				|

		52012PC0526

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS, millega muudetakse otsuse nr 573/2007/EÜ, otsuse nr 575/2007/EÜ ja nõukogu otsuse 2007/435/EÜ teatavaid finantsjuhtimisega seotud sätteid, et suurendada Euroopa Pagulasfondi, Euroopa Tagasipöördumisfondi ja Euroopa Kolmandate Riikide Kodanike Integreerimise Fondi kaasrahastamise määra teatavate liikmesriikide puhul, kes on finantsstabiilsuse säilitamisega tõsistes raskustes või kellel on oht sattuda sellistesse raskustesse /* COM/2012/0526 final - 2012/0252 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
·
Põhjused ja eesmärgid
Jätkuv finants- ja
majanduskriis avaldab üha suuremat survet riikide rahalistele vahenditele, kuna
liikmesriigid on sunnitud oma eelarvet vähendama. Seetõttu on eriti oluline
tagada, et üldprogrammi „Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine” tulemusena
loodud nelja fondi (edaspidi „fondid”) raames vastu võetud programmide
rakendamine kulgeks tõrgeteta, kuna need võimaldavad suunata majandusse
rahalisi vahendeid.
Nende programmide
rakendamist takistavad siiski sageli eelarvepiirangutest tingitud
likviidsusraskused. Pikaajalise kriisi korral raskused süvenevad, sest
eelarvepiirangud sunnivad tihti kulusid märkimisväärselt kärpima. Eriti tuntav
on see probleem kriisist kõige enam mõjutatud liikmesriikides, kes on saanud
rahalist abi Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi (EFSM), Euroopa
Finantsstabiilsuse Fondi (EFSF) või kahepoolsete laenude kaudu (euroala riigid)
või maksebilansi mehhanismi (euroala välised liikmesriigid) programmi kaudu.
Praeguseks on kuus riiki – sealhulgas Kreeka, kes on saanud kahepoolsete
laenude kaudu rahalist abi ka enne ESFMi loomist – taotlenud eri
toetusmehhanismide kaudu rahalist abi ja leppinud komisjoniga kokku
makromajanduslikus kohandamisprogrammis. Kuus abi saanud riiki on Ungari,
Rumeenia ja Läti (maksebilansi mehhanismi kaudu) ning Portugal, Kreeka ja
Iirimaa (EFSMi / EFSFi / kahepoolsete laenude kaudu). Tuleks märkida, et Ungari
puhul lõppes kohandamisprogramm 2010. aastal ja Läti puhul
2012. aasta alguses.
Tagamaks, et finantstoetusmehhanismist
abi saavad liikmesriigid (ja teised liikmesriigid, kes võivad tulevikus sellist
abi vajada) jätkavad fondide raames vastu võetud programmide rakendamist
kohapeal ja maksavad projektide jaoks vahendeid välja, sisaldab ettepanek
sätteid, mis võimaldavad komisjonil suurendada nende liikmesriikide puhul liidu
kaasrahastamise määra nii kaua, kuni nad saavad mis tahes rahastamisvahendi
kaudu ühest kindlaksmääratud toetusmehhanismidest rahalist abi. Sellega
tagatakse liikmesriikidele rahalised lisavahendid ja tehakse neile programmide
rakendamise jätkamine lihtsamaks.
·
Üldine taust
Mõnes
liikmesriigis süvenev finantskriis mõjutab kahtlemata oluliselt reaalmajandust,
muu hulgas seetõttu, et võlad on suured ja valitsustel on keeruline
jätkusuutlikel tingimustel turult raha laenata.
