
puhul loetletud liikidesse ja need loomad või nende loomade paljundusmaterjal
ja saadused kujutavad endast riski inimeste või loomade tervisele, siis
kohaldatakse järgmisi loomatervise nõudeid:
a)           I ja II jaotise 1. peatükis
kehtestatud nõuded registreerimise, heakskiitmise, registripidamise ja
ettevõtete ja vedajate registri kohta;
b)           artiklites 102–105 kehtestatud
jälgitavuse nõuded ja artiklites 112 ja 113 muude loomade ja artiklis 119
loomse paljundusmaterjali kohta kehtestatud nõuded;
c)           liikumisnõuded:
i)       muude loomade kohta, kes elavad
peamiselt maismaal või kes on tavaliselt tabandatud maismaaloomade taudidest, I
jaotise IV osa 3. peatüki 1. ja 6. jaos ning IV osa I jaotise 4. ja 5. peatükis
sätestatud nõuded, võttes arvesse artikli 229 lõike 3 punktides d ja e
kehtestatud kriteeriume;
ii)       muude loomade kohta, kes elavad
peamiselt veekeskkonnas või kes on tavaliselt tabandatud veeloomade taudidest,
IV osa II jaotise 2. peatüki 1.–5. jaos ja II jaotise 2. peatükis kehtestatud
nõuded, võttes arvesse artikli 229 lõike 3 punktides d ja e kehtestatud
kriteeriume;
iii)      muude lemmikloomade kohta artiklites
112 ja 152 kehtestatud nõuded;
iv)      loomse paljundusmaterjali kohta
artiklites 155 ja 156 sätestatud üldised liikumisnõuded ja teistesse
liikmesriikidesse liikumist käsitlevad erinõuded, mis on sätestatud artiklites
162 ja 163 ;
v)      loomsete saaduste kohta artiklites 164 ja
223 sätestatud ettevõtjate üldised loomatervise-alased kohustused seoses
loomsete saaduste liidusisese tootmise, töötlemise ja turustamisega;
d)           ettevõtjate ja pädeva asutuse
veterinaarsertifikaatide väljaandmise kohustuse ja ettevõtjate deklaratsiooni
väljaandmise kohustus seoses järgmisega:
i)       muude loomade osas vastavalt artiklites
140–148 või artiklites 208–218 kehtestatud eeskirjadele;
ii)       loomse paljundusmaterjali osas
vastavalt artiklites 159 ja 160 kehtestatud eeskirjadele;
iii)      loomsete saaduste osas vastavalt
artiklites 165 ja 166 või artiklites 224 ja 225 kehtestatud eeskirjadele;
e)           liikumisest teatamine ettevõtjate ja
pädeva asutuse poolt, võttes arvesse artiklites 149, 150, 151, 161, 167,219–221
ja 226 sätestatud nõudeid.
Artikkel 229
Volituste delegeerimine ja rakendusaktid, mis käsitlevad muude loomade ning
nende paljundusmaterjali ja saadustega seotud loomatervise nõudeid
1.           Komisjonile antakse kooskõlas
artikliga 253 õigus võtta vastu delegeeritud akte, millega täiendatakse ja
muudetakse artiklis 228 muude loomade, nende paljundusmaterjali ja saaduste
suhtes sätestatud, nimetatud artiklis osutatud taudide riski vähendamiseks
vajalikke nõudeid ja mis käsitlevad järgmist:
a)      muid loomi pidavate ettevõtete või nende loomade
vedajate registreerimist, heakskiitmist, registripidamist ja registreid ja
nende loomade paljundusmaterjali ja saadusi käsitlevad nõuded vastavalt artikli
228 punktile a;
b)      muude loomade ja nende paljundusmaterjali
jälgitavuse nõuded vastavalt artikli 228 punktile b;
c)      muude loomade ja nende paljundusmaterjali
ja saaduste liikumisnõuded vastavalt artikli 228 punktile c;
d)      nõuded seoses ettevõtjate ja pädeva
asutuse kohustusega anda välja veterinaarsertifikaadid ja ettevõtjate
kohustusega anda välja ettevõtja deklaratsioonid muude loomade ja nende
paljundusmaterjali ja saaduste puhul vastavalt artikli 228 punktile d;
e)      nõuded seoses ettevõtjate ja pädeva
asutuse kohustusega teatada muude loomade ja nende paljundusmaterjali ja
saaduste liikumisest vastavalt artikli 228 punktile e;
2.           Komisjon võib võtta vastu
rakendusakte, mis käsitlevad käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud tauditõrje-
ja taudiennetusmeetmete rakendamise üksikasjalikke eeskirju.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli
255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
3.           Lõigetes 1 ja 2 sätestatud
delegeeritud aktide või rakendusaktide vastuvõtmisel võtab komisjon arvesse üht
või mitut järgmistest kriteeriumidest:
a)      muude loomade liigid või kategooriad on
esitatud vastavalt artikli 7 lõikele 2 loetletud liikidena ühe või mitme
loetletud taudi puhul, mille suhtes kohaldatakse käesolevas määruses sätestatud
teatavaid taudiennetus- ja tauditõrjemeetmeid;
b)      loetletud taudi profiil, mis on seotud
punktis a nimetatud muude loomade liikide ja kategooriatega;
c)      taudiennetus- ja tauditõrjemeetmete
teostatavus, kättesaadavus ja tõhusus kõnealuste meetmetega hõlmatud loetletud
liikide puhul;
d)      kõnealuste muude loomade maismaal või
vees asuv peamine elukeskkond;
e)      neid muid loomi tabandavate taudide
liigid, kusjuures tegemist võib olla nii taudidega, mis tabandavad harilikult
maismaaloomi või taudidega, mis tabandavad harilikult veeloomi, sõltumata
punktis b viidatud peamisest elukeskkonnast.
V OSA
LIITU SISENEMINE JA EKSPORT
1. peatükk
Kolmandatest riikidest ja territooriumidelt pärit loomade, loomse
paljundusmaterjali ja loomsete saaduste sisenemine liitu
1. jagu
Liitu sisenemise nõuded
Artikkel 230
Loomade, loomse paljundusmaterjali ja loomsete saaduste liitu sisenemise nõuded

1.           Liikmesriigid lubavad liitu tuua
kolmandatest riikidest või territooriumidelt pärit loomade, loomse
paljundusmaterjali ja loomsete saaduste saadetisi ainult siis, kui need
vastavad järgmistele nõuetele:
a)      nad on pärit kolmandast riigist või territooriumilt,
mis on artikli 231 kohaselt kantud loomade või loomse paljundusmaterjali või
loomsete saaduste eriliikide ja –kategooriate loetelusse, või nimetatud riigi
tsoonist või bioturvarühmikust, välja arvatud siis, kui nende suhtes
kohaldatakse artikli 241 lõike 1 kohaselt kehtestatud erandit või vastuvõetud
täiendavaid eeskirju;
b)      nad on pärit ettevõtetest, mis on heaks
kiidetud ja loetelusse kantud, kui nimetatud heakskiit ja loetelusse kandmine
on nõutav vastavalt artiklile 234 ja artikli 235 kohaselt vastuvõetud
eeskirjadele;
c)      nad vastavad artikli 236 lõike 1 kohaselt
vastuvõetud delegeeritud aktides kehtestatud loomatervise nõuetele liitu
sisenemise kohta, kui need nõuded on kehtestatud saadetises sisalduvate
loomade, loomse paljundusmaterjali ja loomsete saaduste kohta;
d)      nendega on kaasas veterinaarsertifikaat, deklaratsioonid
ja muud dokumendid, kui see on nõutav vastavalt artikli 239 lõikele 1 või
artikli 239 lõike 4 kohaselt vastuvõetud eeskirjadele;
2.           Ettevõtjad
peavad esitama kolmandatest riikidest või territooriumidelt pärit loomade,
loomse paljundusmaterjali ja loomsete saaduste saadetised määruse (EL) nr
XXX/XXX [Väljaannete talitusele: sisestada number] artiklis 45
sätestatud ametlikuks kontrolliks, välja arvatud siis, kui kõnelause määruse
kohaselt on kehtestatud erand liitu sisenemise koha osas.
2. jagu
Kolmandate riikide ja territooriumide loetelu
Artikkel 231
Nende kolmandate riikide ja territooriumide loetelu, kust on lubatud liitu tuua
loomi, loomset paljundusmaterjali ja loomseid saadusi, ning rakendusaktid ja
delegeeritud aktid
1.           Komisjon koostab rakendusaktidega
loetelud kolmandatest riikidest ja territooriumidest, kust on lubatud liitu
tuua teatavaid loomade, loomse paljundusmaterjali ja loomsete saaduste liike,
võttes arvesse järgmisi kriteeriume:
a)      kolmanda riigi või territooriumi
loomatervise-alased õigusaktid ja eeskirjad, mis käsitlevad loomade, loomse
paljundusmaterjali ja loomsete saaduste sisenemist sellesse riiki või
territooriumile muudest kolmandatest riikidest või territooriumilt;
b)      kolmanda riigi
või territooriumi pädeva asutuse poolt pakutud tagatised seoses punktis a
osutatud loomatervise-alaste õigusaktide tõhusa rakendamise ja kontrolliga;
c)      kolmanda riigi või territooriumi pädeva
asutuse töökorraldus, struktuur ja õigusvõime;
d)      kolmandas riigis või territooriumil
kehtiv veterinaarsertifikaatide väljaandmise kord;
e)      kolmanda riigi või territooriumi või
selle tsooni ja bioturvarühmiku loomatervise staatus seoses järgmisega:
i)        loetletud taudid ja esilekerkivad
taudid;
ii)       kõik loomatervise ja rahvatervisega
seotud aspektid või keskkonnaseisund kolmandas riigis või territooriumil või
selle tsoonis või bioturvarühmikus, mis võivad ohustada loomade või inimeste
tervist või keskkonnaseisundit liidus;
f)       tagatisi, mida kolmanda riigi või
territooriumi pädev asutus saab anda seoses asjakohaste liidus kohaldatavate
või nendega võrdsete loomatervise nõuete järgimise kohta;
g)      korrapärasus ja kiirus, millega kolmas
riik või territoorium esitab Maailma Loomatervishoiu Organisatsioonile (OIE)
teavet oma territooriumil esinevate loomade nakkushaiguste kohta, eelkõige OIE
vee- või maismaaloomade tervise eeskirjades loetletud taude käsitleva teabe
osas;
h)      kolmandas riigis või territooriumil
tehtud komisjoni kontrollide tulemused;
i)       kõik kogemused, mis on saadud kolmandast
riigist või territooriumilt pärit loomade, loomse paljundusmaterjali ja
loomsete saaduste eelmisest liitu sisenemistest ja nende loomade, loomse
paljundusmaterjali ja loomsete saadustega seoses liitu sisenemise kohas tehtud
ametliku kontrolli tulemused.
Kõnealused rakendusaktid
võetakse vastu kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2.           Kuni lõikes 1 nimetatud kolmandate
riikide ja territooriumide loetelude vastuvõtmiseni ja eeldusel, et need
loetelud ei ole koostatud artikli 258 lõikes 2 nimetatud liidu õigusaktide
kohaselt, peavad liikmesriigid otsustama, millistest kolmandatest riikidest ja
territooriumidelt tohib liitu tuua teatavatesse liikidesse või kategooriatesse
kuuluvaid loomi, loomset paljundusmaterjali või loomseid saadusi.
Esimese lõigu kohaldamisel peavad liikmesriigid
võtma arvesse käesoleva artikli lõike 1 punktides a–i kehtestatud kriteeriume
kolmandate riikide ja territooriumide loeteludesse lisamise kohta.
3.           Komisjonile antakse kooskõlas
artikliga 253 õigus võtta vastu delegeeritud akte, mis käsitlevad erandeid
käesoleva artikli lõikest 2, millega piiratakse liikmesriikide võimalust
otsustada selle üle, millistest kolmandatest riikidest ja territooriumidelt pärit
teatavatesse liikidesse kuuluv(ad) loomad, loomne paljundusmaterjal või loomsed
saadused võivad liitu siseneda, kui see on asjakohane, tulenevalt kõnealusesse
liiki või kategooriasse kuuluva looma, loomse paljundusmaterjali või loomse
saadusega seotud riskist.
Artikkel 232
Kolmandate riikide ja territooriumide loeteludesse lisatav teave
Komisjon täpsustab kõikide artikli 231 lõikes
1 nimetatud loeteludesse kantud kolmandate riikide ja territooriumide kohta
järgmise teabe:
a)           nende loomade, loomse paljundusmaterjali
või loomsete saaduste kategooriad või liigid, mis võivad liitu siseneda
kõnealusest kolmandast riigist või territooriumilt;
b)           kas punkti a kohaselt täpsustatud
loomad, loomne paljundusmaterjal või loomsed saadused võib/võivad liitu
siseneda kogu kõnealusest kolmandast riigist või territooriumilt või ainult
selle ühest või mitmest tsoonist või bioturvarühmikust.
Artikkel 233
Kolmandate riikide ja territooriumide loetelusse kandmise peatamine või
tühistamine ja rakendusaktid
1.           Komisjon peatab või tühistab
rakendusaktidega sellise kolmanda riigi või territooriumi, selle tsooni või
bioturvarühmiku artikli 231 lõikes 1 kehtestatud loetelusse kandmise järgmistel
põhjustel:
a)      kõnealune kolmas riik või territoorium
või selle üks või mitu tsooni või bioturvarühmikut ei vasta enam artikli 231
lõikes 1 sätestatud kriteeriumidele, kui see on asjakohane teatavatesse
liikidesse või kategooriatesse kuuluvate loomade, loomse paljundimaterjali või
loomsete saaduste liitu sisenemise puhul;
b)      kõnealuse kolmanda riigi või
territooriumi või selle tsooni või bioturvarühmiku loomatervise-alane olukord
on selline, et kõnealusesse loetelusse kandmise peatamine või tühistamine on
vajalik liidu loomatervise staatuse kaitsmiseks;
c)      hoolimata komisjoni poolt sellele riigile
või territooriumile esitatud palvest ajakohastada teavet, mis käsitleb
loomatervise-alast olukorda ja teisi artikli 231 lõikes 1 nimetatud küsimusi,
ei ole kõnealune kolmas riik või territoorium seda teavet esitanud;
d)      kõnealune kolmas riik või territoorium ei
nõustu komisjoni poolt liidu nimel tehtava kontrolliga oma territooriumil.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Nõuetekohaselt põhjendatud kiireloomulistel
juhtudel seoses artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudiga, mis
kujutab endast tõsist riski selle taudi levimises liitu, võtab komisjon
kooskõlas artikli 255 lõikes 3 sätestatud menetlusega vastu viivitamata
kohaldatavad rakendusaktid.
2.           Komisjon võib rakendusaktidega
uuesti loetellu kanda sellise kolmanda riigi või territooriumi, selle tsooni
või bioturvarühmiku, mille artikli 231 lõikes 1 kehtestatud loetellu kandmine
on järgmistel põhjustel peatatud või tühistatud:
a)      käesoleva artikli lõike 1 punktides a või
c nimetatud põhjustel, eeldusel et see kolmas riik või territoorium tõendab, et
ta täidab artikli 231 lõikes 1 kehtestatud kriteeriume;
b)      käesoleva artikli lõike 1 punktis b
nimetatud põhjustel, eeldusel et kõnealune kolmas riik või territoorium esitab
piisavad tagatised selle kohta, et loomatervise-alane olukord, millest
tingituna nimetatud riigi või territooriumi loetellu kandmine peatati või
tühistati, on lahenenud või ei kujuta endast oma ohtu loomade või inimeste
tervisele liidus;
c)      käesoleva artikli lõike 1 punktis d
nimetatud põhjustel, eeldusel et:
i)        kõnealune kolmas riik või territoorium
nõustub komisjoni poolt liidu nimel tehtava kontrolliga oma territooriumil ning
ii)       komisjoni kontrolli tulemused näitavad,
et see kolmas riik või territoorium, selle tsoonid või bioturvarühmikud
vastavad artikli 231 lõikes 1 kehtestatud loetelusse kandmise kriteeriumidele.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
3.           Komisjonile antakse kooskõlas artikliga
253 õigus võtta vastu delegeeritud akte, mis käsitlevad eeskirju kolmanda riigi
või territooriumi, selle tsooni või bioturvarühmiku artikli 231 lõikes 1
nimetatud loetelusse kandmise peatamist või tühistamist käsitlevate
kriteeriumide muutmise ja täiendamise kohta vastavalt käesoleva artikli lõikele
1.
