Tähtis õiguslik teade

|

52007PC0572

Ettepanek: Euroopa parlamendi ja Nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 998/2003 (mis käsitleb lemmikloomade mittekaubandusliku liikumise suhtes kohaldatavaid loomatervishoiunõudeid) seoses üleminekuperioodi pikendamisega {KOM(2007) 578 lõplik}  /* KOM/2007/0572 lõplik - COD 2007/0202 */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 8.10.2007KOM(2007) 572 lõplik2007/0202 (COD)Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,millega muudetakse määrust (EÜ) nr 998/2003 (mis käsitleb lemmikloomade mittekaubandusliku liikumise suhtes kohaldatavaid loomatervishoiunõudeid) seoses üleminekuperioodi pikendamisega(komisjoni esitatud) {KOM(2007) 578 lõplik}SELETUSKIRI( TaustEuroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 998/2003 on ühtlustatud eeskirjad, mida kohaldatakse lemmikloomade mittekaubandusliku liikumise suhtes liikmesriikide vahel või pärast lemmikloomade sisenemist või taassisenemist ühendusse kolmandatest riikidest. 13. juunil 2003. aastal avaldatud määrus jõustus 3. juulil 2003 ja seda kohaldatakse lemmikloomade suhtes, kes on kaasas nende omanikel.Kasside, koerte ja tuhkrute viimiseks ühest liikmesriigist teise kehtestati kõnealuse määrusega muu hulgas lemmiklooma pass, mis tõestab, et loom on vaktsineeritud marutaudi vastu. See on ainus nõue lemmikloomade viimisel kõigisse liikmesriikidesse.Määrusega on sätestatud siiski mõned konkreetsed kitsendavad tingimused lemmikloomade liikumisel teatavatesse liikmesriikidesse viie aastase üleminekuperioodi jooksul, mis algas määruse jõustumise kuupäeval ja kestab 3. juulini 2008. Need kitsendused tuleks üleminekuperioodi lõpuks üle vaadata, võttes arvesse liikmesriikide kogemusi kõnealuse määruse artiklite 6, 8 ja 16 rakendamisel ning Euroopa Toiduohutusameti (EFSA) teaduslikku arvamust.Selleks pidi komisjon kõnealuse määruse artikli 23 kohaselt esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule enne 1. veebruari 2007 aruande seroloogilise kontrolli jätkamise vajaduse kohta ning asjakohased ettepanekud pärast üleminekuperioodi lõppemist kohaldatava režiimi kindlaksmääramiseks.( Probleemi määratlus:Kuna teadusliku hinnangu andmine on võtnud kavandatust kauem aega, on hilinenud ka komisjoni aruanne. Selleks, et aruande järeldusi piisavalt arvesse võtta, on soovitav ülalnimetatud üleminekuperioodi pikendada.( Ettepaneku eesmärkKomisjoni ettepaneku eesmärk on pikendada üleminekuperioodi ja muuta määrust (EÜ) nr 998/2003 vastavalt.Käesolev komisjoni ettepanek on seotud komisjoni aruandega Euroopa Parlamendile ja nõukogule seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 998/2003 (mis käsitleb lemmikloomade mittekaubandusliku liikumise suhtes kohaldatavaid loomatervishoiunõudeid) atikliga 23.2007/0202 (COD)Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,millega muudetakse määrust (EÜ) nr 998/2003 (mis käsitleb lemmikloomade mittekaubandusliku liikumise suhtes kohaldatavaid loomatervishoiunõudeid) seoses üleminekuperioodi pikendamisegaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37 ja artikli 152 lõike 4 punkti b,võttes arvesse komisjoni ettepanekut[1],võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[2],pärast nõupidamist Regioonide Komiteega,tegutsedes asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras[3]ning arvestades järgmist:1.  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta määruses (EÜ) nr 998/2003, mis käsitleb lemmikloomade mittekaubandusliku liikumise suhtes kohaldatavaid loomatervishoiunõudeid,[4] on sätestatud lemmikloomade mittekaubandusliku liikumise suhtes kohaldatavad loomatervishoiunõuded ja sellise liikumise kontrolli suhtes rakendatavad eeskirjad.2.  Lisaks on määruse (EÜ) nr 998/2003 artiklis 6 sätestatud, et viieaastase üleminekuperioodi jooksul alates nimetatud määruse jõustumisest kehtivad lemmikloomadena peetavate koerte ja kasside sisenemisel Iirimaa, Malta, Rootsi ja Ühendkuningriigi territooriumile eritingimused, võttes arvesse nende liikmesriikide konkreetset seisukorda seoses marutaudiga.3.  Määruse (EÜ) nr 998/2003 artiklis 16 on sätestatud, et viieaastaseks üleminekuperioodiks, mis algab kõnealuse määruse jõustumise kuupäevast, võivad need liikmesriigid, kellel on kõnealuse määruse jõustumise kuupäeval olemas siseriiklikud ehhinokokoosi ja puugitõrje erieeskirjad, seada tingimuseks lemmikloomade oma territooriumile sisenemisel vastavuse nimetatud eeskirjade nõuetele. Soome, Iirimaa, Malta, Rootsi ja Ühendkuningriik kohaldavad spetsiaalseid sisenemiseeskirju seoses ehhinokokoosiga; ning Malta, Iirimaa ja Ühendkuningriik nõuavad, et lemmikloomadena peetavad koerad ja kassid läbiksid täiendava puugitõrje, mida tuleb tõendada looma passis.4.  Määruse (EÜ) nr 998/2003 artiklites 6 ja 16 sätestatud üleminekurežiimide kehtivus lõpeb 3. juulil 2008. Kõnealuse määruse artiklis 23 on sätestatud, et üleminekurežiimid tuleks enne üleminekuperioodi lõppu üle vaadata.5.  Selleks pidi komisjon vastavalt määruse (EÜ) nr 998/2003 artiklile 23 esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule enne 1. veebruari 2007 aruande seroloogilise kontrolli jätkamise vajaduse kohta ning tegema asjakohased ettepanekud pärast kõnealuse määruse artiklites 6, 8 ja 16 sätestatud üleminekurežiimide lõppemist kohaldatava režiimi kindlaksmääramiseks. Kõnealune aruanne peaks põhinema senistel kogemustel ja Euroopa Toiduohutusameti (EFSA) teaduslikul arvamusel põhineval riskianalüüsil.6.  Komisjoni nõudel andis EFSA välja teadusliku arvamuse, et aidata komisjonil teha määruse (EÜ) nr 998/2003 asjakohaseid ja teaduslikul alusel põhinevaid muudatusi. Lisaks võttis komisjon arvesse liikmesriikide aruandeid nende kogemuste kohta kõnealuse määruse artiklite 6, 8 ja 16 rakendamisel.7.  Kuna teadusliku hinnangu andmine on siiski võtnud kavandatust kauem aega, on hilinenud ka komisjoni aruanne. Selleks, et aruande järeldusi piisavalt arvesse võtta, on seetõttu soovitav üleminekurežiimide aega pikendada.8.  Seepärast tuleks määrust (EÜ) nr 998/2003 vastavalt muuta,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE.Artikkel 1Määrust (EÜ) nr 998/2003 muudetakse järgmiselt.(1) Artikli 6 lõike 1 sissejuhatav fraas asendatakse järgmisega:„Kuni 31. augustini 2009 kehtivad I lisa A osas loetletud lemmikloomade sisenemisel Iirimaa, Malta, Rootsi ja Ühendkuningriigi territooriumile järgmised tingimused:”(2) Artikli 16 esimene lõik asendatakse järgmisega:„Kuni 31. augustini 2009 võivad Soome, Iirimaa, Malta, Rootsi ja Ühendkuningriik seoses ehhinokokoosiga ning Iirimaa ja Ühendkuningriik seoses puukidega seada lemmikloomade oma territooriumile sisenemisel tingimuseks vastavuse neis riikides käesoleva määruse jõustumise kuupäeval kehtivate erieeskirjade nõuetele.”(3) Artiklis 23 asendatakse kuupäev „1. jaanuar 2008” kuupäevaga „1. september 2009”.Artikkel 2Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel, […]Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimeleesistuja eesistuja [1] ELT C […], […], lk […].[2] ELT C […], […], lk […].[3] EÜT C 325, 24.12.2002, lk 133;[4] ELT L 146, 13.6.2003, lk 1. Määrust on viimati muudetud komisjoni määrusega nr 245/2007 (ELT L 73, 13.3.2007, lk 9).