Komisjon on väga
aktiivselt esitanud ettepanekuid selle kohta, kuidas oleks kõige parem
reageerida praegusele finantskriisile ja selle sotsiaal-majanduslikele
tagajärgedele. Praeguseks on vastu võetud kolm ettepanekut, mis ta selles
valdkonnas on teinud. Esimese ettepanekuga muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr
1083/2006, millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi,
Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta, selleks et suurendada praegu
vahe- ja lõppmaksete puhul liidu panusele kehtestatud piirmäära kümme
protsendipunkti (määrus (EL) nr 1311/2011, 13. detsember 2011). Teise
ettepanekuga muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu
Euroopa Põllumajandusfondist antavate maaelu arengu toetuste kohta, selleks et
suurendada fondi panuse määra lähenemiseesmärgi alusel abikõlblike piirkondade,
äärepoolseimate piirkondade ja väiksemate Egeuse mere saarte puhul kuni
95 %ni ning muude piirkondade puhul kuni 85 %ni (määrus (EL)
nr 1312/2011, 19. detsember 2011). Kolmanda ettepanekuga muudetakse
määrust (EÜ) nr 1198/2006 Euroopa Kalandusfondi kohta, võimaldades
suurendada praegu vahe- ja lõppmaksete puhul liidu panusele kehtestatud
ülemmäära kümme protsendipunkti (määrus (EL) nr 387/2012, 19. aprill
2012).
·
Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. mai
2008. aasta otsuse nr 573/2007/EÜ (millega luuakse üldprogrammi
„Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine” raames Euroopa Pagulasfond aastateks
2007–2013) artiklis 14 on sätestatud, et liidu kaasrahastamise määr ei
ületa toetatavate meetmete puhul põhimõtteliselt 50 %. Artiklis 14 on
siiski sätestatud, et Ühtekuuluvusfondist toetust saavate liikmesriikide puhul
või strateegilistes suunistes kindlaks määratud konkreetseid prioriteete
käsitlevate meetmete puhul võib liidu kaasrahastamise määra suurendada kuni
75 %ni.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. mai
2007. aasta otsuse nr 575/2007/EÜ (millega asutatakse üldprogrammi
„Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine” raames Euroopa Tagasipöördumisfond
aastateks 2008–2013) artikkel 15 ning nõukogu 25. juuni
2007. aasta otsuse 2007/435/EÜ (millega asutatakse üldprogrammi
„Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine” raames Euroopa Kolmandate Riikide
Kodanike Integreerimise Fond aastateks 2007–2013) artikkel 13 langevad
sisult kokku eespool nimetatud otsuse nr 573/2007/EÜ artikliga 14.
Otsuse nr 573/2007/EÜ artikli 21
lõikes 3 on sätestatud, et Euroopa Pagulasfondist erakorralisteks
meetmeteks antav rahaline abi ei ületa 80 % iga meetme kuludest.
·
Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete
ja eesmärkidega
Ettepanek on
kooskõlas muude ettepanekute ja algatustega, mis Euroopa Komisjon on vastusena
finantskriisile vastu võtnud.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA
MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
·
Konsulteerimine huvitatud isikutega
Väliste
sidusrühmadega ei ole konsulteeritud.
·
Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine
Välisekspertide
arvamusi ei olnud vaja kasutada.
·
Mõjuanalüüs
Ettepanek võimaldab komisjonil kohaldada ühest
kindlaksmääratud toetusmehhanismidest abi saavate liikmesriikide suhtes
kõrgemaid kaasrahastamismäärasid.
Lisaeelarvet ei ole vaja, sest fondidest
riikidele ja programmidele 2007.–2013. aasta programmiperioodil eraldatav
iga-aastane summa ei muutu.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
·
Ettepaneku kokkuvõte
Ettepaneku eesmärk on muuta Euroopa Parlamendi
ja nõukogu otsuse nr 573/2007/EÜ artiklit 14 ja artikli 21
lõiget 3, et Euroopa Pagulasfondi programmide suhtes kohaldatavat liidu
kaasrahastamise määra oleks võimalik suurendada 20 protsendipunkti nende
liikmesriikide puhul, kes saavad abi ühest kindlaksmääratud
toetusmehhanismidest. Ettepaneku eesmärk on samuti muuta Euroopa Parlamendi ja
nõukogu otsuse nr 575/2007/EÜ artiklit 15 ning nõukogu otsuse
2007/435/EÜ artiklit 13.
