				|

		52011PC0838

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS ühinemiseelse abi rahastamisvahendi kohta (IPA II) /* KOM/2011/0838 lõplik - 2011/0404 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Käesoleva ettepaneku mõistmiseks tuleks
arvestada kõiki teatises „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve”[1] kirjeldatud ettepanekuid
rahastamisvahendite kohta finantsperspektiiviks 2014−2020. Teatises
sätestatakse ELi välistegevuse jaoks eelarve rubriigis 4 (EL kui ülemaailmne
partner) ettenähtud vahendite eelarveraamistik, muu hulgas ühinemiseelse abi
rahastamisvahend (IPA). Selle alusel esitab komisjon määruse eelnõu, milles
sätestatakse uue IPA õigusraamistik koos hinnanguga rahastamisvahendi
alternatiivsete stsenaariumide mõjule.
Euroopa Liidu lepingu artiklis 49
sätestatakse, et liidu liikmeks astumise avalduse võib esitada iga Euroopa
riik, kes austab artiklis 2 osutatud väärtusi ning võtab endale kohustuse
neid edendada.
Viimase 50 aasta jooksul on EL üheaegselt
pürginud integreerimise ja laiendamise suunas: kuuest liikmesriigist on saanud 27
ja alla 200-miljonilisest elanikkonnast üle 500-miljoniline. Viis aastat pärast
ELi viiendat laienemist 2004. aastal avaldatud ülevaates[2] järeldati, et: viimased
laienemised on parandanud kõigi ELi elanike majanduslikku heaolu ja suurendanud
Euroopa mõjujõudu maailmamajanduses; ELi institutsioonilistel ja
õigusraamistikel ning ühistel poliitikavaldkondadel oli oluline roll edu
tagamisel; ettevõtjad ja kodanikud said selget kasu; laienenud EL oli paremini
valmis lahendama juba ilmnenud ja tulevikus ilmnevaid probleeme.
ELi laienemisega jätkamise põhjuseid tuletati
viimati meelde nõukogu 14. detsembri 2010. aasta järeldustes:
„Laienemine tugevdab rahu, demokraatiat ja stabiilust Euroopas, teenib ELi
strateegilisi huve ning aitab ELil paremini saavutada oma poliitikaeesmärke
valdkondades, mis on majanduse elavdamise ja jätkusuutliku majanduskasvu jaoks
väga olulised.” Nõukogu järeldustes korrati, et Lissaboni lepingu
jõustumine tagab, et EL saab jätkata oma laienemiskava, säilitades samal ajal
ELiga integreerumise tempo.
Hetkel on ELil viis kandidaatriiki[3] ja neli potentsiaalset
kandidaatriiki[4].
2014. aastaks saab liikmesriigiks prognooside kohaselt üksnes Horvaatia.
Sotsiaal-majanduslike näitajate kohaselt on laienemisprotsessis osalevad
riigid, Island välja arvatud, ikka veel tublisti allpool ELi keskmist ja isegi
allpool nõrgimate liikmesriikide taset. Madala sotsiaal-majandusliku
arengutaseme tõttu on vaja olulisi investeeringuid, et tuua need riigid
lähemale ELi normidele ja võimaldada neil täita liikmesusega kaasnevaid
kohustusi ning seista vastu ühtse turu konkurentsisurvele. Lisaks peavad need
riigid olema valmis taluma selliseid üleilmseid katsumusi nagu kliimamuutus ja
viima oma pingutused selle keerulise küsimuse lahendamiseks kooskõlla ELi
pingutustega. ELi 2020. aasta aruka, jätkusuutliku ja kaasava
majanduskasvu strateegia hõlmab oma viie peamise eesmärgi seas kliimamuutuse ja
taastuvate energiaallikatega seotud eesmärkide täitmist. EL usub vähese
süsinikdioksiidiheitega majanduskasvu mudelisse ja seda tuleb näidata
väljaspool, samuti laienemisprotsessis.
Lisaks on Lääne-Balkani riigid suhteliselt
noored riigid, mis tekkisid endise Jugoslaavia lagunemise järel. Ikka on veel
vaja tugevdada poliitilist stabiilsust, demokraatlike põhimõtete täielikku
kehtestamist ja inimõiguste austamist ning head valitsemistava, mis on kõik ELi
alusväärtused.
Need riigid ei tule iseseisvalt toime ELiga
ühinemisega seotud kriteeriumide täitmise kulude ja jõupingutustega. Enamik
neist ei suuda ise rahastada institutsioonilisi reforme ja avaliku sektori
investeeringuid, mis on vajalikud ühiskonna ning majanduse stabiliseerimiseks ja
jätkusuutlikuks arenguks.
Praegu antakse laienemisprotsessis
osalevatele riikidele tehnilist ja finantsabi ühinemiseelse abi
rahastamisvahendiga (IPA)[5].
See rahastamisvahend lõpeb 2013. aasta lõpus. Pidades silmas uusi
ühinemisi, peaks EL jätkama kandidaatriikidele ja potentsiaalsetele
kandidaatriikidele tehnilise ja rahalise abi andmist, et aidata neil väljuda
raskest olukorrast ja saavutada jätkusuutlikkus.
Uue ühinemiseelse abi rahastamisvahendiga
peaks jätkuvalt keskenduma laienemispoliitika elluviimisele, mis on üks
ELi välistegevuse põhiprioriteetidest, aidates seega kaasa stabiilsuse,
turvalisuse ja heaolu edendamisele Euroopas. Selleks peaks uue
rahastamisvahendiga jätkama üldise poliitikaeesmärgi täitmist, milleks on
kandidaatriikide ja potentsiaalsete kandidaatriikide toetamine nende
ettevalmistustes ELiga ühinemiseks, ning nende asutuste ja majanduse
järkjärguline Euroopa Liidu normide ja poliitikaga vastavusse viimine, lähtudes
nende konkreetsetest vajadustest ja tehes kohandusi vastavalt nende
individuaalsetele laienemiskavadele. Sealjuures tuleks tugevdada finantsabi ja
ühinemiseelse strateegia rakendamisel tehtud üldiste edusammude vahelist
sidusust.
Lisaks peaks tulevane ühinemiseelne abi olema
veelgi strateegilisem, mõjusam ja paremini suunatud kui siiani ning pürgima
nende riikide ühinemisvalmiduse suurendamisel jätkusuutlikumate tulemuste
poole. Uus rahastamisvahend peab olema paindlikum ja pakkuma rohkem
finantsvõimendust teiste rahastajate või erasektori vahenditele, kasutades
selleks uuenduslikke rahastamisvahendeid, püüeldes samal ajal lihtsustamise ja
finantsabi juhtimisega seotud halduskoormuse vähendamise suunas.
Kooskõla muude poliitikavaldkondadega
Laienemisprotsessis laieneb ELi sisepoliitika
abisaajariikidele. See aitab muu hulgas kaasa siseturu, Euroopa õigusel ja
vabadusel rajaneva ala, üleeuroopaliste energia- ja transpordivõrkude
laienemisele, töövõimaluste suurenemisele, oskuste arendamisele, hariduse ja
sotsiaalse kaasatuse suurenemisele, vaesuse vähendamisele, keskkonnakaitsele
ning piiriülese õhu- ja veereostuse vähendamisele, ühise põllumajanduspoliitika
ja ühise kalanduspoliitikaga vastavusse viimisele, energiaallikate
mitmekesistamiseks tehtavatele pingutustele[6],
ressursitõhususe saavutamisele, katastroofidele vastupanuvõime suurendamisele
ning ohtude ennetamise ja juhtimise parandamisele ning sellega saavutatakse muu
hulgas integreeritum ja strateegilisem lähenemisviis merenduspoliitikale,
teaduse tipptase ja digitaalarengu tegevuskava. Lisaks saavad abisaajariigid
kooskõla saavutamisest ELi kliimapoliitika ja selle õigusaktidega olulist kasu
tänu vähese süsinikdioksiidiheitega arengule ja rohelisematele töökohtadele
piirkonnas, mis on väga haavatav kliimamuutuse mõjude suhtes.
EL innustab aktiivselt oma stabiliseerimis- ja
assotsieerimislepingute ning muude kandidaatriikide ja potentsiaalsete
kandidaatriikidega sõlmitud lepingute kaudu laienemisprotsessis osalevaid riike
kehtestama oma konkurentsirežiimi. Tulevases ühinemiseelses abis keskendutakse
ka teadus- ja innovatsioonisuutlikkuse ning info- ja
kommunikatsioonitehnoloogiate (IKT) tõhustamisele, mis omakorda võimaldab
realiseerida juhtalgatust „Innovatiivne liit”, saavutada muud Euroopa 2020. aasta
strateegia eesmärgid ning toetada vastavust ELi tehniliste nõuete ja normidega
paljudes muudes poliitikavaldkondades (nt rahvatervis, toiduga kindlustatus,
kliima- ja keskkonnameetmed, sealhulgas bioloogiline mitmekesisus ja
ökosüsteemid).
ELi tegevuskavas on kõrgel kohal Euroopa
turvalisuse edendamine, nii nagu see on määratletud Stockholmi programmis.
Ühinemiseelse finantsabi parem strateegiline suund aitab toetada
laienemisprotsessis osalevaid riike organiseeritud kuritegevuse ja
korruptsiooni ennetamisel ning selle vastu võitlemisel ning õiguskaitse,
piirihalduse ning rände kontrolli võimekuse suurendamisel.
Laienemine annab ELile suurema mõjujõu ja
tugevdab tema häält rahvusvahelisel areenil. Lissaboni lepingu jõustumisega on
ELil nüüd vahendid, et oma mõjujõud rahvusvahelisel areenil maksma panna. Näide
sellest potentsiaalist on roll, mida EL mängis ÜRO Peaassamblee resolutsioonis
Kosovo kohta. Viies laienemisring andis uue hoo ELi suhetele ida- ja
lõunanaabrusega ning sel puhul uuriti viise, kuidas arendada algatusi Läänemere
ja Musta mere piirkondades. Ühinemisprotsess Lääne-Balkani riikide ja Türgiga
suurendab veelgi ELi huvi ning mõju Vahemere ja Musta mere piirkondades ning
Doonau jõgikonnas. Kui selles piirkonnas arendada Türgi rolli täiendusena
ühinemisprotsessile ja koostöös ELiga, siis võib see suurendada mõlema poole
mõjujõudu maailma asjades, näiteks Lähis-Idas ja Lõuna-Kaukaasias. Koos
tegutsedes saavad EL ja Türgi suurendada energiajulgeolekut, lahendada
piirkondlikke konflikte, ennetada lahknevusi etnilistes ja religioossetes
küsimustes ning parandada koostööd merendusasjades, eelkõige Musta mere
piirkonnas. Island ja EL saavad koos mängida tähtsat rolli energia-,
keskkonna-, kliimamuutuse, merendus- ja julgeolekuküsimustes Arktika
piirkonnas.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA TOIMUNUD
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
Sidusrühmadega tulevase ühinemiseelse abi
küsimuses konsulteerimine
Ettepanek võtta vastu uus ühinemiseelse abi
rahastamisvahend põhineb ulatuslikel konsultatsioonidel sidusrühmadega, mis
said alguse konverentsil „IPA: jätkusuutlikud tulemused ja mõju”, mille
komisjon korraldas Brüsselis 6.–7. detsembril 2010. Sellele järgnesid
konsultatsioonid sidusrühmadega 2011. aasta esimeses pooles, millest
lähtuti tulevase ühinemiseelse abi rahastamisvahendi ettevalmistamise käigus
koostatud eelhinnangus. Konsultatsioonid hõlmasid järgmist:
·
Veebipõhine uuring,
mille käigus saadi 338 vastust: liikmesriikide esindajatelt, IPA alusel
abi saavate kandidaatriikide ja potentsiaalsete kandidaatriikide riiklikelt
haldusasutustelt ning erasektori sidusrühmadelt, komisjoni töötajatelt,
rahastajatelt ja rahvusvahelistelt rahastamisasutustelt, muudelt
rahvusvahelistelt organisatsioonidelt, valitsusvälistelt organisatsioonidelt,
teadlastelt, ekspertidelt ja huvirühmadelt;
·
mitu fookusrühma, eelkõige: üks
kõrgetasemeline töörühm; neli segarühma, mis koosnesid komisjoni ametnikest ja
välistest sidusrühmadest; kolm erifookusrühma IPA abi kohta piiriüleses
koostöös, regionaalarengus, inimressursside arendamises ja maaelu arengus; kaks
kohtumist liikmesriikide esindajatega tehnilises komitees, mis abistab
komisjoni ühinemiseelse abi rakendamisel; ning kohtumine Lääne-Balkani
ametiasutustega, kus keskenduti tulevase piiriülese koostöö võimalustele
Lääne-Balkani piiridel;
·
konsultatsioonid:
individuaalsete komisjoni ametnikega peakontoris ja ELi delegatsioonides
abisaajariikides; struktuuridega, kes osutavad tehnilist abi abisaajariikidele
või toetavad nende poliitikat; abisaajariikide IPA riiklike koordinaatoritega,
mitme- ja kahepoolsete rahastajatega, rahvusvaheliste ning piirkondlike
organisatsioonidega (Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni asutused, piirkondlik
koostöönõukogu, Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsioon jne) ja
valitsusväliste organisatsioonidega (Euroopa Stabiilsusalgatus, Rahvusvaheline
Kriisirühm, Avatud Ühiskonna Fond jne) ELi tasandil;
·
töökohtumine, mille
korraldas komisjon koostöös ELi eesistujariigi Ungariga Zagrebis 10.−11. mail,
kus esitleti ja arutati kõigi IPA sidusrühmadega peetud konsultatsioonide
esialgseid tulemusi.
Sidusrühmade seisukohtade analüüs näitas
toetust järgmisele:
–
rahastamisvahendiga jätkamine samal ressursitasemel, mis hõlmab nii institutsioonilist arengut kui
ka sotsiaal-majanduslikku arengut;
–
abi kohandamine iga
riigi vajadustele ja eripärale;
–
valdkondliku lähenemisviisi tõhustamine käsikäes ühtsema ja pikemaajalise kavandamisega, mille tulemuseks on
strateegiline vahend rahastajate tegevuse koordineerimiseks ning erasektori
investeeringute juhtimiseks;
–
mitmeaastase kavandamise kasutuselevõtt järgmise mitmeaastase finantsraamistiku jaoks koos vahehindamisega
ning mitmeaastane programmitöö edasiarendamine ka üleminekuaegseks
abiks ja institutsioonide ülesehitamise meetmeteks käsikäes parema
abisaajate osalusega programmitöö kavandamises, mida juhivad tugevamad
riiklikud asutused, mis vastutavad IPA koordineerimise eest;
–
heade tulemuste tunnustamine, lähtudes suutlikkusest abi vastu võtta ja saavutatud strateegilistest
eesmärkidest, tingimuslikkuse rangem ja süstemaatilisem kasutamine
riigi, valdkondade, strateegiate ning projektide tasandil;
–
eri abiliikide kättesaadavus ei ole enam sõltuv kandidaatriigi / potentsiaalse kandidaatriigi
staatusest, vaid rakendamisvalmidusest käsikäes etapiviisilise abi juhtimise
detsentraliseerimisega;
–
praeguse osade struktuuri läbivaatamine, sealhulgas parem poliitikavaldkondade koordineerimine;
–
jätkuv koostöö rahvusvaheliste finantsasutustega
ning rahvusvaheliste finantsasutuste ja muude rahastajate vahenditele finantsvõimenduse
pakkumine;
–
kolmetasandilise lähenemisviisi vastuvõtmine
järelevalve ja hindamise kohta, hinnates järgmisi
edusamme: i) tee ühinemise suunas, ii) riiklikud strateegiad ja iii) tulemuste
saavutamine programmide, valdkondade ning meetmete tasandil.
Sisekonsultatsioonid tulevase ühinemiseelse
abi küsimuses
Komisjonis hõlmasid ettevalmistused uueks 2013. aasta
järgseks IPAks ulatuslikke arutelusid abi haldamisega seotud neljas talituses
ja nende vahel, st laienemise peadirektoraadis; regionaalpoliitika
peadirektoraadis; tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse
peadirektoraadis ning põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraadis; samuti
ELi delegatsioonides või kontaktasutustes Islandil, Lääne-Balkanis ja Türgis.
Avalikkusega konsulteerimine kõigi
välistegevuse rahastamisvahendite üle
Ühinemiseelse abi tulevik oli teema ka laiemal
üldsusega konsulteerimisel ELi välistegevuse tulevase rahastamise üle, mille
komisjon korraldas 26. novembri 2010 ja 31. jaanuari 2011 vahel.
Konsultatsioon põhines elektroonilisel küsimustikul, millele oli lisatud
taustadokument „Kuidas rahastada ELi välistegevust pärast 2013. aastat?”,
mille koostasid komisjon ja asjaomased Euroopa välisteenistuse talitused.
Saadud 220 vastust peegeldavad välistegevuse kogukonna väga erinevaid ja
mitmekesiseid struktuure ja vaateid.
Konkreetsemalt arenguabi käsitlevate vastustes
seas on ühinemiseelse abi puhul oluline järgnev:
·
enamik vastanutest kinnitas, et ELi meetmed loovad olulist
lisaväärtust peamistes poliitikavaldkondades, mida toetatakse välistegevuse
rahastamisvahenditest[7].
Paljud vastanud nimetasid ELi lisaväärtust kui tuleviku peamist liikumapanevat
jõudu: EL peaks kasutama ära oma suhtelist eelist, mis tuleneb tema üleilmsest
kohalolekust, ulatuslikest ekspertteadmistest, riigiülesest olemusest,
koordineerijarollist ja mastaabisäästust;
·
peaaegu kõik vastanud toetasid diferentseeritumat
lähenemisviisi, mis on kohandatud abisaajariikide olukorrale ning tugineb
usaldusväärsetele kriteeriumidele ja tõhusale andmekogumisele, kui viisi,
millega suurendada ELi rahastamisvahendite mõju;
·
mis puutub rahastamisvahendite lihtsustamisse, siis
arvamused ELi temaatiliste programmide läbivaatamise ja nende arvu võimaliku
vähendamise kohta lahknesid geograafiliste ja temaatiliste rahastamisvahendite
tasakaalu teemal. ELi rahastamisvahendite geograafilise paindlikkuse suurendamist
toetas märkimisväärne enamus vastanuid kui viisi, millega ületada
piirkondadevahelised katsumused.
Eksperdiarvamuse
kasutamine
Laienemise
peadirektoraat tellis kaks ekspertuuringut, et hinnata meetmete loogikat ja
õppida kehtivast IPA programmist (IPA metahinnang), samuti selleks et
valmistada ette tulevane 2013. aasta järgse ühinemiseelse abi eelhinnang.
Mõlemad uuringud on kättesaadavad laienemise peadirektoraadi veebisaidil
järgmisel aadressil: http://ec.europa.eu/enlargement/how-does-it-work/financial-assistance/phare/evaluation/interim_en.htm