3. jagu
Kolmandates riikides ja territooriumidel asuvate ettevõtete heakskiitmine ja
loetelusse kandmine
Artikkel 234
Ettevõtete heakskiitmine ja loetelusse kandmine
1.           Liikmesriigid annavad loa liitu sisenemiseks
ainult sellistele maismaaloomadele ja sellisele loomsele paljundusmaterjalile,
mis on pärit niisugusest ettevõttest, mille puhul on nõutav liidu heakskiit
vastavalt artikli 89 lõikele 2 ja artikli 89 lõike 3 ja artikli 90 kohaselt
vastuvõetud eeskirjadele, kui kolmandas riigis või territooriumil asuv
kõnealune ettevõte:
a)      vastab selles kolmandas riigis või
territooriumil kehtestatud loomatervise nõuetele, mis on võrdväärsed liidus
sellist tüüpi ettevõtete suhtes kohaldatavate eeskirjadega;
b)      on kõnealuse kolmanda riigi või
territooriumi pädeva asutuse poolt heaks kiidetud ja loetellu kantud.
2.           Komisjon kogub kokku kolmandate
riikide või territooriumide pädevatelt asutustelt saadud loetelud lõike 1
punktis b nimetatud heakskiidetud ettevõtetest.
3.           Komisjon esitab liikmesriikidele
kõik kolmandate riikide või territooriumide heakskiidetud ettevõtete uued või
ajakohastatud loetelud ja teeb need avalikkusele kättesaadavaks.
Artikkel 235
Ettevõtete heakskiitmise ja loetelusse kandmisega seotud volituste
delegeerimine
Komisjonile antakse kooskõlas artikliga 253
õigus võtta vastu delegeeritud akte, mis käsitlevad erandeid artikli 234 lõike
1 punktis b kehtestatud eeskirjadest, kui kolmandas riigis või territooriumil
rakendatavad alternatiivsed riskivähendusmeetmed annavad piisava tagatise
loomatervise kaitsmiseks liidus.
4. jagu
Loomade, loomse paljundusmaterjali ja loomsete saaduste liikide ja kategooriate
sisenemine liitu
Artikkel 236
Loomade, loomse paljundusmaterjali ja loomsete saaduste liikide ja kategooriate
liitu sisenemist käsitlevate loomatervise nõuetega seotud volituste
delegeerimine
1.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad
loomatervise nõudeid seoses järgmisega:
a)      loomade, loomse paljundusmaterjali ja
loomsete saaduste liikide ja kategooriate sisenemine liitu kolmandatest
riikidest või territooriumidelt;
b)      nende loomade, loomse paljundusmaterjali
ja loomsete saaduste liikumine pärast nende sisenemist liitu.
2.           Lõike 1 punktis a sätestatud
loomatervise nõuded:
a)      on sama ranged kui käesolevas määruses
sätestatud loomatervise nõuded ja selle määruse kohaselt vastu võetud
eeskirjad, mida kohaldatakse kõnealuste loomade, loomse paljundusmaterjali või
loomsete saaduste liikide ja kategooriate liidusisese liikumise suhtes või
b)      on võrdväärsed loomatervise nõuetega,
mida kohaldatakse käesoleva määruse IV osas kehtestatud liikidesse ja
kategooriatesse kuuluvate loomade, loomse paljundusmaterjali või loomsete
saaduste suhtes.
3.           Kuni ei ole vastu võetud käesoleva
artikli lõikes 1 sätestatud delegeeritud akte loomatervise nõuete kohta
konkreetse looma, loomse paljundusmaterjali või loomse saaduse liigi või
kategooria osas ja eeldusel et selliseid nõudeid ei ole juba kehtestatud vastavalt
artikli 258 lõikes 2 nimetatud liidu õigusaktidele, võivad liikmesriigid
kohaldada siseriiklikke eeskirju, eeldusel et need eeskirjad:
a)      vastavad käesoleva artikli lõikes 2
kehtestatud nõuetele ja neis võetakse arvesse artiklites 237 ja 238 nimetatud
teemasid;
b)      ei ole leebemad kui IV osa I ja II
jaotises kehtestatud nõuded.
Artikkel 237
Teemad, mida tuleb arvesse võtta artiklis 236 sätestatud delegeeritud aktides
seoses loomade sisenemisega liitu
Artikli 236 lõike 1 kohastes delegeeritud
aktides loomatervise nõuete sätestamisel võtab komisjon seoses teatavate
loomaliikide ja -kategooriate liitu sisenemisega arvesse järgmist:
a)           artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud
loetletud taudid ja esilekerkivad taudid;
b)           liidu tervisestaatus seoses artikli
8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudide ja esilekerkivate taudidega;
c)           loetletud liigid seoses artikli 8
lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudide ja esilekerkivate taudidega;
d)           loomade vanus ja sugu,
e)           loomade päritolu;
f)            päritolu- ja sihtkoha ettevõtte
tüüp ja tootmisviis;
g)           kavandatud sihtkoht;
h)           loomade kavandatav kasutus;
i)            kõik riskivähendusmeetmed, mis on
kehtestatud päritolu- või transiidikohaks olevates kolmandates riikides või
territooriumidel või pärast liidu territooriumile saabumist;
j)            kõnealuste loomade liidusisese
liikumise suhtes kohaldatavad loomatervise nõuded;
k)           muud epidemioloogilised tegurid;
l)            rahvusvahelised loomatervisega
seotud kaubandusstandardid, mis on asjakohased kõnealuste loomade liikide ja
kategooriate puhul.
Artikkel 238
Teemad, mida tuleb arvesse võtta artiklis 236 sätestatud delegeeritud aktides
seoses loomse paljundusmaterjali ja loomsete saaduste sisenemisega liitu
Artikli 236 lõikes 1 kohastes delegeeritud
aktides loomatervise nõuete sätestamisel võtab komisjon seoses loomse
paljundusmaterjali ja loomsete saaduste liitu sisenemisega arvesse järgmist:
a)           artikli
8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudid ja esilekerkivad taudid;
b)           nende
loomade tervisestaatus, kellelt on pärit kõnealune loomne paljundusmaterjal ja
kõnealused loomsed saadused, ja liidu tervisestaatus seoses artikli 8 lõike 1
punktis d nimetatud loetletud taudide ja esilekerkivate taudidega;
c)           kõnealuse
loomse paljundusmaterjali ja kõnealuste loomsete saaduste liik ja laad, nende
käitlemine, töötlemismeetodid ja muud riskivähendusmeetmed, mida on kohaldatud
päritolukohas, saadetise lähetamisel või sihtkohas;
d)           päritolu-
ja sihtkoha ettevõtte tüüp ja tootmisviis;
e)           kavandatud
sihtkoht;
f)            loomse
paljundusmaterjali ja loomsete saaduste kavandatud otstarve;
g)           loomse
paljundusmaterjali ja loomsete saaduste liidusisese liikumise suhtes
kohaldatavad loomatervise nõuded;
h)           muud
epidemioloogilised tegurid;
i)            rahvusvahelised
loomatervisega seotud kaubandusstandardid, mis on asjakohased teatavate
loomsete paljundusmaterjalide ja loomsete saaduste puhul.
5. jagu
Veterinaarsertifikaadid, deklaratsioonid ja muud dokumendid
Artikkel 239
Liitu sisenemiseks vajalikud veterinaarsertifikaadid, deklaratsioonid ja muud
dokumendid
1.           Liikmesriigid annavad liitu
sisenemiseks loa ainult sellistele loomade, loomse paljundusmaterjali ja
loomsete saaduste saadetistele, millega on kaasas:
a)      päritolukohaks oleva kolmanda riigi või
territooriumi poolt välja antud veterinaarsertifikaat;
b)      deklaratsioonid või muud dokumendid, mida
nõutakse lõike 4 punkti a kohaselt vastu võetud eeskirjades.
2.           Liikmesriigid ei tohi anda luba
liitu sisenemiseks loomade, loomse paljundusmaterjali ja loomsete saaduste
saadetistele, kui lõike 1 punktis a nimetatud veterinaarsertifikaat ei ole
kontrollitud ja allkirjastatud ametliku veterinaararsti poolt kolmandas riigis
või territooriumil vastavalt sertifikaatide väljaandmise nõuetele, mis on
samaväärsed artikli 146 lõikes 3 või artikli 216 lõikes 3 kehtestatud nõuetega
ja artikli 146 lõike 4 või artikli 216 lõike 4 kohaselt vastu võetud
eeskirjades kehtestatud eeskirjadega.
3.           Liikmesriigid lubavad lõikes 1
nimetatud, loomadega kaasasolevad veterinaarsertifikaadid asendada IMSOCi abil
koostatavate, käideldavate ja edastatavate elektrooniliste
veterinaarsertifikaatidega, eeldusel et need elektroonilised
veterinaarsertifikaadid:
a)      sisaldavad kogu vajalikku teavet, mis
peab olema käesoleva artikli lõike 1 punktis a nimetatud
veterinaarsertifikaadis vastavalt artikli 240 lõikele 1 ja artikli 240 lõikele
3 kohaselt vastu võetud eeskirjadele;
b)      tagavad loomade, loomse
paljundusmaterjali ja loomsete saaduste jälgitavuse ja seovad need saadetised
elektroonilise veterinaarsertifikaadiga.
4.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      erandeid lõike 1 punktis a kehtestatud
loomatervise nõuetest loomade, loomse paljundusmaterjali ja loomsete saaduste
saadetiste osas ja veterinaarsertifikaatide väljaandmise kohta kehtestatud
erieeskirjadest nimetatud saadetiste osas, mis ei kujuta endast märkimisväärset
riski loomade või inimeste tervisele liidus, tingituna ühest või enamast
järgmisest asjaolust:
i)        loomade, loomse paljundusmaterjali või
loomsete saaduste kategooria või liik;
ii)       loomade pidamise, loomse
paljundusmaterjali ja loomsete saaduste hoidmise meetodid ja tootmisviisid;
iii)      nende kavandatud kasutus;
iv)      alternatiivsed riskivähendusmeetmed, mis
on kehtestatud päritolukohaks olevates kolmandates riikides või territooriumidel
või transiidikohtades, või pärast liidu territooriumile saabumist, mis pakuvad
samaväärset loomade ja inimeste tervise kaitset kui käesolevas määruses
sätestatud kaitse;
v)       kolmanda riigi või territooriumi poolt
tagatiste pakkumine selle kohta, et liitu sisenemise nõuete järgimist
tõendatakse muul viisil kui veterinaarsertifikaadi abil;
b)      nõudeid, mille kohaselt peavad liitu
siseneva(te) loomade, loomse paljundusmaterjali ja loomsete saadustega olema
kaasas deklaratsioonid või muud dokumendid, mida on vaja selle tõendamiseks, et
liitu sisenev(ad) loomad, loomne paljundusmaterjal ja loomsed saadused vastavad
artikli 236 lõikes 1 vastu võetud eeskirjade kohaselt kehtestatud loomatervise
nõuetele liitu sisenemise kohta.
Artikkel 240
Veterinaarsertifikaatide sisu
1.           Artikli 239 lõike 1 punktis a
nimetatud veterinaarsertifikaat peab sisaldama vähemalt järgmist teavet:
a)      järgmiste kohtade nimi ja aadress:
i)        päritoluettevõte või –koht;
ii)       sihtettevõte või –koht;
iii)      peetavate loomade kogumis- või puhkekohana
kasutatavad ettevõtted (vajaduse korral);
b)      loomade, loomse paljundusmaterjali või
loomsete saaduste kirjeldus;
c)      loomade, loomse paljundusmaterjali või
loomsete saaduste arv või maht;
d)      loomade või loomse paljundusmaterjali
identifitseerimine ja registreerimine (vajaduse korral);
e)      teave, mis on vajalik näitamaks, et
saadetise loomad, loomne paljundusmaterjal ja loomsed saadused vastavad liitu
sisenemiseks vajalikele loomatervise nõuetele, mis on sätestatud artiklis 230
ja artikli 236 lõikes 3 ja artikli 236 lõike 1 ja artikli 241 kohaselt vastu
võetud eeskirjades.
2.           Artikli 239 lõike 1 punktis a
nimetatud veterinaarsertifikaat võib hõlmata ka muudes liidu õigusaktides
nõutud teavet.
3.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      teavet, mis peab sisalduma artikli 239
lõike 1 punktis a nimetatud veterinaarsertifikaadis lisaks käesoleva artikli
lõikes 1 nimetatud teabele;
b)      teavet, mis peab sisalduma artikli 239
lõike 1 punktis b nimetatud deklaratsioonides või muudes dokumentides.
4.           Komisjon võib rakendusaktidega
kehtestada eeskirjad käesoleva artikli 239 lõikes 1 nimetatud
veterinaarsertifikaatide, deklaratsioonide ja muude dokumentide näidiste kohta.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 255 lõikes 2 osutatud
kontrollimenetlusega.
5.           Kuni käesoleva artikli lõigete 3 ja
4 kohaselt vastuvõetud delegeeritud aktides ja rakendusaktides kehtestatud
eeskirjade vastuvõtmiseni loomade, loomse paljundusmaterjali ja loomsete
saaduste liikide ja kategooriate osas ja eeldusel, et kõnealuseid eeskirju ei
ole kehtestatud artikli 258 lõikes 2 nimetatud liidu õigusaktide kohaselt,
võivad liikmesriigid kohaldada siseriiklikke eeskirju, eeldusel et need
vastavad käesolevas artikli lõikes 1 kehtestatud tingimustele.
6. jagu
Erandid ja täiendavad nõuded loomade, loomse paljundusmaterjali ja loomsete
saaduste teatavate kategooriate korral
Artikkel 241
Erandid ja täiendavad nõuded loomade, loomse paljundusmaterjali ja loomsete
saaduste teatavate kategooriate korral
1.           Komisjonile antakse õigus võtta
kooskõlas artikliga 253 vastu delegeeritud akte, mis käsitlevad erandeid
artikli 230 lõikes 1 ja artiklites 234 ja 239 kehtestatud nõuetest ja liitu
sisenemiseks vajalikest täiendavatest nõuetest seoses järgmisega:
a)      loomad:
i)        keda on kavas kasutada tsirkustes,
üritustel, näitustel, väljapanekutel, esitlustel ja kinnistes ettevõtetes;
ii)       kes on lemmikloomad;
iii)      keda on kavas kasutada teaduslikel
eesmärkidel;
iv)      kelle jaoks liit on lõppsihtkoht;
v)       kes on pärit liidust ja keda viiakse
kolmandasse riiki või territooriumile ja seejärel nimetatud kolmandast riigist
või territooriumilt tagasi liitu;
vi)      kes on pärit liidust ja keda viiakse
läbi marsruudile jääva kolmanda riigi või territooriumi liidu teise osasse;
vii)     keda on kavas ajutiselt karjatada liidu
piiride naabruses;
viii)    kes ei kujuta endast märkimisväärset
ohtu loomatervise staatusele liidus;
b)      loomsed saadused:
i)        mis on ette nähtud isiklikuks
kasutamiseks;
ii)       mis on ette nähtud kasutamiseks
kolmandatest riikidest või territooriumidelt saabuvates veovahendites;
c)      loomne paljundusmaterjal ja loomsed
saadused:
i)        mis on ette nähtud kasutamiseks
kaubanäidistena;
ii)       mis on ette nähtud kasutamiseks
näidistena uurimis- ja diagnostikaprotseduuridel;
iii)      mille jaoks liit on lõppsihtkoht;
iv)      mis on pärit liidust ja mida viiakse
kolmandasse riiki või territooriumile ja seejärel nimetatud kolmandast riigist
või territooriumilt tagasi liitu;
v)       mis on pärit liidust ja mida viiakse
läbi marsruudile jääva kolmanda riigi või territooriumi liidu teise osasse;
vi)      mis ei kujuta endast märkimisväärset
ohtu loomatervise staatusele liidus;
Nendes delegeeritud aktides võetakse arvesse
artiklites 237 ja 238 nimetatud teemasid.