Ettepaneku kohaselt võib liikmesriik pärast
seda, kui talle on otsustatud anda rahalist abi ühest kindlaksmääratud
toetusmehhanismidest, esitada komisjonile aastaprogrammi kavandi või muudetud
aastaprogrammi kavandi, milles on kohaldatud liidu kaasrahastamise suurendatud
määra.
Selleks et liikmesriigil oleks õigus kohaldada
liidu kaasrahastamise suurendatud määra, peab liikmesriik aastaprogrammi
kavandi või muudetud aastaprogrammi kavandi esitamise ajal saama abi ühest
kindlaksmääratud toetusmehhanismidest. Kui teatava aastaprogrammiga seotud
meedet on juba liidu kaasrahastamise suurendatud määra alusel kaasrahastatud,
tehakse seda kuni aastaprogrammi abikõlblikkusperioodi lõpuni, olenemata
sellest, kas liikmesriik saab endiselt abi ühest kindlaksmääratud
toetusmehhanismist.
·
Õiguslik alus
Euroopa Parlamendi
ja nõukogu 23. mai 2007. aasta otsus nr 573/2007/EÜ, millega
luuakse üldprogrammi „Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine” raames Euroopa
Pagulasfond aastateks 2008–2013.
Euroopa Parlamendi
ja nõukogu 23. mai 2007. aasta otsus nr 575/2007/EÜ, millega
asutatakse üldprogrammi „Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine” raames Euroopa
Tagasipöördumisfond aastateks 2008–2013.
Nõukogu
25. juuni 2007. aasta otsus 2007/435/EÜ, millega asutatakse
üldprogrammi „Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine” raames Euroopa Kolmandate
Riikide Kodanike Integreerimise Fond aastateks 2007–2013.
Komisjoni ja
liikmesriikide koostöös toimuva eelarve täitmise põhimõttest lähtudes
sisaldavad kõnealused otsused programmitöö korda ning programmijuhtimise (sh
finantsjuhtimise), järelevalve, finantskontrolli ja projektide hindamise korda.
·
Subsidiaarsuse põhimõte
Ettepanek on
subsidiaarsuse põhimõttega kooskõlas, kuivõrd selle eesmärk on anda fondide
kaudu suuremat toetust teatavatele liikmesriikidele, kes on sattunud tõsistesse
raskustesse, nagu majanduskasvu ja finantsstabiilsuse puudumine, kelle
eelarvepuudujääk ja võlakoormus suurenevad ning kelle majanduskasv aeglustub,
seda nii siseriiklike struktuuriprobleemide kui ka rahvusvahelise majandus- ja
rahanduskeskkonna tõttu. Seepärast on vaja Euroopa Liidu tasandil luua ajutine
mehhanism, mis võimaldab Euroopa Liidul fondide kaudu hüvitada tõendatud kulud,
kasutades suuremat kaasrahastamismäära.
·
Proportsionaalsuse põhimõte
Ettepanek on
proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas.
Ettepanek on
proportsionaalne, sest sellega püütakse oluliselt suurendada fondide toetust
liikmesriikidele, kes on sattunud nendest olenematute erandlike juhtumite
tulemusena raskustesse või keda sellised raskused tõsiselt ähvardavad ja kes
vastavad nõukogu määruse (EL) nr 407/2010 (millega luuakse Euroopa
finantsstabiilsusmehhanism) tingimustele, liikmesriikidele, kes saavad samadel
põhjustel rahalist abi Euroopa Finantsstabiilsuse Fondist või Euroopa
stabiilsusmehhanismi (ESM) kaudu, või liikmesriikidele, kes on
maksebilansiraskustes või keda sellised raskused tõsiselt ähvardavad ja kes
vastavad nõukogu määruse (EÜ) nr 332/2002 tingimustele. Selliste
liikmesriikide hulka kuulub ka Kreeka, kes sai rahalist abi erikokkuleppe
kaudu, mis sõlmiti kreeditoridevahelise lepingu ja euroala laenukorralduse
lepingu alusel väljaspool nimetatud toetusmehhanisme.