				|

		52011PC0842

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse liidu välistegevuse rahastamisvahendite rakendamise ühised eeskirjad ja menetlused /* KOM/2011/0842 lõplik - 2011/0415 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Üks komisjoni prioriteet seoses mitmeaastase
finantsraamistikuga on lihtsustada õiguskeskkonda ning hõlbustada
partnerriikidele ja -piirkondadele, kodanikuühiskonna organisatsioonidele,
VKEdele ja teistele antava liidu abi kättesaadavust, kuivõrd see aitab
saavutada määruse eesmärke.
Lihtsustatud ja paindlikud otsustamismenetlused
võimaldavad kiirendada rakendusmeetmete vastuvõtmist uute rahastamisvahendite
rakendamisel ning seega ELi abi andmist, eelkõige riikides, kus on kriisi-,
kriisijärgne või ebakindel olukord.
Peale selle hõlbustab finantsmääruse
läbivaatamine, mis on eriti oluline välistegevust käsitleva erisätte tõttu,
kodanikuühiskonna organisatsioonide ja väikeettevõtjate osalemist
rahastamisprogrammides, näiteks eeskirjade lihtsustamise, osalemiskulude
vähendamise ja toetuse määramise menetluste kiirendamise teel. Komisjon
kavatseb kasutada määruse rakendamisel uue finantsmäärusega ette nähtud uusi
paindlikke menetlusi.
Seda arvestades pakub komisjon välja mitu
lihtsustatud ja ühtlustatud rakenduseeskirja ning -menetlust, mida kohaldatakse
nelja geograafilise rahastamisvahendi – arengukoostöö rahastamisvahendi,
Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendi, ühinemiseelse abi rahastamisvahendi
ja partnerluse rahastamisvahendi – ning kolme temaatilise
rahastamisvahendi – stabiliseerimise rahastamisvahendi, demokraatia ja
inimõiguste Euroopa rahastamisvahendi ning tuumaohutusalase koostöö
rahastamisvahendi – suhtes. Ühinemiseelse abi rahastamisvahendi ja Euroopa
naabruspoliitika rahastamisvahendi puhul nõuavad ühinemiseelse ja piiriülese
koostöö erijooned aga täiendavaid konkreetseid rakenduseeskirju ja -menetlusi,
mis erisätetena täiendavad ühises rakendusmääruses sätestatud eeskirju.
Rahastamissüsteemi eripära tõttu jäävad
käesoleva määruse reguleerimisalast välja nii Euroopa Arengufond kui ka
Gröönimaad käsitlev otsus.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
Üldsusega konsulteerimine
26. novembrist 2010 kuni
31. jaanuarini 2011 konsulteeris komisjon üldsusega ELi välistegevuse
edasise rahastamise teemal. See protsess põhines elektroonilisel küsimustikul,
millele oli lisatud taustadokument „Kuidas rahastada ELi välistegevust pärast
2013. aastat?”. Üldiselt ei näidanud vastused vajadust kehtivaid
rakendusmehhanisme sisuliselt muuta, kuigi valdav osa vastajatest toetas
rakendamise paindlikumaks ja lihtsamaks tegemist.
Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine
Komisjon vaatas asutusesiseselt läbi
mitmesugused aruanded (hinnangud, auditid, uuringud, vahearuanded).
Läbivaatamise käigus uuriti, mis toimib ja mis mitte, ning koguti kogemusi
rahastamisvahendite ettevalmistamise kohta.
Läbivaatamine näitas, et praegused
rahastamisvahendid aitavad arengumaades saavutada aastatuhande arengueesmärke.
Sellised rakendusviisid nagu eelarvetoetus ja nn valdkondlik lähenemisviis
on võimaldanud tihedamat koostööd partnerriikidega ning tõhusamat tööjaotust
rahastajatevahelise kaasrahastamise kaudu.
Sellele vaatamata tehti läbivaatamise käigus
kindlaks mitu puudust. Leiti, et kehtiv rakendusmehhanism on liiga keeruline
ega võimalda seda vajaduse korral kiirelt kohandada. Käesolevas määruses on
nimetatud puudusi otseselt käsitletud.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Partnerriikide ja -piirkondadega tehtava koostöö
õigusraamistik on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingu viienda osa
III jaotise 1. peatükis. Sellest tulenevalt põhineb kavandatud ühtne
rakendusmäärus aluslepingu artikli 209 lõikel 1 ja artikli 212
lõikel 2 ning komisjon esitab selle kooskõlas artiklis 294 sätestatud
menetlusega. Kuna ELi toimimise lepingu artikleid 310–320 kohaldatakse ka
Euratomi suhtes (vt Euratomi asutamislepingu artikkel 106a), võib
ettepanek hõlmata ka tuumaohutusalase koostöö rahastamisvahendi raames tehtava
finantskoostöö rakendamist.
4.           MÕJU EELARVELE
Ei kohaldata.
5.           PÕHIELEMENDID
(1)        I jaotis: Rakendamine – artiklid
1–3
Artiklis 1 (Reguleerimisese ja põhimõtted) on sätestatud määruse eesmärgid, milleks on luua ühtlustatud eeskirjad
välissuhete rahastamisvahendite kohta, kaitsta liidu finantshuve ning
soodustada selliste rahastamisvahendite rakendamise lihtsamaks ja paindlikumaks
muutmist.
Artiklis 2 (Tegevusprogrammide,
üksikmeetmete ja erimeetmete vastuvõtmine) on
sätestatud, et komisjon teeb rahastamisotsused mitmeaastastel programmdokumentidel
põhinevate tegevusprogrammidena. Erandkorras võib väljaspool tegevusprogramme
vastu võtta ka üksikmeetmeid, kuid need peavad olema kooskõlas mitmeaastaste
programmdokumentidega. Ettenägematutel ja nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib
komisjon vastu võtta erimeetmeid, mida ei ole mitmeaastastes
programmdokumentides sätestatud. Artikkel sisaldab komiteemenetluse eeskirju,
mida tuleb nimetatud otsuste vastuvõtmisel järgida, ning nende võimalikke
erandeid.
Artiklis 3 (Toetusmeetmed) on kindlaks määratud nende kulutuste liigid, millega toetatakse
käesoleva määruse rakendamist ning mille võib katta liidu vahenditest
(nt ettevalmistamise, järelmeetmete, järelevalve, kontrolli ja hindamise,
teabe jagamise ning teavitamisega seotud tegevus). Selliseid meetmeid võib
rahastada väljaspool programmdokumentide reguleerimisala.
(2)        II jaotis: Rahastamismeetodeid
käsitlevad sätted – artiklid 4–6
Artiklites 4–6 on
praeguste tavade ja kindlakstehtud vajaduste põhjal esitatud käesoleva määruse
alusel kasutatavate rahastamisliikide mittetäielik loetelu. Kehtestatud
muudatustes on arvesse võetud viimase finantsmääruse sätteid. Eeskätt on
artikliga 4 ette nähtud sellised uuenduslikud vahendid nagu laenud,
tagatised, omakapitali või riskide jagamise rahastamisvahendi, ning kirjeldatud
võimalikku korda seoses maksude, tollimaksude ja muude lõivudega. Selles on
selgitatud, et käesoleva määruse kohaseid meetmeid võib komisjon rakendada otse
või kaudselt, tehes eelarve täitmisega seotud kohustused finantsmääruses
loetletud mis tahes üksuse või isiku ülesandeks. Nimetatud sättes on
määratletud ka kaasrahastamise liik (paralleelne või ühine).
Artiklis 7 (Liidu finantshuvide kaitse) on sätestatud meetmed liidu finantshuvide kaitsmiseks ja eelkõige
selleks, et tal oleks (nimelt komisjoni, kontrollikoja ning Euroopa
Pettustevastase Ameti (OLAF) kaudu) võimalik rakendatavaid meetmeid
kontrollida.