2.           Komisjon võib rakendusaktidega
sätestada eeskirjad:
a)      mis käsitlevad veterinaarsertifikaatide,
deklaratsioonide ja muude dokumentide näidiseid lõikes 1 nimetatud loomade,
loomse paljundusmaterjali ja loomsete saaduste kategooriate osas;
b)      märkides käesoleva artikli lõikes 1
nimetatud toodete puhul kombineeritud nomenklatuuri koodid, kui need koodid ei
ole kehtestatud määruse (EL) nr XXX/XXX artikli 45 lõike 2 punkti b
kohaselt vastu võetud eeskirjades [number lisatakse …ametliku kontrolli
kohta].
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2. peatükk
Kolmandatest riikidest ja territooriumidelt pärit teatavate kaupade,
välja arvatud loomade, loomse paljundusmaterjali ja loomsete saaduste
sisenemine liitu
Artikkel 242
Tauditekitajad ja delegeeritud aktid
1.           Kõik füüsilised või juriidilised
isikud, kes toovad liitu tauditekitajaid, peavad:
a)      tagama, et nende liitu sisenemine ei
tekita riski loomade ja inimeste tervisele liidus seoses artikli 8 lõike 1 punktis
d osutatud loetletud taudidega ja esilekerkivate taudidega;
b)      rakendama asjakohaseid tauditõrje- ja
taudiennetusmeetmeid tagamaks, et nimetatud tauditekitajate liitu sisenemine ei
tekitaks bioterrorismi riski.
2.           Komisjonile antakse kooskõlas artikliga
253 õigus võtta vastu delegeeritud akte, milles sätestatakse nõuded
tauditekitajate liitu sisenemise kohta ja mis hõlmavad järgmist:
a)      tauditekitajate pakendamine;
b)      teised riskivähendusmeetmed, mida on vaja
selleks, et ennetada tauditekitajate keskkonda sattumist ja levimist.
Artikkel 243
Taimne materjal ja delegeeritud aktid ja rakendusaktid
1.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      loomatervise erinõudeid, mida
kohaldatakse loetletud või esilekerkivate taudide nakatumisteeks oleva taimse
materjali liitu sisenemise suhtes;
b)      nõudeid, mis käsitlevad:
i)        veterinaarsertifikaatide väljaandmist,
võttes arvesse artikli 239 lõike 1 punktis a ja artikli 239 lõigetes 2 ja 3
kehtestatud eeskirju või
ii)       deklaratsioone või teisi dokumente,
võttes arvesse artikli 239 lõike 1 punktis b kehtestatud eeskirju.
2.           Komisjon kehtestab käesoleva artikli
lõikes 1 sätestatud loomatervise nõuded siis, kui kolmandates riikides või
territooriumidel on tekkinud ebasoodne taudiolukord seoses artikli 8 lõike 1
punktis d osutatud loetletud taudide või esilekerkivate taudidega, võttes
arvesse järgmisi kriteeriume:
a)      teave selle kohta, kas taimse materjali
kaudu ülekanduda võiv loetletud taud või esilekerkiv taud kujutab endast tõsist
riski loomade ja inimeste tervisele liidus;
b)      tõenäosus, et teatava loetletud taudi või
esilekerkiva taudi puhul loetletud liiki kuuluvad loomad võivad olla otseses
või kaudses kontaktis lõikes 1 nimetatud taimse materjaliga;
c)      teave selle kohta, kas kõnealuse taimse
materjaliga seoses on kättesaadavad alternatiivsed riskivähendusmeetmed, mille
abil võib kõrvaldada või vähendada lõike 2 punktis a nimetatud edasikandumise
ohtu, ja nende meetmete tõhusus.
3.           Komisjon võib rakendusaktidega
kehtestada eeskirjad, märkides käesoleva artikli lõikes 1 nimetatud taimse
materjali puhul kombineeritud nomenklatuuri koodid, kui need koodid ei ole
kehtestatud määruse (EL) nr XXX/XXX artikli 45 lõike 2 punkti b kohaselt
vastu võetud eeskirjades [number lisatakse …ametliku kontrolli kohta].
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 244
Veovahendid, seadmed, pakkematerjalid, veo ajal kasutatav vesi ja sööt ning
delegeeritud aktid ja rakendusaktid
1.           Ettevõtjad, kes toovad liitu loomi
ja tooteid, peavad veo ajal rakendama asjakohaseid ja vajalikke
taudiennetusmeetmeid vastavalt artikli 122 lõikele 1 ja artikli 191 lõikele 1.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastavalt artiklile 253 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
a)      loomatervise erieeskirju, mida
kohaldatakse liitu sisenemise suhtes seoses järgmisega:
a)       loomade, loomse paljundusmaterjali,
loomsete saaduste, loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete veoks ettenähtud
veovahendid;
b)      seadmed, pakkematerjalid ja veo ajal
kasutatav vesi seoses loomade, loomse paljundusmaterjali, loomsete saaduste,
loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodetega, või sööt, mis või edasi
kanda loomataude;
b)      nõudeid, mis käsitlevad:
i)        veterinaarsertifikaatide väljaandmist,
võttes arvesse artikli 239 lõike 1 punktis a ja artikli 239 lõigetes 2 ja 3
kehtestatud eeskirju või
ii)       deklaratsioone või teisi dokumente,
võttes arvesse artikli 239 lõike 1 punktis b kehtestatud eeskirju.
3.           Komisjon kehtestab lõikes 2
sätestatud loomatervise nõuded siis, kui seoses ühe või enama artikli 8 lõike 1
punktis d osutatud loetletud taudiga või esilekerkiva taudiga, mis võib
tõsiselt ohustada loomade ja inimeste tervist liidus, on tekkinud ebasoodne
taudiolukord:
a)      naabruses asuvas kolmandas riigis;
b)      päritolukohaks olevas kolmandas riigis;
c)      transiidikohaks olevas kolmandas riigis.
4.           Komisjon võib rakendusaktidega
kehtestada eeskirjad, märkides käesoleva artikli lõikes 2 nimetatud taimse materjali
puhul kombineeritud nomenklatuuri koodid, kui need koodid ei ole kehtestatud
määruse (EL) nr XXX/XXX artikli 45 lõike 2 punkti b kohaselt vastu
võetud eeskirjades [number lisatakse …ametliku kontrolli kohta].
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
3. peatükk
Eksport
Artikkel 245
Eksport liidust
1.           Liikmesriigid rakendavad
asjakohaseid meetmeid tagamaks, et loomade ja toodete eksport ja reeksport
liidust kolmandasse riiki või territooriumile toimub vastavalt IV osas
kehtestatud eeskirjadele loomade ja toodete liikumise kohta liikmesriikide
vahel, võttes samaaegselt arvesse loomatervise staatust sihtkohaks olevas
kolmandas riigis või territooriumil või selle tsoonis või bioturvarühmikus seoses
artikli 8 lõike 1 punktis d osutatud loetletud taudide ja esilekerkivate
taudidega.
Importiva kolmanda riigi või territooriumi pädeva
asutuse nõudmisel või siis, kui see on sätestatud seadustes, määrustes,
standardites, tegevusjuhistes või muudes kõnealuses riigis või territooriumil
kehtivates õigus- ja haldusmenetlustes, võib eksport või reeksport liidust
toimuda nimetatud sätete kohaselt.
2.           Kui kohaldatakse liidu ja kolmanda
riigi või territooriumi vahel sõlmitud kahepoolse lepingu sätteid, peavad
liidust sellesse kolmandasse riiki või territooriumile eksporditavad tooted
vastama kõnealustele sätetele.
VI OSA
ERAKORRALISED MEETMED
1. jagu
Erakorralised meetmed, mis on seotud loomade ja toodete liidusisese liikumisega
ja veovahendite ja muude materjalidega, mis võisid nende loomade ja toodetega
kokku puutuda
Artikkel 246
Erakorralised meetmed, mida rakendab tabandunud liikmesriigi pädev asutus,
kelle territooriumil esineb loetletud taudi või esilekerkiva taudi puhang või
oht
1.           Loetletud taudi või esilekerkiva
taudi puhangu või taudi ohu esinemise korral, mis kujutab endast tõenäoliselt
tõsist riski, peab tabandunud liikmesriigi pädev asutus sõltuvalt kõnealuse
olukorra ja taudi või ohu raskusastmest rakendama koheselt üht või enamat
järgmisest erakorralistest meetmetest, et ennetada taudi või ohu levimist:
a)      loetletud taudide puhul:
i)        mida on nimetatud artikli 8 lõike 1
punktis a: III osa II jaotise 1. peatükis kehtestatud tauditõrjemeetmed;
ii)       mida on nimetatud artikli 8 lõike 1
punktides b ja c: III osa II jaotise 2. peatükis kehtestatud tauditõrjemeetmed;
b)      esilekerkivate taudide ja ohtude puhul:
i)        liikumispiirangud, mida kohaldatakse
loomade ja toodete suhtes, mis on pärit taudi puhkemise või ohu esinemise
kohaks olevatest ettevõtetest või, kui see on asjakohane, piirangutsoonidest
või bioturvarühmikutest, ning veovahendite ja muude materjalide suhtes, mis
võisid nende loomade või toodetega kokku puutuda;
ii)       loomade karantiin ja toodete
isoleerimine;
iii)      jälgimise ja jälgitavuse meetmed;
iv)      kõik III osa II jaotise 1. peatüki
kohased erakorralised tauditõrjemeetmed, kui see on asjakohane;
c)      mis tahes muud erakorralised meetmed,
mida kõnealune asutus peab asjakohasteks taudi või ohu leviku tõhusaks
tõrjumiseks või ennetamiseks.
2.           Lõikes 1 nimetatud pädev asutus
teavitab komisjoni ja liikmesriike:
a)      viivitamatult lõikes 1 nimetatud taudi
puhangu või ohu esinemisest;
b)      viivitamatult lõike 1 kohaselt võetud
erakorralistest meetmetest.
Artikkel 247
Erakorralised meetmed, mida rakendab muu liikmesriik kui see liikmesriik, kus
taudipuhang või oht esines
1.           Muu kui selle liikmesriigi pädev
asutus, kus artikli 246 lõikes 1 nimetatud taudipuhang või oht esines, rakendab
üht või enamat artikli 246 lõikes 1 nimetatud erakorralist meedet, kui ta avastab
oma territooriumil artikli 246 lõikes 1 nimetatud liikmesriigist pärit loomi
või tooteid või veovahendeid või mis tahes muid materjale, mis võisid kokku
puutuda kõnealuste loomade või toodetega.
2.           Käesoleva artikli lõikes 1 nimetatud
pädev asutus võib tõsise riski esinemise korral kuni erakorraliste meetmete
heakskiitmiseni komisjoni poolt vastavalt artiklile 248 rakendada ajutiselt
artikli 246 lõikes 1 nimetatud erakorralisi meetmeid, sõltuvalt olukorra
tõsidusest seoses loomade või toodetega, mis on pärit ettevõtetest või muudest
kohtadest või, kui see on asjakohane, siis piirangutsoonidest selles
liikmesriigis, kus esines artikli 246 lõikes 1 nimetatud taud või oht, või
seoses veovahendite või muude materjalidega, mis võisid nimetatud loomadega kokku
puutuda.
3.           Lõikes 1 nimetatud pädev asutus
teavitab komisjoni ja liikmesriike:
a)      viivitamatult lõikes 1 nimetatud taudi
puhangu või ohu esinemisest;
b)      viivitamatult lõigete 1 ja 2 kohaselt
võetud erakorralistest meetmetest.
Artikkel 248
Komisjoni poolt rakendatavad erakorralised meetmed
1.           Artikli 246 lõikes 1 nimetatud
taudipuhangu või ohu esinemise korral ja kui liikmesriikide pädevad asutused on
rakendanud erakorralisi meetmeid kooskõlas artikli 246 lõikega 1 ja artikli 247
lõigetega 1 ja 2, vaatab komisjon üle kõnealuse olukorra ja rakendatud
erakorralised meetmed ning võtab rakendusaktidega vastu ühe või mitu artikli
246 lõikes 1 nimetatud erakorralistest meetmetest, mis on seotud loomade ja
toodete ja veovahendite ja muude materjalidega, mis võisid kokku puutuda
kõnealuste loomade ja toodetega, järgmistel juhtudel:
a)      komisjoni ei ole teavitatud mitte ühestki
artikli 246 lõike 1 ja artikli 247 lõigete 1 ja 2 kohaselt rakendatud meetmest;
b)      komisjoni arvates ei ole artikli 246
lõike 1 ja artikli 247 lõigete 1 ja 2 kohaselt rakendatud meetmed piisavad;
c)      komisjoni arvates on vaja vastu võtta või
asendada liikmesriikide pädevate asutuste poolt artikli 246 lõike 1 ja artikli
247 lõigete 1 ja 2 kohaselt rakendatud meetmed, et vältida põhjendamatute häirete
tekkimist loomade ja toodete liikumises.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2.           Nõuetekohaselt põhjendatud
kiireloomulistel juhtudel, millega on seotud tõsine risk taudi või ohu levimiseks,
võib komisjon võtta vastu viivitamatult kohaldatavad rakendusaktid vastavalt
artikli 255 lõikele 3.
2. jagu
Erakorralised meetmed, mis on seotud kolmandatest riikidest ja
territooriumidelt pärit loomade ja toodete saadetistega ja veovahendite ja muude
materjalidega, mis võisid nende saadetistega kokku puutuda
Artikkel 249
Liikmesriigi pädeva asutuse poolt rakendatavad erakorralised meetmed
Kui liikmesriigi pädev asutus saab teada
kolmandast riigist või territooriumilt pärit loomade või toodete saadetisest
või veovahendist või materjalidest, mis võisid kokku puutuda nimetatud
saadetisega, mis kujutab endast tõenäoliselt tõsist riski liidus, tingituna
võimalikust nakatumisest või saastumisest loetletud taudide või esilekerkivate
taudide või ohtudest, siis peab ta viivitamatult:
a)           rakendama üht või enamat järgmistest
erakorralistest meetmetest, et vähendada kõnealust riski, sõltuvalt olukorra
tõsidusest:
i)       saadetise hävitamine;
ii)       loomade karantiin ja toodete
isoleerimine;
iii)      jälgimise ja jälgitavuse meetmed;
iv)      kõik III osa II jaotise 1. peatüki
kohased tauditõrjemeetmed, kui see on asjakohane;
v)      kõik teised erakorralised meetmed, mida
ta peab asjakohasteks, et ennetada taudi või ohu levimist liitu;
b)           teavitama IMSOCi kaudu viivitamatult
komisjoni ja teisi liikmesriike kõnealuse saadetisega seotud riskidest ja
saadetise päritolust.