·
Vahendi valik
Kavandatud
õigusakt: otsus.
Muud vahendid ei
oleks asjakohased järgmis(t)el põhjus(t)el.
Komisjon on
uurinud õigusraamistiku pakutavat tegevusruumi ja peab saadud kogemustele
tuginedes vajalikuks teha ettepanek muuta asjaomaseid otsuseid. Muutmise
eesmärk on lihtsustada meetmete kaasrahastamist, et kiirendada nende
rakendamist ja seega investeeringute mõju reaalmajandusele.
4.           MÕJU EELARVELE
Mõju
kulukohustuste assigneeringutele puudub, kuna programmiperioodiks 2007–2013
ettenähtud aastaprogrammides sätestatud fondide toetuse ülemmäära ei ole kavas
muuta.
Ettepanek näitab
Euroopa Komisjoni valmisolekut toetada liikmesriikide püüdlusi finantskriisiga
toimetulekuks. Muudatustega antakse asjaomastele liikmesriikidele projektide
rakendamiseks ja majanduse taastumise toetamiseks vajalikud rahalised vahendid.
2012/0252 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS,
millega muudetakse otsuse nr 573/2007/EÜ,
otsuse nr 575/2007/EÜ ja nõukogu otsuse 2007/435/EÜ teatavaid
finantsjuhtimisega seotud sätteid, et suurendada Euroopa Pagulasfondi, Euroopa
Tagasipöördumisfondi ja Euroopa Kolmandate Riikide Kodanike Integreerimise
Fondi kaasrahastamise määra teatavate liikmesriikide puhul, kes on
finantsstabiilsuse säilitamisega tõsistes raskustes või kellel on oht sattuda
sellistesse raskustesse
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 78 lõiget 2 ning artikli 79
lõikeid 2 ja 4,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Parlamendi ja nõukogu
23. mai 2007. aasta otsusega nr 573/2007/EÜ[1] on loodud Euroopa Pagulasfond,
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. mai 2007. aasta otsusega
nr 575/2007/EÜ[2]
Euroopa Tagasipöördumisfond ning nõukogu 25. juuni 2007. aasta
otsusega 2007/435/EÜ[3]
Euroopa Kolmandate Riikide Kodanike Integreerimise Fond üldprogrammi
„Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine” raames. Nende otsustega on nähtud ette
erinevad liidu kaasrahastamise määrad fondist toetatavatele meetmetele.
(2)       Enneolematu ulatusega
ülemaailmne finantskriis ja majanduslangus on oluliselt pärssinud mitme
liikmesriigi majanduskasvu ja kahjustanud finantsstabiilsust ning seega järsult
halvendanud nende finants-, majandus- ja sotsiaaltingimusi. Teatavad
liikmesriigid on sattunud tõsistesse raskustesse või neid ähvardavad tõsised
raskused, nagu probleemid majandusliku ja finantsstabiilsusega, mis suurendavad
eelarvepuudujääki ja võlakoormust ning seavad ohtu majanduskasvu; sellist
olukorda süvendab omakorda rahvusvaheline majandus- ja rahanduskeskkond.
(3)       Kuigi kriisi negatiivse mõju
tasakaalustamiseks on juba võetud olulisi meetmeid, on finantskriisi mõju
reaalmajandusele, tööturule ja kogu ühiskonnale ikkagi suur. Surve
liikmesriikide finantsvahenditele on kasvamas ja tuleks võtta täiendavaid meetmeid
selle surve kiireks leevendamiseks liidu vahendite maksimaalse ja optimaalse
kasutamise kaudu.