Mõju hindamine
Uue ühinemiseelse abi rahastamisvahendi
ettepaneku ettevalmistamise toimus komisjoni juhtimisel mõju hindamine, milles
kaaluti järgmisi valikuid:
1. valik – „ilma
muutusteta”.
2. valik – „kehtiva
määruse muutmine” järgmiste alternatiividega:
–
alamvalik 2.1 – „reguleerimisala kitsendamine ja
rakendamiskorra säilitamine”, milles keskendutakse
õiguslikele ja institutsioonilistele muudatustele, mida on vaja
ühinemiskriteeriumidele vastamiseks, eraldamata olulisi vahendeid riiklike
sotsiaal-majandusliku arengu investeeringute kaasrahastamiseks;
–
alamvalik 2.2 – „osade struktuuri säilitamine
ning suurem keskendumine investeeringutele”, et
suurendada sotsiaal-majanduslikku mõju abisaajariikides ja kiirendada nende
ettevalmistusi struktuuri-, ühtekuuluvus ja maaelu arengu vahendite
haldamiseks;
–
alamvalik 2.3 – „reguleerimisala
säilitamine ja rakendamiskorra kohandamine”, mis hõlmab nii vastavust
ühinemiskriteeriumidele kui ka sotsiaal-majandusliku arengu toetust. Lisaks
kohandatakse kehtiva IPA struktuuri tahkusid ja rakendamisviise.
3. valik − „uue
rahastamisvahendi väljatöötamine”. Seda valikut ei analüüsitud
üksikasjalikult.
Eri valikute majanduslikku mõju hinnati
selles valguses, kui tõenäoline on, et valik: i) viivitab või kiirendab
laienemist ja seega siseturu laienemise positiivset majanduslikku mõju; ii)
säilitab või vähendab ELi ja liikmesriikide kulusid julgeolekumeetmete ja
riskide, piirikontrolli ning ebaseadusliku rände valdkonnas; iii) piirab või
parandab parema majandusliku integratsiooni võimalusi, näiteks parema üleeuroopaliste
võrkudega integreerimise kaudu; iv) mõjutab positiivselt või negatiivselt
rahastajate ja investorite usku abisaajariikidesse.
Eri valikute sotsiaalset mõju hinnati
selles valguses, kui tõenäoliselt mõjutab valik vaesust ja tõrjutust
laienemisprotsessis osalevates riikides seoses ühinemisel tehtud edusammude ja
tingimuste loomisega paremateks majandustulemusteks ja poliitilisteks
meetmeteks, millega oleks võimalik neid küsimusi lahendada. Kaaluti ka seda,
kas riskide tõenäolised mõjud õigluse ja õigusriigi valdkonnas tagatavatele
õigustele võivad abisaajariikides viivituste ja ühinemisele avalduvate riskide
tõttu ohtu sattuda.
Valikute keskkonnamõju hinnati selles
valguses, kui tõenäoline on, et keskkonnakulud suurenevad, kui laienemine
viivitub või satub ohtu, kuna konkurentsieelise saamiseks kasutatakse
abisaajariikides madalamaid keskkonnanõudeid ja/või viivitub kallite
investeeringute tegemine, mida on vaja ELi keskkonnaõigusega
vastavusseviimiseks.
Hinnati, et alamvalikul 2.1 on
tõenäoliselt negatiivsed mõjud kõigis aspektides. Positiivset mõju võrreldes
1. valikuga oodati alamvalikutest 2.2 ja 2.3, kusjuures individuaalsed
tahud said erineva hinnangu. Hinnati, et tõenäoliselt on alamvaliku 2.3
kohastel abi andmise parandatud viisidel, millega suurendatakse abi
keskendatust, tulemuslikkust, tõhusust, finantsvõimendust ja mõju, alamvaliku 2.2
kohaste sotsiaal-majanduslikku arengusse tehtavate suuremate investeeringutega
võrreldes üldiselt positiivsemad mõjud.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Laienemispoliitika põhineb Euroopa Liidu
lepingu artiklil 21, mille kohaselt „Liidu tegevus rahvusvahelisel areenil
tugineb põhimõtetele, millest on juhindunud liidu enda loomine, arendamine ja
laienemine ning mida liit soovib edendada ka ülejäänud maailmas: demokraatia,
õigusriik, inimõiguste ja põhivabaduste universaalsus ning jagamatus,
inimväärikuse, võrdsuse ja solidaarsuse ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni
põhikirja põhimõtete ja rahvusvahelise õiguse austamine”.
Ühinemiseelse finantsabi õiguslik alus on Euroopa
Liidu toimimise lepingu artikli 212 lõige 2.
Ettepanek kehtestada uus ühinemiseelse abi
rahastamisvahend on kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikli 5 kohase
subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõttega.
Subsidiaarsuse seisukohalt loovad ELi tasandi
meetmed ülitähtsat lisaväärtust, mis on seotud mitme teguriga:
–
ELi järjestikune laienemine on oma olemuselt ühine
ülesanne, mida on võimalik täita üksnes ELi tasandil. Ainult koos
tegutsevad liikmesriigid saavad otsustada uute kandidaatriikide ühinemisavalduste
üle. ELi eelarvest antava ühinemiseelse abi eesmärk on aidata kandidaatriikidel
ja potentsiaalsetel kandidaatriikidel valmistuda tulevaseks liikmesuseks: IPA
eesmärk on riike enne ühinemist liikmesusega seotud kohustustes n-ö proovile
panna (näiteks institutsioonide loomine ühinemisjärgsete ELi vahendite
haldamiseks ja/või ELi õigustiku ja normide vastuvõtmiseks). Ühegi muu mitme-
või kahepoolse rahastamisvahendiga ei ole võimalik luua nii terviklikku
vahendit ning nii või teisiti saab üksnes EL määratleda, missugune abi on
vajalik õigustiku ülevõtmiseks ettevalmistumiseks.
–
Vaid ELil oma 27 ühiste meetmete ja strateegiate
kohaselt tegutseva liikmesriigiga on piisavalt kaalu, et reageerida
üleilmsetele katsumustele. Üksikute liikmesriikide tegevus võib olla piiratud
ja killustatud ning nende projektid võivad sageli jääda valdkonnas
jätkusuutliku muutuse tegemiseks liiga väikseks. ELi kaudu liikmesriikide töö
ühtlustamine võimaldab paremat koordineerimist ja muudab ELi töö tõhusamaks.
–
Viimastel aastatel on liikmesriigid vähendanud oma
kahepoolset abi kandidaatriikidele ja potentsiaalsetele kandidaatriikidele,
tunnistades sellega, et koordineeritud tegevus ELi tasandil on tõhusam. Umbes
pool ELi üldisest finantsabist laienemisprotsessis osalevatele riikidele oli 2009. aastal
pärit ELi eelarvest. Mitmepoolsed rahastajate organisatsioonid on oma toetuse
suures osas järk-järgult kaotanud ning need, kes veel on jäänud, on viinud oma
programmid kooskõlla ELi prioriteetidega. Koos ELiga töötamine on ka odavam.
Halduskulud on madalamad kui kahepoolse abi põhirahastajate keskmised
halduskulud.
–
Ühinemiseelne abi on investeering ELi tulevikku,
mis toetab naaberriikide stabiilsust ja heaolu ning tagab, et kandidaatriigid
suudavad ühinemisel õigustikku tõhusalt rakendada, sealhulgas hallata liidu
struktuuri-, ühtekuuluvus-, põllumajandus- ja maaelu arengu, merendus- ja
kalandusfonde ja meetmeid. Tehniline ja finantsabi kiirendab
ettevalmistusprotsessi ja loob stiimuleid ühiskonna, õigussüsteemi ja majanduse
vajalikuks ümberkujundamiseks. Abi aitab täita ELi sisepoliitilisi eesmärke,
loob võimalusi ELi ettevõtetele ning tagab reaalselt investeeringute tasuvuse.
Ilma ühinemiseelse abiga kaasneva aktiivse kaasatuse ja tiheda partnerluseta
peaks EL kindlasti kulutama rohkem vahendeid ebaseadusliku rände vastu
võitlemisele, ELi välispiiride kindlustamisele, energiavarustuse kindluse ning
kodanikele ohutute ja hügieeniliste toiduainete sisseveo tagamisele ning
kliimamuutuse ja saastuse vastu võitlemisele.
Kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega ei
minda kavandatud määruses selle eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.
4.           MÕJU EELARVELE
Euroopa Komisjon tegi oma 2011. aasta
juuni teatises „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve” ettepaneku
eraldada 14 110 100 000 eurot (jooksevhindades) uuele
ühinemiseelse abi rahastamisvahendile perioodiks 2014–2020.
Ettepaneku detailne hinnanguline finantsmõju
on esitatud ettepanekule lisatud finantsselgituses. Soovituslikud iga-aastased
eelarvelised kulukohustused* on toodud allolevas tabelis.
 Ühinemiseelse abi rahastamisvahend || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2014–2020
 1 898,0 || 1 935,9 || 1 974,6 || 2 014,1 || 2 054,4 || 2 095,5 || 2 137,4 || 14 110,1
* Jooksevhindades miljonites eurodes.
Prognoositavuse tagamiseks tehakse kõrgharidusega
seotud meetmete jaoks kolmandates riikides programmi „Erasmus kõigi jaoks“
raames ettenähtud rahastamine kooskõlas ELi välistegevuse eesmärkidega
kättesaadavaks kahe mitmeaastase assigneeringu kaudu, millest esimene hõlmab
esimest nelja ja teine ülejäänud kolme aastat. Kõnealune rahastamine kajastub
IPA mitmeaastastes soovituslikes strateegiadokumentides ja on kooskõlas
kindlakstehtud asjaomaste riikide vajaduste ja prioriteetidega. Assigneeringud
võib vastavalt ELi välistegevuse prioriteetidele läbi vaadata mõjuvate
ettenägematute asjaolude või oluliste poliitiliste muutuste korral. Kõnealuste
vahendite kasutamise suhtes kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust
(EL) nr [...], millega kehtestatakse programm „Erasmus kõigi jaoks“[8].
Küprose türgi kogukonnale jätkatakse
finantsabi andmist kuni nõukogu määruse (millega määratakse kindlaks
mitmeaastane finantsraamistik aastateks 2014-2020) artikli 11 teises lõigus
ettenähtud kohanduse toimumiseni. Kõnealune finantsabi on jätkuvalt
reguleeritud 27. veebruari 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 389/2006, millega
luuakse rahalise toetuse programm Küprose türgi kogukonna majandusarengu
soodustamiseks. Küprose türgi kogukonna toetamise rahalised vajadused on kaetud
ühinemiseelse abi rahastamisvahendile eraldatavatest üldistest
assigneeringutest.
5.           TÄIENDAV TEAVE
Lihtsustamine
Komisjoni prioriteet käesoleva uue määruse
puhul, nagu ka muude mitmeaastase finantsraamistiku programmide puhul, on
lihtsustada õiguslikku keskkonda ja hõlbustada liidu abi andmist abisaajariikidele
ja piirkondadele, kodanikuühiskonna organisatsioonidele, VKEdele jne.
Käesoleva ettepanekuga soovitakse
lihtsustamist saavutada peamiselt osade struktuuri koondamisega põhiliste
poliitikavaldkondade ümber. Selle tulemusel lihtsustub rahastamisvahendi ja
tulevaste rakenduseeskirjade õigusraamistik, mille sättes on ühtlustatud. Osade
struktuuri ühtlustamisega on seotud abi diferentseerimata kättesaadavus
igas poliitikavaldkonnas, mis tähendab seda, et abisaajariike ei ole enam vaja
rahastamisvahendi õiguslikus aluses eraldi välja tuua. Seega ei ole enam vaja
kohmakat menetlust abisaaja staatuse muutmiseks, millega vähendatakse lõhet
finantsabi käsitlevate poliitiliste otsuste ja nende kohapealse rakendamise
vahel. Samamoodi − kui ELiga ühinemise potentsiaalseks kandidaatriigiks
saab uus riik, siis on menetluslikud nõuded tema lisamiseks abisaajariikide
sekka oluliselt lihtsamad.
Abi haldamise ja rakendamise eest eri
poliitikavaldkondades vastutavad endiselt komisjoni eri talitused. Koordineerimist,
kommunikatsiooni ja kohapealset rakendamist parandatakse veelgi mitme aspekti
lihtsustamise teel, muu hulgas abisaajariikide rakendamisega seotud edusammude põhjalikum
ühine järelevalve ning väiksem arv akrediteerimisprotsesse ja
haldusvolituste üleandmisi. Komisjoni meetmete ühtlustamine peaks oluliselt
vähendama ka abisaajariikide kulusid ja koordineerimiskoormust tänu komisjoni
kasutatavatele mitmesugustele kommunikatsioonikanalitele ja menetlustele.
Ettepanekus nähakse ühtlasi ette, et strateegilised
otsused abi eraldamise kohta tehakse põhjalike üht või mitut riiki hõlmavate
strateegiadokumentide kaudu, mis hõlmavad kogu uue finantsraamistiku perioodi (2014−2020)
ja mis vaadatakse perioodi keskel üks kord läbi, millega vahetatakse välja
kehtiv süsteem, mille kohaselt suunavad kavandamisdokumendid vaadatakse
libisevas kolmeaastases tsüklis igal aastal läbi. See vähendab kõigi
asjaosaliste jaoks kõigi dokumentide iga-aastase läbivaatamise ja nende
võimaliku ümbertöötamise halduskoormust. Sarnaselt vähendab kõigi jaoks haldust
ja kiirendab abi andmist mitmeaastase programmitöö kasutuselevõtt, mis on
seotud üleminekuabi ja suutlikkuse suurendamiseks antava abiga.
Valdkondliku lähenemisviisi rakendamine abi
eraldamisel asjaomastele valdkondadele pärast asjakohaste tingimuste
kehtestamist peaks samuti tagama suurema lihtsustumise. Lisaks abi tõhususe ja
mõju suurendamisele peaks selle lähenemisviisi tulemusel vähenema projektide ja
lepingute arv, mis vähendab projektide ja lepingute haldamisega seotud
halduskoormust. Võimaluse korral võib valdkondlik lähenemisviis hõlmata ka
eelarvetoetuse kasutamist, mis omakorda vähendab halduskoormust
projektitoetusega võrreldes.
Ühise järelevalve ja akrediteerimisprotsesside
üksikasjalikud sätted kehtestatakse eraldi rakenduseeskirjadega. Eeskirjadega
lihtsustatakse veelgi kandidaatriikide ja potentsiaalsete kandidaatriikide
piiriülest koostööd, viies programmitöö ja rakendamise veelgi rohkem vastavusse
struktuurifondide lähenemisviisiga.
Uue määruse
lihtsam rakendamine ja paindlikud menetlused võimaldavad rakendusmeetmed
kiiremini vastu võtta ja kiiremini ELi abi anda. Lisaks aitab finantsmääruse
läbivaatamine, eelkõige välistegevuse eriklausel, lihtsustada kodanikuühiskonna
organisatsioonide ja väikeettevõtete osalemist rahastamisprogrammides, näiteks
eeskirjade lihtsustamise, osalemiskulude vähendamise ja toetuste andmise
menetluste kiirendamise kaudu. Käesoleva määruse rakendamisel kasutab komisjon
uues finantsmääruses sätestatud lihtsustatud menetlusi.
Ettepaneku
erisätete üksikasjalik selgitus
Käesolevas ettepanekus ja tulevastes
rakenduseeskirjades nähakse (lisaks eespool mainitud lihtsustamisele) ette
järgmised muudatused rahastamisvahendi ülesehituses ja selle
rakendamisviisides:
1.
Abi andmine muudetakse ühtsemaks, strateegilisemaks
ja tulemustele suunatumaks, sealjuures:
·
käsitletakse poliitikavaldkondi põhjalikes
mitmeaastastes riigi (ja mitut abisaajat hõlmavates) strateegiadokumentides,
mis peegeldavad laienemisstrateegia poliitilisi prioriteete ja näevad kõigis
poliitikavaldkondades ette vajalike institutsioonide ülesehitamist, õigustikule
vastavust ja investeeringuid käsitlevad meetmed. Reguleerimisala aluseks on
vajaduste hindamine ning seda kohandatakse olenevalt riigi olukorrast;
·
tõhustatakse üksikute projektide asemel
poliitiliste eesmärkide saavutamisele kaasa aitavate kokkulepitud
valdkonnastrateegiate (kaas)rahastamist, loobudes seega üksnes
toetustega rahastatavatest projektidest ja suurendades valdkonna tasandil
rahastatava abi osakaalu (sealhulgas tõhusatel sihipärastel eeltingimustel
põhinev valdkondade eelarvetoetus valitud poliitikavaldkondades). Siiski võimaldatakse õigustikuga vastavuse
toetust projektitoetuste või muude rakendamisviiside kaudu, näiteks
sihtotstarbelised vahendid, kui need ei sisaldu üldistes
valdkonnastrateegiates;
·
tehakse süstemaatilisemat mitmeaastast
programmitööd ka üleminekuabi ja institutsioonide ülesehitamiseks antava
abiga seotud poliitiliste eesmärkide nimel (nt avaliku halduse reform,
õigussüsteemide reform jne), millega toetatakse seotud valdkonnastrateegiate
tõhusat rakendamist ja lõppkokkuvõttes seotud eesmärkide saavutamist;
·
seatakse finantsabi andmisele otsesemalt eeltingimuseks
juhtimise parandamine ja omaluse suurendamine abisaajariikides.
Kehtestatakse paindlikkust võimaldavad eeskirjad, et vastata tekkivatele
vajadustele ja stimuleerida tulemuslikkust.
2.
Abi andmine muudetakse
paindlikumaks ja vajadustele rohkem vastavaks, sealjuures:
·
võimaldatakse erineva ulatuse või intensiivsusega abi
diferentseerimata kättesaadavust (sõltumata kandidaatriigi või
potentsiaalse kandidaatriigi staatuses) olenevalt vajadustest ning tehnilisest
ja haldussuutlikkusest. Toetatavate valdkondade/poliitikavaldkondade
kindlaksmääramisel lähtutakse abisaajariikide vajadustest;
·
nähakse ette järkjärguline, etapiviisiline
finantsabi haldamise lähenemisviis, mille kohaselt on haldajaks komisjon
või abisaajariik ning mis hõlmab või ei hõlma komisjoni eelkontrolle sõltuvalt
ühinemisstaatusest/-väljavaadetest, toetavast valdkonnast/poliitikavaldkonnast
ning haldus-, tehnilisest ja juhtimissuutlikkusest. Ühinemiseks ettevalmistamisel on eesmärk jätkuvalt asjaomastes
valdkondades juhtimisstruktuuride ja -menetluste loomine, mis on sarnased
neile, mis peavad olema paigas ühinemisjärgselt;
·
seotakse eri juhtimisetappides tehtud edusammud
poliitiliste prioriteetidega, mis kajastub
eduaruannetes, läbirääkimiskriteeriumide täitmises või assotsieerimislepingute
rakendamise tulemustes;
·
suurendatakse prioriteetide vahelist paindlikkust,
et muuta abi andmine rohkem tulemustele suunatuks, võimaldades assigneeringuid
poliitikavaldkondade vahel ümber paigutada, koos võimalusega kanda ühe
aasta vahendid üle teise aastasse, kui see on uue finantsmääruse kohaselt
võimalik.
3.
Abi kasutuselevõtmine muudetakse tulemuslikumaks ja tõhusamaks,
sealjuures:
·
tuvastatakse ja kasutatakse uuenduslikke
rahastamisvahendeid, mis võivad pakkuda rohkem finantsvõimendust
erarahastamisele, ning uuritakse võimalust kasutada ära koostoimeid
sisepoliitiliseks kasutamiseks mõeldud uuenduslike rahastamisvahenditega,
lähtudes ELi eelarve sellistes vahendites kasutamise koordineeritud
lähenemisviisist ja koordineeritud eeskirjadest;
·
tõhustatakse koostööd teiste rahastajate ning
rahvusvaheliste ja muude finantsasutustega strateegilisel tasandil eesmärgiga kasutada rohkem valdkonna tasandi toetusi, leppides selleks
kokku poliitilistes prioriteetides ja selgemas tööjaotuses;
·
jätkatakse lisaväärtust loovate piirkondlike
programmide ja projektide toetamist, julgustades teadmiste ja kogemuste
jagamist, poliitika ühtlustamist, ühistes prioriteetides kokkuleppimist ning
vastastikkuse usalduse suurendamist. Piirkondlike programmide abil võib ühtlasi
suurendada poliitika tõhusust, nt transpordi, energeetika, keskkonna,
kliimamuutuse, statistika, organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse ja
rändega seotud küsimustes;
·
ühtlustatakse mestimisabi hangete eeskirjad ja võetakse kasutusele mehhanismid, millega tagatakse värvatud
ekspertide sobivus, ning lisatakse võimalus kasutada eriotstarbelise rahastu
vahendeid, et vajaduste tekkides neid täita.
Delegeeritud õigusaktid
Arvestades
vajadust viia taotlejariikide staatust käsitlevad poliitilised oma äranägemisel
tehtavad otsused uuele tasandile, tehakse ettepanek muuta kavandatava määruse
lisas sisalduvat abisaajariikide nimekirja, et kajastada asjaolu, et sellised
otsused tuleks vastu võtta delegeeritud õigusaktidega kooskõlas Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikliga 290, kuna need muudatused ei mõjuta tegelikult
määruse olulisi osasid.
Samuti tehakse
ettepanek, et komisjonile tuleks anda delegeeritud volitused üksikasjalike
eeskirjade vastuvõtmiseks, millega kehtestatakse kavandatava määruse
rakendamiseks ühtsed tingimused eelkõige seoses juhtimisstruktuuride- ja
menetlustega. Kõnealuseid eeskirjasid on vaja täienduseks ELi välistegevuse
rahastamisvahendite rakendamise ühtsetele eeskirjadele ja menetlustele, mis
kehtestatakse ühise rakendusmäärusega. Neis peaks arvesse võtta ühinemiseelse
abi haldamisel ja rakendamisel saadud varasemaid kogemusi ning need peaksid
olema kohandatud olukorra arengule abisaajariikides.
2011/0404 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS
ühinemiseelse abi rahastamisvahendi kohta
(IPA II)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 212 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
riikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[9],