Artikkel 250
Komisjoni poolt rakendatavad erakorralised meetmed
1.           Kui loetletud taud või esilekerkiv
taud või oht, mis võib endast kujutada tõsist riski, esineb või levib kolmandas
riigis või territooriumil, või kui seda eeldab mis tahes muu tõsine loomade või
inimeste tervisega seotud põhjus, võib komisjon rakendusaktiga ja toimides kas
omal algatusel või liikmesriigi nõudmisel võtta vastu ühe või mitu järgmistest erakorralistest
meetmetest ning, sõltuvalt olukorra tõsidusest:
a)      peatada liitu sisenemise selliste loomade
ja toodete saadetiste ning veovahendite ja muu materjali puhul, mis võisid
kokku puutuda kõnealuste saadetistega, kust nimetatud haigus või oht võib liitu
levida;
b)      kehtestada erinõuded selliste loomade ja
toodete saadetiste ning veovahendite ja muu materjali kohta, mis võisid kokku
puutuda kõnealuste saadetistega, kust nimetatud haigus või oht võib liitu
levida;
c)      rakendada kõiki teisi erakorralisi
tauditõrjemeetmeid, et ennetada nimetatud taudi või ohu levimist liitu.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2.           Nõuetekohaselt põhjendatud
kiireloomulistel juhtudel, millega on seotud tõsised riskid, võtab komisjon
pärast asjaomase liikmesriigiga konsulteerimist kooskõlas artikli 255 lõikes 3
osutatud menetlusega vastu viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.
Artikkel 251
Liikmesriikide poolt rakendatavad erakorralised meetmed, kui komisjon ei
reageeri
1.           Kui liikmesriik palub komisjonil
rakendada erakorralisi meetmeid vastavalt artiklile 250 ja komisjon ei tee
seda, siis kõnealune liikmesriik:
a)      võib kuni erakorraliste meetmete
vastuvõtmiseni komisjoni poolt vastavalt käesoleva artikli lõikele 2 rakendada
ajutiselt üht või mitut artikli 249 punktis a nimetatud erakorralistest
meetmetest seoses loomade ja toodete saadetiste ning veovahendite ja muu
materjaliga, mis võisid kokku puutuda nimetatud saadetistega, mis on pärit
artikli 250 lõikes 1 nimetatud kolmandast riigist või territooriumilt,
sõltuvalt olukorra tõsidusest selles riigis või territooriumil;
b)      teavitab komisjoni ja teiste
liikmesriikide pädevaid asutusi viivitamatult kõnealustest erakorralistest
meetmetest, esitades nende vastuvõtmise põhjuse.
2.           Komisjoni vaatab üle olukorra ja
liikmesriigi poolt rakendatud erakorralised meetmed kooskõlas käesoleva artikli
lõikega 1 ja võtab vajadusel rakendusaktiga vastu ühe või mitu artiklis 250
kehtestatud erakorralistest meetmetest.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas
artikli 255 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
3.           Nõuetekohaselt põhjendatud
kiireloomulistel juhtudel, millega on seotud tõsised riskid, võtab komisjon
kooskõlas artikli 255 lõikes 3 osutatud menetlusega vastu viivitamata
kohaldatavad rakendusaktid.
VII OSA
ÜHISSÄTTED
I JAOTIS
Menetlussätted
Artikkel 252
I ja II lisa muutmine
Komisjonile antakse artikli 253 kohaselt õigus
võtta vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad I ja II lisa muutmist, et
võtta arvesse tehnika ja teaduse edusamme ning inimeste ja loomade tervise
puhul muutunud asjaolusid.
Artikkel 253
Delegeeritud volituste rakendamine
1.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2.           Komisjonile antakse määramata ajaks
alates(*) õigus võtta vastu artikli 4 lõikes 2, artikli 6 lõikes 2,
artikli 9 lõikes 2, artikli 11 lõikes 3, artikli 13 lõikes 2, artikli 15 lõikes
2, artikli 16 lõikes 3, artikli 18 lõikes 3, artiklis 24, artiklis 28, artikli
30 lõikes 4, artikli 31 lõikes 2, artikli 34 lõikes 2, artikli 37 lõikes 5,
artiklis 39, artikli 41 lõikes 3, artikli 42 lõikes 5, artikli 44 lõikes 1,
artiklis 47, artikli 48 lõikes 3, artikli 53 lõikes 2, artikli 54 lõikes 3,
artikli 55 lõikes 2, artikli 58 lõikes 2, artiklis 63, artikli 64 lõikes 4,
artiklis 67, artikli 68 lõikes 2, artikli 70 lõikes 3, artikli 72 lõikes 2,
artikli 73 lõikes 3, artikli 74 lõikes 3, artikli 76 lõikes 2, artiklis 79,
artikli 80 lõikes 4, artikli 85 lõikes 3, artikli 89 lõikes 3, artikli 92
lõikes 2, artikli 96 lõikes 3, artikli 100 lõikes 1, artikli 103 lõikes 2,
artiklis 114, artiklis 115, artikli 119 lõikes 1, artikli 122 lõikes 2, artikli
128 lõikes 1, artikli 129 lõikes 2, artiklis 132, artikli 133 lõikes 2, artikli
134 lõikes 2, artikli 135 lõikes 3, artikli 136 lõikes 4, artiklis 137, artikli
141 lõikes 1, artikli 143 lõikes 1, artiklis 144, artikli 146 lõikes 4, artikli
148 lõikes 3, artikli 151 lõikes 1, artikli 152 lõikes 2, artikli 154 lõikes 1,
artiklis 158, artikli 159 lõikes 5, artikli 160 lõikes 3, artikli 162 lõikes 2,
artikli 163 lõikes 3, artikli 164 lõikes 3, artikli 165 lõikes 5, artikli 166
lõikes 3, artikli 174 lõikes 3, artikli 179 lõikes 2, artikli 184 lõikes 1,
artikli 188 lõikes 1, artikli 191 lõikes 2, artikli 196 lõikes 2, artikli 199
lõikes 3, artikli 200 lõikes 3, artikli 201 lõikes 2, artikli 202 lõikes 2,
artikli 203 lõikes 2, artikli 204 lõikes 3, artiklis 205, artiklis 211, artikli
213 lõikes 1, artiklis 214, artikli 216 lõikes 4, artikli 218 lõikes 3, artikli
221 lõikes 1, artikli 222 lõikes 3, artikli 223 lõikes 3, artikli 224 lõikes 5,
artikli 225 lõikes 3, artikli 229 lõikes 1, artikli 231 lõikes 3, artikli 233
lõikes 3, artiklis 235, artikli 236 lõikes 1, artikli 239 lõikes 4, artikli 240
lõikes 3, artikli 241 lõikes 1, artikli 242 lõikes 2, artikli 243 lõikes 1,
artikli 244 lõikes 2, artiklis 252, artikli 259 lõikes 2, artikli 260 lõikes 2
ja artikli 261 lõikes 2 osutatud delegeeritud õigusakte.
3.           Artikli 229 lõikes 1 osutatud õigus
võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile viieks aastaks alates
(*).
(*)      [*käesoleva
põhiõigusakti jõustumise kuupäevast või mõnest muust seadusandja määratud
kuupäevast].
4.           Euroopa Parlament ja nõukogu võivad
käesoleva artikli lõikes 1 nimetatud ja artikli 229 lõikes 1 osutatud volituste
delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse
otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses kindlaksmääratud
hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide
kehtivust.
5.           Niipea kui komisjon on delegeeritud
õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle üheaegselt teatavaks Euroopa Parlamendile
ja nõukogule.
6.           Käesoleva artikli lõikes 2 esitatud
sätete ja artikli 229 lõike 1 kohaselt vastu võetud delegeeritud akt jõustub
ainult siis, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole esitanud vastuväiteid
kahe kuu jooksul pärast kõnealusest õigusaktist teatamist Euroopa Parlamendile
ja nõukogule või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on mõlemad enne nimetatud
ajavahemiku lõppemist komisjonile teatanud, et nad ei kavatse vastuväiteid
esitada. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega
kahe kuu võrra.
Artikkel 254
Kiirmenetlus
1.           Käesoleva
artikli kohaselt vastuvõetud delegeeritud õigusaktid jõustuvad viivitamata ja
neid kohaldatakse seni, kuni nende suhtes ei esitata lõike 2 kohaselt
vastuväiteid. Kui delegeeritud õigusakt Euroopa Parlamendile ja nõukogule
teatavaks tehakse, tuleb ühtlasi põhjendada kiirmenetluse rakendamist.
2.           Euroopa
Parlament ja nõukogu võivad delegeeritud õigusakti suhtes esitada vastuväiteid
kooskõlas artikli 253 lõikes 6 viidatud menetlusega. Sellisel juhul tunnistab
komisjon õigusakti kehtetuks viivitamata pärast seda, kui Euroopa Parlament või
nõukogu teatab oma otsusest esitada vastuväiteid.
Artikkel 255
Komiteemenetlus
1.           Komisjoni abistab määruse (EÜ) nr
178/2002 artikli 58 lõike 1 kohaselt moodustatud alaline taime-, looma-, toidu-
ja söödakomitee. Kõnealune komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011
tähenduses.
2.           Kui on viidatud käesolevale lõikele,
kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
3.           Käesolevale lõikele viitamisel
kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 8 koostoimes selle artikliga 5.
II JAOTIS
Sanktsioonid
Artikkel 256
Sanktsioonid
Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad karistuste
kohta, mida rakendatakse käesoleva määruse sätete rikkumise korral, ning
võtavad kõik vajalikud meetmed nende eeskirjade kohaldamise tagamiseks.
Kehtestatud karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
Liikmesriigid teavitavad komisjoni neist
sätetest hiljemalt [kuupäev lisatakse hiljem: aasta pärast käesoleva määruse
kohaldamise kuupäeva] ning teatavad viivitamata kõikidest nende
hilisematest muudatustest.
III JAOTIS
Liikmesriikide võetavad meetmed
Artikkel 257
Liikmesriikide võetavad meetmed
1.           Liikmesriigid võivad oma
territooriumil kohaldada täiendavaid või käesolevas määruses kehtestatud
meetmetest rangemaid meetmeid ainult seoses järgmisega:
a)      I osa 3. peatükis sätestatud
loomatervisega seotud kohustused;
b)      artiklis 16 sätestatud teavitamine
liikmesriikides;
c)      II osa 2. peatükis kehtestatud
jälgimine;
d)      I jaotise 1. peatükis ja IV osa II
jaotise 1. peatükis kehtestatud registreerimine, heakskiitmine,
registripidamine ja registrid;
e)      IV osa I jaotise 2. peatükis kehtestatud
jälgitavuse nõuded peetavate maismaaloomade ja loomse paljundusmaterjali kohta.
2.           Lõikes 1 nimetatud siseriiklikud
meetmed peavad vastama käesolevas määruses kehtestatud eeskirjadele ja ei tohi:
a)      takistada loomade ja toodete
liikmesriikidevahelist liikumist;
b)      olla vastuolus lõikes 1 nimetatud
eeskirjadega.
VIII OSA
ÜLEMINEKU- JA LÕPPSÄTTED
Artikkel 258
Õigusaktide kehtetuks tunnistamine
1.           Otsus 78/642/EMÜ, direktiiv
79/110/EMÜ, direktiiv 81/6/EMÜ, otsus 89/455/EMÜ, direktiiv 90/423/EMÜ ja otsus
90/678/EMÜ tunnistatakse kehtetuks.
2.           Järgmised õigusaktid tunnistatakse
kehtetuks alates [käesoleva määruse kohaldamiskuupäev]:
–
direktiiv 64/432/EMÜ,
–
direktiiv 77/391/EMÜ,
–
direktiiv 78/52/EMÜ,
–
direktiiv 80/1095/EMÜ,
–
direktiiv 82/894/EMÜ,
–
direktiiv 88/407/EMÜ,
–
direktiiv 89/556/EMÜ,
–
direktiiv 90/429/EMÜ,
–
direktiiv 91/68/EMÜ,
–
otsus 91/666/EMÜ,
–
direktiiv 92/35/EMÜ,
–
direktiiv 92/65/EMÜ,
–
direktiiv 92/66/EMÜ,
–
direktiiv 92/118/EMÜ,
–
direktiiv 92/119/EMÜ,
–
otsus 95/410/EÜ,
–
direktiiv 2000/75/EÜ,
–
otsus 2000/258/EÜ,
–
määrus (EÜ) nr 1760/2000,
–
direktiiv 2001/89/EÜ,
–
direktiiv 2002/60/EÜ,
–
direktiiv 2002/99/EÜ,
–
direktiiv 2003/85/EÜ,
–
määrus (EL) nr [XXX/XXX [Väljaannete talitusele
– lisada number: lemmikloomade mittekaubandusliku liikumise kohta
ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 998/2003],
–
määrus (EÜ) nr 21/2004,
–
direktiiv 2004/68/EÜ,
–
direktiiv 2005/94/EÜ,
–
direktiiv 2006/88/EÜ,
–
direktiiv 2008/71/EÜ,
–
direktiiv 2009/156/EÜ,
–
direktiiv 2009/158/EÜ.
Viiteid neile kehtetuks tunnistatud õigusaktidele
käsitatakse viidetena käesolevale määrusele kooskõlas III lisas esitatud
vastavustabeliga.
3.           Komisjoni poolt vastavalt lõikes 2
nimetatud nõukogu ja Euroopa Parlamendi õigusaktidele vastu võetud õigusaktid
kehtivad ulatuses, milles need ei ole vastuolus käesolevas määruses sätestatud
eeskirjadega.
Artikkel 259
Määruse (EÜ) nr 1760/2000, määruse (EÜ) nr 21/2004 ja direktiivi 2008/71/EÜ
kehtetuks tunnistamisega seotud üleminekumeetmed
1.           Olenemata käesoleva määruse artikli
258 lõikest 2 kohaldatakse siiski määrusi (EÜ) nr 1760/2000 ja (EÜ) nr 21/2004
ning direktiivi 2008/71/EÜ kuupäevani, mis määratakse kindlaks vastavalt
käesoleva artikli lõikele 2 vastuvõetavas delegeeritud õigusaktis.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastu delegeeritud õigusakte kooskõlas artikliga 252 seoses kuupäevaga, mil
käesoleva artikli lõikes 1 nimetatud õigusakte enam ei kohaldata.
Kõnealune kuupäev on käesoleva määruse artikli 103
lõikes 2 ja artiklites 114 ja 115 kehtestatud delegeeritud aktide kohaselt
vastuvõetavate vastavate eeskirjade kohaldamise alguskuupäev.
Artikkel 260
Direktiivide 92/66/EMÜ, 2000/75/EÜ, 2001/89/EÜ, 2000/75/EÜ, 2002/60/EÜ,
2003/85/EÜ ja 2005/94/EÜ kehtetuks tunnistamisega seotud üleminekumeetmed
1.           Olenemata käesoleva määruse artikli
258 lõikest 2 kohaldatakse siiski direktiive 92/66/EMÜ, 2000/75/EÜ, 2001/89/EÜ,
2000/75/EÜ, 2002/60/EÜ, 2003/85/EÜ and 2005/94/EÜ kuupäevani, mis määratakse
kindlaks vastavalt käesoleva artikli lõikele 2 vastuvõetavas delegeeritud
õigusaktis.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastu delegeeritud õigusakte kooskõlas artikliga 253 seoses kuupäevaga, mil
käesoleva artikli lõikes 1 nimetatud direktiive enam ei kohaldata.
Kõnealune kuupäev on käesoleva määruse artikli 44
lõikes 1, artikli 47 lõikes 1, artikli 48 lõikes 3, artikli 53 lõikes 1,
artikli 54 lõikes 3 ja artikli 58 lõikes 2, artiklis 63, artikli 64 lõikes 4,
artiklis 67 ja artikli 68 lõikes 2 ja artikli 70 lõikes 3 kehtestatud
delegeeritud aktide kohaselt vastuvõetavate eeskirjade kohaldamise
alguskuupäev.