(4)       Nõukogu 18. veebruari
2002. aasta määruses (EÜ) nr 332/2002, millega liikmesriikide
maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem,[4] on sätestatud, et nõukogu annab
keskmise tähtajaga rahalist abi, kui liikmesriik, kes ei ole eurot kasutusele
võtnud, on suurtes maksebilansiraskustes või teda ähvardab tõsine oht
sellistesse raskustesse sattuda.
(5)       Nõukogu otsusega 2009/459/EÜ[5] anti sellist rahalist abi
Rumeeniale.
(6)       9. mail 2010 võttis
nõukogu vastu ulatusliku meetmete paketi, mis hõlmas a) nõukogu määrust,
millega luuakse aluslepingu artikli 122 lõikel 2 põhinev Euroopa
finantsstabiilsusmehhanism,[6]
ning b) Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi, et anda nii kogu euroala kui ka selle
liikmesriikide finantsstabiilsuse tagamiseks finantsabi nendele euroala
liikmesriikidele, kes on raskustes või kellel on tõsine oht sattuda suurtesse
raskustesse, mida põhjustavad nendest olenematud erandlikud juhtumid.
(7)       Nõukogu rakendusotsustega
2011/77/EL[7]
ja 2011/344/EL[8]
anti Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi kaudu finantsabi vastavalt Iirimaale
ja Portugalile. Nimetatud riigid on samuti saanud rahalisi vahendeid Euroopa
Finantsstabiilsuse Fondist.
(8)       8. mail 2010 sõlmiti
Kreeka jaoks kreeditoridevaheline leping ja laenukorralduse leping, mis
jõustusid 11. mail 2010. 12. märtsil 2012 katkestasid euroala
17 liikmesriigi rahandusministrid esimese abiprogrammi ja kiitsid heaks
teise Kreekale suunatud finantsabi programmi. Teise programmi
rahastamisvahendina otsustati kasutada Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi,
millest makstakse välja ka ülejäänud osa euroala panusest esimesse programmi.
(9)       2. veebruaril 2012
kirjutasid euroala 17 liikmesriigi rahandusministrid alla Euroopa
stabiilsusmehhanismi asutamislepingule. Asutamislepingule kirjutati alla pärast
Euroopa Ülemkogu 25. märtsi 2011. aasta otsuse 2011/199/EL
(millega muudetakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 136 seoses stabiilsusmehhanismiga
liikmesriikide jaoks, mille rahaühik on euro)[9]
vastuvõtmist ja asutamislepingu kohaselt saab Euroopa stabiilsusmehhanismist
alates selle jõustumisest 2012. aasta keskel peamine vahend finantsabi
andmiseks euroala liikmesriikidele. Seepärast tuleks ka käesolevas otsuses
Euroopa stabiilsusmehhanismi arvesse võtta.
(10)     Euroopa Ülemkogu väljendas
23. ja 24. juuni 2011. aasta järeldustes heameelt komisjoni
kavatsuse üle tõhustada Kreeka laenuprogrammi ja liidu fondide koostoimet,
toetades jõupingutusi, et suurendada Kreeka suutlikkust liidu vahendeid
majanduskasvu ja tööhõive edendamise eesmärgil ära kasutada, keskendudes
konkurentsivõime parandamisele ja töökohtade loomisele. Peale selle väljendati
järeldustes heameelt selle üle, et komisjon koostab koos liikmesriikidega
terviklikku programmi Kreekale antava tehnilise abi kohta, ning toetati seda
algatust. Käesolevate muudatustega otsuses nr 573/2007/EÜ, otsuses
nr 575/2007/EÜ ja nõukogu otsuses 2007/435/EÜ toetatakse neid koostoime
saavutamiseks tehtavaid jõupingutusi.
(11)     Erandlikke asjaolusid
arvestades muudeti määrusega (EL) nr 1311/2011 määrust (EÜ)
nr 1083/2006, millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu
Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta, et võimaldada
suurendada struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondi suhtes kohaldatavat
kaasrahastamise määra liikmesriikide puhul, kes on tõsistes
finantsstabiilsusega seotud raskustes[10].