(3)        III jaotis: Eeskirjad
kodakondsuse kohta ja päritolureeglid seoses riigihangete, toetuste ja muude
abi määramise menetlustega – artiklid 8–12
Artiklites 8–11 (Eeskirjad kodakondsuse
kohta ja päritolureeglid seoses riigihangete, toetuste ja muude abi määramise
menetlustega) on sätestatud tingimused, millega on
reguleeritud käesoleva määruse rakendamisega seotud riigihangetes ja toetuste
määramises osalemine. Kavandatud sätteid on märkimisväärselt lihtsustatud ning
need viitavad eesmärgile liikuda sidumata abi osutamise suunas. Artiklites
esitatakse kolmandate riikide üksikasjalikud abikõlblikkuse kriteeriumid
(vastastikkuse nõue, rakendatud programmis osalemine, teatavate riikide
abikõlblikkuse välistamine jne) ja sellega seotud erandid (pakutavad tooted või
teenused ei ole kättesaadavad, äärmiselt pakilised olukorrad, kolmepoolne
koostöö jne).
Artikliga 12 (Hindamine) pannakse komisjonile kohustus korrapäraselt hinnata rakendatud
poliitika, programmide ja valdkondliku poliitika tulemusi ning programmitöö
enda tõhusust. Hindamisega on seotud kõik asjaomased sidusrühmad ning aruanne
edastatakse nõukogule ja Euroopa Parlamendile.
(4)        IV jaotis: Lõppsätted – artiklid
13–17
Artiklis 13 (Kahe aasta järel esitatav
aruanne) on sätestatud, et komisjon koostab iga kahe
aasta järel aruande käesoleva määruse toimimise ja rakendamise kohta. Aruanne
esitatakse Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
Artikliga 14 (Kliimameetmed ja bioloogilise
mitmekesisusega seotud kulutused) on ette nähtud OECD
meetoditel (nn Rio markerid) põhinev spetsiaalne jälgimissüsteem.
Artiklis 15 (Komiteed) on kirjeldatud asjaomaste komiteede kaasamist käesoleva määruse rakendamisse,
mida on kohandatud vastavalt uuele komiteemenetluse määrusele[1].
Artiklis 16 (Rahastamisvahendite
läbivaatamine ja hindamine) on sätestatud, et
2018. aasta keskpaigaks koostab ja esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja
nõukogule aruande käesoleva määruse rakendamise hindamise kohta ning, kui see
on asjakohane, seadusandliku ettepaneku vajalike muudatuste tegemiseks.
Kõnealuses aruandes hinnatakse ka käesoleva määruse alusel vastu võetud
meetmete mõju.
Artiklis 17 (Jõustumine) on sätestatud määruse jõustumine ja selle kohaldamine alates
1. jaanuarist 2014, kehtestamata selle aegumistähtaega.
2011/0415 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega kehtestatakse liidu välistegevuse
rahastamisvahendite rakendamise ühised eeskirjad ja menetlused
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse
Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 209 lõiget 1 ja
artikli 212 lõiget 2,
võttes arvesse
komisjoni ettepanekut,
olles edastanud
seadusandliku akti eelnõu riikide parlamentidele,
toimides
seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades
järgmist:
(1)
Euroopa Liit peaks vastu võtma terviklikud
rahastamisvahendid, mis hõlmavad mitmesuguseid välistegevusega seotud
poliitikavaldkondi ning mille rakendamine nõuab konkreetseid ühiseid eeskirju
ja menetlusi. Kõnealused rahastamisvahendid on järgmised: arengukoostöö
rahastamisvahend, demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahend, Euroopa
naabruspoliitika rahastamisvahend, stabiliseerimise rahastamisvahend,
tuumaohutusalase koostöö rahastamisvahend, ühinemiseelse abi rahastamisvahend
ja partnerluse rahastamisvahend.
(2)
Nimetatud vahendite puhul on tavaliselt sätestatud,
et nende alusel rahastatavad meetmed peaksid olema hõlmatud mitmeaastase
sihtprogrammiga, millega nähakse ette raamistik rahastamisotsuste
vastuvõtmiseks kooskõlas finantsmäärusega,[2]
ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määruses
(EL) nr 182/2011 (millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis
käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse
komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes)[3]
sätestatud menetlustega.
(3)
Rahastamisotsused tuleks teha iga-aastaste või
mitmeaastaste tegevusprogrammide ja üksikmeetmetena, kui järgitakse
mitmeaastases sihtprogrammis sätestatud kavandamist, erimeetmetena, kui seda
nõuavad ettenägematud ja põhjendatud vajadused, ning toetusmeetmetena.
(4)
Võttes arvesse, et asjaomased rakendusaktid on
seotud poliitika kavandamise ja rahaliste vahendite kasutamisega ning neil on
mõju eelarvele, tuleks nende vastuvõtmisel üldiselt kasutada
kontrollimenetlust, välja arvatud rahaliselt väikesemahuliste meetmete puhul.
Komisjon peaks aga vastu võtma viivitamata kohaldatavad rakendusaktid, kui see
on tungiva kiireloomulisuse tõttu nõuetekohaselt põhjendatud seoses vajadusega
liidu kiire reaktsiooni järele.
(5)
Rahastamisotsustes tuleks määruses (EL)
nr 182/2011 sätestatud korras heaks kiita iga meetme kirjeldus, milles on
täpsustatud selle eesmärgid, põhitegevus, oodatavad tulemused, kavandatud eelarve
ning ajakava ja järelevalve kord.
(6)
Kui rahastamisvahendite rakendamise juhtimine
tehakse ülesandeks finantsvahendajale, tuleks komisjoni otsusega reguleerida
eelkõige riskide jagamine, rakendamise eest vastutava vahendaja tasustamine,
rahaliste vahendite ja võimaliku kasumi kasutamine ja taaskasutamine.
(7)
Ühised eeskirjad ja menetlused peaksid olema
kooskõlas liidu aastaeelarve suhtes kohaldatavate finantseeskirjadega, mis on
sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (edaspidi „finantsmäärus”),[4] mille puhul alati viidatakse
kehtiva määruse viimasele versioonile ning mis hõlmab komisjoni vastu võetud
asjaomaseid eeskirju[5]
finantsmääruse rakendamiseks.
(8)
Kuigi liidu välistegevuse rahastamisvajadus kasvab,
on selliseks tegevuseks kasutatavad vahendid liidu majanduse ja eelarve
seisukorra tõttu piiratud. Seepärast peab komisjon püüdma kasutada
olemasolevaid vahendeid kõige tõhusamal viisil, eelkõige kasutades
rahastamisvahendeid finantsvõimendusena. Finantsvõimenduse mõju suurendab see,
kui rahastamisvahendite kaudu investeeritud ja nende abil saadud vahendeid
lubatakse kasutada ja taaskasutada.
(9)
Euroopa Liidu finantshuve tuleks kogu kulutsükli
vältel kaitsta proportsionaalsete meetmete kaudu, mis hõlmavad rikkumiste
ärahoidmist, avastamist ja uurimist, samuti kadumaläinud, alusetult
väljamakstud või ebaõigesti kasutatud vahendite tagasinõudmist ning vajaduse
korral karistusi. Kõnealused meetmed tuleks ellu viia kooskõlas rahvusvaheliste
organisatsioonide ja kolmandate riikidega sõlmitud kohaldatavate kokkulepetega.

(10)
Täpsemalt tuleks sätestada rahastamismeetodid,
liidu finantshuvide kaitse, kodakondsust ja päritolu käsitlevad eeskirjad ning
rahastamisvahendite hindamine,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I
JAOTIS
RAKENDAMINE
Artikkel 1
Reguleerimisese
ja põhimõtted
1.
Käesoleva määrusega kehtestatakse eeskirjad ja
tingimused liidu rahalise abi andmiseks meetmetele, sealhulgas
tegevusprogrammidele ja muudele meetmetele, järgmiste rahastamisvahendite
alusel: arengukoostöö rahastamisvahend, demokraatia ja inimõiguste Euroopa
rahastamisvahend, Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend, stabiliseerimise
rahastamisvahend, tuumaohutusalase koostöö rahastamisvahend, ühinemiseelse abi
rahastamisvahend ja partnerluse rahastamisvahend, edaspidi koos
„rahastamisvahendid” ja eraldi „kohaldatav rahastamisvahend”.
2.
Komisjon tagab meetmete rakendamise kooskõlas
kohaldatava rahastamisvahendi eesmärkidega, kaitstes tõhusalt liidu
finantshuve. Rahastamisvahendite alusel antud rahaline abi vastab
finantsmääruses sätestatud eeskirjadele ja menetlustele, sest finantsmäärus
moodustab rahastamisvahendite rakendamise peamise finants- ja õigusraamistiku.