Artikkel 261
Määruse (EL) nr [XXX/XXX lemmikloomade mittekaubandusliku liikumise kohta]
kehtetuks tunnistamisega seotud üleminekumeetmed
1.           Olenemata käesoleva määruse artikli
258 lõikest 2 kohaldatakse siiski määrust (EL) nr [XXX/XXX] kuupäevani, mis
määratakse kindlaks vastavalt käesoleva artikli lõikele 2 vastuvõetavas
delegeeritud õigusaktis.
2.           Komisjonile antakse õigus võtta
vastu delegeeritud õigusakte kooskõlas artikliga 253 seoses kuupäevaga, mil
määrust XXX/XXX enam ei kohaldata.
Kõnealune kuupäev on käesoleva määruse artikli 114
punktis f ja artikli 152 lõikes 2 ja artikli 222 lõikes 3 kehtestatud
delegeeritud aktide kohaselt vastuvõetavate vastavate eeskirjade kohaldamise
alguskuupäev.
Artikkel 262
Jõustumine ja kohaldamine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Määrust hakatakse kohaldama 36 kuud pärast
määruse jõustumise kuupäeva.
Määrus
on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
I LISA
Lemmikloomaliigid
A OSA
Koerad (Canis lupus familiaris)
Kassid (Felis silvestris catus)
Valgetuhkrud (Mustela putorius furo)
B OSA
Selgrootud (v.a mesilased ja kimalased ning
limused ja koorikloomad)
Dekoratiivsed veeloomad
Kahepaiksed
Roomajad
Linnud: kõik linnuliigid, v.a kodulinnud
Imetajad: närilised ja küülikud, välja arvatud
need, kes on ette nähtud toidu tootmiseks.
II LISA
Kabiloomade
liigid
 Takson ||
 Selts || Sugukond || Perekond/liik
 Perissodactyla || Equidae || Equus spp.
 Tapiridae || Tapirus spp.
 Rhinoceritidae || Ceratotherium spp., Dicerorhinus spp., Diceros spp., Rhinoceros spp.
 Artiodactyla || Antilocapridae || Antilocapra ssp.
 Bovidae || Addax ssp., Aepyceros ssp., Alcelaphus ssp., Ammodorcas ssp., Ammotragus ssp., Antidorcas ssp., Antilope ssp., Bison ssp., Bos ssp.(sealhulgas Bibos, Novibos, Poephagus), Boselaphus ssp., Bubalus ssp. (sealhulgas Anoa), Budorcas ssp., Capra ssp., Cephalophus ssp., Connochaetes ssp., Damaliscus ssp.(sealhulgas Beatragus), Dorcatragus ssp., Gazella ssp., Hemitragus ssp., Hippotragus ssp., Kobus ssp., Litocranius ssp., Madogua ssp., Naemorhedus ssp. (sealhulgas Nemorhaedus ja Capricornis), Neotragus ssp., Oreamuos ssp., Oreotragus ssp., Oryx ssp., Ourebia ssp., Ovibos ssp., Ovis ssp., Patholops ssp., Pelea ssp., Procapra ssp., Pseudois ssp., Pseudoryx ssp., Raphicerus ssp., Redunca ssp., Rupicapra ssp., Saiga ssp., Sigmoceros-Alecelaphus ssp., Sylvicapra ssp., Syncerus ssp., Taurotragus ssp., Tetracerus ssp., Tragelaphus ssp. (sealhulgas Boocerus).
 Camelidae || Camelus ssp., Lama ssp., Vicugna ssp.
 Cervidae || Alces ssp., Axis-Hyelaphus ssp., Blastocerus ssp., Capreolus ssp., Cervus-Rucervus ssp., Dama ssp., Elaphurus ssp., Hippocamelus ssp., Hydropotes ssp., Mazama ssp., Megamuntiacus ssp., Muntiacus ssp., Odocoileus ssp., Ozotoceros ssp., Pudu ssp., Rangifer ssp.
 Giraffidae || Giraffa ssp., Okapia ssp.
 Hippopotamindae || Hexaprotodon-Choeropsis ssp., Hippopotamus ssp.
 Moschidae || Moschus ssp.
 Suidae || Babyrousa ssp., Hylochoerus ssp., Phacochoerus ssp., Potamochoerus ssp., Sus ssp.,
 Tayassuidae || Catagonus ssp., Pecari-Tayassu ssp.
 Tragulidae || Hyemoschus ssp., Tragulus-Moschiola ssp.
 Proboscidae || Elephantidae || Elephas ssp., Loxodonta ssp.
III LISA
Artikli 257 lõikes 2 osutatud
vastavustabel
1.           Direktiiv
64/432/EMÜ
 Direktiiv 64/432/EMÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt), artikli 150 lõige 3 ja artikli 220 lõige 3
 Artikli 3 lõige 1 Artikli 3 lõige 2 || Artiklid 121 ja 123 Artikli 121 lõige 2, artikli 123 lõige 1 ja artikli 146 lõiked 3 ja 4
 Artikli 4 lõige 1 Artikli 4 lõiked 2 ja 3 || Artikli 121 lõige 1 Artikli 122 lõiked 1 ja 2
 Artikli 5 lõige 1 Artikli 5 lõige 2 Artikli 5 lõike 2 punkt a Artikli 5 lõike 2 punkt b Artikli 5 lõige 3 Artikli 5 lõige 4 Artikli 5 lõige 5 || Artikli 140 lõige 1, artiklid 142 ja 143 Artikli 146 lõiked 3 ja 4 Artikli 144 punkt a Artikli 141 lõike 1 punkt b Artikli 146 lõiked 3 ja 4 Artikkel 150 Artiklid 130, 132 ja 150
 Artikkel 6 || Artiklid 127, 128, 129
 Artikkel 6a || -
 Artikkel 7 || Artiklid 129, 130, artikli 131 punkt a ja artikkel 132
 Artikkel 8 || Artiklid 16, 17, 18 ja artikli 16 lõige 3, artikli 17 lõige 3, artikli 18 lõige 3 ning artikkel 19
 Artikkel 9 || Artikli 30 lõige 1, artiklid 31, 32 ja artikli 30 lõiked 3 ja 4, artikli 31 lõige 2
 Artikkel 10 || Artikli 30 lõige 2, artiklid 31, 32, 36, 41, 42 ja artiklid 39, 40, artikli 41 lõige 3 ning artikli 42 lõiked 5 ja 6
 Artikli 11 lõige 1 Artikli 11 lõige 2 Artikli 11 lõige 3 Artikli 11 lõige 4 Artikli 11 lõiked 5–6 || Artikli 89 lõike 1 punkt a, artiklid 92, 93 ja artikli 92 lõige 2 Artiklid 97, 100 ja 101 Artiklid 93, 94 Artikkel 95 Artikli 92 lõike 1 punkt d ja lõike 2 punkt d
 Artikli 12 lõige 1 Artikli 12 lõige 2 Artikli 12 lõige 3 Artikli 12 lõige 4 Artikli 12 lõiked 5 ja 6 || Artikkel 122 Artikkel 99 ja artikkel 100 Artikli 122 lõike 1 punktid a ja b Artikli 140 lõige 3 -
 Artikli 13 lõiked 1 ja 2 Artikli 13 lõige 3 Artikli 13 lõige 4 Artikli 13 lõiked 5 ja 6 || Artiklid 89, 92, 93, 94, 97, 100 ja 101 Artikkel 95 - Artikkel 96
 Artikli 14 lõiked 1 ja 2 Artikli 14 lõike 3 punktid A ja B Artikli 14 lõike 3 punkt C Artikli 14 lõiked 4 kuni 6 || - - Artikkel 103 -
 Artikli 15 lõige 1 Artikli 15 lõiked 2 kuni 4 || Artikkel 256 -
 Artikkel 16 || -
 Artikkel 17 || -
 Artikkel 17a || -
 Artikkel 18 || Artikkel 103
 Artikkel 19 || -
 Artikkel 20 || -
2.           Direktiiv
77/391/EMÜ
 Direktiiv 77/391/EMÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikli 2 lõige 1 Artikli 2 lõige 2 Artikli 2 lõige 3 Artikli 2 lõige 4 || Artikli 30 lõige 1 Artiklid 31 ja 32 Artikkel 33 Artiklid 36 ja 41
 Artikli 3 lõige 1 Artikli 3 lõige 2 Artikli 3 lõige 3 Artikli 3 lõige 4 || Artikli 30 lõige 1 Artiklid 31 ja 32 Artikkel 33 Artiklid 36 ja 41
 Artikkel 4 || Artikli 30 lõige 1, artiklid 31, 32, 33, 36 ja 41
 Artikkel 5 || -
 Artikkel 6 || -
 Artikkel 7 || -
 Artikkel 8 || -
 Artikkel 9 || -
 Artikkel 10 || -
 Artikkel 11 || -
 Artikkel 12 || -
 Artikkel 13 || -
 Artikkel 14 || -
 Artikkel 15 || -
3.           Direktiiv
78/52/EMÜ
 Direktiiv 78/52/EMÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikli 3 lõige 1 Artikli 3 lõige 2 Artikli 3 lõige 3 Artikli 3 lõige 4 || Artikli 30 lõige 1, artiklid 31, 34 ja 35 - - Artikli 30 lõige 1 ja artikkel 31
 Artikkel 4 || Artikli 30 lõige 1, artiklid 31 ja 35
 Artikkel 5 || Artiklid 16, 17, 18, 46 ja 47
 Artikli 6 lõige 1 Artikli 6 lõige 2 Artikli 6 lõige 3 || Artiklid 73 kuni 75 Artiklid 76 ja 77 Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 7 || Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 8 || Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 9 || Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 10 || Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 11 || Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 12 || Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 13 || Artiklid 16, 17, 18, 46 ja 47
 Artikli 14 lõige 1 Artikli 14 lõige 2 Artikli 14 lõige 3 || Artiklid 73 kuni 75 Artiklid 76 ja 77 Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 15 || Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 16 || Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 17 || Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 18 || Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 19 || Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 20 || Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 21 || -
 Artikkel 22 || Artiklid 16, 17, 18, 46 ja 47
 Artikkel 23 || Artiklid 73 kuni 79
 Artikkel 24 || Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 25 || Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 26 || Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 27 || Artikli 121 lõige 1, artikli 123 lõike 1 punkt b
 Artikkel 28 || -
 Artikkel 29 || -
 Artikkel 30 || -
4.           Direktiiv 80/1095/EMÜ
 Direktiiv 80/1095/EMÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || Artikli 30 lõige 1 ja artikkel 36
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artikli 30 lõige 1, artiklid 34 ja 35
 Artikkel 3a || Artikli 30 lõige 1, artiklid 34 ja 35
 Artikkel 4 || Artiklid 31, 32 ja 35
 Artikkel 4a || Artiklid 31, 32 ja 35
 Artikkel 5 || -
 Artikkel 6 || Artikli 30 lõike 1 punkt b, artikli 30 lõige 3 ja artikkel 31
 Artikkel 7 || Artiklid 36, 39 ja 40
 Artikkel 8 || Artiklid 41 ja 42
 Artikkel 9 || -
 Artikkel 11 || -
 Artikkel 12 || -
 Artikkel 12a || -
 Artikkel 13 || -
5.           Direktiiv 82/894/EMÜ
 Direktiiv 82/894/EMÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artiklid 17, 19, 20 ja 21
 Artikkel 4 || Artiklid 17,18, 19, 20 ja 21
 Artikkel 5 || Artikli 21 punktid b ja c
 Artikkel 6 || -
 Artikkel 7 || -
 Artikkel 8 || -
6.           Direktiiv 88/407/EMÜ
 Direktiiv 88/407/EMÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artiklid 157 ja 158
 Artikkel 4 || Artikli 158 punktid b ja c
 Artikkel 5 || Artiklid 89, 92, 95 ja 96
 Artikli 6 lõige 1 Artikli 6 lõige 2 Artikli 6 lõiked 3 ja 4 || Artiklid 159 ja 160 - -
 Artikkel 8 || Artikli 230 lõike 1 punkt a ja artikkel 231
 Artikkel 9 || Artikli 230 lõike 1 punkt b, artiklid 234 ja 235
 Artikkel 10 || Artikli 230 lõike 1 punkt c, artiklid 231, 236 ja 238
 Artikkel 11 || Artikli 230 lõike 1 punkt d ja artiklid 239, 240
 Artikkel 12 || Artikli 230 lõige 2
 Artikkel 15 || Artiklid 246 kuni 251
 Artikkel 16 || -
 Artikkel 17 || -
 Artikkel 18 || -
 Artikkel 20 || -
 Artikkel 21 || -
 Artikkel 22 || -
7.           Direktiiv 89/556/EMÜ
 Direktiiv 89/556/EMÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artiklid 157, 158, 159
 Artikli 5 lõige 1 Artikli 5 lõige 2 Artikli 5 lõiked 2a ja 3 || Artiklid 89 ja 92 Artikkel 96 Artikkel 92
 Artikkel 6 || Artiklid 159 ja 160
 Artikkel 7 || Artikli 230 lõike 1 punkt a ja artikkel 231
 Artikkel 8 || Artikli 230 lõike 1 punkt b, artiklid 234 ja 235
 Artikkel 9 || Artikli 230 lõike 1 punkt c, artiklid 236 ja 238
 Artikkel 10 || Artikli 230 lõike 1 punkt d, artiklid 239, 240
 Artikkel 11 || Artikli 230 lõige 2 ja artiklid 249 kuni 251
 Artikkel 14 || Artiklid 246 kuni 248
 Artikkel 15 || -
 Artikkel 16 || -
 Artikkel 17 || -
 Artikkel 18 || -
 Artikkel 19 || -
 Artikkel 20 || -
 Artikkel 21 || -
8.           Direktiiv 90/429/EMÜ
 Direktiiv 90/429/EMÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artiklid 157 ja 158
 Artikkel 4 || -
 Artikli 5 lõige 1 Artikli 5 lõige 2 || Artiklid 89 ja 92 Artikkel 96
 Artikli 6 lõige 1 Artikli 6 lõige 2 || Artiklid 159 ja 160 -
 Artikkel 7 || Artikli 230 lõike 1 punkt a ja artikkel 231
 Artikkel 8 || Artikli 230 lõike 1 punkt b, artiklid 234 ja 235
 Artikkel 9 || Artikli 230 lõike 1 punkt c, artiklid 236 ja 238
 Artikkel 10 || Artikli 230 lõike 1 punkt d, artiklid 239, 240
 Artikli 11 lõige 1 Artikli 11 lõiked 2 ja 3 || Artikli 230 lõige 2 -
 Artikkel 12 || Artikkel 239
 Artikkel 13 || -
 Artikkel 14 || -
 Artikkel 15 || Artiklid 246 kuni 251
 Artikkel 16 || -
 Artikkel 17 || -