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[10],
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni teatises Euroopa Parlamendile, nõukogule,
Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Euroopa 2020.
aasta strateegia aluseks olev eelarve”[11]
näeb komisjon ette liidu välistegevuse valdkonnas kasutatavate
rahastamisvahendite, sealhulgas ühinemiseelse abi rahastamisvahendi (IPA)
eelarveraamistiku.
(2)
Arvestades, et nõukogu 17. juuli 2006. aasta
määrus (EÜ) nr 1085/2006 (millega luuakse ühinemiseelse abi
rahastamisvahend (IPA))[12]
kaotab kehtivuse 31. detsembril 2013, ja selleks, et tõhustada liidu
välistegevust, tuleks välisabi kavandamise ja andmise raamistik perioodiks 2014−2020
säilitada. Liidu laienemispoliitikat tuleks jätkuvalt toetada konkreetse
rahastamisvahendiga. Seetõttu tuleks ühinemiseelse abi rahastamisvahendit (IPA)
uuendada.
(3)
Euroopa Liidu lepingu artiklis 49
sätestatakse, et liidu liikmeks saamise avalduse võib esitada iga Euroopa riik,
kes austab inimväärikuse, vabaduse, demokraatia, võrdsuse, õigusriigi ja
inimõiguste austamise väärtusi.
(4)
Euroopa riik, kes on esitanud liidu liikmeks
saamise avalduse, saab liikmeks üksnes siis, kui on leidnud kinnitust, et ta vastab
1993. aasta juunis Kopenhaagenis toimunud Euroopa Ülemkogul kokkulepitud
liikmesuse kriteeriumidele, ning tingimusel, et ühinemisega ei koormata üle
liidu uue liikme integreerimise võimet. Kõnealused kriteeriumid käsitlevad
demokraatiat kindlustavate institutsioonide stabiilsust, õigusriiki, inimõigusi
ning vähemuste austamist ja kaitset, majandusarengut, mis peab olema piisav, et
tulla toime siseturu konkurentsijõudude survega, ning võimet mitte üksnes
kasutada aluslepingute järgseid õigusi, vaid täita ka neis sätestatud
kohustusi.
(5)
Ühinemisprotsess põhineb objektiivsetel
kriteeriumidel ja kõigi taotlejariikide võrdse kohtlemise põhimõtte
kohaldamisel. Edasiliikumine ühinemise suunas sõltub taotlejariigi
suutlikkusest viia ellu reformid, mis on vajalikud, et viia riigi poliitilised,
institutsioonilised, õigus-, haldus- ja majandussüsteemid vastavusse liidu
eeskirjade, nõuete, poliitika ning tavadega.
(6)
Euroopa Ülemkogu on andnud kandidaatriigi staatuse
Islandile, Montenegrole, endisele Jugoslaavia Makedoonia vabariigile ja
Türgile. Ülemkogu on kinnitanud Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Serbia ja ka
Kosovo[13],
keda loetakse potentsiaalseteks kandidaatriikideks, Euroopa Liiduga ühinemise
väljavaateid.
(7)
Käesoleva määruse alusel tuleks finantsabi anda
määruse lisas loetletud kandidaatriikidele ja potentsiaalsetele
kandidaatriikidele (edaspidi „abisaajariigid”) nende staatusest olenemata.
(8)
Käesoleva määruse alusel tuleks abi anda kooskõlas
laienemispoliitika raamistikuga, mille liit on iga abisaajariigi jaoks määratlenud
ja mis kajastub komisjoni iga-aastases laienemispaketis, mis hõlmab
eduaruandeid ning laienemisstrateegiat, samuti stabiliseerimis- ja
assotsieerimislepingutes ning Euroopa või ühinemispartnerlustes. Abi peaks
peamiselt keskenduma piiratud arvule poliitikavaldkondadele, mis aitavad
abisaajariikidel tugevdada demokraatlikke institutsioone ja õigusriiki,
reformida kohtusüsteemi ja avalikku haldust, austada põhiõigusi ning edendada
soolist võrdõiguslikkust ja mittediskrimineerimist. Abi peaks ühtlasi süvendama
nende riikide majanduslikku ja sotsiaalset arengut, mis on aluseks aruka,
jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu tegevuskavale kooskõlas Euroopa 2020. aasta
strateegiaga ning viima need riigid järk-järgult vastavusse Kopenhaageni
kriteeriumidega. Tugevdada tuleks finantsabi ja ühinemiseelse strateegia
rakendamisel tehtud üldiste edusammude vahelist sidusust.
(9)
Lisaks peavad kandidaatriigid ja potentsiaalsed
kandidaatriigid olema paremini valmis sellisteks üleilmseteks probleemideks
nagu jätkusuutlik areng ja kliimamuutus ning viima oma pingutused nende
küsimuste lahendamiseks kooskõlla ELi pingutustega. Käesoleva määruse alusel
antav liidu abi peaks ühtlasi aitama saavutada eesmärki suurendada liidu
eelarvest kliimaküsimuste jaoks eraldatavate vahendite osakaalu vähemalt 20 %-ni.
(10)
Komisjon ja liikmesriigid peaksid tagama antava abi
eeskirjadele vastavuse, ühtsuse ja vastastikuse täiendavuse, eelkõige
korrapäraste konsultatsioonide ja sagedase teabevahetuse kaudu abitsükli eri
etappides.
(11)
Ühinemisprotsessi ja käesoleva määruse alusel
antava finants- ja tehnilise abi ühtsuse tagamiseks ning ühinemise tegevuskava
eesmärkide saavutamiseks peaks komisjon kehtestama ühinemiseelse abi
rahastamisvahendi kasutamise ühise strateegilise raamistiku. Kõnealuses raamistikus
tuleks muu hulgas määratleda loetelu põhimeetmetest, mida võib käesoleva
määruse alusel toetada, ja vahendite eraldamise kriteeriumid. Ühine
strateegiline raamistik peaks moodustama üht või mitut riiki hõlmavate
strateegiadokumentide võrdlusraamistiku.
(12)
Abi eesmärgid tuleks määratleda üht või mitut riiki
hõlmavates suunavates strateegiadokumentides, mille komisjon kehtestab liidu
mitmeaastase finantsraamistiku kestuse ajaks partnerluses abisaajariikidega,
lähtudes nende konkreetsetest vajadustest ja laienemise tegevuskavast.
Strateegiadokumentides tuleks kindlaks määrata abi poliitikavaldkonnad ja ilma,
et see piiraks eelarvepädevate institutsioonide õigusi, kehtestada vahendite
soovituslik jaotus poliitikavaldkondade kaupa aastate lõikes, sealhulgas
hinnangulised kliimaga seotud kulud. Selleks et vastata tekkivatele vajadustele
ja stimuleerida tulemuslikkust, tuleks ette näha piisav paindlikkus.
Strateegiadokumendid peaksid tagama ühtsuse ja järjepidevuse abisaajariikide
jõupingutustega, nii nagu see kajastub nende riigieelarvetes, ning neis peaks
arvestama muude rahastajate toetusega. Sisemiste ja väliste arengusuundade
arvessevõtmiseks tuleks mitmeaastased suunavad strateegiadokumendid vajaduse
korral läbi vaadata.
(13)
Liidu huvides on aidata kaasa abisaajariikide
jõupingutustele oma süsteemide reformimisel, et viia need vastavusse liidu
süsteemidega. Kuna liikmesriigid ei suudaks käesoleva määruse eesmärki piisavas
ulatuses saavutada ja seda on võimalik paremini saavutada liidu tasandil, siis
võib liit võtta vastu meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5
sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kooskõlas nimetatud artiklis sätestatud
proportsionaalsuse põhimõttega ei minda käesolevas määruses selle eesmärgi
saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(14)
Selleks et käesolevas määruses saaks nõukogu
poliitiliste otsuste tulemusi kiiresti arvesse võtta, tuleks komisjonile
delegeerida volitused võtta vastu õigusakte kooskõlas Euroopa Liidu toimimise
lepingu artikliga 290 käesoleva määruse lisas esitatud abisaajariikide
loetelu ajakohastamiseks.
(15)
Pidades silmas, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu
... määruses (EL) nr …/…[14]
(edaspidi „ühine rakendusmäärus”) kehtestatakse liidu välistegevuse
rahastamisvahendite rakendamise ühised eeskirjad ja menetlused, tuleks komisjonile
ühtlasi delegeerida volitused võtta vastu üksikasjalikumad eeskirjad, milles
kehtestatakse käesoleva määruse rakendamise ühtsed tingimused, eelkõige
haldusstruktuuride ja -menetluste kohta. Kõnealustes eeskirjades tuleks
arvestada ühinemiseelse abi haldamisel ja rakendamisel saadud varasemaid
kogemusi ja need peaksid olema kohandatud olukorra arengule abisaajariikides.
(16)
Delegeeritud õigusaktide puhul on eriti tähtis, et
komisjon peaks ettevalmistava töö käigus asjakohaseid konsultatsioone,
sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja
koostamisel peaks komisjon lisaks tagama asjamaste dokumentide samaaegse,
õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(17)
Abi andmisel tuleks jätkuvalt kasutada struktuure
ja rahastamisvahendeid, mis on oma väärtust ühinemiseelses protsessis
tõestanud. Üleminek ühinemiseelsete vahendite puhul rakendatavalt komisjoni
poolselt otseselt eelarve täitmiselt abisaajariikidele delegeeritud
detsentraliseeritud eelarve täitmisele peaks olema järkjärguline ning vastama
iga abisaajariigi suutlikkusele.
(18)
IPA ühise strateegilise raamistiku ja
strateegiadokumentidega seotud rakendamisvolitusi tuleks teostada kooskõlas
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse
eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli
mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[15]. Võttes arvesse kõnealuste
rakendusaktide laadi, eriti nende laadi poliitika suunamise vahendina või nende
finantsmõju, tuleks nende vastuvõtmiseks, välja arvatud vähese rahalise mahuga
tehniliste rakendusmeetmete puhul, põhimõtteliselt kasutada kontrollimenetlust.
(19)
Käesoleva määruse alusel loodud komiteedel peaks
olema pädevus ka seoses eelmise ühinemiseelse abi rahastamisvahendi
rakendamisega seotud aktidega ning Türgi küprose kogukonnale antava finantsabi
rakendamisega.
(20)
Kui abisaajariik rikub põhimõtteid, millele liit on
rajatud, või ei täida liiduga sõlmitud asjaomaste lepingutega võetud kohustusi
või ei tee piisavaid edusamme ühinemiskriteeriumide täitmisel, siis peaks
nõukogu komisjoni ettepanekul saama võtta asjakohaseid meetmeid olukorra
lahendamiseks.
(21)
Käesoleva määruse eesmärke ja selle alusel antava
abi ulatust arvestades tuleks enne selle vastu võtmist konsulteerida Euroopa
Majandus- ja Sotsiaalkomitee ning Regioonide Komiteega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I
JAOTIS
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Üldeesmärk
Ühinemiseelse abi rahastamisvahendi (IPA)
eesmärk on toetada lisas loetletud kandidaatriike ja potentsiaalseid
kandidaatriike (edaspidi „abisaajariigid”) poliitiliste, institutsiooniliste,
õigus-, haldus-, sotsiaal- ja majandusreformide teostamisel, mis on vajalikud
selleks, et lähendada neid riike liidu väärtustele ning saavutada järk-järgult
vastavus liidu eeskirjade, nõuete, poliitika ja tavadega eesmärgiga astuda
liidu liikmeks.
Artikkel 2
Erieesmärgid
1.
Käesoleva määruse alusel antaval abil on järgmised
erieesmärgid, mis vastavad iga abisaajariigi vajadustele ning nende individuaalsetele
laienemise tegevuskavadele:
(a)
poliitiliste reformide toetamine, muu hulgas:
i)        demokraatlike institutsioonide ja
õigusriigi, sealhulgas selle jõustamise tõhustamine;
ii)       inimõiguste ja põhivabaduste edendamine
ning kaitsmine, vähemuste õiguste austamise suurendamine, soolise
võrdõiguslikkuse, mittediskrimineerimise ja ajakirjandusvabaduse edendamine
ning heanaaberlike suhete edendamine;
iii)      võitlus korruptsiooni ja organiseeritud
kuritegevuse vastu;
iv)      avaliku halduse reform ja hea
valitsemistava;
v)       kodanikuühiskonna ja sotsiaalse dialoogi
arendamine;
vi)      lepitamise, rahu tagavate ja usalduse
suurendamise meetmed.
(b)
majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse arengu
toetamine jätkusuutliku, aruka ja kaasava majanduskasvu eesmärgil, muu hulgas
järgmise kaudu:
i)        liidu nõuetele vastavuse saavutamine
majanduses ja majandusjuhtimises;
ii)       liidu konkurentsisurve ja turujõududega
toimetulemiseks vajalikud majandusreformid, püüeldes samal ajal majandus-,
sotsiaal- ja keskkonnaeesmärkide poole;
iii)      tööhõive ja inimkapitali arengu
soodustamine;
iv)      sotsiaalne ja majanduslik kaasatus,
eelkõige vähemuste ja haavatavate rühmade kaasatus;
v)       füüsilise kapitali arendamine, liiduga
sidemete ja piirkondlike võrgustike parandamine;
(c)
abisaajariikide suutlikkuse suurendamine, et täita
liikmesusega kaasnevaid kohustusi, toetades selleks järkjärgulist acquis
communautaire'iga ning struktuuri-, ühtekuuluvus-, põllumajandus- ja maaelu
arengu fondide ning poliitikaga vastavusseviimist ning nende vastuvõtmist,
rakendamist ja jõustamist;
(d)
piirkondlik lõimumine ja territoriaalne koostöö,
mis hõlmab abisaajariike, liikmesriike ja vajaduse korral määruse (EL) nr […][16] (millega luuakse Euroopa
naabruspoliitika rahastamisvahend) reguleerimisalasse kuuluvaid kolmandaid
riike.
2.
Lõikes 1 sätestatud erieesmärkide saavutamisel
tehtud edusamme hinnatakse näitajatega, mis muu hulgas hõlmavad järgmist:
–
edusammud demokraatia, õigusriigi, inimõiguste ja
põhivabaduste austamise, kohtusüsteemi ja haldussuutlikkuse taseme valdkonnas;
–
edusammud majandusreformides; sotsiaal- ja
majandusarengu strateegiate usaldusväärsus ning tõhusus, edusammud aruka,
jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu suunas, sealhulgas IPA abil toetatavate
avaliku sektori investeeringute kaudu;
–
acquis’ga vastavusse
viidud õigusaktide kogum; edusammud liiduga seotud institutsioonilises
reformis, sealhulgas käesoleva määruse alusel antava abi rakendamisel
detsentraliseeritud eelarve täitmisele üleminekul;
–
piirkondlike ja territoriaalsete koostööalgatuste
ning kaubavoogude arengu asjakohasus.
Näitajaid kasutatakse vastavalt vajadusele järelevalveks, hindamiseks
ja tulemuste läbivaatamiseks.
Artikkel 3
Poliitikavaldkonnad
1.
Käesoleva määruse alusel antav abi on peamiselt
suunatud järgmistele poliitikavaldkondadele:
(a)
üleminekuprotsess liiduga ühinemiseks ja
suutlikkuse suurendamiseks;
(b)
regionaalareng;
(c)
tööhõive, sotsiaalpoliitika ja inimressursside
arendamine;
(d)
põllumajandus ja maaelu areng;
(e)
piirkondlik ja territoriaalne koostöö.
2.
Lõikes 1 osutatud poliitikavaldkondadele
antava abiga toetatakse abisaajariike artiklites 1 ja 2 sätestatud üld- ja
erieesmärkide saavutamisel.
3.
Lõike 1 punktides b−d osutatud
poliitikavaldkondadele antav abi võib muu hulgas hõlmata sellist liiki meetmete
rahastamist, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu PP.KK.AA määruses
(EL) nr XXXX/201X (milles käsitletakse erisätteid Euroopa Regionaalarengu Fondi
ja majanduskasvu ja tööhõivesse investeerimise eesmärgi kohta)[17], Euroopa Parlamendi ja nõukogu
PP.KK.AA määruses (EL) nr XXXX/201X (mis käsitleb Ühtekuuluvusfondi)[18], Euroopa Parlamendi ja nõukogu PP.KK.AA määruses
(EL) nr XXXX/201X (mis käsitleb Euroopa Sotsiaalfondi)[19], Euroopa Parlamendi ja nõukogu
PP.KK.AA määruses (EL) nr XXXX/201X (erisätete kohta, milles käsitletakse
Euroopa Regionaalarengu Fondist toetuse andmist seoses eesmärgiga „Euroopa
territoriaalne koostöö”)[20]
ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu PP.KK.AA määruses (EL) nr XXXX/201X (Euroopa Maaelu Arengu
Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta)[21].
4.
Lõike 1 punktis e osutatud
poliitikavaldkonnale antava abiga võib eelkõige rahastada mitut riiki hõlmavaid
või horisontaalseid meetmeid, samuti piiriüleseid ning riikide ja piirkondade
vahelisi koostöömeetmeid.
Artikkel 4
Vastavus, ühtsus ja vastastikune täiendavus
1.
Käesoleva määruse alusel antav finantsabi on
kooskõlas liidu poliitikaga. See vastab liidu ja abisaajariikide vahel sõlmitud
lepingutele ning selles austatakse kohustusi, mis on võetud mitmepoolsete
lepingutega, mille osaline liit on.
2.
Komisjon, liikmesriigid ja Euroopa
Investeerimispank tagavad ühtsuse käesoleva määruse alusel antava abi ning muu
liidu, liikmesriikide ja Euroopa Investeerimispanga antava abi vahel.
3.
Komisjon ja liikmesriigid tagavad oma vastavate
abiprogrammide koordineerimise eesmärgiga suurendada tõhusust ja tulemuslikkust
abi andmisel ning vältida topeltrahastamist kooskõlas välisabi valdkonnas tegevuse
koordineerimise tõhustamise ning poliitika ja korra ühtlustamise suhtes
kehtestatud põhimõtetega. Koordineerimine hõlmab korrapärast konsulteerimist ja
sagedast teabevahetust abi andmise tsükli erinevates etappides eelkõige
praktilisel tasandil ning moodustab liikmesriikide ja liidu programmitöö
protsessi olulise osa.
4.
Abi andmise tõhususe ja tulemuslikkuse
suurendamiseks ning topeltrahastamise vältimiseks astub komisjon koos
liikmesriikidega vajalikke samme, et tagada parem koordineerimine ning vastastikune
täiendavus mitmepoolsete ja piirkondlike organisatsioonide ja üksustega,
näiteks rahvusvaheliste finantsasutuste, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni
asutuste, fondide ja programmide ning liiduväliste rahastajatega.
5.
Käesoleva määruse alusel antava abi
ettevalmistamisel, rakendamisel ja selle üle järelevalve teostamisel tegutseb
komisjon põhimõtteliselt partnerluses abisaajariikidega. Partnerlus hõlmab
vajaduse korral pädevaid riiklikke, piirkondlikke ja kohalikke ametiasutusi,
majandus- ja sotsiaalpartnereid, kodanikuühiskonda ning valitsusväliseid
osalejaid.
II
JAOTIS
STRATEEGILINE PLANEERIMINE
Artikkel 5
IPA ühine strateegiline raamistik
1.
Komisjon kehtestab ühinemiseelse abi
rahastamisvahendi ühise strateegilise raamistiku. IPA ühises strateegilises
raamistikus nähakse laienemispoliitika poliitiliste prioriteetide alusel ette
põhimeetmed, mis võivad käesoleva määruse alusel abi saada.
2.
Muu hulgas hõlmab IPA ühine strateegiline raamistik
järgmist:
(a)
kriteeriumid, mida kasutatakse vahendite
eraldamiseks abisaajariikidele ning ka mitut riiki hõlmavatele ja
territoriaalsetele koostöömeetmetele;
(b)
meetmete liigid, mida võib IPA alusel rahastada;
(c)
ühised suunised IPA haldamiseks ja rakendamiseks.
3.
Komisjon kiidab IPA ühise strateegilise raamistiku
ja selle võimalikud läbivaatamised heaks kooskõlas ühise rakendusmääruse
artikli 15 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 6
Strateegiadokumendid
1.
Käesoleva määruse alusel antakse abi üht või mitut
riiki hõlmavate strateegiadokumentide (edaspidi „strateegiatedokumendid”)
alusel, mille kehtestab komisjon partnerluses asjaomase abisaajariigi või
riikidega liidu mitmeaastase finantsraamistiku kestuse ajaks.
2.
Strateegiadokumentides täpsustatakse artiklis 3
osutatud poliitikavaldkondade asjakohane kombinatsioon, millele antakse
käesoleva määruse alusel finantsabi eesmärgiga kajastada vastavalt vajadusele
vajadusi ja prioriteete kooskõlas artiklis 2 osutatud eesmärkidega,
artiklis 5 osutatud IPA ühise strateegilise raamistikuga ja
riigistrateegiatega.
3.
Strateegiadokumendid sisaldavad kohaldatavat liidu
vahendite soovituslikku jaotust poliitikavaldkondade kaupa kohta aastate lõikes
kooskõlas artiklis 5 osutatud IPA ühises strateegilises raamistikus
sätestatud kriteeriumidega. Vahendite soovituslikus jaotuses võetakse nõuetekohaselt
arvesse abisaajariikide vajadusi, suutlikkust abi vastu võtta ja
haldussuutlikkust. Samuti nähakse ette tekkivate vajaduste rahuldamine ja
stiimulid abisaajariikide tulemuslikkuse parandamiseks mitmeaastastes
suunavates strateegiates sätestatud eesmärkide täitmisel.
4.
Strateegiadokumendid vaadatakse kehtivusaja keskel
läbi ning vajaduse korral neid muudetakse. Komisjoni algatusel võib strateegiad
mis tahes ajal läbi vaadata.
5.
Komisjon võtab strateegiadokumendid ja nende
läbivaatamised vastu kooskõlas ühise rakendusmääruse artikli 15
lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
III
JAOTIS
RAKENDAMINE
Artikkel 7
Üldine raamistik
Käesoleva määruse alusel antavat liidu abi
rakendatakse ühise rakendusmääruse artiklites 2 ja 3 osutatud programmide
ja meetmete kaudu ning kooskõlas erieeskirjadega, millega kehtestatakse
käesoleva määruse rakendamise ühtsed tingimused, eelkõige seoses
haldusstruktuuride ja -menetlustega, mille komisjon võtab vastu kooskõlas
käesoleva määruse artiklitega 10 ja 11. Rakendamine toimub reeglina
iga-aastaste või mitmeaastaste, riigipõhiste või mitut riiki hõlmavate
programmide vormis, mis kehtestatakse kooskõlas artiklis 6 osutatud
strateegiadokumentidega ja mille koostavad vastavalt vajadusele abisaajariigid
ja/või komisjon.
Artikkel 8
Raamistik ja lisalepingud
1.
Komisjon ja abisaajariigid sõlmivad abi rakendamise
kohta raamlepingud.
2.
Komisjoni ja abisaajariigi või selle rakendusasutuse vahel võib vajaduse
korral sõlmida abi rakendamise kohta lisalepinguid.
Artikkel 9
Sätted rahastamisvahendite
ristkasutuse kohta
1.
Komisjon võib põhjendatud asjaoludel ning liidu
rahastamise ühtsuse ja tõhususe tagamiseks ning piirkondliku koostöö
soodustamiseks otsustada laiendada artiklis 7 osutatud programmide ja
meetmete rahastamiskõlblikkust riikidele, territooriumidele ning piirkondadele,
mis ei ole artikli 1 alusel abikõlblikud, kui rakendatav programm või
meede on globaalset, piirkondlikku või piiriülest laadi.
2.
Euroopa Regionaalarengu Fond panustab käesoleva
määruse alusel kehtestatud programmidesse või meetmetesse, mis on seotud
abisaajariikide ja liikmesriikide vahelise piiriülese koostööga. Euroopa
Regionaalarengu Fondi panuse suurus määratakse kindlaks Euroopa Parlamendi ja
nõukogu ... määruse (EL) nr … (erisätete kohta, milles käsitletakse Euroopa
Regionaalarengu Fondist toetuse andmist seoses eesmärgiga „Euroopa
territoriaalne koostöö”) artikli 4 kohaselt. Kõnealuse toetuse kasutamisel
kohaldatakse käesoleva määruse sätteid.
3.
Vajaduse korral võib IPA panustada riikide ja
piirkondade vahelistesse koostööprogrammidesse või -meetmetesse, mis
kehtestatakse ja mida rakendatakse kooskõlas määrusega (EL) nr ... [erisätete
kohta, milles käsitletakse Euroopa Regionaalarengu Fondist toetuse andmist
seoses eesmärgiga „Euroopa territoriaalne koostöö”] ja milles IPA
abisaajariigid osalevad.
4.
Vajaduse korral võib IPA panustada piiriülestesse
koostööprogrammidesse või -meetmetesse, mis kehtestatakse ja mida rakendatakse
kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu ... määrusega (EL) nr ... (millega
luuakse Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend) ja milles IPA abisaajariigid
osalevad.
IV
JAOTIS
LÕPPSÄTTED
Artikkel 10
Volituste delegeerimine komisjonile
Komisjonil on kooskõlas artikliga 11
volitused võtta vastu delegeeritud õigusakte käesoleva määruse lisa muutmiseks
ning ühise rakendusmääruse täiendamiseks erieeskirjadega, milles kehtestatakse
käesoleva määruse rakendamise ühtsed tingimused.
Artikkel 11
Komisjonile delegeeritud volituste rakendamine
1.
Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud
õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2.
Komisjonile delegeeritakse volitused käesoleva
määruse kehtivuse ajaks.
3.
Euroopa Parlament ja nõukogu võivad volituste delegeerimise igal ajal
tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud
volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast
selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal
kuupäeval. See ei
mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.
Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu
võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
5.
Delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui
Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti Euroopa
Parlamendile ja nõukogule teatavakstegemist esitanud selle suhtes vastuväiteid
või kui nii Euroopa Parlament kui ka nõukogu on enne selle tähtaja möödumist
komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväiteid. Euroopa Parlamendi
või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel 12
Komitee
1.
Komisjoni abistab IPA komitee. Kõnealune komitee on
komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2.
Artikli 3 punktides b ja c osutatud
poliitikavaldkondi käsitlevate programmide puhul, mida rakendavad kaudselt
abisaajariigid, abistab komisjoni Euroopa Parlamendi ja nõukogu ... määruse
(EL) nr […] (millega kehtestatakse ühissätted ühisesse strateegilisse
raamistikku kuuluvate fondide – Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa
Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi ja
Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi – kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa
Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta ning
tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1083/2006)[22] artiklis 143 osutatud
fondide koordineerimiskomitee. Artikli 3 punktis d osutatud
poliitikavaldkonda käsitlevate programmide puhul, mida rakendavad kaudselt
abisaajariigid, abistab komisjoni Euroopa Parlamendi ja nõukogu ... määruse
(EL) nr […] (Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu
arengu toetuste kohta)[23]
artiklis 91 osutatud maaelu arengu komitee. Sellistel juhtudel teavitatakse IPA
komiteed viivitamata teis(t)e komitee(de) avaldatud arvamusest.
3.
Lõigetes 1 ja 2 osutatud komiteed on pädevad
teostama 17. juuli 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1085/2006 (millega luuakse
ühinemiseelse abi rahastamisvahend)[24]
alusel õigustoiminguid ja võtma kohustusi. Lisaks on IPA komitee pädev
rakendama 27. veebruari 2006. aasta määruse (EÜ) nr 389/2006 (millega
luuakse rahalise toetuse programm Küprose türgi kogukonna majandusarengu
soodustamiseks ja millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2667/2000 Euroopa
Ülesehitusameti kohta)[25]
artiklit 3.
Artikkel 13
Liidu toetuse peatamine
Ilma et see
piiraks partnerriikide ja -piirkondadega sõlmitud partnerlus- ja koostöölepingute
kohaste abi peatamise sätete kehtivust, kui abisaajariik ei austa demokraatia
ja õigusriigi põhimõtteid ning inimõigusi, vähemuste õigusi ja põhivabadusi või
liiduga sõlmitud asjaomastes lepingutes sisalduvaid kohustusi või kui edusammud
ühinemiskriteeriumide täitmiseks on ebapiisavad, kutsub liit abisaajariiki
pidama konsultatsioone, et leida mõlemat poolt rahuldav lahendus, välja arvatud
eriti kiireloomulistel juhtudel. Kui abisaajariigiga peetavad konsultatsioonid
ei vii mõlemat poolt rahuldava lahenduseni või kui konsultatsioonist
keeldutakse või eriti kiireloomulistel juhtudel, võib nõukogu kooskõlas Euroopa
Liidu toimimise lepingu artikli 215 lõikega 1 võtta asjakohaseid
meetmeid, mis võivad hõlmata liidu abi täielikku või osalist peatamist. Euroopa
Parlamenti teavitatakse mis tahes sellistest otsustest täielikult ja
viivitamata.
Artikkel 14
Lähtesumma
1.           Käesoleva määruse rakendamise
lähtesumma perioodil 2014−2020 on 14 110 100 000 eurot
(jooksevhindades). Kuni 3 % lähtesummast eraldatakse abisaajariikide ja
ELi liikmesriikide vahelistele piiriülese koostöö programmidele.
2.           Iga-aastased assigneeringud kiidavad
eelarvepädevad institutsioonid heaks liidu mitmeaastase finantsraamistiku
piires.
3.           Vastavalt programmi „Erasmus
kõigi jaoks“ käsitleva määruse artikli 13 lõikele 2 eraldatakse kõrghariduse
rahvusvahelise mõõtme edendamiseks soovituslik 1 812 100 000 euro suurune summa
mitmest erinevast väliskoostöö rahastamisvahendist (arengukoostöö
rahastamisvahend, Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend, ühinemiseelse abi
rahastamisvahend, partnerlusvahend ja Euroopa Arengufond), et toetada
õppimisega seotud liikuvuse meetmeid ELi välistesse riikidesse või ELi välistest
riikidest ning koostööd ja poliitilist dialoogi nende riikide
ametivõimude/institutsioonide/asutustega. Kõnealuste vahendite kasutamise
suhtes kohaldatakse programmi „Erasmus kõigi jaoks“ käsitlevat määrust.
Rahastamine tehakse kättesaadavaks kahe assigneeringu
kaudu, millest esimene hõlmab ainult esimest nelja ja teine ülejäänud kolme
aastat. Kõnealune rahastamine kajastub kõnealuste rahastamisvahendite
mitmeaastases suunavas programmitöös kooskõlas kindlakstehtud asjaomaste
riikide vajaduste ja prioriteetidega. Assigneeringud võib vastavalt ELi
välistegevuse prioriteetidele läbi vaadata mõjuvate ettenägematute asjaolude
või oluliste poliitiliste muutuste korral.
Artikkel 15
Jõustumine
Käesolev määrus
jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
LISA
–
Albaania
–
Bosnia ja Hertsegoviina
–
Island
–
Kosovo*
–
Montenegro
–
Serbia
–
Türgi
–
endine Jugoslaavia Makedoonia vabariik