3.
Kui see on meetme laadi arvesse võttes võimalik ja
asjakohane, siis eelistab komisjon käesoleva määruse kohaldamisel kõige
paindlikumate menetluste kasutamist, et tagada tõhus ja tulemuslik rakendamine.

Artikkel 2
Tegevusprogrammide,
üksikmeetmete ja erimeetmete vastuvõtmine
1.
Komisjon võtab vastu iga-aastased või mitmeaastased
tegevusprogrammid, kui seda nõutakse kohaldatavas rahastamisvahendis viidatud
sihtprogrammide põhjal.
Eelkõige juhul, kui tegevusprogrammi ei ole veel
vastu võetud, võib komisjon erandkorras võtta sihtprogrammide põhjal vastu
üksikmeetmed, tuginedes samadele eeskirjadele ja menetlustele kui
tegevusprogrammide puhul.
Ettenägematute ja nõuetekohaselt põhjendatud
vajaduste, asjaolude või kohustuste korral võib komisjon vastu võtta
erimeetmed, mida ei ole sihtprogrammides sätestatud. Erimeetmeid võib samuti
kasutada selleks, et hõlbustada üleminekut hädaabilt pikaajalise arenguga
seotud tegevusele, sealhulgas meetmeteks, millega valmistatakse elanikkonda
paremini ette korduvateks kriisideks.
2.
Lõikes 1 ettenähtud tegevusprogrammid ja
üksikmeetmed, mille puhul liidu rahaline abi ületab 10 miljonit eurot,
ning erimeetmed, mille puhul liidu rahaline abi ületab 30 miljonit eurot,
võetakse vastu kooskõlas artikli 15 lõikes 3 viidatud
kontrollimenetlusega.
Sellist menetlust ei nõuta allapoole eespool
nimetatud künnist jäävate tegevusprogrammide ja meetmete ega nende
mitteoluliste muudatuste puhul. Mitteolulised muudatused on tehnilised
kohandamised, näiteks rakendusaja pikendamine, assigneeringute ümberjaotamine
prognoositud eelarve piires või eelarve suurendamine või vähendamine vähem kui
20 % võrra võrreldes esialgse eelarvega, tingimusel et sellised muudatused
ei mõjuta märkimisväärselt esialgse tegevusprogrammi või meetme eesmärke.
Sellisel juhul teavitatakse Euroopa Parlamenti ja nõukogu tegevusprogrammidest
ja meetmetest ning nende mitteolulistest muudatustest ühe kuu jooksul alates
nende vastuvõtmisest.
3.
Nõuetekohaselt põhjendatud tungiva kiireloomulisuse
tõttu, nagu kriisi-, kriisijärgse või ebakindla olukorra või sellise olukorra
puhul, mis ohustab demokraatiat, õigusriiki, inimõigusi või põhivabadusi, võib
komisjon vastu võtta viivitamata kohaldatavad rakendusaktid, sealhulgas
kehtivate tegevusprogrammide ja meetmete muudatused kooskõlas artikli 15
lõikes 4 viidatud menetlusega.
4.
Keskkonnatundlike projektide puhul, eelkõige uute
suurte infrastruktuuride puhul viiakse projekti tasandil läbi asjakohane
keskkonnaalane sõelumine, sealhulgas seoses kliimamuutuse ja bioloogilise
mitmekesisuse alase mõjuga, ning vajaduse korral keskkonnamõju hindamine. Kui
see on asjakohane, kasutatakse valdkondlike programmide rakendamisel keskkonnamõju
strateegilist hindamist. Tagada tuleb huvitatud sidusrühmade kaasamine
keskkonnamõju hindamisse ja avalikkuse juurdepääs selle tulemustele.
Artikkel 3
Toetusmeetmed
5.
Liidu rahalistest vahenditest võib katta
rahastamisvahendite rakendamise ja nende eesmärkide saavutamise kulud,
sealhulgas kulutused selliseks rakendamiseks otseselt vajaliku
ettevalmistamise, järelmeetmete, järelevalve, auditi ja hindamisega seotud
haldustoele, samuti liidu delegatsioonide kulud rahastamisvahendite alusel
rahastatavate tegevuste haldamiseks vajalikule haldustoele.
6.
Tingimusel et punktides a, b ja c loetletud
tegevused on seotud meetme kaudu rakendatud kohaldatava rahastamisvahendi
üldeesmärkidega, võib liidu rahastamine hõlmata järgmist:
(a)
uuringuid, koosolekuid, teavitamist, teadlikkuse
suurendamist, koolitusi, teabe avaldamist ning muid meetmete haldamiseks
vajalikke haldus- ja tehnilise toega seotud kulutusi;
(b)
teadustegevust ja uurimusi asjakohastel teemadel
ning nende tulemuste levitamist;
(c)
teavitus- ja teabevahetusmeetmete, sealhulgas liidu
poliitilistest prioriteetidest teavitamisega seotud kulutusi.
7.
Toetusmeetmeid võib rahastada ka väljaspool
mitmeaastaste sihtprogrammide reguleerimisala. Vajaduse korral võtab komisjon
toetusmeetmed vastu kooskõlas artikli 15 lõikes 2 viidatud
nõuandemenetlusega.
II
JAOTIS
Rahastamismeetodeid
käsitlevad sätted
Artikkel
4
Üldised rahastamissätted
1.
Liidu rahalist abi võib muu hulgas anda
finantsmäärusega ettenähtud järgmist liiki rahastamise teel:
a) toetused;
b) teenuste, asjade või ehitustööde
hankelepingud;
c) eelarvetoetus;
d) maksed komisjoni loodud sihtfondidesse;
e) sellised finantsinstrumendid nagu laenud,
tagatised, omakapital või kvaasiomakapital, investeeringud või osalused ja
riskijagamisvahendid, mida võib kombineerida toetustega;
f) kapitaliosalus rahvusvahelistes
finantsinstitutsioonides, sealhulgas piirkondlikes arengupankades.
Kooskõlas finantsmäärusega võib liidu rahalist abi
anda ka toetusena rahvusvahelistele, piirkondlikele või riiklikele fondidele,
näiteks fondidele, mille on loonud või mida haldavad Euroopa Investeerimispank,
rahvusvahelised organisatsioonid, liikmesriigid või partnerriigid ja
-piirkonnad, et suurendada mitme rahastaja poolset ühisrahastamist, või mille
on rajanud üks või mitu rahastajat projektide ühiseks rakendamiseks.
2.
Punktis e nimetatud finantsinstrumendi
rakendamiseks assigneeritakse ühe finantsinstrumendiga saadud tulud ja
tagasimaksed vastavalt finantsmääruse artikli 18 lõikele 4
kõnealusele finantsinstrumendile sihtotstarbelise sisetuluna. Ajavahemikku
2007–2013 käsitlevas mitmeaastases finantsraamistikus juba sätestatud
finantsinstrumentide puhul assigneeritakse asjaomased tulud ja tagasimaksed
vastavale uuele finantsinstrumendile ajavahemikus 2014–2020.
3.
Nagu on sätestatud finantsmääruses, rakendab
komisjon liidu rahalist abi kas otse komisjoni talituste, liidu delegatsioonide
ja rakendusametite kaudu või kaudselt, tehes eelarve täitmise finantsmääruses
loetletud üksuste ülesandeks, sealhulgas koostöös liikmesriikidega.
4.
Lõikes 1 ning artikli 6 lõikes 1
viidatud rahastamisliikide ning lõikes 3 viidatud rakendusmeetodite
valimisel lähtutakse sellest, kas nende kaudu on võimalik täita meetme
eesmärke, võttes muu hulgas arvesse kontrollimisega seotud kulusid,
halduskoormust ja prognoositud mittevastavuste riski. Toetuste puhul kaalutakse
selle raames ühekordsete maksete, kindlasummaliste maksete ja ühikukulude
astmestiku kasutamist.
5.
Rahastamisvahendite alusel rahastatavaid meetmeid
võib rakendada paralleelse või ühise kaasrahastamise teel.