 Artikkel 18 || -
 Artikkel 19 || -
 Artikkel 20 || -
 Artikkel 21 || -
 Artikkel 22 || -
9.           Direktiiv 91/68/EMÜ
 Direktiiv 91/68/EMÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt), artikli 150 lõige 3 ja artikli 220 lõige 3
 Artikli 3 lõiked 1, 2, 3 ja 5 Artikli 3 lõige 4 || Artiklid 127 ja 128 Artikkel 136
 Artikli 4 lõige 1 Artikli 4 lõige 2 Artikli 4 lõige 3 || Artikli 121 lõike 2 punkt b, artiklid 127 ja 128 Artikkel 125 Artikkel 128
 Artikkel 4a || Artikkel 128
 Artikli 4b lõiked 1 kuni 3 Artikli 4b lõige 4 Artikli 4b lõige 5 Artikli 4b lõige 6 || Artikkel 128 Artikkel 130 Artikkel 129 Artikli 121 lõige 1 ja artikkel 122
 Artikli 4c lõiked 1 ja 2 Artikli 4c lõige 3 || Artikkel 128 Artiklid 130 ja 132
 Artikkel 5 || Artikkel 128
 Artikkel 6 || Artikkel 128
 Artikli 7 lõiked 1 kuni 3 Artikli 7 lõige 4 || Artiklid 30, 31 ja 32 -
 Artikli 8 lõiked 1 kuni 3 Artikli 8 lõige 4 || Artiklid 36, 39 ja 40 -
 Artikli 8a lõige 1 Artikli 8a lõige 2 Artikli 8a lõige 3 Artikli 8a lõige 4 Artikli 8a lõige 5 || Artikli 89 lõike 1 punkt a, artiklid 92, 93 ja 131 Artiklid 97, 100 Artiklid 93, 94 ja 96 Artikkel 95 Artikli 92 lõike 1 punkt d ja lõike 2 punkt d
 Artikli 8b lõige 1 Artikli 8b lõige 2 Artikli 8b lõige 3 Artikli 8b lõige 4 || Artikkel 82, artikli 89 lõike 1 punkt a, artiklid 92, 93, 97, 100 ja 131 Artiklid 89, 92, 93 Artikkel 95 -
 Artikli 8c lõige 1 Artikli 8c lõige 2 Artikli 8c lõige 3 Artikli 8c lõiked 4 ja 5 || Artiklid 85 ja 122 Artikkel 99 Artikli 122 lõike 1 punkt a -
 Artikkel 9 || Artiklid 140, 141, 142, 143, 144, 145, 146 ja 150
 Artikkel 10 || -
 Artikkel 11 || -
 Artikkel 12 || Artikli 141 punkt b
 Artikkel 14 || -
 Artikkel 15 || -
 Artikkel 17 || -
 Artikkel 18 || -
10.         Otsus 91/666/EMÜ
 Otsus 91/666/EMÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artikkel 48
 Artikkel 4 || Artiklid 48, 49 ja 50
 Artikkel 5 || Artiklid 48 ja 50
 Artikkel 6 || Artikkel 15 ja artikli 48 lõike 3 punkt b
 Artikkel 7 || Artikkel 50
 Artikkel 8 || -
 Artikkel 9 || -
 Artikkel 10 || -
 Artikkel 11 || -
 Artikkel 12 || -
11.         Direktiiv 92/35/EMÜ
 Direktiiv 92/35/EMÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artikkel 16
 Artikkel 4 || Artiklid 53 kuni 57 ja 59
 Artikkel 5 || Artiklid 46 ja 47
 Artikkel 6 || Artiklid 60 kuni 69
 Artikkel 7 || Artikkel 57
 Artikkel 8 || Artikkel 64
 Artikkel 9 || Artiklid 65, 66 ja 67
 Artikkel 10 || Artiklid 65, 66 ja 67
 Artikkel 11 || Artikkel 68
 Artikkel 12 || Artikli 71 lõige 1
 Artikkel 13 || Artikli 65 lõige 2
 Artikkel 14 || -
 Artikkel 15 || -
 Artikkel 16 || -
 Artikkel 17 || Artiklid 43, 44 ja 45
 Artikkel 18 || -
 Artikkel 19 || -
 Artikkel 20 || -
 Artikkel 21 || -
 Artikkel 22 || -
12.         Direktiiv 92/65/EMÜ
 Direktiiv 92/65/EMÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || -
 Artikkel 4 || Artiklid 121, 123, 16, 17, 18, artikli 30 lõige 2, artiklid 140 kuni 143, 146 ja 148
 Artikkel 5 || Artiklid 133, 134, 140, 141
 Artikli 6 punkt A Artikli 6 punkt B || Artiklid 121, 123, 127, 128, 134, 137, 140 kuni 143 -
 Artikli 7 punkt A Artikli 7 punkt B || Artiklid 121, 123, 127, 128, 134, 137 ja 140 kuni 143 -
 Artikkel 8 || Artiklid 121, 123, 133 ja 140 kuni 143
 Artikkel 9 || Artiklid 121, 123, 133 ja 140 kuni 143
 Artikli 10 lõiked 1 kuni 4 Artikli 10 lõiked 5 kuni 7 || Artiklid 121, 123, 133, 140 kuni 143 -
 Artikkel 10a || -
 Artikli 11 lõige 1 Artikli 11 lõiked 2 ja 3 Artikli 11 lõige 4 Artikli 11 lõige 5 || Artikkel 155 Artiklid 155, 157 ja 158, 140 kuni 143 Artiklid 92 ja 96 Artikkel 162
 Artikli 12 lõige 1 Artikli 12 lõige 2 Artikli 12 lõige 3 Artikli 12 lõige 4 Artikli 12 lõige 5 Artikli 12 lõige 6 || - Artiklid 246 kuni 248 Artiklid 82, 97, 100 Artiklid 140 kuni 146 ja 149 kuni 151 - Artikkel 256
 Artikli 13 lõige 1 Artikli 13 lõige 2 || Artiklid 133, 140 kuni 146 ja 148 Artiklid 90, 92, 93 kuni 96
 Artikkel 14 || Artiklid 30, 31 ja 32
 Artikkel 15 || Artiklid 36, 39, 40 ja 41
 Artikkel 16 || Artikli 230 lõige 1 ja artikkel 236
 Artikli 17 lõige 1 Artikli 17 lõige 2 Artikli 17 lõige 3 Artikli 17 lõiked 4 ja 5 || Artikli 230 lõike 1 punktid a, b ja c Artikkel 231 Artiklid 231, 234, 235 -
 Artikkel 18 || Artikli 230 lõike 1 punkt d, artikkel 239
 Artikkel 19 || Artikkel 236
 Artikkel 20 || Artikli 230 lõige 2, artiklid 246 kuni 248
 Artikkel 21 || Artiklid 141, 142, 143, 160, 209 ja 211
 Artikkel 22 || -
 Artikkel 23 || -
 Artikkel 24 || Artikli 230 lõike 1 punkt d, artikkel 239 ja artikli 241 lõike 1 punkti a alapunkt v ja punkti c alapunkt iv
 Artikkel 25 || -
 Artikkel 26 || -
 Artikkel 27 || -
 Artikkel 28 || -
 Artikkel 29 || -
 Artikkel 30 || -
13.         Direktiiv 92/66/EMÜ
 Direktiiv 92/66/EMÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artikkel 16
 Artikkel 4 || Artiklid 53 kuni 56, artikli 57 lõige 1 ja artikkel 59
 Artikkel 5 || Artiklid 60 kuni 63
 Artikkel 6 || Artikkel 63
 Artikkel 7 || Artikkel 57, artikli 43 lõike 2 punkt d
 Artikkel 8 || Artiklid 55 ja 56
 Artikli 9 lõige 1 Artikli 9 lõiked 2 kuni 7 || Artikkel 64 Artiklid 65 kuni 68
 Artikkel 10 || Artiklid 65 ja 67
 Artikkel 11 || Artikli 67 punkt b, artikli 68 lõike 1 punkt b ja lõike 2 punkt a
 Artikkel 12 || Artikkel 54
 Artikkel 13 || Artikli 65 lõige 2
 Artikkel 14 || -
 Artikkel 15 || -
 Artikkel 16 || Artiklid 46 ja 47
 Artikkel 17 || Artikkel 47
 Artikkel 18 || Artikli 65 punkt e, artiklid 67 ja 69
 Artikli 19 lõiked 1 kuni 3 Artikli 19 lõige 4 Artikli 19 lõige 5 || Artiklid 53 kuni 56 Artikli 57 lõige 1, artiklid 60 kuni 63 Artikli 71 lõige 2
 Artikkel 20 || -
 Artikkel 21 || Artiklid 43 ja 44
 Artikkel 22 || -
 Artikkel 23 || -
 Artikkel 24 || -
 Artikkel 25 || -
 Artikkel 26 || -
 Artikkel 27 || -
14.         Direktiiv
92/118/EMÜ
 Direktiiv 92/118/EMÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artiklid 164, 223 ja artikli 228 punkti c alapunkt v
 Artikli 4 lõige 1 Artikli 4 lõige 2 || Artiklid 164, 223 ja artikli 228 punkti c alapunkt v -
 Artikkel 5 || Artiklid 164 ja 223
 Artikkel 6 || Artikli 15 lõike 1 punkt b ja lõike 2 punkt b
 Artikli 7 lõige 1 Artikli 7 lõige 2 Artikli 7 lõige 3 Artikli 7 lõige 4 || - Artiklid 246 kuni 248 - Artikkel 256
 Artikkel 8 || -
 Artikkel 9 || Artiklid 230 ja 236
 Artikkel 10 || Artiklid 230, 236, 239 ja 241
 Artikkel 11 || Artikli 241 lõike 1 punkti c alapunkt ii
 Artikkel 12 || -
 Artikkel 13 || Artikli 241 lõike 1 punkti c alapunkt i
 Artikkel 14 || -
 Artikkel 15 || -
 Artikkel 16 || Artikli 241 lõike 1 punkti c alapunkt v
 Artikkel 17 || -
 Artikkel 18 || -
 Artikkel 19 || -
 Artikkel 20 || -
15.         Direktiiv
92/119/EMÜ
 Direktiiv 92/119/EMÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artikkel 16
 Artikkel 4 || Artiklid 53 kuni 57 ja 59
 Artikkel 5 || Artiklid 60 kuni 63
 Artikkel 6 || Artikkel 70 ja artikli 71 lõige 2
 Artikkel 7 || Artikkel 63
 Artikkel 8 || Artikkel 57
 Artikkel 9 || Artiklid 62 ja 63
 Artikkel 10 || Artikkel 64
 Artikkel 11 || Artiklid 65 kuni 68 ja artikli 71 lõige 2
 Artikkel 12 || Artiklid 65 kuni 68
 Artikkel 13 || Artikli 67 punkt a
 Artikkel 14 || Artikli 65 lõige 2
 Artikkel 15 || -
 Artikkel 16 || Artikli 63 punkt b, artikli 67 punkt b, artikli 68 lõike 1 punkt b ja lõike 2 punkt a
 Artikkel 17 || -
 Artikkel 18 || -
 Artikkel 19 || Artiklid 46, 47 ja 69
 Artikkel 20 || Artiklid 43, 44 ja 45
 Artikkel 21 || -
 Artikkel 22 || -
 Artikkel 23 || -
 Artikkel 24 || -
 Artikkel 25 || -
 Artikkel 26 || -
 Artikkel 27 || -
 Artikkel 28 || -
16.         Otsus
95/410/EÜ
 Otsus 95/410/EÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || Artiklid 127 kuni 129
 Artikkel 2 || Artikli 128 lõike 1 punkt c
 Artikkel 3 || Artiklid 140, 142 ja 143
 Artikkel 4 || -
 Artikkel 5 || -
 Artikkel 6 || -
17.         Direktiiv 2000/75/EÜ
 Direktiiv 2000/75/EÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artikkel 16
 Artikli 4 lõiked 1 ja 2 Artikli 4 lõige 3 Artikli 4 lõige 4 Artikli 4 lõige 5 Artikli 4 lõige 6 || Artiklid 54 ja 55 Artikkel 53 Artikkel 56 Artikkel 70 Artikkel 59
 Artikkel 5 || Artiklid 46 ja 47
 Artikkel 6 || Artiklid 60 kuni 64
 Artikkel 7 || Artikkel 57
 Artikkel 8 || Artiklid 64, 68 ja artikli 71 lõige 3
 Artikkel 9 || Artiklid 65 ja 67
 Artikli 10 lõige 1 Artikli 10 lõige 2 || Artiklid 64 ja 67 Artiklid 46 ja 47
 Artikkel 11 || -
 Artikkel 12 || Artiklid 65 ja 67
 Artikkel 13 || Artikli 71 lõige 1
 Artikkel 14 || Artikli 65 lõige 2
 Artikkel 15 || -
 Artikkel 16 || -
 Artikkel 17 || -
 Artikkel 18 || Artiklid 43, 44 ja 45
 Artikkel 19 || -
 Artikkel 20 || -
 Artikkel 21 || -
 Artikkel 22 || -
 Artikkel 23 || -
18.         Määrus (EÜ) nr 1760/2000
 Määrus (EÜ) nr 1760/2000 || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || Artikkel 102
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artikli 102 lõige 2 ja artikkel 105
 Artikkel 4 || Artikli 106 punkt a, artiklid 108, 114, 115 ja 117
 Artikkel 5 || Artikli 103 lõike 1 punkt a
 Artikkel 6 || Artikkel 104, artikli 106 punkt b, artiklid 108, 114, 115 ja 117
 Artikkel 7 || Artiklid 97, 100, 101 ja artikli 106 punkti b alapunkt i ja punkt c
 Artikkel 8 || Artikkel 105
 Artikkel 9 || -
 Artikli 10 punktid a kuni c Artikli 10 punktid d ja e Artikli 10 punkt f || Artiklid 114, 115, 117 - Artikkel 258
 Artikkel 11 || -
 Artikkel 12 || -
 Artikkel 13 || -
 Artikkel 14 || -
 Artikkel 15 || -
 Artikkel 16 || -
 Artikkel 17 || -
 Artikkel 18 || -
 Artikkel 19 || -
 Artikkel 20 || -
 Artikkel 21 || -
 Artikkel 22 || -
 Artikkel 23 || -
 Artikkel 24 || -
 Artikkel 25 || -
19.         Direktiiv 2001/89/EÜ
 Direktiiv 2001/89/EÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artiklid 16, 17, 18 ja 21
 Artikkel 4 || Artikkel 53 kuni artikli 57 lõige 1 ja artikkel 59
 Artikkel 5 || Artiklid 60 kuni 63 ja artikli 71 lõige 2
 Artikkel 6 || Artiklid 63 ja 71
 Artikkel 7 || Artiklid 62, 63 ja artikli 65 lõike 1 punkt b
 Artikkel 8 || Artikkel 57
 Artikkel 9 || Artikkel 64
 Artikkel 10 || Artiklid 65 kuni 68
 Artikkel 11 || Artiklid 65 kuni 68
 Artikkel 12 || Artikli 65 lõike 1 punkt f, artikli 67 punkt b ja artikli 68 lõike 1 punkt b
 Artikkel 13 || Artikli 61 lõige 3, artikli 63 punkt d ja artikkel 68
 Artikkel 14 || Artiklid 62 ja 63
 Artikkel 15 || Artikkel 70
 Artikkel 16 || Artikkel 70 ja artiklid 30 kuni 35
 Artikkel 17 || Artikkel 15, artikli 54 lõiked 2 ja 3, artikli 65 lõike 1 punkt b ja artikli 67 punkt c
 Artikkel 18 || Artiklid 15, 46 ja 47
 Artikkel 19 || Artikli 65 lõike 1 punkt e, artiklid 67 ja 69
 Artikkel 20 || Artikkel 70
 Artikkel 21 || -
 Artikkel 22 || Artiklid 43, 44 ja 45
 Artikkel 23 || Artikli 43 lõike 2 punkt d ja artikkel 44
 Artikkel 24 || -
 Artikkel 25 || -
 Artikkel 26 || -
 Artikkel 27 || -
 Artikkel 28 || -
 Artikkel 29 || -
 Artikkel 30 || -
 Artikkel 31 || -
20.         Direktiiv 2002/60/EÜ
 Direktiiv 2002/60/EÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artiklid 16, 17, 18 ja 21
 Artikkel 4 || Artiklid 53 kuni 56, artikli 57 lõige 1 ja artikkel 59