* Kooskõlas ÜRO Julgeolekunõukogu
resolutsiooniga nr 1244/1999.
ETTEPANEKUTELE LISATAV
FINANTSSELGITUS
1.           ETTEPANEKU/ALGATUSE RAAMISTIK
              1.1.    Ettepaneku/algatuse nimetus
              1.2.    Asjaomased
poliitikavaldkonnad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise
struktuurile
              1.3.    Ettepaneku/algatuse
liik
              1.4.    Eesmärgid

              1.5.    Ettepaneku/algatuse
põhjendus
              1.6.    Meetme
kestus ja finantsmõju
              1.7.    Ettenähtud
eelarve täitmise viisid
2.           HALDUSMEETMED
              2.1.    Järelevalve
ja aruandluse eeskirjad
              2.2.    Haldus-
ja kontrollisüsteem
              2.3.    Pettuse
ja eeskirjade eiramise ärahoidmise meetmed
3.           ETTEPANEKU/ALGATUSE HINNANGULINE
FINANTSMÕJU
              3.1.    Mitmeaastase
finantsraamistiku rubriigid ja kulude eelarveread, millele mõju avaldub
              3.2.    Hinnanguline
mõju kuludele
              3.2.1. Üldine hinnanguline
mõju kuludele
              3.2.2. Hinnanguline mõju
tegevusassigneeringutele
              3.2.3. Hinnanguline mõju
haldusassigneeringutele
              3.2.4. Kooskõla kehtiva
mitmeaastase finantsraamistikuga
              3.2.5. Kolmandate isikute
rahaline osalus
              3.3.    Hinnanguline mõju tuludele
ETTEPANEKUTELE
LISATAV FINANTSSELGITUS

1.
ETTEPANEKU/ALGATUSE RAAMISTIK
1.1.
Ettepaneku/algatuse nimetus

Ühinemiseelse
abi rahastamisvahend (IPA)

1.2.
Asjaomased poliitikavaldkonnad vastavalt
tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise (ABM/ABB[26]) struktuurile

Laienemine

1.3.
Ettepaneku/algatuse liik

x Ettepanek/algatus käsitleb uut meedet
¨ Ettepanek/algatus käsitleb uut meedet, mis
tuleneb katseprojektist / ettevalmistavast meetmest[27]
¨ Ettepanek/algatus käsitleb olemasoleva
meetme pikendamist
¨ Ettepanek/algatus käsitleb ümbersuunatud
meedet

1.4.
Eesmärgid
1.4.1.
Komisjoni mitmeaastased strateegilised eesmärgid,
mida ettepaneku/algatuse kaudu täidetakse

Laienemispoliitika
üldeesmärk on rakendada Euroopa Liidu lepingu artiklit 49, mis pakub Euroopa
Liiduga ühinemise väljavaadet kõigile Euroopa riikidele, kes austavad ELi
põhiväärtusi ja on pühendunud nende edendamisele.
Laienemispoliitikaga
edendatakse Euroopas stabiilsust, julgeolekut ja heaolu ning suurendatakse ELi
kaalu rahvusvahelisel areenil.
Laienemispoliitika
aitab Euroopas kinnistada demokraatiat ja õigusriigi põhimõtteid. See suurendab
majanduslikke võimalusi ja ELi kaalu selliste üleilmsete probleemide
lahendamisel nagu kliimamuutus, konkurentsivõime ning finantsturgude
reguleerimine ja järelevalve ning aitab koondada ühised jõupingutused Euroopa 2020. aasta
strateegia eesmärkide saavutamiseks. Ühinemisprotsess innustab viima ellu
poliitilisi ja majanduslikke reforme.
Tänu
laienemisprotsessile saavutatav suurem lõimumine aitab ühtlasi ELil saavutada
oma eesmärgid mitmes valdkonnas, mis on olulised aruka, jätkusuutliku ja
kaasava majanduskasvuga seotud majanduslike ja sotsiaalsete reformide jaoks,
sealhulgas energeetika, transport, keskkonnakaitse, katastroofidele
vastupanuvõime ning kliimamuutuse vastu suunatud jõupingutused. Uued
liikmekssaamise avaldused näitavad ELi atraktiivsust ja tema rolli stabiilsuse,
julgeoleku ja heaolu edendamisel.
ELi laienemispoliitika
võimaldab hoolikalt juhitud protsessi, milles kandidaatriigid ja potentsiaalsed
kandidaatriigid lähenevad ELile olenevalt oma poliitiliste ja majanduslike
reformide tempost ning võimest võtta endale kooskõlas Kopenhaageni
kriteeriumidega liikmesusega kaasnevad kohustused. Lääne-Balkanil jääb
põhiküsimuseks piirkondlik koostöö, mis on stabiliseerimis- ja
assotsieerimisprotsessi keskne osa.
Kui nõukogu
otsustab alustada taotlejariigiga ühinemisläbirääkimisi, siis kajastuvad
taotlejariigi edusammud Euroopa nõuete täitmisel liidu õigustiku avatud ja
suletud peatükkides.
Viimase viie
aasta jooksul on laienenud EL näidanud oma suutlikkust teha koostööd tema ees
seisvate tähtsate probleemide lahendamisel. Selle aja jooksul on
laienemisprotsessis osalevates riikides reformide elluviimisel tehtud edusammud
võimaldanud neil läbida ühinemisprotsessi järjestikused etapid.
ELi
laienemisprotsess areneb edasi tempos, mille suures osas määrab liikmeks saada
soovivate riikide suutlikkus võtta endale liikmesusega kaasnevad kohustused.
See nõuab kestva mõjuga reforme ning usaldusväärseid ja veenvaid õiguslikke ja
institutsioonilisi kohandusi. Sedamööda, kuidas asjaomased riigid viivad ennast
vastavusse neile kehtestatud nõuetega, sealhulgas eeskätt demokraatia ja õigusriigi
ning põhiõiguste ja -vabaduste valdkonnas, kohustub EL tegema nendega koostööd,
et minna edasi järgmistesse laienemisprotsessi etappidesse.
Tehakse
ettepanek võtta
laienemisstrateegia rahastamise sambana kasutusele üks integreeritud ühinemiseelse abi
rahastamisvahend,
mis hõlmab sisepoliitika ja teemavaldkondade kõiki mõõtmeid.
Eesmärk on
tagada, et kandidaatriigid ja potentsiaalsed kandidaatriigid oleksid
ühinemiseks täielikult ette valmistatud. Rõhuasetus on heal valitsemistaval,
haldussuutlikkusel, sotsiaal-majanduslikul arengul, piirkondlikul koostööl,
liidu õigustiku vastuvõtmisel ja rakendamisel ning ettevalmistustel
ühinemisjärgseks sisepoliitika juhtimiseks. Rahastamisvahendit rakendatakse
abisaajatega kokkulepitud riiklike / mitut abisaajat hõlmavate programmide
kaudu ning see peegeldab ka struktuurifonde, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa
Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (EAFRD), sealhulgas nende ümberkeskendumist
avalike hüvedega varustamisele.
Lisaks on
võimalik laienemisprotsessis osalevates riikides vajaduse korral jätkuvalt
kasutada poliitiliste ja finantskriisidega seotud rahastamisvahendeid
(makromajanduslik finantsabi, stabiliseerimise rahastamisvahend).