Paralleelse kaasrahastamise korral jagatakse meede
mitmeks selgelt eristatavaks osaks, millest igaüht rahastab erinev kaasrahastav
partner nii, et rahastamise lõppkasutust on alati võimalik kindlaks teha.
Ühise kaasrahastamise puhul jaotatakse meetme
kogukulud kaasrahastavate partnerite vahel ning vahendid ühendatakse nii, et
meetme konkreetsete tegevuste rahastamisallikat ei ole hiljem enam võimalik
kindlaks teha.
6.
Lõikes 1 või artikli 6 lõikes 1 viidatud
rahastamisliike kasutades võib liidu ja tema partnerite koostöö toimuda muu
hulgas järgmises vormis:
(a)
kolmepoolsed kokkulepped, mille kaudu liit
koordineerib partnerriigile või -piirkonnale antavat abi kolmandate riikidega;
(b)
halduskoostöö meetmed, näiteks liikmesriigi ja
partnerriigi või -piirkonna avalike asutuste, kohalike asutuste, riigiasutuste
või avalikke teenuseid osutavate eraõiguslike üksuste vaheline mestimine,
samuti liikmesriikide lähetatud avaliku sektori eksperte ning nende
piirkondlikke ja kohalikke ametiasutusi hõlmavad koostöömeetmed;
(c)
toetus avaliku ja erasektori partnerluse loomiseks
ja haldamiseks vajalike kulude rahastamiseks ning
(d)
valdkondlikku poliitikat toetavad programmid,
millega liit toetab partnerriigi valdkondlikke programme;
(e)
ühinemiseelse abi rahastamisvahendi ja Euroopa
naabruspoliitika rahastamisvahendi puhul toetatakse riikide osalemist liidu
programmides ja ametites.
Artikkel 5
Maksud,
tollimaksud ja muud lõivud
Liidu abi ei tekita konkreetseid makse,
tollimakse ega muid lõive ning ei põhjusta nende kogumist.
Vajaduse korral peetakse partnerriikidega
läbirääkimisi asjakohaste sätete üle, et vabastada liidu rahalise abi
rakendamise meetmed maksudest, tollimaksudest ja muudest lõivudest. Vastasel
korral on sellised maksud, tollimaksud ja muud lõivud rahastamiskõlblikud
finantsmääruses sätestatud tingimustel.
Artikkel 6
Konkreetsed
rahastamissätted
1.
Lisaks artikli 4 lõikes 1 viidatud
rahastamisviisidele võib kooskõlas finantsmäärusega anda järgmiste
rahastamisvahendite alusel liidu rahalist abi ka järgmist liiki rahastamiseks:
(a)
arengukoostöö rahastamisvahendi ja naabruspoliitika
rahastamisvahendi alusel võlakergendus rahvusvaheliselt kokku lepitud
võlakergendusprogrammide raames;
(b)
arengukoostöö rahastamisvahendi ja stabiliseerimise
rahastamisvahendi alusel erandjuhul valdkondlikud ja üldised impordikavad, mida
võib rakendada järgmiste kavadena:
i)           valdkondlikud mitterahalised
impordikavad;
ii)          valdkondlikud valuutaimpordi kavad,
millega rahastatakse vastava valdkonna importi, või
iii)         üldised valuutaimpordi kavad
mitmesuguseid tooteid hõlmava üldimpordi rahastamiseks;
(c)
demokraatia ja inimõiguste Euroopa
rahastamisvahendi alusel otserahastamine järgmisel viisil:
i)           väikesed toetused inimõiguste
kaitsjatele kiireloomuliste kaitsemeetmete rahastamiseks;
ii)          toetused meetmete rahastamiseks kõige
raskemates tingimustes või olukordades, millele on viidatud demokraatia ja
inimõiguste Euroopa rahastamisvahendit käsitleva määruse artikli 2
lõikes 4, kui konkursikutse avaldamine ei ole asjakohane; Niisugused
toetused ei ole suuremad kui 2 000 000 eurot ja nende kestus ei
ületa 18 kuud, mida võib pikendada kuue kuu võrra juhul, kui nende
rakendamine on seotud objektiivsete ja ettenägematute takistustega;
iii)         toetused
–
ÜRO inimõiguste ülemvoliniku büroole;
–
Euroopa ülikoolidevahelisele inimõiguste ja
demokratiseerimise edendamise keskusele, mis pakub Euroopa inimõiguste ja
demokratiseerimise valdkonna magistriprogrammi ja ELi-ÜRO stipendiumiprogrammi,
ning sellega seotud ülikoolide võrgustikule, mis pakub kolmandate riikide
kodanikele täielikult kättesaadavat kraadiõpet inimõiguste valdkonnas.
2.
Ühinemiseelse abi rahastamisvahendi ja Euroopa
naabruspoliitika rahastamisvahendi alusel antava liidu rahalise abi
rakendamisel võib kasutada eelarve täitmist koostöös liikmesriikidega või
Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendi alusel tehtava piiriülese koostöö
puhul kaudset eelarve täitmist, tingimusel et kohaldatava rahastamisvahendi
põhjal vastu võetud delegeeritud õigusakt sisaldab finantsmääruse ja muude
asjakohaste sätetega nõutavaid valdkondlikke ja täiendavaid eeskirju.
3.
Eelarvelised kulukohustused, mis on seotud rohkem
kui üht eelarveaastat hõlmavate meetmetega ühinemiseelse abi rahastamisvahendi
ja Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendi alusel, võib jaotada mitme
eelarveaasta peale.
Artikkel 7
Liidu
finantshuvide kaitse
1.
Komisjon astub vajalikke samme tagamaks, et
käesoleva määruse alusel rahastatava tegevuse rakendamisel kaitstakse Euroopa
Liidu finantshuve pettuse, korruptsiooni ja muu ebaseadusliku tegevuse vastu
ennetustegevusega, tõhusa kontrolliga ja alusetult väljamakstud summade
sissenõudmise või, kui see on asjakohane ning abisaaja on riik või kolmanda
riigi ametiasutus, tagastamisega. Vajaduse korral kohaldatakse ka tõhusaid,
proportsionaalseid ja hoiatavaid karistusi.
2.
Komisjonil ja kontrollikojal on õigus auditeerida
dokumentide põhjal ja kohapeal kõiki toetusesaajaid, töövõtjaid ja
alltöövõtjaid ning muid kolmandaid isikuid, keda on rahastatud liidu
vahenditest.
Euroopa Pettustevastane Amet (OLAF) võib
korraldada sellise rahastamisega otseselt või kaudselt seotud ettevõtjate
tööruumides kohapealseid kontrolle, mis peavad toimuma nõukogu määruses
(Euratom, EÜ) nr 2185/96[6]
sätestatud korras ning mille eesmärk on teha kindlaks, kas toetuslepingu,
toetuse andmise otsuse või liidu eelarvest rahastamise lepinguga seoses esineb
pettust, korruptsiooni või mis tahes muud Euroopa Liidu finantshuve kahjustavat
ebaseaduslikku tegevust.
Ilma et see piiraks esimese ja teise lõigu
kohaldamist, antakse kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega
sõlmitud lepingutega, toetuslepingutega ja toetuse andmise otsustega, samuti
käesoleva määruse rakendamisest tulenevates lepingutega komisjonile,
kontrollikojale ja OLAFile selgesõnaliselt õigus selliseks auditeerimiseks ja
kohapealseks kontrolliks.
III
JAOTIS
Eeskirjad
kodakondsuse kohta ja päritolureeglid seoses riigihangete, toetuste ja muude
abi määramise menetlustega
Artikkel 8
Ühised
eeskirjad
1.
Käesoleva määruse alusel kolmandate isikute heaks
rahastavate meetmetega seotud hankelepingute, toetuste ja muudes abi määramise
menetlustes võivad osaleda kõik füüsilised ja juriidilised isikud, kes on
käesoleva jaotise järgmistes artiklites asjaomase kohaldatava rahastamisvahendi
puhul kindlaksmääratud rahastamiskõlblike riikide kodanikud või seal tegelikult
tegutsevad juriidilised isikud, ja rahvusvahelistele organisatsioonidele.
2.