 Artikkel 5 || Artiklid 60 kuni 63 ja artikli 71 lõige 2
 Artikkel 6 || Artiklid 63 ja 71
 Artikkel 7 || Artiklid 62 ja 63
 Artikkel 8 || Artikkel 57
 Artikkel 9 || Artikkel 64
 Artikkel 10 || Artiklid 65, 67 ja 68
 Artikkel 11 || Artiklid 65, 67 ja 68
 Artikkel 12 || Artikli 65 lõike 1 punkt f, artikli 67 punkt b ja artikli 68 lõike 1 punkt b
 Artikkel 13 || Artikli 61 lõige 3, artikli 63 punkt d ja artikkel 68
 Artikkel 14 || Artiklid 62 ja 63
 Artikkel 15 || Artikkel 70
 Artikkel 16 || Artikkel 70 ja artiklid 30 kuni 35
 Artikkel 17 || Artikli 61 punkt f ja artikkel 63
 Artikkel 18 || Artikkel 15, artikli 54 lõiked 2 ja 3, artikli 65 lõike 1 punkt b ja artikli 67 punkt c
 Artikkel 19 || Artiklid 15, 46 ja 47
 Artikkel 20 || -
 Artikkel 21 || Artiklid 43, 44 ja 45
 Artikkel 22 || Artikli 43 lõike 2 punkt d ja artikkel 44
 Artikkel 23 || -
 Artikkel 24 || -
 Artikkel 25 || -
 Artikkel 26 || -
 Artikkel 27 || -
 Artikkel 28 || -
 Artikkel 29 || -
 Artikkel 30 || -
21.         Direktiiv 2002/99/EÜ
 Direktiiv 2002/99/EÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artiklid 164, 223 ja artikli 228 punkti c alapunkt v
 Artikkel 4 || Artikli 65 lõike 1 punkt c, punkti d alapunkt i, punktid g, h, i ja artiklid 67, 164, 223 ja artikli 229 lõike 1 punkt d
 Artikkel 5 || Artiklid 165, 166, 224 ja 225
 Artikkel 6 || -
 Artikkel 7 || Artiklid 236 ja 238
 Artikkel 8 || Artiklid 231, 232 ja 233
 Artikkel 9 || Artiklid 239 ja 240
 Artikkel 10 || -
 Artikkel 11 || -
 Artikkel 12 || -
 Artikkel 13 || -
 Artikkel 14 || -
 Artikkel 15 || -
 Artikkel 16 || -
22.         Direktiiv 2003/85/EÜ
 Direktiiv 2003/85/EÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artiklid 16, 17, 18 ja 21
 Artikkel 4 || Artiklid 53 kuni 56 ja artikli 57 lõige 1
 Artikkel 5 || Artikli 55 lõike 1 punktid d ja e ning lõige 2
 Artikkel 6 || Artikli 55 lõike 1 punkti f alapunkt i ning lõige 2 ja artikli 56 punkt b
 Artikkel 7 || Artikli 55 lõike 1 punkti f alapunkt ii
 Artikkel 8 || Artikli 55 lõike 1 punkt f ja lõige 2
 Artikkel 9 || Artikkel 59
 Artikkel 10 || Artiklid 60, 61, 63
 Artikkel 11 || Artikli 61 lõike 1 punkt f, artikli 63 punkt b, artikli 65 lõike 1 punkt f ja artikli 67 punkt b
 Artikkel 12 || Artikli 65 lõike 1 punktid h, i ja artikkel 67
 Artikkel 13 || Artikkel 57
 Artikkel 14 || Artiklid 61 ja 63
 Artikkel 15 || Artiklid 61 ja 63
 Artikkel 16 || Artiklid 61, 62 ja 63
 Artikkel 17 || Artikli 71 lõiked 2 ja 3
 Artikkel 18 || Artiklid 61 ja 63
 Artikkel 19 || Artiklid 62 ja 63
 Artikkel 20 || Artikli 71 lõiked 2 ja 3
 Artikkel 21 || Artikkel 64
 Artikkel 22 || Artiklid 65 kuni 67
 Artikkel 23 || Artiklid 65 kuni 67
 Artikkel 24 || Artikkel 67 ja artikli 71 lõige 1
 Artikkel 25 || Artikli 65 lõike 1 punkt c, punkti d alapunkt i, punktid g, h, i ja artikkel 67
 Artikkel 26 || Artikli 65 lõike 1 punkt c, punkti d alapunkt i, punktid g, h, i ning artiklid 67 ja 164
 Artikkel 27 || Artikli 65 lõike 1 punkt c, punkti d alapunkt i, punktid g, h, i ja artiklid 67, 164
 Artikkel 28 || Artikli 65 lõike 1 punkt c, punkti d alapunkt iii ja artikkel 67
 Artikkel 29 || Artikli 65 lõike 1 punkt c, punkti d alapunkt ii ja artikkel 67
 Artikkel 30 || Artikli 65 lõike 1 punkt c, punkti d alapunkt ii ja artikkel 67
 Artikkel 31 || Artikli 65 lõike 1 punkt c, punkti d alapunkt ii ja artikkel 67
 Artikkel 32 || Artiklid 65 ja 67
 Artikkel 33 || Artikli 65 lõike 1 punkt c, punkti d alapunkt ii ning artikkel 67
 Artikkel 34 || Artikkel 67, artikli 140 lõige 2, artikli 159 lõike 1 punkt b, artikli 165 lõike 1 punkt b
 Artikkel 35 || Artikkel 71
 Artikkel 36 || Artikkel 68
 Artikkel 37 || Artiklid 65 ja 67
 Artikkel 38 || Artiklid 65 ja 67
 Artikkel 39 || Artikli 65 lõike 1 punkt c, punkti d alapunkt i, punktid g, h, i ja artiklid 67, 164
 Artikkel 40 || Artikli 65 lõike 1 punkt c, punkti d alapunkt i, punktid g, h, i ja artiklid 67, 164
 Artikkel 41 || Artikli 65 lõike 1 punkt c, punkti d alapunkt ii ja artikkel 67
 Artikkel 42 || Artiklid 65 ja 67
 Artikkel 43 || Artikkel 71
 Artikkel 44 || Artikkel 68
 Artikkel 45 || Artiklid 64, 69 ja 71
 Artikkel 46 || Artiklid 65 ja 67
 Artikkel 47 || Artikli 65 lõike 1 punkt h ja artikkel 67
 Artikkel 48 || Artikkel 140
 Artikkel 49 || Artiklid 15, 46 ja 47
 Artikkel 50 || Artiklid 46,47 ja 69
 Artikkel 51 || Artiklid 46, 47 ja 69
 Artikkel 52 || Artiklid 46 ja 47
 Artikkel 53 || Artiklid 46 ja 47
 Artikkel 54 || Artiklid 46, 47, 65, 67 ja artikli 69 lõige 3
 Artikkel 55 || Artiklid 46, 47, 65, 67 ja artikli 69 lõige 3
 Artikkel 56 || Artikkel 47, artikli 68 lõike 1 punkt c ja artikli 69 lõige 3
 Artikkel 57 || Artikkel 47, artikli 68 lõike 1 punkt c ja artikli 69 lõige 3
 Artikkel 58 || Artikli 65 lõike 1 punkt c ja artikkel 67
 Artikkel 59 || Artiklid 36, 38, 39, 40 ja 68
 Artikkel 60 || Artiklid 36, 38, 39, 40 ja 68
 Artikkel 61 || Artiklid 36, 38, 39, 40 ja 68
 Artikkel 62 || Artikkel 68
 Artikkel 63 || Artikli 140 lõige 2, artiklid 159 ja 165
 Artikkel 64 || Artikli 69 lõige 3 ja artikkel 128
 Artikkel 65 || Artikkel 15
 Artikkel 66 || -
 Artikkel 67 || -
 Artikkel 68 || -
 Artikkel 69 || -
 Artikkel 70 || Artikkel 15
 Artikkel 71 || Artikli 54 lõiked 2 ja 3, artikkel 58, artikli 61 lõike 1 punkt g, artikli 63 punkt c ja artikli 65 lõike 1 punkt b, artikli 67 punkt c, artikli 68 lõike 1 punkt c ning lõike 2 punkt b
 Artikkel 72 || Artikkel 43
 Artikkel 73 || Artikkel 45
 Artikkel 74 || Artikli 43 lõike 2 punkt d
 Artikkel 75 || Artikkel 44
 Artikkel 76 || Artikli 43 lõike 2 punkt d ja artikkel 44
 Artikkel 77 || Artikkel 44
 Artikkel 78 || Artikli 43 lõike 2 punkt d
 Artikkel 79 || Artikkel 52
 Artikkel 80 || Artikkel 48
 Artikkel 81 || Artikli 48 lõige 3 ja artikkel 50
 Artikkel 82 || Artikli 48 lõige 3 ja artikkel 50
 Artikkel 83 || Artikkel 49
 Artikkel 84 || Artikli 48 lõige 3 ja artikkel 50
 Artikkel 85 || Artiklid 70 ja 71
 Artikkel 86 || Artikkel 256
 Artikkel 87 || -
 Artikkel 88 || Artikli 71 lõige 3
 Artikkel 89 || -
 Artikkel 90 || -
 Artikkel 91 || -
 Artikkel 92 || -
 Artikkel 93 || -
 Artikkel 94 || -
 Artikkel 95 || -
23.         Määrus
(EÜ) nr 998/2003
 Määrus (EÜ) nr 998/2003 || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || -
 Artikkel 3 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 4 || Artikkel 112, artikli 114 punkt e ja artikkel 117
 Artikkel 5 || Artiklid 152, 222 ja 228
 Artikkel 6 || -
 Artikkel 7 || Artikli 152 lõiked 2 ja 3 ning artikli 222 lõiked 2 ja 3
 Artikkel 8 || Artikli 241 lõike 1 punkti a alapunkt ii
 Artikkel 9 || Artikli 241 lõike 1 punkti a alapunkt ii
 Artikkel 10 || Artikkel 231
 Artikkel 11 || -
 Artikkel 12 || -
 Artikkel 13 || -
 Artikkel 14 (esimene ja teine lõik) Artikkel 14 (kolmas lõik) Artikkel 14 (neljas lõik) || Artikkel 239 - Artikli 236 lõike 1 punkt b ja artikli 241 lõike 1 punkti a alapunkt ii
 Artikkel 15 || -
 Artikkel 16 || -
 Artikkel 17 || Artikli 152 lõiked 2 ja 3, artikli 222 lõiked 2 ja 3, artikkel 228 ja artikli 241 lõike 1 punkti a alapunkt ii
 Artikkel 18 || Artiklid 246 kuni 251
 Artikkel 19 || Artikli 4 lõike 2 punkt b, artikli 152 lõiked 2 ja 3, artikli 222 lõiked 2 ja 3, artikkel 228 ja artikli 241 lõike 1 punkti a alapunkt ii
 Artikli 19a lõige 1 Artikli 19a lõige 2 || Artikli 114 punkt e ja artikkel 117 Artikli 152 lõiked 2 ja 3
 Artikkel 20 || -
 Artikkel 21 || -
 Artikkel 22 || -
 Artikkel 23 || -
 Artikkel 24 || -
 Artikkel 25 || -
24.         Määrus (EÜ) nr 21/2004
 Määrus (EÜ) nr 21/2004 || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || Artikkel 102
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikli 3 lõige 1 Artikli 3 lõige 2 || Artikli 102 lõige 2 Artikkel 105
 Artikli 4 lõiked 1 ja 2 Artikli 4 lõige 3 Artikli 4 lõiked 4 kuni 7 Artikli 4 lõige 8 Artikli 4 lõige 9 || Artikli 107 punkt a, artiklid 114, 115 ja117 Artikli 114 punkt b ja artikli 115 punkt a Artikkel 114 Artikkel 105 Artikli 114 punkt b
 Artikkel 5 || Artiklid 97, 100, 101, 105 ja artikli 106 punktid b ja c
 Artikkel 6 || Artikli 105 punkt b, artikli 107 punkt b, artikkel 108, artikli 114 punkti c alapunkt ii, artiklid 115 ja 117
 Artikkel 7 || Artikkel 96
 Artikli 8 lõige 1 Artikli 8 lõige 2 Artikli 8 lõiked 3 kuni 5 || Artikkel 103 Artikli 107 punkt c Artikkel 103
 Artikkel 9 || Artikli 114 punkt b ja artikkel 117
 Artikli 10 lõike 1 punkt a Artikli 10 lõike 1 punkt b Artikli 10 lõike 1 punkt c Artikli 10 lõige 2 || - Artikkel 256 Artikkel 258 Artikkel 117
 Artikkel 11 || Artikkel 105
 Artikli 12 lõige 1 Artikli 12 lõige 2 Artikli 12 lõiked 4 kuni 7 || - Artikkel 256 -
 Artikkel 13 || -
 Artikkel 14 || -
 Artikkel 15 || -
 Artikkel 16 || -
 Artikkel 17 || -
25.         Direktiiv 2004/68/EÜ
 Direktiiv 2004/68/EÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikli 3 lõige 1 Artikli 3 lõige 2 || Artikli 230 lõike 1 punkt a Artikli 233 lõige 1
 Artikkel 4 || Artikli 231 lõige 1
 Artikkel 5 || Artiklid 231 lõiked 1, 3 ja artikkel 232
 Artikkel 6 || Artiklid 236 ja 237
 Artikkel 7 || Artikkel 236 lõike 1 punkt a ja lõige 2 ning artikkel 237
 Artikkel 8 || Artikkel 236, artikli 239 lõige 4 ja artikli 241 lõike 1 punkt a
 Artikkel 9 || Artikli 236 lõige 1 ja artikli 239 lõige 4
 Artikkel 10 || Artikli 236 lõige 1 ja artikli 239 lõige 4
 Artikkel 11 || Artikli 230 lõike 1 punkt d, artiklid 239 ja 240
 Artikkel 12 || -
 Artikkel 13 || -
 Artikkel 14 || -
 Artikkel 16 || -
 Artikkel 17 || -
 Artikkel 18 || -
 Artikkel 19 || -
 Artikkel 20 || -
 Artikkel 21 || -
26.         Direktiiv
2005/94/EÜ
 Direktiiv 2005/94/EÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artikkel 9
 Artikkel 4 || Artiklid 27 ja 28
 Artikkel 5 || Artiklid 16, 17, 18 ja 21
 Artikkel 6 || Artikkel 57
 Artikkel 7 || Artiklid 53 kuni 56 ja artikli 57 lõige 1
 Artikkel 8 || Artikli 55 lõige 2
 Artikkel 9 || Artikkel 59
 Artikkel 10 || Artikli 55 lõike 1 punktid e, f ja artikkel 56
 Artikkel 11 || Artiklid 61 ja 63
 Artikkel 12 || Artikkel 63
 Artikkel 13 || Artiklid 61 ja 63
 Artikkel 14 || Artikli 63 punkt a
 Artikkel 15 || Artikkel 62 ja artikli 63 punkt e
 Artikkel 16 || Artikkel 64
 Artikkel 17 || Artiklid 65 ja 67
 Artikkel 18 || Artikli 65 lõike 1 punktid a ja b ning artikkel 67
 Artikkel 19 || Artiklid 65 ja 67
 Artikkel 20 || Artikli 65 lõike 1 punkti d alapunkt ii ja artikkel 67
 Artikkel 21 || Artikli 65 lõike 1 punktid c ja i ning artikkel 67
 Artikkel 22 || Artikli 65 lõike 1 punktid c ja i ning artikkel 67
 Artikkel 23 || Artikli 65 lõike 1 punkt c ja artikkel 67
 Artikkel 24 || Artikli 65 lõike 1 punkt c ja artikkel 67
 Artikkel 25 || Artikli 65 lõike 1 punkt c ja artikkel 67
 Artikkel 26 || Artikli 65 lõike 1 punkt c ja artikkel 67
 Artikkel 27 || Artikli 65 lõike 1 punkti d alapunkt ii ja artikkel 67
 Artikkel 28 || Artikli 65 lõike 1 punkt f ja artikli 67 punkt b
 Artikkel 29 || Artikkel 68
 Artikkel 30 || Artiklid 65 ja 67
 Artikkel 31 || Artikkel 68
 Artikkel 32 || Artiklid 64, 65, 67 ja artikli 71 lõige 3
 Artikkel 33 || Artikkel 67 ja artikli 71 lõige 3