1.4.2.
Erieesmärgid ning asjaomased tegevusalad vastavalt
tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise süsteemile

Erieesmärk nr …
(a)
Toetada poliitilisi reforme.
(b)
Toetada majanduslikku, sotsiaalset ja
territoriaalset arengut ning reforme, mille eesmärk on jätkusuutlik, arukas ja
kaasav majanduskasv.
(c)
Suurendada abisaajariikide suutlikkust täita
liikmesusega kaasnevaid kohustusi, toetades järkjärgulist ühenduse õigustikuga
vastavusseviimist ning selle vastuvõtmist, rakendamist ja jõustamist, sh
ettevalmistusi struktuuri-, ühtekuuluvus-, põllumajandus- ja maaelu arengu
fondide rakendamiseks ja haldamiseks.
(d)
Piirkondlik lõimumine ja territoriaalne koostöö.
Asjaomased
tegevusalad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise süsteemile
04.06.
Ühinemiseelse abi rahastamisvahend (IPA) − inimressursside arendamine
05.05.
Põllumajanduse ja maaelu arendamise ühinemiseelsed meetmed
13.05.
Struktuuripoliitikaga seotud ühinemiseelne sekkumistegevus
22.02.
Laienemisprotsess ja -strateegia
22.04.02.
Kolmandatele riikidele suunatud teavitamis- ja teabevahetusprogrammid

1.4.3.
Oodatavad tulemused ja mõju

Täpsustage, milline peaks olema
ettepaneku/algatuse oodatav mõju abisaajatele/sihtrühmale.
Uue ühinemiseelse abi rahastamisvahendiga keskendutakse jätkuvalt
laienemispoliitika elluviimisele, mis on üks ELi välistegevuse
põhiprioriteetidest, aidates sellega kaasa stabiilsuse, turvalisuse ja heaolu
edendamisele Euroopas. Selleks täidetakse uue rahastamisvahendiga üldist
poliitikaeesmärki, milleks on kandidaatriikide ja potentsiaalsete
kandidaatriikide toetamine nende ettevalmistustes ELiga ühinemiseks, ning nende
siseriiklike süsteemide/majanduse järkjärguline Euroopa Liidu nõuete ja
poliitikaga vastavusse viimine, lähtudes nende konkreetsetest vajadustest ja
tehes kohandusi vastavalt nende individuaalsetele laienemiskavadele.
Saavutatavate tulemuste ja mõjudega seoses aitab
uus rahastamisvahend leida lahendused i) arengulünkadele/-probleemidele
abisaajariikides, ii) piiratud suutlikkusele tulla nendega toime oma vahendite
abil ning nõrkadele avaliku sektori asutustele ja/või nõrgale
haldussuutlikkusele abisaajariikides ning iii) abisaajariikide erinevuste
vähendamisele, järgneva saavutamise kaudu:
i)          demokraatlike institutsioonide parem toimimine, eelkõige
õigusriigi põhimõtete, inimõiguste austamise ja vähemuste kaasamise tagamiseks,
korruptsiooni ja organiseeritud kuritegevuse vähendamiseks, reformitud ja
moderniseeritud avalikuks halduseks;
ii)         ELi normid majanduses ja majandusjuhtimises, suurem
suutlikkus konkureerida liidu turujõudude surve all, paremad tööhõivenäitajad,
aina paremate oskustega inimressursid ja väiksemad sotsiaalsed erinevused,
suurem teadus- ja innovatsioonisuutlikkus;
iii)         ELi õigustikuga järk-järgult vastavusse viidavad, vastu
võetavad ja jõustatavad seadused, suurem suutlikkus rakendada ning hallata ELi
struktuuri-, põllumajandus- ja maaelu arengu fonde ning suurem osalemine
valitud ELi programmides ja ametites;
iv)        piirkonna suurem majanduslik lõimumine, sealhulgas
piiriüleste energia- ja transporditaristute kaudu, lähemad ja tugevamad
heanaaberlikud suhted abisaajariikide vahel ning ELiga.
Nende poliitika erieesmärkidega saavutatud edu aitab ühtlasi kaasa
selliste ELi laiemate poliitikaraamistike nagu Euroopa 2020. aasta
strateegia, ELi kliima- ja energiapakett ning juhtalgatus „Innovaatiivne liit”
rakendamisele.

1.4.4.
Tulemus- ja mõjunäitajad

Täpsustage,
milliste näitajate alusel hinnatakse ettepaneku/algatuse elluviimist.
Uue rahastamisvahendi erieesmärkide suunas tehtud edusamme saab hinnata
kolme makronäitaja abil:
·
edusammud ühinemise eesmärkide täitmisel
(avatud/suletud peatükid) või assotsieerimislepingute rakendamisel, mida
kajastavad muu hulgas positiivsed eduaruanded, uuringutel põhinevad ja
tunnustatud rahvusvaheliste organisatsioonide koostatud näitajad sellistes
valdkondades nagu valitsuse tõhusus, poliitiline stabiilsus ja vägivalla
puudumine, õigusriik;
·
sotsiaal-majanduslik areng, mida mõõdetakse selliste mõjunäitajatega nagu ÜRO arenguprogrammi
inimarengu indeks kui heaolu üldine mõõde, töötuse määrad, välismaiste
otseinvesteeringute sissevool, kaubandusbilanss;
·
piirkondlik koostöö ja lõimumine, mida mõõdetakse uuringutel põhinevate näitajatega, mis peegeldavad
julgeoleku ja stabiilsuse taseme (suundumuste) tunnetamist ning poliitilist,
majanduslikku ja kultuurilist vastasmõju.
Makronäitajatega seotud sihid ja teetähised võivad muu hulgas hõlmata järgmist:
ELi liikmeks saamise avalduse saamine, komisjoni vastu võetud positiivne
arvamus avalduse kohta või soovitus kandidaatriigi staatuse andmiseks, soovitus
alustada ühinemisläbirääkimisi, läbirääkimispeatükkide avamine või ajutine
sulgemine, ühinemisläbirääkimiste üldine lõpetamine, Kopenhaageni
kriteeriumidele vastavuse ulatus, viisanõude kaotamise ja tagasivõtulepingu
jõustumine, IPA abi haldamise volituste andmine, IPA abi haldamise
eelkontrollidest loobumine, tolli-/kaubanduslepingu jõustumine ning
kaubanduselt takistuste / tehniliste tõkete kõrvaldamine, piirkondlikes
algatustes osalemine, kahepoolsete küsimuste lahendamine, edusammud
üleeuroopaliste võrgustike integreerimisel.
Töötasandil saab edu mõõta tulevase ühinemiseelse
abi rahastamisvahendi jaoks kindlaksmääratud erieesmärkidele i−iv
vastavate tegevuseesmärkide abil. Tegevuseesmärgid hõlmavad järgmist:
(a)
demokraatia ja kohtusüsteemi ning inimõiguste ja
mittediskrimineerimise tajumise parandamine, lahendust ootavate kohtuasjade
ning põhiõiguste rikkumiste arvu vähendamine, õiguskaitseasutuste suutlikkuse
ja üldiselt haldussuutlikkuse suurendamine, tööjõu voolavuse vähendamine;
(b)
usaldusväärsete ja tõhusate sotsiaal- ja
majandusarengu strateegiate arendamine, oskuste ja kvalifikatsiooni taseme
tõstmine ning tööturuteenuste tõhustamine, avaliku sektori investeeringute
toetamine, ELi struktuuri-, ühtekuuluvus ja maaelu arengu fondide
haldusstruktuuride rajamine ühinemisel, akrediteerimise ja haldamise volituse
andmine;
(c)
õigusraamistiku täiustamine, õigusaktide liidu
õigustikuga vastavusse viimine, institutsioonide ja jõustamisstruktuuride
loomine ning tugevdamine, ELi programmidega ühinemine ja nendes osalemise
süvendamine;
(d)
tihedamale koostööle innustamine.
Tegevuseesmärgid tuleb kohandada iga abisaaja olukorrale ning need
tuleb sätestada kindlakstehtud probleemidest lähtuvates programmdokumentides.
Eelhindamise käigus on ilmnenud ka vajadus üksikasjalike suuniste
andmise ja töötasandil tehtud edusammude hindamiseks vajalike andmete
süstemaatilise kogumise suutlikkuse suurendamise järele abisaajariikides.
Varasemate laienemiste tulemusel on uutes liikmesriikides omistatud suurem
tähtsus programmi tasandi järelevalvele ja hindamisele ning nn tõenditel
põhinevale poliitikakujundamisele. Tulemuslikkusel ning tingimustele ja
vajadustele vastavusel põhinevale ressursside eraldamisele üleminek peaks
soodustama sarnaseid suundumusi ka kandidaatriikides ja potentsiaalsetes
kandidaatriikides.
Kliimaküsimuste integreerimisel muudesse küsimustesse seatakse sisse
jälgimissüsteem, mille abil tuvastatakse kliimameetmeid või energiatõhusust
edendavad programmid, et ELil oleks võimalik täpselt sedastada, kui palju tema
kulutustest on seotud nende teemadega. Kehtestatakse selged võrdlusalused,
järelevalve- ja aruandluseeskirjad. Kliimaga seotud kulusid jälgitakse
kooskõlas väljakujunenud OECD metoodikaga (nn Rio markerid). Bioloogilise
mitmekesisuse kaitse ja kõrbestumisvastase võitluse integreerimisel muudesse
küsimustesse tehtud edusammude jälgimiseks kasutatakse kooskõlas komisjoni
laiema integreerimiskohustusega OECD arenguabi komitee markerit.
Tulevases järelevalves ja hindamises tuleb arvesse võtta, et tulemused
ja mõjud erinevad abisaajariikide lõikes, arvestades nende erinevusi ning
erinevaid vajadusi ja olukorda teel ühinemise suunas. Kuna rahastamisvahendit
kasutatakse jätkuvalt paralleelselt poliitilise läbirääkimisprotsessi ja
muude ühinemisega seotud sekkumismeetmetega, siis on üksnes rahastamisvahendist
lähtuvaid edusamme keeruline tuvastada, välja arvatud erimeetmete tasandil.
Paljud tulevase programmi n-ö tulemused − nagu edusammud
poliitiliste ühinemiskriteeriumide täitmisel − on oma olemuselt
raskesti mõõdetavad: teatavas ulatuses võib rahastamisvahendi
eesmärke olla võimalik saavutada sama palju abisaajale antava staatuse kaudu
kui ELi finantsmeetmete tulemuste kaudu.

1.5.
Ettepaneku/algatuse põhjendus
1.5.1.
Lühi- või pikaajalises perspektiivis täidetavad
vajadused

Abisaajateks on ELi kandidaatriigid ja potentsiaalsed kandidaatriigid
Lääne-Balkanil, Island ja Türgi.
EÜ esitas 1999. aastal
nägemuse ELi ja Lääne-Balkani suhetest, võttes varasema piirkondliku
lähenemisviisi asemel kasutusele uue vahendi − stabiliseerimis- ja
assotsieerimisprotsessi. Lisaks poliitilise ja majandusliku stabiilsuse ning
piirkondliku koostöö eesmärkidele on stabiliseerimis- ja
assotsieerimisprotsessis järk-järgult kasutusele võetud laienemise
rahastamisvahendeid, et tuua piirkonna riigid ELi väärtustele ja normidele
lähemale.
2000. aasta
juunis Feiras toimunud Euroopa Ülemkogul tunnistati, et stabiliseerimis- ja
assotsieerimisprotsessis osalevad Lääne-Balkani riigid on ELi potentsiaalsed
kandidaatriigid. Kõnealuste riikide ELiga ühinemise väljavaadet kinnitati
hiljem Thessalonikis toimunud Euroopa Ülemkogul 2003. aasta juunis, kus
kiideti heaks „Lääne-Balkanit käsitlev Thessaloniki tegevuskava”. Kõnealune
tegevuskava on selles piirkonnas endiselt ELi poliitika nurgakivi. 2. juunil
2010. aastal Sarajevos toimunud ELi ja Lääne-Balkani ministrite kohtumisel
kordas EL oma pühendumust Lääne-Balkani ELiga ühinemise väljavaadetele ning
rõhutas, et nende riikide tulevik on ELis.
Algselt
stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessis osalevatest riikidest said
kandidaatriigi staatuse Horvaatia, endine Jugoslaavia Makedoonia vabariik ja
hiljuti Montenegro, samal ajal kui Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Kosovo[28] ja Serbia on potentsiaalsed
kandidaatriigid. Teiste ELiga ühinemise väljavaadetega riikide seas on Türgi,
kes esitas oma avalduse juba 1987. aastal ja sai taotlejariigi staatuse 1999. aastal,
ning Island, kes esitas avalduse 2009. aastal ja sai kandidaatriigi
staatuse 2010. aastal.
Ühinemise kolm
põhinõuet on sätestatud 1993. aastal Kopenhaagenis toimunud Euroopa
Ülemkogu järeldustes (nn Kopenhaageni kriteeriumid). Need on:
i)
demokraatiat, õigusriiki, inimõigusi ning vähemuste austamist ja kaitset
kindlustavate institutsioonide stabiilsus;
ii) toimiv
turumajandus ning suutlikkus toime tulla konkurentsisurve ja turujõudude
survega Euroopa Liidus;
iii) võime
võtta endale liikmesusega seotud kohustusi, sealhulgas järgida poliitilise ning
majandus- ja rahaliidu eesmärke.
1995. aasta
detsembris Madridis toimunud Euroopa Ülemkogu osutas vajadusele „luua
tingimused [taotleja]riikide järkjärguliseks harmooniliseks lõimumiseks,
eelkõige turumajanduse arendamise, nende haldusstruktuuri kohandamise ning
stabiilse majandus- ja rahanduskeskkonna loomise teel.”
Tulevased
liikmed peavad vastama Kopenhaageni kriteeriumidele enne, kui alustatakse
läbirääkimisi liikmesuse üle. Abisaajate ühinemiskriteeriumidega
vastavusseviimine nõuab märkimisväärseid jõupingutusi avaliku sektori
investeeringute ning põhjalike teadmiste ja ekspertteadmiste kättesaadavuse
näol. ELi toetus on mõeldud kandidaatriikide abistamiseks kriteeriumide
täitmisel.

1.5.2.
Euroopa Liidu meetme lisaväärtus

Laienemispoliitika on osa välistegevusest ja aitab saavutada ühiseid
eesmärke, mis on seotud ülemaailmsete probleemide, ülemaailmse reageerimise ja
ülemaailmse juhtimisega.
ELi järjestikune laienemine on oma olemuselt ühine ülesanne,
mida on võimalik täita üksnes ELi tasandil. Ainult koos tegutsevad
liikmesriigid saavad otsustada uute kandidaatriikide ühinemisavalduste üle. ELi
eelarvest antava ühinemiseelse abi eesmärk on aidata kandidaatriikidel ja
potentsiaalsetel kandidaatriikidel valmistuda tulevaseks liikmesuseks: IPA
eesmärk on riike enne ühinemist liikmesusega seotud kohustustes n-ö proovile
panna (näiteks institutsioonide loomine ühinemisjärgsete ELi vahendite
haldamiseks ja/või ELi õigustiku ja normide vastuvõtmiseks). Ühegi muu mitme-
või kahepoolse rahastamisvahendiga ei ole võimalik luua nii terviklikku
vahendit ning nii või teisiti saab üksnes EL määratleda, missugune abi on vajalik
õigustiku ülevõtmiseks ettevalmistumiseks.
Ühinemiseelne abi on investeering ELi tulevikku, mis toetab
naaberriikide stabiilsust ja heaolu ning tagab, et kandidaatriigid suudavad
ühinemisel õigustikku tõhusalt rakendada. Tehniline ja finantsabi kiirendab
ettevalmistusprotsessi ja loob stiimuleid ühiskonna, õigussüsteemide ja
majanduse vajalikuks ümberkujundamiseks. Abi aitab täita ELi sisepoliitilisi
eesmärke, loob võimalusi ELi ettevõtetele ning tagab reaalselt investeeringute
tasuvuse. Ilma ühinemiseelse abiga kaasneva aktiivse kaasatuse ja tiheda
partnerluseta peaks EL kindlasti kulutama rohkem vahendeid ebaseadusliku rände
vastu võitlemisele, ELi välispiiride kindlustamisele, energiavarustuse kindluse
ning kodanikele ohutute ja hügieeniliste toiduainete sisseveo tagamisele,
kliimamuutuse ja saastuse vastu võitlemisele, katastroofide piiriüleste mõjude
leevendamisele ja ELi solidaarsuse tagamisele madala katastroofidele
vastupanuvõimega riikides.
Viimastel aastatel on liikmesriigid vähendanud oma kahepoolset abi
kandidaatriikidele ja potentsiaalsetele kandidaatriikidele, tunnistades
sellega, et koordineeritud tegevus ELi tasandil on tõhusam. Umbes pool ELi
üldisest finantsabist laienemisprotsessis osalevatele riikidele oli 2009. aastal
pärit ELi eelarvest. Mitmepoolsed rahastajate organisatsioonid on oma toetuse
suures osas järk-järgult kaotanud ning need, kes veel on jäänud, on viinud oma
programmid kooskõlla ELi prioriteetidega. Märkimist väärib, et võttes arvesse
ühinemiseelse abi spetsiifilisi arengueesmärke ja mõju, loetakse seda ka ELi
ametlikuks arenguabiks.

1.5.3.
Samalaadsetest kogemustest saadud õppetunnid

2011. aasta veebruaris toimus IPA vaheetapi metahindamine,
milles keskenduti peamiselt IPA strateegilisele raamistikule (mitmeaastased
suunavad kavandamisdokumendid) ja programmitööle (peamiselt tehnilise abi ja
institutsioonide ülesehitamise osa), hinnati meetmete loogikat ja abi
(tegelikku või oodatavat) tulemuslikkust eeskätt selle asjakohasuse,
tulemuslikkuse, tõhususe, mõju ning jätkusuutlikkuse seisukohast.
Meetmete loogika (st abi kavandamine ja programmitöö) puhul järeldati
hinnangus, et mitmeaastased suunavad kavandamisdokumendid on peamised
programmdokumendid, millest juhinduda ja millele keskenduda programmitöös ning
mis on selgelt paremad varasemate ühinemiseelse abi programmide sarnastest
programmdokumentidest. Hinnangus leiti ka, et mitmeaastaste suunavate
kavandamisdokumentide ja programmdokumentide eesmärkide ja näitajate kvaliteet
on aja jooksul paranenud. Sellegipoolest soovitati lisatäiendusi.
Hinnangus leiti, et IPA-l on head ja olulised tulemused. Leiti, et
kõige tõhusamad on tulemused liidu õigustikuga seotud valdkondades, samal ajal
kui eriti palju probleeme oli horisontaalsetes valdkondades (nt avaliku halduse
reform). Abisaajariikide finantsvajadused, eelkõige taristute puhul, on selgelt
suuremad kui olemasolevad IPA (ja muude rahastajate) vahendid. Seetõttu on
tulevikus põhiülesanne kasutada IPA vahendeid tõhusalt ning jätkata muudele
rahastamisallikatele finantsvõimenduse pakkumist. Ühtlasi leiti, et üldiselt on
projektid hästi suunatud ELi ühinemisnõuete täitmisele, ehkki tõhusust ja mõju
on võimalik veelgi suurendada, kui suunata institutsioonide ülesehitamiseks
mõeldud abi piiratumale arvule prioriteetsetele valdkondadele. Hinnangus leiti,
et rahastajate koordineerimise ja abi ühtlustamise mehhanismid on hästi
kinnistunud ning mõju ja jätkusuutlikkuse saavutamiseks on määrava tähtsusega
abisaajariikide omalus reformikava eest ja nende haldussuutlikkus, mida on vaja
tugevdada.
Hinnangus järeldati, et mitmeaastase/valdkonnapõhise lähenemisviisi[29] kasutuselevõtt kavandamises ja
programmitöös peaks võimaldama abi prioritiseerimist ning järjestusse seadmist,
rahastajate koordineerimist ja abisaajariikide omaluse suurendamist.
2011. aasta mais jõudis lõpule esimese kaheksa IPA
piiriülese koostöö programmi kaheetapiline vahehindamine Lääne-Balkani
riikide vahelistel piiridel. Hinnangus järeldati, et sidusrühmad tajuvad
programmi tulemusena paremaid naabrussuhteid ja peavad seda tulevase koostöö
jaoks ülitähtsaks ning et tekkinud on tingimused suuremaks koostööks. Hinnangus
soovitati paremini ajakohastatud statistika, paremini selgitatud kasutatud
kriteeriumide ning parema statistilistele valdkondadele vastavuse abil
tõhustada sotsiaal-majanduslikku analüüsi. Samuti soovitati taotluspaketti ja
hindamiskorda ühtlustada ning lihtsustada.
Programmitöö toetamiseks ja ühtlustamiseks eelhinnati
regionaalarengu, inimressursside arendamise ja maaelu arengu tegevusprogramme.
Soovitused programmide suunatuse aluseks oleva analüüsi tõhustamiseks ja
väljundite, tulemus- ja mõjunäitajate parandamiseks olid kõigi programmide
puhul ühesugused. Praegu toimuvad vahehindamised.
2013. aasta järgsete ühinemiseelse abi rahastamisvahendite
eelhinnangus järeldati, et ELi tasandi finantsabi
andmise jätkamine laienemisprotsessi toetamiseks on selgelt põhjendatud.
Selgelt ilmnes vajadus tagada järjepidevus kehtiva rahastamisvahendiga,
kuna juba praegu luuakse ELi abi haldamiseks vajalikke struktuure ja süsteeme.
Arvestades abisaajariikide erinevusi (sotsiaal-majanduslikud erinevused ning
erinevused institutsioonide ja avaliku halduse arengus ning ELiga ühinemise
väljavaadetes), soovitati konsultatsioonides siiski, et abi eraldamisel tuleks
kasutada rohkem vajadustele vastavat lähenemisviisi, lihtsamaid
rakenduseeskirju ja suuremat paindlikkust, selgemat strateegilist suunitlust ning
süstemaatilisemat mitmeaastast programmitööd.