Meetmete puhul, mida partneriga ühiselt
kaasrahastatakse või rakendatakse kaudse eelarve täitmise raames mõne volitatud
asutuse kaudu või komisjoni poolt finantsmääruse kohaselt loodud sihtfondi
kaudu, on riigid, mis on rahastamiskõlblikud vastavalt kaasrahastava või
rakendava asutusega sõlmitud kokkulepetele või sihtfondi asutamisaktis
kindlaksmääratud asjaomase asutuse eeskirjadele, rahastamiskõlblikud olenemata
järgmistes artiklites sätestatud erieeskirjadest. Nagu samades kokkulepetes
täpsustatakse, nõustub kaasrahastav asutus või rakendusasutus kohaldama
käesolevas määruses sätestatud rahastamiskõlblikkuse eeskirju.
3.
Meetmete puhul, mida rahastatakse ühest
rahastamisvahendist ja lisaks sellele veel mõnest välistegevuse
rahastamisvahendist, sealhulgas Euroopa Arengufondist, või ülemaailmset,
piirkondlikku või piiriülest laadi meetmete puhul, mis hõlmavad ka asjaomaseid
rahastamisvahendeid käsitlevate eeskirjade kohaselt rahastamiskõlblikke abisaajariike,
võib kõnealuse meetme jaoks rahastamiskõlblikuna käsitleda asjaomase
rahastamisvahendi alusel kindlaksmääratud riike.
4.
Kõik käesoleva määruse raames rahastatavate
hankelepingute või toetuslepingute alusel ostetud tooted ja kaubad pärinevad
mõnest rahastamiskõlblikust riigist. Kui on lubatud kasutada konkureerivat
läbirääkimistega menetlust, siis võivad need aga pärineda mis tahes riigist.
Käesoleva määruse kohaldamisel on mõiste „päritolu” määratletud liidu
asjaomastes tollialastes õigusaktides päritolureeglite kohta.
5.
Käesoleva jaotise sätteid ei kohaldata ja need ei
tekita kodakondsusega seotud piiranguid füüsiliste isikute suhtes, kes töötavad
rahastamiskõlbliku töövõtja või, kui see on asjakohane, alltöövõtja juures või
on sõlminud temaga muu seadusliku lepingu.
6.
Kui finantsmäärusega on ette nähtud kaalutlusõigus
töövõtja valikul, peetakse vajaduse korral esmatähtsaks kohalike ja
piirkondlike hangete korraldamist.
7.
Erandina kõikidest muudest eeskirjadest võib
käesoleva jaotise kohaselt kindlaksmääratud rahastamiskõlblikkust piirata
taotlejate kodakondsuse, asukoha või olemuse põhjal, kui seda nõuavad meetme
laad ja eesmärgid ning see on vajalik meetme tõhusaks rakendamiseks. Sellised
piirangud võivad kehtida eelkõige hankemenetluses osalemise kohta piiriülese
koostöö meetmete puhul.
8.
Lepingu saanud pakkujad, taotlejad ja kandidaadid
järgivad asjaomaseid keskkonnaalaseid õigusakte, sealhulgas mitmepoolseid
keskkonnalepinguid ja rahvusvahelisel tasandil kokkulepitud tööõiguse
põhireegleid[7].
Artikkel 9
Arengukoostöö
rahastamisvahend, Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend, partnerluse
rahastamisvahend ja tuumaohutusalase koostöö rahastamisvahend
1.
Arengukoostöö rahastamisvahendi, Euroopa
naabruspoliitika rahastamisvahendi, partnerluse rahastamisvahendi ja
tuumaohutusalase koostöö rahastamisvahendi alusel on rahastamiskõlblikud
järgmistest riikidest pärit pakkujad, taotlejad ja kandidaadid:
(a)
liikmesriigid, kandidaatriigid ja liidu tunnustatud
potentsiaalsed kandidaatriigid ning Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigid;
(b)
Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendi puhul
sellega hõlmatud partnerriigid ja Venemaa Föderatsioon, kui asjaomane menetlus
toimub mitme riigi ja piiriülese koostöö programmide raames, kus ta osaleb;
(c)
Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni
arenguabikomitee (edaspidi „OECD arenguabi komitee”) kindlaksmääratud
arengumaad ja territooriumid, mis ei kuulu G20 riikide hulka, ning nõukogu
27. novembri 2001.aasta otsuse 2001/822/EÜ[8]
reguleerimisalasse kuuluvad ülemeremaad ja -territooriumid;
(d)
G20 riikide hulka kuuluvad OECD arenguabi komitee
kindlaksmääratud arengumaad, ning muud riigid ja territooriumid, kui nad saavad
käesoleva artikliga hõlmatud vahendite alusel abi liidu rahastatavatest
meetmetest;
(e)
riigid, mille puhul komisjon on kehtestanud
vastastikuse juurdepääsu välisabile. Vastastikuse juurdepääsu võib vähemalt ühe
aasta pikkuseks piiratud ajaks anda juhul, kui riik loeb võrdsetel tingimustel
rahastamiskõlblikuks liidust pärit üksused ja käesoleva artikliga hõlmatud
rahastamisvahendite alusel rahastamiskõlblikud üksused. Komisjon teeb otsuse
vastastikuse juurdepääsu ja selle kestuse kohta kooskõlas artikli 15
lõikes 2 viidatud nõuandemenetlusega, olles eelnevalt pidanud nõu
asjaomase abisaajariigi või asjaomaste abisaajariikidega, ning
(f)
OECD arenguabi komitee liikmesriigid lepingute
puhul, mida rakendatakse mõnes OECD arenguabi komitee kindlaksmääratud vähim
arenenud riigis.
2.
Komisjon võib käsitada rahastamiskõlblikena
mitterahastamiskõlblikest riikidest pärit pakkujaid, taotlejaid ja kandidaate
või mitterahastamiskõlbliku päritoluga tooteid juhul, kui:
a)      sellistel riikidel on abisaajate
naaberriikidega traditsioonilised majandus-, kaubandus- või geograafilised
sidemed või
b)      rakendatakse kolmepoolseid
koostöölepinguid kolmandate riikidega või
c)      tegemist on pakilise olukorraga või kui
tooted ja teenused ei ole asjaomaste riikide turul kättesaadavad või muudel
nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel, kui abikõlblikkuse eeskirjad muudaksid
projekti, programmi või meetme elluviimise võimatuks või ülemäära raskeks.
3.
Koostöös rakendatavate meetmete puhul on asjaomasel
liikmesriigil, kellele komisjon on delegeerinud rakendusülesanded, õigus
käsitada komisjoni nimel rahastamiskõlblikuna mitterahastamiskõlblikest
riikidest pärit pakkujaid, taotlejaid ja kandidaate kooskõlas lõikega 2
ning mitterahastamiskõlbliku päritoluga tooteid kooskõlas artikli 8
lõikega 4.
Artikkel 10
Ühinemiseelse
abi rahastamisvahend
1.
Ühinemiseelse abi rahastamisvahendi alusel on
rahastamiskõlblikud järgmistest riikidest pärit pakkujad, taotlejad ja
kandidaadid:
(a)
liikmesriigid, ühinemiseelse abi
rahastamisvahendiga hõlmatud abisaajad riigid, Euroopa Majanduspiirkonna
liikmesriigid ning Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendiga hõlmatud
partnerriigid ning
(b)
rahastavad riigid, kelle puhul komisjon on
kehtestanud vastastikuse juurdepääsu välisabile artikli 9 lõike 1
punktis e sätestatud tingimustel.
2.
Komisjon võib käsitada rahastamiskõlblikena
mitterahastamiskõlblikest riikidest pärit pakkujaid, taotlejaid ja kandidaate
või mitterahastamiskõlbliku päritoluga tooteid nõuetekohaselt põhjendatud
juhtudel, kui:
(a)
rahastamiskõlblikkuse eeskirjad muudaksid meetme
elluviimise võimatuks või ülemäära raskeks, sest tooted ja teenused ei ole
asjaomaste riikide turul kättesaadavad, või tungivalt pakilistes olukordades
või
(b)
rakendatakse kolmepoolseid koostöölepinguid
kolmandate riikidega.
3.
Koostöös rakendatavate meetmete puhul on asjaomasel
liikmesriigil, kellele komisjon on delegeerinud rakendusülesanded, õigus
käsitada komisjoni nimel rahastamiskõlblikuna mitterahastamiskõlblikest
riikidest pärit pakkujaid, taotlejaid ja kandidaate kooskõlas lõikega 2
ning mitterahastamiskõlbliku päritoluga tooteid kooskõlas artikli 8
lõikega 4.