 Artikkel 34 || Artikkel 37, artikli 65 lõike 1 punkt i, artikkel 67 ja artikli 71 lõige 3
 Artikkel 35 || Artiklid 54 ja 61
 Artikkel 36 || Artiklid 61 ja 63
 Artikkel 37 || Artiklid 61 ja 63
 Artikkel 38 || Artiklid 61, 63, 65 ja 67
 Artikkel 39 || Artiklid 61, 63 ja artikli 71 lõige 3
 Artikkel 40 || Artikkel 61,63 ja artikli 71 lõige 3
 Artikkel 41 || Artikkel 61,63 ja artikli 71 lõige 3
 Artikkel 42 || Artiklid 62 ja 63
 Artikkel 43 || Artikkel 64
 Artikkel 44 || Artiklid 65 ja 67
 Artikkel 45 || Artikkel 68
 Artikkel 46 || Artikli 64 lõige 4, artikkel 67 ja artikli 71 lõige 3
 Artikkel 47 || Artiklid 61, 63 ja 71
 Artikkel 48 || Artikli 68 lõike 1 punkt b ja lõike 2 punkt a
 Artikkel 49 || Artikli 61 lõige 3 ja artikkel 68
 Artikkel 50 || Artikkel 15, artikli 54 lõike 2 punktid b ja c ning lõige 3, artikli 58 lõige 2, artikli 63 lõige 5
 Artikkel 51 || -
 Artikkel 52 || Artiklid 46 ja 47
 Artikkel 53 || Artikkel 69
 Artikkel 54 || Artiklid 46, 47, 65, 67 ja 69
 Artikkel 55 || Artiklid 46, 47, 65, 67 ja 69
 Artikkel 56 || Artiklid 46 ja 47
 Artikkel 57 || Artikkel 47
 Artikkel 58 || Artiklid 48 kuni 51
 Artikkel 59 || Artikkel 52
 Artikkel 60 || -
 Artikkel 61 || Artikkel 256
 Artikkel 62 || Artiklid 43 kuni 45
 Artikkel 63 || -
 Artikkel 64 || -
 Artikkel 65 || -
 Artikkel 66 || -
 Artikkel 67 || -
 Artikkel 68 || -
 Artikkel 69 || -
27.         Direktiiv 2006/88/EÜ
 Direktiiv 2006/88/EÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 2 ja artikli 3 lõige 2
 Artikkel 3 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikli 4 lõige 1 Artikli 4 lõige 2 Artikli 4 lõige 3 Artikli 4 lõige 4 Artikli 4 lõige 5 || Artiklid 170, 171, 174 ja 175 Artikkel 177 Artikli 183 lõige 2 Artiklid 170, 171, 172 ja 173 -
 Artikkel 5 || Artikkel 179
 Artikkel 6 || Artiklid 183 ja 184
 Artikkel 7   || -
 Artikkel 8 || Artiklid 185, 186, 187 ja 188
 Artikkel 9 || Artikli 179 lõike 1 punkti a alapunkt i ning lõiked 2 ja 3
 Artikkel 10 || Artikli 179 lõike 1 punkti a alapunkt ii ning lõiked 2 ja 3
 Artikkel 11 || Artiklid 190 ja 204
 Artikkel 12 || Artikkel 190
 Artikkel 13 || Artikkel 191
 Artikli 14 lõiked 1 ja 2 Artikli 14 lõiked 3 ja 4 || Artikkel 208 Artiklid 219 ja 220
 Artikli 15 lõiked 1 ja 2 Artikli 15 lõige 3 Artikli 15 lõige 4 || Artiklid 195 ja 196 Artikkel 192 Artiklid 195, 196 ja 198
 Artikkel 16 || Artikkel 196
 Artikkel 17 || Artikkel 196
 Artikkel 18 || Artiklid 200 ja 201
 Artikkel 19 || Artiklid 200 ja 201
 Artikkel 20 || Artikkel 199
 Artikkel 21 || Artiklid 202, 203 ja 205
 Artikkel 22 || Artikli 230 lõike 1 punkt a
 Artikkel 23 || Artiklid 231 ja 232
 Artikkel 24 || Artikli 230 lõike 1 punkt d ja artikkel 239
 Artikkel 25 || Artiklid 236, 239 ja 240
 Artikkel 26 || Artikkel 16
 Artikkel 27 || Artiklid 17 ja 18
 Artikkel 28 || Artiklid 53 kuni 55 ja 72 kuni 74
 Artikkel 29 || Artikkel 57
 Artikkel 30 || Artiklid 59 ja 77
 Artikkel 31 || -
 Artikkel 32 || Artiklid 60, 61, 62 ja 64
 Artikkel 33 || Artiklid 65 ja 67
 Artikkel 34 || Artikli 61 lõike 1 punktid b ja c ning artikkel 63
 Artikkel 35 || Artikli 61 lõige 3 ja artikkel 63
 Artikkel 36 || -
 Artikkel 37 || Artikkel 68
 Artikkel 38 || Artiklid 76 ja 78
 Artikkel 39 || Artiklid 78 ja 79
 Artikkel 40 || Artikkel 80
 Artikkel 41 || Artikli 246 lõike 1 punktid b ja c
 Artikkel 42 || Artikli 71 lõige 3
 Artikkel 43 || Artikkel 227
 Artikkel 44 || Artiklid 26, 27, 30 ja 31
 Artikkel 45 || Artikkel 32
 Artikkel 46 || Artikkel 34
 Artikkel 47 || Artiklid 43 ja 44
 Artikkel 48 || Artiklid 46 ja 47
 Artikkel 49 || Artikkel 36
 Artikkel 50 || Artiklid 36 ja 37
 Artikkel 51 || Artikkel 38
 Artikkel 52 || Artikkel 41
 Artikkel 53 || Artikkel 42
 Artikkel 54 || -
 Artikkel 55 || -
 Artikkel 56 || -
 Artikli 57 punkt a Artikli 57 punkt b Artikli 57 punkt c || - Artikli 54 lõike 2 punkt c ja lõige 3, artikkel 58, artikli 61 lõike 1 punkt h, artikli 63 lõige c, artikli 67 lõike 1 punktid b ja c -
 Artikkel 58 || -
 Artikkel 59 || Artikkel 38, artikkel 183 (osaliselt)
 Artikkel 60 || Artikkel 256
 Artikkel 61 || -
 Artikkel 62 || -
 Artikkel 63 || -
 Artikkel 64 || -
 Artikkel 65 || -
 Artikkel 66 || -
 Artikkel 67 || -
28.         Direktiiv
2008/71/EÜ
 Direktiiv 2008/71/EÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikli 3 lõige 1 Artikli 3 lõige 2 || Artikkel 96 Artikkel 115 -
 Artikli 4 lõige 1 Artikli 4 lõige 2 || Artiklid 97 ja 115 Artikkel 110
 Artikli 5 lõige 1 Artikli 5 lõige 2 || Artikli 110 punkt a, artikli 114 punkt b ja artikkel 117 Artikli 110 punkt a ja artikkel 111
 Artikli 6 lõige 1 Artikli 6 lõige 2 || Artikli 110 punkt a, artiklid 115 ja 117 -
 Artikkel 7 || Artikli 103 lõike 1 punkt b ja lõige 2
 Artikkel 8 || Artikkel 110, artikli 114 punkt d
 Artikkel 9 || Artikkel 256
 Artikkel 10 || -
 Artikkel 11 || -
 Artikkel 12 || -
 Artikkel 13 || -
29.         Direktiiv
2009/156/EÜ
 Direktiiv 2009/156/EÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || Artiklid 123 ja 136
 Artikli 4 lõige 1 Artikli 4 lõige 2 Artikli 4 lõige 3 Artikli 4 lõige 4 Artikli 4 lõige 5 Artikli 4 lõige 6 || Artikkel 127 ja artikli 146 lõige 3 Artiklid 127 ja 128 Artikkel 125 Artiklid 109, 114 ja 117 Artikli 123 lõike 1 punkt a, artiklid 127 ja 128 Artiklid 30 kuni 35
 Artikkel 5 || Artiklid 127 ja 128
 Artikkel 6 || Artiklid 127, 128 ja artikli 141 punkt b
 Artikli 7 lõige 1 Artikli 7 lõige 2 Artikli 7 lõige 3 || Artikli 123 lõige 2 ja artikkel 130 Artiklid 127, 128 ja 129 Artiklid 127, 128 ja 129
 Artikkel 8 || Artikli 109 lõike 1 punkt c, artiklid 114, 117 ja 140 kuni 143
 Artikkel 9 || Artiklid 246 kuni 248 (osaliselt)
 Artikkel 10 || -
 Artikkel 11 || -
 Artikli 12 lõiked 1, 2 ja 3 Artikli 12 lõiked 4 ja 5 || Artikli 230 lõike 1 punkt a ja artikkel 231 Artikkel 236
 Artikkel 13 || Artiklid 231 ja 236
 Artikkel 14 || Artikkel 236
 Artikkel 15 || Artikkel 236
 Artikkel 16 || Artiklid 236, 238 ja 239
 Artikkel 17 || Artikkel 236
 Artikkel 18 || -
 Artikkel 19 || Artikkel 236
 Artikkel 20 || -
 Artikkel 21 || -
 Artikkel 22 || -
 Artikkel 23 || -
 Artikkel 24 || -
30.         Direktiiv 2009/158/EÜ
 Direktiiv 2009/158/EÜ || Käesolev määrus
 Artikkel 1 || -
 Artikkel 2 || Artikkel 4 (osaliselt)
 Artikkel 3 || -
 Artikkel 4 || -
 Artikkel 5 || Artiklid 123, 127, 128, 157 ja 158
 Artikkel 6 || Artiklid 121, 123 ja 157
 Artikkel 7 || Artikkel 96
 Artikkel 8 || Artiklid 157 ja 158
 Artikkel 9 || Artiklid 127 ja 128
 Artikkel 10 || Artiklid 127 ja 128
 Artikkel 11 || Artiklid 127 ja 128
 Artikkel 12 || Artiklid 127 ja 128
 Artikkel 13 || Artikkel 128
 Artikkel 14 || Artikkel 128
 Artikli 15 lõike 1 punkt a Artikli 15 lõike 1 punktid b kuni d Artikli 15 lõige 2 || Artiklid 157 ja 158 Artiklid 127 ja 128 Artiklid 30 kuni 35
 Artikkel 16 || Artiklid 30 kuni 35
 Artikkel 17 || Artiklid 36, 39 ja 40
 Artikkel 18 || Artiklid 121, 122, artikli 123 lõike 1 punkt a ja lõige 2, artikkel 129 ning artikli 155 lõige 3
 Artikkel 19 || Artikkel 128
 Artikkel 20 || Artiklid 140 kuni 147 ning artiklid 159 ja 160
 Artikkel 21 || -
 Artikkel 22 || -
 Artikkel 23 || Artikli 230 lõike 1 punkt a, artiklid 231 ja 232
 Artikkel 24 || Artikkel 236
 Artikkel 25 || Artikkel 236
 Artikkel 26 || Artikkel 239
 Artikkel 27 || -
 Artikkel 28 || Artiklid 236, 237 ja 238
 Artikkel 29 || Artiklid 236 ja 241
 Artikkel 30 || Artikkel 236
 Artikkel 31 || Artiklid 246 kuni 248
 Artikkel 32 || -
 Artikkel 33 || -
 Artikkel 34 || -
 Artikkel 35 || -
 Artikkel 36 || -
 Artikkel 37 || -
 Artikkel 38 || -
[1]               KOM(2010) 543 lõplik „Arukas reguleerimine Euroopa
Liidus”.
[2]               KOM(2010) 2020 „Euroopa 2020. aastal. Aruka,
jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia”.
[3]               http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/actionplan_en.htm
[4]               http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/index_en.htm
[5]               Euroopa Parlamendi resolutsioon 2007/2260 (INI).
[6]               Dok 15481/07 ADD 1.
[7]               NAT/376 – ELi loomatervishoiustrateegia.
[8]               KOM(2008) 545 lõplik,
http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/documents_en.htm
[9]               ELT C , , lk .
[10]             ELT C , , lk .
[11]             KOM(2007) 539 lõplik.
[12]             EÜT L 336, 23.12.1994, lk 1.
[13]             KOM(2000) 1 lõplik.
[14]             EÜT L 31, 01.02.2002, lk 1.
[15]             ELT L 300, 14.11.2009, lk 1.
[16]             EÜT L 147, 31.05.2001, lk 1.
[17]             ELT L 325, 12.12.2003, lk 31.
[18]             ELT L 325, 12.12.2003, lk 1.
[19]             EÜT L 268, 03.10.1998, lk 1.
[20]             ELT L 328, 24.11.2006, lk 14.
[21]             EÜT L 268, 14.9.1992, lk 54.
[22]             KOM (2011) 748.
[23]             http://www.oie.int/en/support-to-oie-members/global-studies/categorisation-of-animal-diseases/
[24]             ELT L 325, 12.12.2003, lk 31.
[25]             Dok SANCO/7070/2010.
[26]             ELT L 276, 20.10.2010, lk 33.
[27]             EÜT L 121, 29.7.1964, lk 1977.
[28]             EÜT L 46, 19.2.1991, lk 19.
[29]             ELT L 192, 23.7.2010, lk 1.
[30]             ELT L 343, 23.7.2010, lk 74.
[31]             EÜT L 268, 14.9.1992, lk 54.
[32]             ELT L …
[33]             EÜT L 204, 21.7.1998, lk 37.
[34]             EÜT L 121, 29.7.1964, lk 1977.
[35]             EÜT L 145, 13.6.1977, lk 44.
[36]             EÜT L 15, 19.1.1978, lk 34.
[37]             EÜT L 194, 22.7.1988, lk 10.
[38]             EÜT L 325, 1.12.1980, lk 1.
[39]             EÜT L 378, 31.12.1982, lk 58.
[40]             EÜT L 302, 19.10.1989, lk 1.
[41]             EÜT L 224, 18.8.1990, lk 62.
[42]             EÜT L 46, 19.2.1991, lk 19.
[43]             EÜT L 368, 31.12.1991, lk 21.
[44]             EÜT L 157, 10.6.1992, lk 19.
[45]             EÜT L 268, 14.9.1992, lk 54.
[46]             EÜT L 260, 5.9.1992, lk 1.
[47]             EÜT L 62, 15.3.1993, lk 49.
[48]             EÜT L 62, 15.3.1993, lk 69.
[49]             EÜT L 243, 11.10.1995, lk 25.
[50]             EÜT L 327, 22.12.2000, lk 74.
[51]             EÜT L 79, 30.3.2000, lk 40.
[52]             EÜT L 204, 11.8.2000, lk 1.
[53]             EÜT L 316, 1.12.2001, lk 5.
[54]             EÜT L 192, 20.7.2002, lk 27.
[55]             EÜT L 18, 23.1.2003, lk 11.
[56]             ELT L 306, 22.11.2003, lk 1.
[57]             ELT L …
[58]             ELT L 5, 9.1.2004, lk 8.
[59]             ELT L 139, 30.4.2004, lk 321.
[60]             ELT L 192, 23.7.2010, lk 1.
[61]             ELT L 10, 14.1.2006, lk 16.
[62]             ELT L 328, 24.11.2006, lk 14.
[63]             ELT L 213, 8.8.2008, lk 31.
[64]             ELT L 343, 22.12.2009, lk 74.
[65]             EÜT L 213, 3.8.1978, lk 15.
[66]             EÜT L 29, 3.2.1979, lk 24.
[67]             EÜT L 14, 16.1.1981, lk 22.
[68]             EÜT L 223, 2.8.1989, lk 19.
[69]             EÜT L 224, 18.8.1990, lk 13.
[70]             EÜT L 373, 31.12.1990, lk 29.
[71]             ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.