1.5.4.
Kooskõla ja võimalik koostoime muude asjaomaste
meetmetega

Ettepaneku kohaselt säilitatakse laienemisstrateegia rahastamise
sambana üks integreeritud ühinemiseelse abi rahastamisvahend, mis hõlmab
sisepoliitika ja teemavaldkondade kõiki mõõtmeid. Selle põhjuseks on see, et
laienemispoliitika põhieesmärk on aidata partneritel võtta järk-järgult üle
liidu õigustik, ning see, et ELi suhted kandidaatriikide ja potentsiaalsete
kandidaatriikidega hõlmavad praktiliselt kõiki teemavaldkondi (heaolu,
julgeolek, kaubandus, inimõigused jne). Seega tuleks ühtsuse, mõjususe,
tõhususe ja mõju huvides sisepoliitikat ning teemavaldkondi kajastada ühtsetes
riigistrateegiates ning need tuleks saavutada abisaajariikidega kokkulepitud
riiklike, mitut abisaajat hõlmavate või piiriüleste programmide abil. Kooskõlas
ELi poliitikavaldkondade arengusidususe tegevuskavaga võimaldab asjaolu, et IPA
hõlmab kogu sisepoliitikat, sisepoliitika välismõju ühinemiseelsetele riikidele
ELi arengueesmärkide puhul paremini arvesse võtta . See on oluline eelkõige
sellistes valdkondades nagu kaubandus, kliimamuutus, ränne ja energeetika.
Kui see on põhjendatud meetme laadiga (nt tehniline, ülemaailmne mõju
võrrelduna peamiselt ühinemisele keskendumisega), kui abisaajariik ei järgi
Euroopa põhiväärtusi (nt inimõiguste austamine) või kui sisepoliitika vahendil
on eriti tähtis välismõõde, siis võib laienemispiirkonnas meetmete võtmiseks
kasutada ka muid rahastamisvahendeid (nt demokraatia ja inimõiguste Euroopa
rahastamisvahend, tuumaohutusalase koostöö rahastamisvahend, stabiliseerimise
rahastamisvahend ja makromajanduslik finantsabi, Euroopa ühendamise rahastu,
…).

1.6.
Meetme kestus ja finantsmõju

x Piiratud kestusega
ettepanek/algatus
x      Ettepanek/algatus hakkab kehtima alates 1.1.2014
x      Finantsmõju avaldub ajavahemikul 1.1.2014−31.12.2020
¨ Piiramatu kestusega
ettepanek/algatus
–
Rakendamise käivitumisperiood hõlmab ajavahemikku
AAAA–AAAA,
–
millele järgneb täieulatuslik rakendamine.

1.7.
Ettenähtud eelarve täitmise viisid[30]

ý Otsene tsentraliseeritud eelarve täitmine komisjoni poolt
ý Kaudne tsentraliseeritud eelarve täitmine, mille puhul eelarve täitmise ülesanded on delegeeritud:
–
ý         rakendusametitele
–
¨         ühenduste asutatud asutustele[31]

–
ý         riigi avalik-õiguslikele asutustele või avalikke teenuseid
osutavatele asutustele
–
¨         isikutele, kellele on delegeeritud konkreetsete meetmete
rakendamine Euroopa Liidu lepingu V jaotise kohaselt ja kes on kindlaks
määratud asjaomases alusaktis finantsmääruse artikli 49 tähenduses
ý Eelarve täitmine koostöös
liikmesriikidega: ELi liikmesriikide ja IPA abisaajariikide vahelise piiriülese
koostöö programme rakendavad ELi liikmesriikide haldusasutused koostöös
liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise raames.
ý Detsentraliseeritud eelarve
täitmine koostöös kolmandate riikidega
ý Eelarve täitmine ühiselt rahvusvaheliste organisatsioonidega: eelarve täitmisse ühiselt
rahvusvaheliste organisatsioonidega kaasatakse olenevalt vajadusest põhiliselt
rahvusvahelised finantsasutused (nt EIP, EBRD, Maailmapank, Euroopa Nõukogu
Arengupank) ja ÜRO spetsialiseeritud asutused.
Mitme eelarve täitmise viisi valimise korral
esitage üksikasjad rubriigis „Märkused”.
Märkused
Määruse lõppeesmärk on see, et abi haldamise eest vastutaksid
täielikult abisaajariigid detsentraliseeritud eelarve täitmise kaudu. See
eesmärk viiakse aga ellu järk-järgult vastavalt abisaajariikide
haldussuutlikkuse arengule ja eelarve täitmise volituste andmise tingimuste
täitmisele. Algetapis jääb halduskontroll komisjonile ja/või eelarve täitmine
usaldatakse spetsialiseeritud asutustele vastavalt vajadusele kas kaudse või
ühiselt rahvusvaheliste organisatsioonidega toimuva eelarve täitmise korra
kohaselt. Mitut riiki hõlmavate programmide puhul on põhimeetod
tsentraliseeritud eelarve täitmine.
Eelarve täitmist ühiselt rahvusvaheliste organisatsioonidega
kasutatakse ka rahvusvaheliste ja Euroopa finantsasutustega koos rahastatavate
meetmete puhul eesmärgiga pakkuda finantsvõimedust täiendavale rahastamisele,
eelkõige vajalikesse sotsiaalsetesse või majanduslikesse taristutesse
investeeringute tegemiseks.
Viimaseks − eelarve täitmist koostöös liikmesriikidega
kasutatakse jätkuvalt ELi liikmesriike hõlmavate territoriaalse koostöö
eesmärkide puhul.

2.
HALDUSMEETMED
2.1.
Järelevalve- ja hindamiskord

Täpsustage tingimused ja sagedus.
Praeguse olukorraga võrreldes tõhustatakse järelevalve- ja
hindamiskorda, keskendudes rohkem tulemustele. Sealjuures määratletakse
konkreetsed, mõõdetavad ja saavutatavad eesmärgid ning asjakohased näitajad.
Juba praegu keskendutakse Euroopa Komisjoni järelevalve- ja
hindamissüsteemides aina rohkem tulemustele. Kaasatud on nii oma töötajad kui
ka väliseksperdid. ELi delegatsioonides ja peakorterites teostavad vastutavad
isikud projektide ja programmide rakendamise üle pidevalt järelvalvet mitmel
moel, sealhulgas võimaluse korral kohapealse külastamise teel. Järelevalve
annab väärtuslikku teavet edusammude kohta ja aitab vastutavatel isikutel
tuvastada tegelikud ja potentsiaalsed kitsaskohad ning vajaduse korral võtta
õigel ajal parandusmeetmeid.
Lisaks sõlmitakse lepingud sõltumatute välisekspertidega, et hinnata
ELi välistegevuse tulemuslikkust mitmesuguste täiendavate süsteemide kaudu.
Hinnangud aitavad suurendada vastutust ning täiustada käimasolevaid
sekkumismeetmeid; samuti võetakse neis arvesse varasemaid kogemusi, et
tulevased meetmed ja poliitika oleksid teadlikumad. Kasutatavad vahendid on
kooskõlas rahvusvaheliselt tunnustatud OECD arenguabi komitee
hindamiskriteeriumidega, sealhulgas (potentsiaalse) mõju kriteeriumiga.
Komisjon toetab abisaajariike ka nende kulutuste üle järelevalve
teostamise ja nende hindamise suutlikkuse suurendamisel. Uue rahastamisvahendi
raames delegeeritakse järelevalve ja hindamise kohustus edasi
abisaajariikidele. Kui abisaaja nimel haldab abi komisjon , siis jääb komisjon
peamiselt vastutavaks järelevalve ja hindamise eest. Kuid kui abisaajariigid
ise vastutavad abi haldamise eest (detsentraliseeritud eelarve täitmine), siis
täidab komisjon peamiselt järelevalvaja rolli (lisaks eel- ja
järelhindamistele) ning põhiosas vastutab abisaajariik.
Projekti tasandi järelevalve raames antakse
aru kavade täitmisel tehtud edusammudest, eelkõige seoses järgnevaga: i)
lepingu sõlmimise / toetuse andmise otsused ja ii) väljundite saavutamine.
Vastutavatele isikutele on abiks ka tulemuspõhine järelevalvesüsteem, mis annab
fokusseeritud ülevaate sekkumismeetmete valimi kvaliteedi kohta. Sõltumatud
tulemuspõhise järelevalve eksperdid annavad struktureeritud ja standarditud
metoodika alusel projektidele hindeid, mis toovad välja nende tugevad ja nõrgad
küljed, ning jagavad soovitusi tõhususe suurendamiseks.
Lisaks järelevalvele võidakse ELi delegatsiooni või projekti eest
vastutavate tegevtalituste juhtimisel anda hinnanguid projekti
tasandil. Projekti tasandi hindamised on mõeldud täiendama olemasolevaid
järelevalvesüsteeme ning need peaksid tagama üksikasjalikuma ja põhjalikuma
analüüsi. Ühtlasi peaksid need aitama projektijuhtidel täiustada käimasolevaid
sekkumismeetmeid või kinnitada nende tulemusi ja jätkusuutlikkust.
Valdkonna ja programmi tasandil hinnatakse
kavade täitmisel tehtud edusamme järelevalvekomitees, mille
kaaseesistujateks on abisaajariigid ja komisjon. Kõnealused komiteed toetuvad
nii järelevalvearuannete kui ka hinnangute leidudele. Uue rahastamisvahendiga
tugevdatakse järelevalvekomiteede rolli nii kandidaatriikide kui ka
potentsiaalsete kandidaatriikide puhul, et tagada, et finantsabi rakendamine
haakuks nõuetekohaselt poliitikadialoogiga ning et komiteede järeldusi ja
soovitusi täidetakse süstemaatilisemalt ja et nende suhtes võetakse
järelmeetmeid.
Projekti tasemest kõrgemal (valdkonna- ja
programmipõhiseid, strateegilisi, temaatilisi jm) teostatavaid hindamisi haldavad
peamiselt komisjoni talitused. Omaluse ja suutlikkuse suurendamise eesmärgil
delegeeritakse osa hindamistest, eelkõige otsustusprotsessi toetavad
vahehindamised, järk-järgult abisaajariikidele.
Hindamiste tulemused või kokkuvõtted järeldustest teatatakse IPA
aastaaruande osana korrapäraselt IPA komiteele, nõukogule ja Euroopa
Parlamendile ning avaldatakse komisjoni veebilehel.

2.2.
Haldus- ja kontrollisüsteem
2.2.1.
Tuvastatud ohud

IPA
tegevuskeskkonda iseloomustavad järgmised rahastamisvahendi eesmärkide
saavutamist takistavad ohud:
–
IPA on mõeldud peamiselt toimima
detsentraliseeritud eelarve täitmise viisi kohaselt ELiga ühinemiseks
valmistumise lahutamatu osana. Sellega kaasneb kõrgem risk, kuna lõplikul
eelarve täitjal (komisjonil) ei ole otsest kontrolli detsentraliseeritud
eelarve täitja rakendusstruktuuri üle;
–
ühinemisprotsessiga kaasnevad korrapärased muutused
rakenduskeskkonnas, nt tsentraliseeritud eelarve täitmise asendamine
detsentraliseeritud eelarve täitmisega, ning seejärel eelkontrollidest
loobumine teevad vajalikuks ebatavaliselt range organisatsioonilise
koordineerimise, personali kohanemis- ja otsustamisvõime ning koolituse, kuna
töötajad omakorda nõuavad regulaarselt sisekontrolli ja komisjonipoolse
organisatsioonilise ülesehituse muutmist;
–
potentsiaalsete abisaajate mitmekesisus ning nende
erinevad sisekontrolli struktuurid ja suutlikkus võivad komisjoni käsutuses
olevaid rakendamise toetamiseks ja järelevalveks mõeldud ressursse killustada
ja seega vähendada;
–
puudujäägid abisaajariikide institutsioonilises ja
haldussuutlikkuses võivad detsentraliseerimisprotsessi pikaks venitada, mis
seab ohtu eraldatud vahendite õigeaegse kasutamise, ja/või tekitada probleeme
ning viivitusi üksikute meetmete ülesehituses ja rakendamises;
–
abisaajariikide ühinemiseelse abi tulemusi ja mõju
käsitlevate kättesaadavate andmete halb kvaliteet ja kvantiteet võib olla
takistuseks komisjoni aruandluse ja tulemuste eest vastutamise võimele;
–
majanduslikud ja poliitilised raskused võivad viia
raskuste ja viivitusteni meetmete ülesehituses ja rakendamises, eelkõige
abisaajariikides, kus riiklikud institutsioonid on alles noored ja haprad;
–
abisaajariikides ja nende vahel lahendatama
konstitutsioonilised, institutsioonilised ja piiriküsimused võivad takistada
oluliste abiprojektide rakendamist ning põhjustada rahaliste vahendite
märkimisväärseid kadusid;
–
halduskulude katmiseks ettenähtud vahendite
puudumine võib tähendada, et rahastamisvahendi nõuetekohaseks haldamiseks ei
jätku ressursse.

2.2.2.
Ettenähtud kontrollimeetod(id)

IPAga
tegelevate peadirektoraatide sisekontrolli-/juhtimisprotsess on mõeldud andma
piisavat kinnitust selle kohta, et saavutatakse tegevuse tõhususe,
tulemuslikkuse ja säästlikkusega seotud eesmärgid, et finantsaruandlus on
usaldusväärne ning asjaomast õigus- ja menetluslikku raamistikku on järgitud.
Tegevuse
tõhususe, tulemuslikkuse ja säästlikkuse tagamiseks (ning ühinemiseelse
olukorra kõrge riskitaseme mõju vähendamiseks) kasutab laienemise
peadirektoraat (teised IPA peadirektoraadid kasutavad sarnaseid või natuke
muudetud kontrollimenetlusi, mis on optimeeritud ELi struktuuri- ja
põllumajandusfondide kontrolliraamistikule üleminekuks) jätkuvalt − lisaks kõigile
kogu komisjoni hõlmava strateegilise poliitika ja kavandamise protsessi
elementidele, siseauditi süsteemile ja muudele komisjoni sisekontrolli
standardite nõuetele − olukorrale kohandatud finantsabi haldusraamistikku, mida kasutatakse
kõigi rahastamisvahendite puhul ja mis nähakse ette korrapäraselt
ajakohastatavas sisekontrolli strateegia dokumendis. See hõlmab järgmist:
–
detsentraliseeritud eelarve täitmine liikmesriikide
rakendusametite poolt, kellele komisjon annab eelarve täitmise volitused pärast
rangete haldusnormide kehtestamist, mida muu hulgas hinnatakse ulatuslike
süsteemiauditite abil;
–
ELi delegatsioonide korraldatavad kõigi riigi
rakendussüsteemide heakskiidetud abitoimikute eelkontrollid, kuni hinnangute
kohaselt on süsteemid valmis selleks, et eelkontrollidest turvaliselt loobuda.
Kõnealune hinnang riigi süsteemide varasemate tulemuste kohta hõlmab muu hulgas
toimikute tagasilükkamise määrade trende;
–
selge vastutusahel finantsaruandluse ja tulemuste
eest riiklikest rakendussüsteemidest komisjoni eelarvevahendite käsutajani
(direktorini), edasidelegeerituna volitatud eelarvevahendite käsutaja poolt,
sealhulgas aruandlus eeskirjade eiramiste kohta, riiklike eelarvevahendite
käsutajate iga-aastane kinnitav avaldus ja riiklike auditeerimisasutuste
auditiarvamused;
–
komisjoni audiitorite korraldatav allsüsteemide
auditite programm, et kontrollida, kas pärast eelarve täitmise volituste
andmist järgitakse endiselt haldusnorme;
–
kindlaksmääratud raamatupidamise kontrollimise ja heakskiitmise kord,
sealhulgas lisakontrollid ning riiklike ja komisjoni audiitorite avastatud
tehingu- ja süsteemsete vigade finantskorrektsiooni struktureeritud poliitika;
–
suure osa ühinemiseelse abi haldamine ELi delegatsioonide poolt kohapeal
seni, kuni on võimalik anda eelarve täitmise volitused üle riiklikele
rakendusametitele;
–
selge vastutusahel finantsaruandluse eest, milles
käsitletakse ELi delegatsioonidele pandud haldamiskohustust, milleks
kasutatakse peakorteris asuva edasivolitatud eelarvevahendite käsutaja
(direktori) edasivolitamist delegatsiooni juhile;
–
ELi delegatsioonide poolt edasivolitatud
eelarvevahendite käsutajatele (direktoritele) kinnitamisstrateegiate
kehtestamine ja nende iga-aastane ajakohastamine, sealhulgas üksikasjalikud
riski suhtes hinnatud kontrolli- ja auditikavad;
–
korrapärane aruandlus ELi delegatsioonidest
peakorterisse (edasivolitatud eelarvevahendite käsutajad / juhtimisaruanded)
abi ja kinnitamisstrateegiate rakendamise kohta, sealhulgas iga-aastane
kinnitav avaldus edasivolitatud eelarvevahendite käsutajatelt / delegatsiooni
juhtidelt;
–
delegatsioonide − nii detsentraliseeritud
eelarve täitmise üle järelevalvet teostavate delegatsioonide kui ka volitatud
delegatsioonide – korrapärased siseauditid;
–
lõpetatud programmide järelkontroll, et
kontrollida, kas kõik juhtimis- ja kontrollisüsteemi tasandid vastavad
nõutavatele normidele;
–
ulatusliku koolitusprogrammi pakkumine nii
peakorteri kui ka delegatsioonide personalile;
–
märkimisväärne toetus ja juhised
peakorterile/delegatsioonidele (sealhulgas elektrooniliselt);
–
projektide ja programmide tsükli haldamismetoodika,
sealhulgas:
–
kvaliteedi toetamise vahendid sekkumismeetme
kujundamiseks, selle elluviimise meetod, rahastamismeetod, haldussüsteem,
rakenduspartnerite hindamine ja valik jne;
–
programmi ja projekti juhtimise, järelevalve ja
aruandluse vahendid tõhusa rakendamise tagamiseks, sealhulgas projektide üle
kohapeal korrapäraselt teostatav väline järelevalve;
–
hindamise ja auditiga seotud olulised koostisosad.
Laienemise
peadirektoraat jätkab kõrgeimate raamatupidamis- ja finantsaruandlusstandardite
kasutamist tagamaks, et välisaudiitorid (Euroopa Kontrollikoda) esitaksid
pidevalt oma märkusteta arvamused, kasutades komisjoni tekkepõhise
raamatupidamisarvestuse süsteemi ning selliseid välisabile omaseid vahendeid
nagu arenguabiprogrammide teabesüsteem (Common Relex Information System)
CRIS.
Punktis 1.3
(pettuste ja eeskirjade eiramise ennetamise meetmed) on toodud kontrollimeetmed
seoses asjaomase õigus- ja menetlusraamistikuga.