Artikkel 11
Stabiliseerimise
rahastamisvahend ning demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahend
1.
Ilma et see piiraks artikli 8 lõikes 7
sätestatud meetme laadi ja eesmärkidega kaasnevaid piiranguid, on nii
hankelepingute või toetuste määramise menetluses osalemine kui ka ekspertide
töölevõtmine stabiliseerimise rahastamisvahendi ning demokraatia ja inimõiguste
Euroopa rahastamisvahendi raames piiranguteta võimalik.
2.
Demokraatia ja inimõiguste Euroopa
rahastamisvahendi raames on artikli 4 lõike 1 ja artikli 6
lõike 1 punkti c kohaselt rahastamiskõlblikud järgmised asutused ja
osalejad:
(a)
kohaliku, riikliku, piirkondliku ja rahvusvahelise
tasandi kodanikuühiskonna organisatsioonid, sh valitsusvälised
mittetulunduslikud organisatsioonid ja sõltumatud poliitilised fondid, ühenduse
organisatsioonid ning erasektori mittetulundusühingud, institutsioonid ja
organisatsioonid, ja nende võrgustikud;
(b)
kohaliku, riikliku, piirkondliku ja rahvusvahelise
tasandi avaliku sektori mittetulundusühingud, institutsioonid ja
organisatsioonid ning võrgustikud;
(c)
riiklikud, piirkondlikud ja rahvusvahelised
parlamentaarsed organid, kui see on vajalik käesoleva vahendi eesmärkide
saavutamiseks ja juhul kui kavandatavat meedet ei ole võimalik rahastada mõne
muu liidu välisabi vahendi raames;
(d)
rahvusvahelised ja piirkondlikud
valitsustevahelised organisatsioonid;
(e)
juriidilised isikud, üksused, mis ei ole
juriidilised isikud, ning nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel muud asutused ja
osalejad, keda ei ole nimetatud käesolevas lõikes, juhul kui see on
rahastamisvahendi eesmärkide saavutamiseks vajalik.
Artikkel 12
Meetmete
hindamine
1.
Komisjon kontrollib ja vaatab oma meetmed
korrapäraselt üle ning hindab valdkondliku poliitika ja meetmete rakendamise
tulemusi ja programmitöö tõhusust, kasutades selleks vajaduse korral sõltumatut
välishindamist, et teha kindlaks, kas eesmärgid on saavutatud, ning võimaldada
sõnastada soovitusi edasise tegevuse parandamiseks.
2.
Komisjon saadab teavitamise eesmärgil oma
hindamisaruanded Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Liikmesriigid võivad
taotleda konkreetsete hindamiste arutamist artiklis 15 nimetatud
komiteedes. Arutelude tulemusi võetakse arvesse programmide kavandamisel ja
vahendite eraldamisel.
3.
Komisjon kaasab käesoleva määruse alusel antava
liidu abi hindamise etappi sobilikus ulatuses kõik asjaomased sidusrühmad.
IV JAOTIS
MUUD ÜHISED
SÄTTED
Artikkel 13
Kahe
aasta järel esitatav aruanne
1.
Komisjon jälgib välistegevusega seotud rahalise abi
meetmete rakendamisel tehtud edusamme ning esitab Euroopa Parlamendile ja
nõukogule alates 2016. aastast iga kahe aasta järel aruande liidu rahalise
abi rakendamise ja tulemuste ning võimaluse korral peamiste tagajärgede ja
mõjude kohta. Nimetatud aruanne esitatakse ka Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele.
2.
Kahe aasta järel esitatav aruanne sisaldab teavet
eelmisel aastal rahastatud meetmete, kontrollimise ja hindamise tulemuste ning
asjaomaste partnerite kaasamise kohta, samuti eelarveliste kulukohustuste ja
maksete assigneeringute täitmise kohta. Selles hinnatakse liidu rahalise abi
tulemusi, kasutades võimaluse korral konkreetseid ja mõõdetavaid näitajaid abi
rolli kohta rahastamisvahendite eesmärkide saavutamisel.
Artikkel 14
Kliimameetmed
ja bioloogilise mitmekesisusega seotud kulutused
Rahastamisvahendite raames eraldatud rahaliste
vahendite suhtes kohaldatakse OECD metoodikal põhinevat iga-aastast
jälgimissüsteemi (nn Rio markerid), mis on integreeritud ELi programmide
tulemusjuhtimise olemasolevatesse meetoditesse, et kvantifitseerida hindamistes
ja kahe aasta aruannetes kliimameetmete ja bioloogilise mitmekesisusega seotud
kulutused artikli 2 lõikes 1 viidatud tegevusprogrammide,
üksikmeetmete ja erimeetmete tasandil. Igal aastal hinnatakse kliimameetmete ja
bioloogilise mitmekesisusega seotud kogukulutusi vastu võetud sihtprogrammide
põhjal.
LÕPPSÄTTED
Artikkel 15
Komiteed
1.
Komisjoni abistavad rahastamisvahendite alusel
loodud komiteed.
2.
Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse
(EL) nr 182/2011 artiklit 4.
Kui komitee arvamus tuleb saada kirjaliku
menetluse teel, siis lõpetatakse kõnealune menetlus ilma tulemusteta juhul, kui
arvamuse esitamise tähtaja jooksul otsustab sedasi komitee eesistuja või
nõutakse seda komitee liikmete lihthäälteenamusega.
3.
Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse
(EL) nr 182/2011 artiklit 5.
Kui komitee arvamus tuleb saada kirjaliku
menetluse teel, siis lõpetatakse kõnealune menetlus ilma tulemusteta juhul, kui
arvamuse esitamise tähtaja jooksul otsustab sedasi komitee eesistuja või
nõutakse seda komitee liikmete lihthäälteenamusega.
4.
Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse
(EL) nr 182/2011 artiklit 8 koostoimes nimetatud määruse
artikliga 5.
Vastuvõetud otsus kehtib vastuvõetud või muudetud
dokumendi, tegevusprogrammi või meetme kehtivusaja jooksul.
Artikkel 16
Rahastamisvahendite
läbivaatamine ja hindamine
1.
Komisjon koostab hiljemalt
31. detsembriks 2017 iga rahastamisvahendi eesmärkide saavutamist
käsitleva aruande, tuginedes tulemus- ja mõjunäitajatele, millega mõõdetakse
vahendite kasutamise tõhusust ja rahastamisvahendite Euroopa lisaväärtust, et
teha otsus rahastamisvahendite alusel rakendatavate meetmeliikide uuendamise,
muutmise või peatamise kohta. Peale selle käsitletakse aruandes ka
lihtsustamise võimalusi, sisemist ja välist ühtsust, kõikide eesmärkide
jätkuvat asjakohasust ning meetmete osatähtsust liidu aruka, jätkusuutliku ja
kaasava majanduskasvuga seotud prioriteetide rakendamisel. Aruandes võetakse
arvesse kõiki rahastamisvahendite pikaajalise mõju hindamise järeldusi ja
tulemusi.
2.
Kõnealune aruanne esitatakse Euroopa Parlamendile
ja nõukogule, lisades sellele vajaduse korral seadusandlikud ettepanekud
rahastamisvahendites vajalike muudatuste tegemiseks.
3.
Eesmärkide saavutamise ulatuse hindamisel võetakse
aluseks näitajate väärtus 1. jaanuaril 2014.
4.
Komisjon palub partnerriikidel vastavalt abi
tõhususega seotud rahvusvahelistele kohustustele esitada kõik andmed ja kogu
teabe, mis võimaldaksid asjaomaseid meetmeid kontrollida ja hinnata.
5.
Rahastamisvahendite pikaajalist mõju ja selle
järjepidevust hinnatakse kooskõlas asjaomasel ajal kohaldatavate eeskirjade ja
menetlustega.
Artikkel 17
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult
kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
[1]               Määrus (EL) nr 182/2011. Euroopa Investeerimispanga vaatleja võib osaleda
vastavalt komitee töökorrale komitee menetlustes panka puudutavates küsimustes
kooskõlas (vt Komiteede töökorra standardeeskirjad, ELT C 206, 12.7.2011,
lk 11).
[2]               Nagu on viidatud põhjenduses 7.