2.2.3.
Ettenähtud kontrollide kulud ja neist saadav kasu
2.2.3.1.
Kontrollikulud

Uue IPA puhul
kavandatav kontrollisüsteem ei erine olulisest kehtiva rahastamisvahendi
süsteemist. Seetõttu on kulude struktuur sarnane. Rahastamisvahendit siiski
muudetakse, et vähendada arvestataval määral vastavusvigade tõenäosust. Sellele
peaksid kaasa aitama paindlik programmitöö, mis võimaldab optimeeritud
projektide valikut, ning uuenduslike rahastamisvahendite laiem kasutamine (nt
rahvusvaheliste finantsasutuste ja muude rahastajate laenudele
finantsvõimenduse pakkumine).
Allpool
esitatud kontrollide oodatavad kulud põhinevad jooksevhindadel ja neis on
lähtutud järgmistest eeldustest:
–
IPA peadirektoraatide töötajate arv püsib perioodi
jooksul stabiilsena
–
keskmine kulu avaliku teenistuja kohta = 127 000 eurot
(kaks korda nii palju ELi delegatsioonide ametikohtade puhul)
–
keskmine kulu lepingulise töötaja kohta = 64 000 eurot
Kulud ei
sisalda riiklike süsteemide kulusid riikides, mis rakendavad IPAd
detsentraliseeritud eelarve täitmise kohaselt. Tuleks märkida, et oluline osa
selliste süsteemide sisseseadmisega seotud investeerimis- ja koolituskuludest
rahastatakse IPA tegevuskuludest.
 IPA üldised juhtimis- ja kontrollikulud aasta kohta (personal: eraldatud programmile või eelarve täitmiseks ja pettuse vastaseks võitluseks) Püsikulud (tegevuskavade praegune ja kavandatav tase) Laienemise peadirektoraadi peakorteri ametnikud Laienemise peadirektoraadi peakorteri lepingulised töötajad Ametnikud ELi delegatsioonides Lepingulised töötajad ELi delegatsioonides Kohalike töötajate kulud, lepinguliste töötajate kohalikud kulud ja muud delegatsioonide jooksvad kulud Ametnikud ja lepingulised töötajad muudes IPA peadirektoraatides Muude IPA peadirektoraatide koosseisuvälised töötajad ELi delegatsioonides Muutuvkulud (praeguste iga-aastaste üldkulude hinnang) Lepingulised auditi ja järelkontrolliga seotud kulud Lepingulised hindamiskulud Lepingulised järelevalvekulud (tulemuspõhine järelevalve) Audititõendid (abisaajate lepingud) Kohapealsed kontrollid ja muud lepingulised lisakontrollid osana rahastamisahela kontrollidest      Iga-aastased kontrollikulud kokku (IPA) || miljonites eurodes     11,2 7,3 9,4 6,5 28,5   2,0 6,0   1,0 3,0 2,0 2,0 0,8     79,7
Tabelis
esitatud kulud on haldus- ja kontrollikulud ning moodustavad umbes 80 miljonit
eurot ehk umbes 4 % perioodiks 2014−2020 kavandatud iga-aastastest
kuludest. Kulud hõlmavad kogu rahastamisvahendiga seotud haldusstruktuuri
alates kavandamisest kuni programmitöö ja rakendamiseni. Kui kontrolle
määratleda kitsamalt ja arvestada ainult selliste kontrollide kulusid, mis mõjutavad
otseselt tehingute seaduslikkust, siis oleksid kogukulud umbes 30 miljonit
eurot väiksemad, st umbes 50 miljonit eurot (umbes 2,5 % perioodiks 2014−2020
kavandatud iga-aastatest kuludest).
Viimased viis
rida on muutuvkulud. Nende iga-aastane suurus sõltub edasivolitatud
eelarvevahendite käsutajate kinnitusstrateegiates otsustatud kontrollide
intensiivsusest. Intensiivsus põhineb kõigi kehtivate lepingute põhjalikul
riskihindamisel, võttes arvesse olemasolevaid eelarvevahendeid. Tabelis
esitatud iga-aastaste kulude väärtus põhineb praegustel tavadel.
Muutuvkuludele
kohaldatakse järgmisi üksikute lepinguliste kontrollitoimingute keskmisi
ligikaudseid ühikukulusid:
audititõendid:
            ligikaudne
keskmine auditikulu toetuse kohta: 0,2 % lepingu väärtusest
            ligikaudne
keskmine auditikulu teenuslepingu kohta: 0,1 % lepingu väärtusest
järelkontrollid:
            keskmiselt
22 miljoni euro väärtuses aluseks olevate tehingute (millest 17 miljonit
on ELi rahastatud) järelkontrolli keskmine kulu: 50 000 eurot (= 2 300
eurot / 3 000 eurot iga auditeeritud miljoni euro kohta)
kohapealsed
kontrollid:
            175 miljoni
euro väärtuses aluseks olevate tehingute keskmised lepingulised kulud: 75 000 eurot
(430 eurot iga kontrollitud miljoni euro kohta)

2.2.3.2.
Kontrollidest saadav kasu

IPA-eelsete ja
IPA programmide kontrollide struktuuri puhul on veamäär olnud püsivalt alla 2 %
kogukulust. 2010. aasta lõpuks moodustasid detsentraliseeritud eelarve
täitmise raames lõpetatud programmide tagasinõutud kulud kumulatiivselt 29 miljonit
eurot kokku auditeeritud 3500 miljonist eurost (0,82 %).
Üks võimalik
meetod detsentraliseeritud eelarve täitmise kontrollistruktuuri kasu
hindamiseks on hinnata tagasilükkamiste osakaalu näitajaga seotud väärtuseid ja
suundumusi. Riiklike süsteemide arenedes ja selleks, et kaaluda hanketoimikute
eelkontrollidest loobumist, peaks ELi delegatsioonide eelkontrollide käigus
tagasilükatud toimikute osakaal vähenema väga madala tasemeni.
Ühinemisele
nüüd väga lähedal olevas riigis (Horvaatia) vähenes tagasilükkamiste osakaal 2010. aastal
14−20 %-ni (sõltuvalt toimiku liigist). Riigis, millel on veel pikk
tee käia enne, kui saab kaaluda eelkontrollidest loobumist (Türgi), on
tagasilükkamiste osakaal 19 % ja rohkem kui 60 % vahel.
Toimiku võib
tagasi lükata eri põhjustel; sageli, kuid mitte alati, on tegemist
õiguspärasuse ja seaduslikkusega seotud küsimustega. Eeldades, et pool
tagasilükkamistest on seotud seaduslikkusega, võib kogemuste najal põhjendatult
järeldada, et hangete eelkontroll võimaldab veamäära vähendada alates 10−30 %-st
kuni alla 2 %-ni. Siin ei ole arvestatud erinevusi, mis võivad tekkida,
kui analüüsimisel kasutatakse toimikute väärtust ja mitte nende arvu. Siiski
võib eeldada, et praegune detsentraliseeritud eelarve täitmise kontrollide
struktuur on enam-vähem õiges tasakaalus, et hoida veamäär alla 2 %
kooskõlas komisjoni sisekontrollieesmärgiga.
Kuigi IPA on
välja töötatud selleks, et see võimaldaks minna võimalikult kiiresti üle
detsentraliseeritud eelarve täitmisele, võib tsentraliseeritud eelarve täitmise
osakaal IPA kogukuludest olla märkimisväärne, kui eelarve täitmise volituste
üleandmine viivitub samal ajal mitmes riigis. Nii juhtus 2010. ja 2011. aastal
ja tõenäoliselt jääb see nii kuni 2013. aastani.
2010. aastal
korrigeeriti (tehti mahaarvamisi või nõuti tagasi) laienemise peadirektoraadis
tsentraliseeritud ja ühiselt rahvusvaheliste organisatsioonidega toimuva
eelarve täitmise raames tehtud makseid 350 korral umbes kuue miljoni
euro suuruses summas. See moodustab 2010. aastal tehtud tsentraliseeritud
maksete kogusummast umbes 1 % ja seda võib kasutada kui ligikaudset
näitajat rahastamisahela kontrollide käigus ning neile lisaks tehtud
lisakontrollide kasust.
Sarnaselt
detsentraliseeritud eelarve täitmisega on see kooskõlas sellega, et praegu IPA
puhul kasutatav kontrollide struktuur on enam-vähem tasakaalus, kui arvestada
kehtestatud sisekontrolli eesmärki.

2.2.3.3.
Kohaldatavatele eeskirjadele mittevastavuse
eeldatav tase

Kuni 2006. aastani
hindas kontrollikoda järjekindlalt, et ühinemiseelsete tehingute puhul ei esine
olulisi vigu (veamäär alla 2 %), kinnitades eelarve täitjate seisukohta
kasutatud kontrollistruktuuri tõhususe kohta.
Alates 2007. aastast
ei auditeerinud kontrollikoda enam ühinemiseelseid tehinguid eraldi, täiel
määral esindusliku valimi põhjal. Kontrollikoja hinnangus on nüüd ühinemiseelse
abi valim lisatud kõigile teistele välisabi rahastamisvahenditele. Seetõttu ei
ole enam sellest ajast alates võimalik esitada statistikat konkreetselt
ühinemiseelse poliitikavaldkonna ja kontrollistruktuuri kohta.
Üdiselt on
kontrollikoda sellele järgnenud aastatel leidnud, et välisabi
rahastamisvahendite üldine veamäär on 2−5 %.
Arvestades
punktis 2.2.3.2 esitatud andmeid, on seega põhjendatud oodata, et
ühinemiseelse abi rahastamisvahendi kontrollistruktuuris on kontrollide kulud
ja kasu õiges tasakaalus, mis peaks tagama, et tulevikus on võimalik
järjekindlalt täita sisekontrolli eesmärki, mille kohaselt vead moodustavad
kogukuludest vähem kui 2 %.
Lisaks peaks
seda eeldust toetama uue rahastamisvahendi kohta tehtud lihtsustamise ja
suurema paindlikkuse ettepanekud, kuna need vähendavad vastavusvigade
tõenäosust.
Sellegipoolest
tekivad uued ohud, sest lähiaastatel ootavad eelarve täitmise volituste
üleandmist suhteliselt nõrga haldussuutlikkusega riigid.
Ehkki
rahastamisvahendi ülesehituse täiustamise ja lisaohtude kombineeritud mõju on
raske arvudes väljendada, on mõistlik eeldada, et sisekontrolli üldeesmärgi
sihtvahemik jääb sarnaseks praeguste tulemustega.
Kokkuvõttes − kontrollistruktuur tundub olevat
kenasti tasakaalus. Eelarve täitjate riskipõhistes iga-aastastes
kinnitusstrateegiates esitatud peensuseni lihvitud kontrollikavade kaudu on
võimalik vastavalt tekkivatele ohtudele muutuvkulusid suurendada või vähendada,
millega tagatakse stabiilne tasakaal kulude ja kasu vahel.
Üldine
kontrollistruktuur on tõenäoliselt siiski väga tundlik kontrollide püsikulude
negatiivsete muutuste suhtes, eelkõige seetõttu, et püsikulude suurendamist
kogukulude suurenedes ei ole kavandatud.

2.3.
Pettuse ja eeskirjade eiramise ärahoidmise meetmed

Täpsustage rakendatavad või kavandatud ennetus-
ja kaitsemeetmed.
Arvestades
ohukeskkonda, milles laienemise peadirektoraat tegutseb, tuleb selle
süsteemides ette näha tehingutes vastavusvigade esinemise võimalus ning lisada
hanke- ja makseprotsessidesse võimalikult varakult ärahoidmise, avastamise ja
korrigeerimisega seotud kontrollid. Praktikas tähendab see seda, et laienemise
peadirektoraadi vastavuskontrollides toetutakse peamiselt komisjoni töötajate
hanketehingute ulatuslikele eelkontrollidele ja detsentraliseeritud
maksesüsteemide süstemaatilistele süsteemiaudititele (säilitades samal ajal
teatavas ulatuses järelauditid ja -kontrollid), mis on märksa ulatuslikumad,
kui finantsmääruses nõutavad rahalised kaitsemeetmed. Laienemise peadirektoraadi
vastavusraamistik koosneb järgmistest olulistest osadest:
–
ennetusmeetmed
            –
abi haldamisega tegeleva personali kohustuslik pettusega seonduvaid küsimusi
käsitlev põhikoolitus
            –
juhendamine (sealhulgas Interneti kaudu), sealhulgas praktiline juhend lepingute
kohta ja laienemise peadirektoraadi kontrollistrateegia raamistiku kohaselt
antavad haldamisjuhised:
            –
riiklike rakendusasutuste eelaudit enne eelarve täitmise volituste üleandmist,
mille käigus muu hulgas hinnatakse, kas ELi vahendeid haldavates asutustes on
kehtestatud asjaomaste vahendite haldamisel pettuste ärahoidmiseks ja
avastamiseks asjakohased pettusevastased meetmed;
            –
abisaajariigi pettusevastaste meetmete eelnev sõeluuring osana eelarvetoetuse
saamiseks vajaliku avaliku sektori vahendite haldamise kõlblikkuse kriteeriumi
hinnangust (st aktiivne pühendumine pettuste ja korruptsiooni vastasele
võitlusele, piisavad kontrolliasutused, kohtusüsteemi piisav suutlikkus ning
tõhusad reageerimis- ja karistusmehhanismid);
            –
kõigi riiklike hankelepingute eelkontroll, millest loobutakse, kui riiklikud
süsteemid vastavad rangetele haldus- ja kontrollikriteeriumidele;
– avastamis-
ja parandusmeetmed
            –
komisjoni töötajate tehtavad tehingute eelkontrollid;
            –
sise- ja välisauditid ning kontrollid, sealhulgas Euroopa Kontrollikoja poolt:
            –
tagasiulatuvad kontrollid ja sissenõudmised.
Kui
kahtlustatakse, et eeskirjade eiramine on tahtlik (pettus), siis on laienemise
peadirektoraadi käsutuses muud meetmed, sealhulgas:
            –
maksetähtaja arvestamise peatamine ja üksuse teavitamine;
            –
eriauditid (ad hoc ja kohtuaudit);
            –
varajase hoiatamise süsteem ja tugevdatud järelevalve lepingute üle;
            –
lepingu peatamine/lõpetamine;
            –
menetlusest kõrvalejätmise menetlus;
            –
riiklike fondide rahastamistaotluste teenindamise peatamine;
            –
eelarve täitmise volituste üleandmise peatamine või tühistamine.
Laienemise
peadirektoraat arendab oma pettusevastast strateegiat edasi kooskõlas komisjoni
uue pettusevastase strateegiaga, mis võeti vastu 24. juunil 2011.

3.
ETTEPANEKU/ALGATUSE HINNANGULINE FINANTSMÕJU
3.1.
Mitmeaastase finantsraamistiku rubriigid ja kulude
eelarveread, millele mõju avaldub

–
Olemasolevad eelarveread
Järjestage
mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide ja iga rubriigi sees eelarveridade
kaupa
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || Eelarverida || Assigneeringute liik || Rahaline osalus
 Nr [Nimetus…………………………………..] || Liigendatud/liigendamata[32] || EFTA[33] riigid || Kandidaatriigid[34] || Kolmandad riigid || Rahaline osalus finantsmääruse artikli 18 lõike 1 punkti aa tähenduses
 Rubriik 4 || 04 01 04 13 Ühinemiseelne rahastamisvahend (IPA) − – inimressursside arendamise rahastamisvahend – halduskorralduskulud || Liigendamata || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 04 06 01 Ühinemiseelse abi rahastamisvahend (IPA) − inimressursside arendamine || Liigendatud || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 05 01 04 03 Põllumajanduse ja maaelu arendamise poliitikavaldkonna ühinemiseelse abi rahastamisvahend (IPARD) – Halduskorralduskulud || Liigendamata || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 05 05 02 Ühinemiseelse abi rahastamisvahend maaelu arendamiseks (IPARD) || Liigendatud || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 13 01 04 02 Ühinemiseelne rahastamisvahend (IPA) – Regionaalarengu osa – Halduskorralduskulud || Liigendamata || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 13 05 02 Ühinemiseelne rahastamisvahend (IPA) – Regionaalarengu rahastamisvahend || Liigendatud || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 13 05 03 01 Piiriülene koostöö − panus alamrubriigist 1b || Liigendatud || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 13 05 03 02 Piiriülene koostöö ning kandidaatriikide ja potentsiaalsete kandidaatriikide osalemine struktuurifondide riikidevahelistes ja piirkondadevahelistes koostööprogrammides – Toetus rubriigist 4 || Liigendatud || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 22 01 04 01 Ühinemiseelne abi − halduskorralduskulud || Liigendamata || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 22 01 04 04 Tehnilise abi infobüroo (TAIEX) ühinemiseelne rahastamisvahend – halduskorralduskulud || Liigendamata || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 22 01 04 30 Hariduse, Audiovisuaalvaldkonna ja Kultuuri Täitevasutus − Toetus laienemise poliitikavaldkonna rubriigi 4 programmidest || Liigendamata || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 22 02 01 Ülemineku- ja institutsioonide väljaarendamisabi kandidaatriikidele || Liigendamata || EI || EI || EI || JAH
 Rubriik 4 || 22 02 02 Ülemineku- ja institutsioonide väljaarendamise abi võimalikele kandidaatriikidele || Liigendamata || EI || EI || EI || JAH
 Rubriik 4 || 22 02 03 Ajutised tsiviilvalitsused Lääne-Balkani riikides  || Liigendamata || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 22 02 04 01 Piiriülene koostöö IPAst abi saavate riikide vahel ja osalemine Euroopa Regionaalarengu Fondi riigiülestes/piirkondadevahelistes programmides, samuti Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahendi (ENPI) vastavates mitmepoolsetes merepiirkonna programmides || Liigendamata || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 22 02 04 02 Piiriülene koostöö liikmesriikidega || Liigendamata || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 22 02 06 Tehnilise abi infobüroo (TAIEX) ühinemiseelne rahastamisvahend || Liigendamata || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 22 02 07 01 Piirkondlikud ja horisontaalsed programmid || Liigendamata || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 22 02 07 02 Liidu abi tulemuste hindamine, järel- ja kontrollimeetmed || Liigendamata || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 22 02 10 02 Kolmandate riikide teavitamine ja teabevahetus || Liigendamata || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 22 02 07 03 Rahaline toetus Küprose türgi kogukonna majandusarengu soodustamiseks || Liigendamata || EI || EI || EI || EI
 Rubriik 4 || 32 04 11 Energiaühendus || Liigendamata || EI || EI || EI || EI
–
Uued eelarveread, mille loomist taotletakse
Järjestage
mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide ja iga rubriigi sees eelarveridade
kaupa
IPA II eelarve korraldatakse kooskõlas
finantsmääruse artikliga 41. Kuigi selle õigusakti alusel tehtavad
koguassigneeringud on laienemispoliitika huvides, jaguneb vastavate meetmete
haldamine laienemise, regionaalpoliitika, tööhõive ning põllumajanduse
peadirektoraatide vahel. Kõik need talitused vastutavad oma poliitikavaldkonna
(-valdkondade) eest ilma, et see piiraks laienemise peadirektoraadi üldist
koordineerivat rolli.
Selleks jagunevad IPA II koguassigneeringud
poliitikavaldkondade vahel, mis tagab asjakohase poliitika kombinatsiooni, mis
vastab abisaajariikide vajadustele ja nelja peadirektoraadi vahelisele ühisele
kokkuleppele. Strateegiliste dokumentide ja eelarve tõhusa rakendamise
tagamiseks on võimalikud poliitikavaldkondadevahelised ümberpaigutused
kokkuleppel asjaomase poliitikavaldkonna (-valdkondade) eest vastutava(te)
talitus(t)ega.
Tagatakse sujuv üleminek IPA-lt IPA II-le, et
viia IPA kohane abi tulemuslikult ja tõhusalt lõpule.
Eelarvestruktuuri üksikasjade kohta, mis
tagavad järjepidevuse tegevuspõhiste eelarvestamis- ja juhtimispõhimõtetega,
esitatakse ettepanek 2014. aasta eelarveprojektis.

3.2.
Hinnanguline mõju kuludele
3.2.1.
Üldine hinnanguline mõju kuludele

miljonites
eurodes (kolm kohta pärast koma)
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || 4 || EL kui ülemaailmne partner
 Põllumajanduse/laienemise/tööhõive/ regionaalpoliitika peadirektoraat ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOKKU
  Tegevusassigneeringud ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 22 02 Finantsabi kandidaatriikidele / võimalikele kandidaatriikidele 04 06 01 Inimressursid 05 05 02 Maaelu areng 13 05 02 Regionaalareng 13 05 03 Piiriülene koostöö 32 04 11 Energiaühendus     || Kulukohustused || (1) || 1 842,5 || 1 879,4 || 1 917,0 || 1 955,3 || 1 994,4 || 2 034,3 || 2 075,6 || 13 698,6
 Maksed[35] || (2) || 368,5 || 1 112,9 || 1 872,2 || 1 909,6 || 1 947,8 || 1 986,8 || 2 026,6 || 11 224,4
 22 02 07 03 Rahaline toetus Küprose türgi kogukonna majandusarengu soodustamiseks[36]   || Kulukohustused || (1a) || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm ||
 Maksed || (2a) || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm ||
 Eriprogrammide vahenditest rahastatavad haldusassigneeringud[37] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 22 01 04 01/04/30 04 01 04 13 05 01 04 03 13 01 04 02     ||   || (3) || 55,4 || 56,5 || 57,7 || 58,8 || 60,0 || 61,2 || 61,8 || 411,4
 Laienemise/põllumajanduse/tööhõive/ regionaalpoliitika peadirektoraadi assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || = 1 + 1a + 3 || 1898,0 || 1935,9 || 1974,6 || 2014,1 || 2054,4 || 2095,5 || 2137,4 || 14110,1
 Maksed || = 2+ 2a + 3 || 423,9 || 1169,4 || 1929,8 || 1968,4 || 2007,8 || 2048,0 || 2088,5 || 11635,8
  Tegevusassigneeringud KOKKU || Kulukohustused || (4) || 1 842,5 || 1 879,4 || 1 917,0 || 1 955,3 || 1 994,4 || 2 034,3 || 2 075,6 || 13698,6
 Maksed || (5) || 368,5 || 1 112,9 || 1 872,2 || 1 909,6 || 1 947,8 || 1 986,8 || 2 026,6 || 11224,4
  Eriprogrammide vahenditest rahastatavad haldusassigneeringud KOKKU || (6) || 55,4 || 56,5 || 57,7 || 58,8 || 60,0 || 61,2 || 61,8 || 411,4
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGI 4 assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || =4 + 6 || 1 898,0 || 1 935,9 || 1 974,6 || 2 014,1 || 2 054,4 || 2 095,5 || 2 137,4 || 14110,1
 Maksed || =5 + 6 || 423,9 || 1 169,4 || 1 929,8 || 1 968,4 || 2 007,8 || 2 048,0 || 2 088,5 || 11635,8
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || 5 || Halduskulud
miljonites
eurodes (kolm kohta pärast koma)
   ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOKKU
 Põllumajanduse/laienemise/tööhõive/ regionaalpoliitika peadirektoraat ||
  Personalikulud || 27,0 || 26,1 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 181,5
  Muud halduskulud || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 5,3
 Laienemise/põllumajanduse/tööhõive/ regionaalpoliitika peadirektoraat KOKKU ||   || 27,7 || 26,8 || 26,5 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 186,8
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGI 5 assigneeringud KOKKU || (Kulukohustuste kogusumma = maksete kogusumma) || 27,7 || 26,8 || 26,5 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 186,8
miljonites
eurodes (kolm kohta pärast koma)
   ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOKKU
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIKIDE 1−5 assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || 1925,7 || 1962,7 || 2001,1 || 2040,6 || 2080,9 || 2122,0 || 2163,9 || 14296,8
 Maksed || 451,7 || 1196,2 || 1956,3 || 1994,9 || 2034,2 || 2074,4 || 2114,9 || 11822,6

3.2.2.
Hinnanguline mõju tegevusassigneeringutele

Praeguses etapis on
kulud ebakindlad või muutuvad, kuna ees ootab programmitöö etapp, mille
tulemusi me ei ette ära otsustada. Seega ei saa praeguses etapis esitada
hinnangut ühikukulude kohta. Väljundeid ei saa lihtsalt numbriliselt
väljendada, kuna edusamme mõõdetakse seoses riikide tehtud edusammudega teel
ELiga ühinemise suunas. Hinnangulised kulud ja ühikukulud esitatakse vajaduste
hinnangute alusel, kui üht või mitut riiki hõlmavad strateegiadokumendid on
valmis ja heaks kiidetud.
¨      Ettepanek/algatus ei hõlma tegevusassigneeringute kasutamist
ý      Ettepanek/algatus hõlmab tegevusassigneeringute kasutamist

3.2.3.
Hinnanguline mõju haldusassigneeringutele
3.2.3.1.
Ülevaade

¨      Ettepanek/algatus ei hõlma haldusassigneeringute kasutamist
x      Ettepanek/algatus hõlmab haldusassigneeringute kasutamist, mis
toimub järgmiselt:
Märkus: Rubriigi 5 näitajad sisaldavad
andmeid laienemise peadirektoraadi ja ELi delegatsioonide ning põllumajanduse,
regionaalpoliitika ja tööhõive peadirektoraatide kohta. Rubriigi 4 näitajad
sisaldavad andmeid laienemise, tööhõive, põllumajanduse ja regionaalpoliitika
peadirektoraatide kohta.
miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOKKU
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIK 5 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Personalikulud || 27,0 || 26,1 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 181,5
 Muud halduskulud || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 5,3
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIK 5 kokku || 27,7 || 26,8 || 26,5 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 186,8
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGIST 5 välja jäävad kulud[38] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Personalikulud || 49,9 || 50,9 || 52,0 || 53,0 || 54,1 || 55,1 || 55,7 || 370,6
 Muud halduskulud || 5,5 || 5,6 || 5,7 || 5,8 || 5,9 || 6,1 || 6,2 || 40,8
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGIST 5 välja jäävad kulud KOKKU || 55,4 || 56,5 || 57,7 || 58,8 || 60,0 || 61,2 || 61,8 || 411,4
 KOKKU || 83,2 || 83,3 || 84,1 || 85,3 || 86,4 || 87,6 || 88,3 || 598,2

3.2.3.2.
Hinnanguline personalivajadus

¨      Ettepanek/algatus ei hõlma personali kasutamist
ý      Ettepanek/algatus hõlmab personali kasutamist, mis toimub
järgmiselt:
Märkus: Arvud rubriigi 5 personali kohta
sisaldavad andmeid laienemise peadirektoraadi ja ELi delegatsioonide ning
põllumajanduse, tööhõive ja regionaalpoliitika peadirektoraatide peakorterite
kohta ning neis on arvesse võetud ka ametikohtade vähenemist Horvaatia
delegatsioonide tegevuse järkjärgulise lõpetamise tõttu. ].
Arvud rubriigi 4 personali kohta sisaldavad
andmeid laienemise, tööhõive, põllumajanduse ja regionaalpoliitika
peadirektoraatide kohta.
hinnanguline väärtus täisarvuna (või maksimaalselt ühe kohaga pärast
koma)
   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020
 ||  Ametikohtade loeteluga ette nähtud ametikohad (ametnikud ja ajutised töötajad) ||
 22 01 01 01 (peakorteris ja komisjoni esindustes) || 108,0 || 107,0 || 105,0 || 105,0 || 105,0 || 105,0 || 105,0
 04 01 01 01 (peakorteris ja komisjoni esindustes) || 10,9 || 10,9 || 10,5 || 10,5 || 10,5 || 10,5 || 10,5
 05 01 01 01 (peakorteris ja komisjoni esindustes) || 9 || 9 || 9 || 9 || 9 || 9 || 9
 13 01 01 01 (peakorteris ja komisjoni esindustes) || 13 || 13 || 13 || 13 || 13 || 13 || 13
 22 01 01 02 (delegatsioonides)[39] || 46,0 || 40,0 || 40,0 || 40,0 || 40,0 || 40,0 || 40,0
 22 01 05 01 (kaudne teadustegevus) || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata
 10 01 05 01 (otsene teadustegevus) || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata
 ||  Koosseisuväline personal (täistööajale taandatud töötajad)[40] ||
 22 01 02 01 (üldvahenditest rahastatavad lepingulised töötajad, renditööjõud ja riikide lähetatud eksperdid) || 18,6 || 18,5 || 18,3 || 18,1 || 18,1 || 18,1 || 18,1
 04 01 02 01 (üldvahenditest rahastatavad lepingulised töötajad, renditööjõud ja riikide lähetatud eksperdid) || – || – || – || – || – || – || –
 05 01 02 01 (üldvahenditest rahastatavad lepingulised töötajad, renditööjõud ja riikide lähetatud eksperdid) || 2,9 || 2,9 || 2,9 || 2,9 || 2,9 || 2,9 || 2,9
 13 01 02 01 (üldvahenditest rahastatavad lepingulised töötajad, renditööjõud ja riikide lähetatud eksperdid) || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5
 22 01 02 02 (lepingulised töötajad, kohalikud töötajad, riikide lähetatud eksperdid, renditööjõud ja noored eksperdid delegatsioonides) || 17,7 || 17,5 || 17,3 || 17,2 || 17,2 || 17,2 || 17,2
 22 01 04 01/04 [41] || - peakorteris[42] || 102,3 || 100,1 || 98 || 96 || 93,9 || 91,9 || 90
 - delegatsioonides || 399,5 || 400,6 || 401,7 || 402,8 || 403,9 || 404,9 || 405,9
 04 01 04 13 delegatsioonides || 13,2 || 13,3 || 13,3 || 13,3 || 13,4 || 13,4 || 13,4
 05 01 04 03 delegatsioonides || 5 || 5 || 5 || 5 || 5 || 5 || 5
 13 01 04 02 delegatsioonides || 39,7 || 39,8 || 39,9 || 40,0 || 40,1 || 40,2 || 40,3
 22 01 05 02 (lepingulised töötajad, renditööjõud ja riikide lähetatud eksperdid kaudse teadustegevuse valdkonnas) || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata
 10 01 05 02 (lepingulised töötajad, renditööjõud ja riikide lähetatud eksperdid – otsese teadustegevuse valdkonnas) || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata
 Muud eelarveread (täpsustage) || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata || ei kohaldata
 KOKKU || 789,3 || 781 || 777,3 || 776,2 || 775,3 || 774,5 || 773,7
Personalivajadused
kaetakse juba meedet haldavate peadirektoraadi töötajatega ja/või töötajate
ümberpaigutamise teel peadirektoraadi siseselt. Vajaduse korral võidakse
personali täiendada meedet haldavale peadirektoraadile iga-aastase vahendite
eraldamise menetluse käigus, arvestades olemasolevate eelarvepiirangutega.
Ülesannete kirjeldus:
 Ametnikud ja ajutised töötajad || Finantsabi kavandamine, programmitöö, haldamine ja järelevalve
 Koosseisuvälised töötajad || Finantsabi kavandamine, programmitöö, haldamine ja järelevalve

3.2.4.
Kooskõla mitmeaastase finantsraamistikuga (2014−2020)

ý      Ettepanek/algatus on kooskõlas mitmeaastase finantsraamistikuga
aastateks 2014–2020.
¨      Ettepanekuga/algatusega kaasneb mitmeaastase finantsraamistiku
asjaomase rubriigi ümberplaneerimine.
Selgitage
ümberplaneerimist, osutades asjaomastele eelarveridadele ja summadele.
¨      Ettepanekuga/algatusega seoses on vajalik paindlikkusinstrumendi
kohaldamine või mitmeaastase finantsraamistiku läbivaatamine[43].
Selgitage
vajalikku toimingut, osutades asjaomastele rubriikidele, eelarveridadele ja
summadele.

3.2.5.
Kolmandate isikute rahaline osalus

ý      Ettepanek/algatus ei hõlma kolmandate isikute poolset
kaasrahastamist.
¨      Ettepanek/algatus hõlmab kaasrahastamist, mille hinnanguline
summa on järgmine:
assigneeringud
miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
   || Aasta N || Aasta N + 1 || Aasta N + 2 || Aasta N + 3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6) || Kokku
 Täpsustage kaasrahastav asutus ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Kaasrahastatavad assigneeringud KOKKU ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||

3.3.
Hinnanguline mõju tuludele

ý      Ettepanekul/algatusel puudub finantsmõju tuludele.
¨      Ettepanekul/algatusel on järgmine finantsmõju:
¨      omavahenditele
¨      mitmesugustele tuludele
miljonites
eurodes (kolm kohta pärast koma)
 Tulude eelarverida || Jooksva aasta eelarves kättesaadavad assigneeringud || Ettepaneku/algatuse mõju[44]
 Aasta N || Aasta N + 1 || Aasta N + 2 || Aasta N + 3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6)
 Artikkel …………. ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Mitmesuguste sihtotstarbeliste tulude puhul
täpsustage, milliseid kulude eelarveridasid ettepanek mõjutab
Täpsustage tuludele avaldatava mõju arvutusmeetod.
[1]               Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule,
Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Euroopa 2020.
aasta strateegia aluseks olev eelarve”, KOM(2011) 500 (lõplik), 29.6.2011.
[2]               „Viis aastat ELi laienemisest – majandussaavutused ja
väljakutsed” – komisjoni teatis nõukogule, parlamendile, Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomiteele, Regioonide Komiteele ja EKP-le, 20. veebruar 2009.
[3]               Horvaatia, endine Jugoslaavia Makedoonia vabariik,
Island, Montenegro ja Türgi.
[4]               Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Serbia, samuti Kosovo
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1244/99 alusel.
[5]               Nõukogu määrus 1085/2006, 17. juuli 2006.
[6]               Energiavarustuse kindluse ja rahvusvahelise koostöö
kohta − „ELi energiapoliitika: koostöö ELi-väliste partneritega”, KOM(2011) 539,
7.9.2011.
[7]               S.o rahu ja julgeolek, vaesuse vähendamine,
humanitaarabi, investeerimine stabiilsusesse ja majanduskasvu
laienemisprotsessis osalevates ja naabruspoliitikaga hõlmatud riikides,
tegelemine üleilmsete probleemidega, ELi ja rahvusvaheliste normide ja
väärtuste edendamine ning majanduskasvu ja konkurentsivõime toetamine
välismaal.
[8]               ELT L ...
[9]               ELT C, , lk .
[10]               ELT C, , lk .
[11]               Komisjoni teatis Euroopa
Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide
Komiteele „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve”, KOM(2011) 500
(lõplik), 29.6.2011.
[12]               ELT L 210, 31.7.2006, lk 82.
[13]               Kooskõlas ÜRO Julgeolunõukogu
resolutsiooniga nr 1244/1999.
[14]               ELT L …..
[15]               ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
[16]               ELT L …..
[17]               ELT L …..
[18]             ELT L ….
[19]             ELT L …..
[20]             ELT L …..
[21]             ELT L …..
[22]             ELT L …..
[23]             ELT L …..
[24]             ELT L 210, 31.7.2006, lk 82-93.
[25]             ELT L 65, 7.3.2006, lk 5.
[26]             ABM – tegevuspõhine juhtimine; ABB – tegevuspõhine
eelarvestamine.
[27]             Vastavalt finantsmääruse artikli 49 lõike 6
punktile a või b.
[28]             Kooskõlas ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga nr 1244/1999.
[29]             Abi kavandamise ja programmitöö valdkonnapõhise
lähenemisviisi aluseks on riigi valdkonnastrateegiad, selles ühendatakse eri
rahastajate ressursid ja selle eesmärk on saavutada laiemad poliitikaeesmärgid.
[30]             Eelarve täitmise viise selgitatakse koos viidetega
finantsmäärusele veebisaidil BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[31]             Määratletud finantsmääruse artiklis 185.
[32]             Liigendatud assigneeringud / liigendamata assigneeringud.
[33]             EFTA – Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsioon.
[34]             Kandidaatriigid ja vajaduse korral Lääne-Balkani
potentsiaalsed kandidaatriigid.
[35]             Ainult uue IPA rahastamisvahendiga seonduvad maksed.
[36]             Kuni nõukogu määruse (millega määratakse kindlaks
mitmeaastane finantsraamistik aastateks 2014-2020) artikli 11 teises lõigus
ette nähtud kohanduse toimumiseni kaetakse Küprose türgi kogukonna toetamise
rahalisi vajadusi ühinemiseelse abi rahastamisvahendile eraldatud üldistest
assigneeringutest.
[37]             Tehniline ja/või haldusabi ning ELi programmide ja/või
meetmete rakendamiseks antava toetusega seotud kulud (endised B.A read), kaudne
teadustegevus, otsene teadustegevus.
[38]             Tehniline ja/või haldusabi ning ELi programmide ja/või
meetmete rakendamiseks antava toetusega seotud kulud (endised BA read), kaudne
teadustegevus, otsene teadustegevus.
[39]             Sh viis täistööajale taandatud töötajat IPA abi
lõpuleviimiseks ja järelevalveks Horvaatias 2014. aastal.
[40]             Lepingulised töötajad, kohalikud töötajad, riikide
lähetatud eksperdid, renditööjõud, noored eksperdid delegatsioonides.
[41]             Tegevusassigneeringutest rahastatavate koosseisuväliste
töötajate ülempiiri arvestades (endised B.A read).
                See eelarverida hõlmab
ka 22 täistööajale taandatud töötaja ettenägemist Küprose
türgi kogukonnale antava abi rakendamiseks, järelevalveks ja järkjärguliseks
lõpetamiseks. Nende töötajate ettenägemine lõpetatakse ja asjaomased vahendid
paigutatakse ümber asjaomasesse eelarve jaotisesse pärast seda, kui nõukogu
määruse (millega määratakse kindlaks mitmeaastane finantsraamistik aastateks 2014-2020)
artikli 11 teises lõigus ettenähtud kohandus on toimunud.
[42]             Peamiselt struktuurifondid, Euroopa
Maaelu Arengu Põllumajandusfond ja Euroopa Kalandusfond.
[43]             Vt institutsioonidevahelise kokkuleppe punktid 19 ja 24.
[44]             Traditsiooniliste omavahendite (tollimaksud, suhkrumaksud)
korral peab märgitud olema netosumma, st brutosumma pärast 25 %
sissenõudmiskulude mahaarvamist.