[3]               ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
[4]               Praegu nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 1605/2002,
25. juuni 2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes
kohaldatavat finantsmäärust (EÜT L 248, 16.9.2002, lk 1).
[5]               Praegu komisjoni määrus (EÜ, Euratom) nr 2342/2002,
23. detsember 2002, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes
kohaldatavat finantsmäärust käsitleva nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002
üksikasjalikud rakenduseeskirjad (EÜT L 357, 31.12.2002, lk 1).
[6]               EÜT L 292, 15.11.1996, lk 2.
[7]               Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni peamisi tööalaseid
standardeid, konventsioone ühinemisvabaduse ja kollektiivläbirääkimiste kohta,
sunniviisilise ja kohustusliku töö kaotamise kohta, töö saamisel ja kutsealale
pääsemisel diskrimineerimise kaotamise kohta ning laste tööjõu kasutamise
kaotamise kohta.
[8]               EÜT L 314, 30.11.2001, lk 1.


|

52011PC0906

/* KOM/2011/0906 lõplik - 2011/0445 (COD) */  Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 774/94 kvaliteetse veiseliha, samuti sealiha, kodulinnuliha, nisu ja meslini ning kliide, peprede ja muude töötlusjääkide suhtes teatavate ühenduse tariifikvootide avamise ja haldamise kohta

	SELETUSKIRI1. ETTEPANEKU TAUSTEuroopa Liidu toimimise lepingu artiklites 290 ja 291 eristatakse kahte liiki komisjoni õigusakte.Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 võimaldatakse seadusandjal delegeerida komisjonile õigus võtta vastu muid kui seadusandlikke akte, mis on üldkohaldatavad ja täiendavad või muudavad seadusandliku akti teatavaid mitteolemuslikke osi. Komisjoni poolt sel viisil vastuvõetud õigusakte nimetatakse aluslepingus kasutatava terminoloogia kohaselt „delegeeritud õigusaktideks” (artikli 290 lõige 3).Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 291 kohaselt võtavad liikmesriigid vastu kõik siseriikliku õiguse meetmed, mis on vajalikud õiguslikult siduvate ELi (õigus)aktide rakendamiseks. Kõnealuste õigusaktidega saab komisjonile anda rakendamisvolitused, kui nende rakendamiseks on vaja ühtseid tingimusi. Komisjoni poolt sel viisil vastuvõetud õigusakte nimetatakse aluslepingus kasutatava terminoloogia kohaselt „rakendusaktideks” (artikli 291 lõige 4).Käesoleva ettepaneku eesmärk on nõukogu 29. märtsi 1994. aasta määruse (EÜ) nr 774/94 (kvaliteetse veiseliha, samuti sealiha, kodulinnuliha, nisu ja meslini ning kliide, peprede ja muude töötlusjääkide suhtes teatavate ühenduse tariifikvootide avamise ja haldamise kohta) vastavusse viimine aluslepingu artiklitega 290 ja 291.Määrusega (EÜ) nr 774/94 antakse komisjonile õigus võtta vastu vajalikke rakendusmeetmeid. Sellega antakse komisjonile ka õigus võtta vastu kõnealuse määruse kohandusi, kui kvoodisüsteemi mahte ja muid tingimusi kohandatakse eelkõige otsusega kiita heaks kokkulepe ühe või mitme kolmanda riigiga.Seoses Lissaboni lepingu jõustumisega tuleb viia määruse (EÜ) nr 774/94 kohaselt komisjonile antud volitused vastavusse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291.Määruse (EÜ) nr 774/94 ühtsete rakendamistingimuste tagamiseks tuleks komisjonile anda rakendusvolitused. Kõnealuseid volitusi tuleks kasutada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes.2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSEDHuvitatud isikutega ei olnud vaja konsulteerida, samuti ei olnud vaja mõju hinnata, sest ettepaneku eesmärk on viia nõukogu määrus (EÜ) nr 774/94 vastavusse Euroopa Liidu toimimise lepinguga ning see on kõigi nõukogu määruste kohta käiv institutsioonidevaheline küsimus.3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG-  Ettepaneku kokkuvõtePärast Lissaboni lepingu jõustumist viia määrus (EÜ) nr 774/94 vastavusse uute sätetega, mis on ette nähtud Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291.-  Õiguslik alusEuroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 207.4. MÕJU EELARVELEEttepanek ei mõjuta eelarvet.5. TÄIENDAV TEAVEPuudub.2011/0445 (COD)Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 774/94 kvaliteetse veiseliha, samuti sealiha, kodulinnuliha, nisu ja meslini ning kliide, peprede ja muude töötlusjääkide suhtes teatavate ühenduse tariifikvootide avamise ja haldamise kohtaEUROOPA PARLAMENT JA NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 207,võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,olles edastanud õigusakti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,toimides seadusandliku tavamenetluse kohaseltning arvestades järgmist:1.  Nõukogu määrusega (EÜ) nr 774/94[1] antakse komisjonile volitused kõnealuse määruse teatavate sätete rakendamiseks.2.  Seoses Lissaboni lepingu jõustumisega tuleb viia määruse (EÜ) nr 774/94 kohaselt komisjonile antud volitused vastavusse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291.3.  Määruse (EÜ) nr 774/94 teatavate mitteolemuslike osade täiendamiseks või muutmiseks tuleks komisjonile anda õigus võtta kooskõlas aluslepingu artikliga 290 vastu õigusakte seoses kõnealuse määruse kohanduste vastuvõtmisega, kui kvoodisüsteemi mahte ja muid tingimusi kohandatakse eelkõige otsusega kiita heaks kokkulepe ühe või mitme kolmanda riigiga. Eriti oluline on, et komisjon viiks oma ettevalmistustöö käigus läbi vastavaid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise ja koostamise ajal tagama asjakohaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.4.  Määruse (EÜ) nr 774/94 ühtsete rakendamistingimuste tagamiseks tuleks komisjonile anda rakendusvolitused seoses vajalike eeskirjade vastuvõtmisega kõnealuses määruses osutatud kvoodisüsteemi haldamiseks. Kõnealuseid volitusi tuleks kasutada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[2].5.  Seetõttu tuleks määrust (EÜ) nr 774/94 vastavalt muuta,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1Määrust (EÜ) nr 774/94 muudetakse järgmiselt.1) Artiklid 7 ja 8 asendatakse järgmisega:„Artikkel 7Komisjon võtab rakendusaktidega vastu vajalikud eeskirjad käesolevas määruses osutatud kvoodisüsteemi haldamiseks, ning vajaduse korral:a) toote laadi, lähteriiki ja päritolu tagavad sätted,b) punktis a osutatud tagatiste kontrollimist võimaldavate dokumentide tunnustamisega seotud sätted ningc) impordilitsentside väljaandmise ja nende kehtivusaja tingimused.Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr [xxxx/aaaa] [ ühtlustatud ÜTK määrus ]* artikli [323 lõikes 2] osutatud kontrollimenetluse kohaselt.Artikkel 8Komisjonile antakse õigus võtta kooskõlas artikliga 8a vastu delegeeritud õigusakte, et võtta vastu käesoleva määruse vajalikud kohandused, kui käesolevas määruses osutatud kvoodisüsteemi mahte ja muid tingimusi kohandatakse eelkõige otsusega kiita heaks kokkulepe ühe või mitme kolmanda riigiga.* ELT L …, …, lk …”.2) Lisatakse artikkel 8a:„Artikkel 8a1. Komisjonile antakse volitused võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.2. Artiklis 8 osutatud volitused antakse komisjonile määramata ajaks alates [ märkida käesoleva muutmismääruse jõustumise kuupäev ].3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklis 8 nimetatud volituste delegeerimise mis tahes ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle üheaegselt teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.5. Artikli 8 kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub ainult siis, kui Euroopa Parlament või nõukogu ei ole esitanud sellele vastuväiteid kahe kuu jooksul alates sellest, kui õigusakt Euroopa Parlamendile ja nõukogule teatavaks tehti, või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne nimetatud ajavahemiku möödumist teatanud, et ei kavatse vastuväiteid esitada. Kõnealust ajavahemikku võib Euroopa Parlamendi või nõukogu taotlusel kahe kuu võrra pikendada.”.Artikkel 2Käesolev määrus jõustub X päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel,Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimelpresident eesistuja [1] EÜT L 91, 8.4.1994, lk 1.[2] ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.