Sarnane lähenemisviis on nende liikmesriikide suhtes kasutusele võetud Euroopa
Maaelu Arengu Põllumajandusfondi puhul, muutes määrusega (EL) nr 1312/2011[11] määrust (EÜ)
nr 1698/2005, ja Euroopa Kalandusfondi puhul, muutes määrusega (EL)
nr 387/2012[12]
nõukogu määrust (EÜ) nr 1198/2006. Kõnealuseid liikmesriike tuleks samuti
toetada üldprogrammi „Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine” raames aastateks
2007–2013 loodud nelja fondi (Välispiirifond, Euroopa Tagasipöördumisfond,
Euroopa Pagulasfond ja Euroopa Kolmandate Riikide Kodanike Integreerimise Fond,
edaspidi „fondid”) puhul.
(12)     Fondid on peamine vahend
liikmesriikide abistamiseks selliste oluliste ülesannete täitmisel rände,
varjupaiga ja välispiiride valdkonnas nagu ELi tervikliku sisserändepoliitika
väljatöötamine eesmärgiga tõhustada liidu konkurentsivõimet ja sotsiaalset
sidusust ning Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomine.
(13)     Selleks et lihtsustada Euroopa
Liidu rahastamise juhtimist rände, varjupaiga ja välispiiride valdkonnas ning
parandada liikmesriikidele nende aastaprogrammide elluviimiseks fondidest ette
nähtud rahastamise kättesaadavust, on vaja ajutiselt ja ilma programmiperioodi
2014–2020 mõjutamata suurendada fondide puhul kehtivat liidu kaasrahastamise
määra kakskümmend protsendipunkti liikmesriikide puhul, kes on tõsistes
finantsstabiilsusega seotud raskustes. Selle tulemusena väheneb samavõrra
liikmesriikidelt nõutav kaasrahastamine, kuid neile igaks aastaks eraldatavad
vahendid jäävad vastavalt alusaktile samaks. Liidu suurenenud kaasrahastamise
määrast tulenevate muutuste kajastamiseks tuleb muuta käimasolevaid
aastaprogramme.
(14)     Kui liikmesriik soovib, et
tema suhtes kohaldataks suurendatud kaasrahastamise määra, peaks ta komisjonile
esitama sellesisulise kirjaliku taotluse koos aastaprogrammi kavandi või
muudetud aastaprogrammi kavandiga. Taotluses peaks liikmesriik viitama ka
asjaomasele nõukogu otsusele või muule otsusele, mille kohaselt on
liikmesriigil õigus liidu suurendatud kaasrahastamise määrale.
(15)     Rahvusvahelisi finantsturge
mõjutav enneolematu ulatusega kriis ja majanduslangus on tõsiselt kahjustanud
mitme liikmesriigi finantsstabiilsust. Kuna majandusele tervikuna avalduva mõju
ohjamiseks tuleb reageerida kiiresti, peaks käesolev otsus jõustuma võimalikult
kiiresti.
(16)     Seetõttu tuleks otsust
nr 573/2007/EÜ, otsust nr 575/2007/EÜ ja nõukogu otsust 2007/435/EÜ
vastavalt muuta. Viiteid otsuse nr 573/2007/EÜ artiklile 14 ja
artikli 21 lõikele 3, otsuse nr 575/2007/EÜ artiklile 15
ning nõukogu otsuse 2007/435/EÜ artiklile 13 või nendes osutatud liidu
toetuse määrale tuleks tõlgendada vastavalt viidetena muudetud
artiklile 14, muudetud artikli 21 lõikele 3, muudetud
artiklile 15 ja muudetud artiklile 13 ning nendes osutatud liidu
toetuse määrale, mida võib olla suurendatud.
(17)     Euroopa Liidu lepingule ja
Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli (Ühendkuningriigi ja Iirimaa
seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes)
artikli 3 kohaselt, ja ilma et see piiraks kõnealuse protokolli
artikli 4 kohaldamist, [ei osale Iirimaa käesoleva otsuse vastuvõtmisel
ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav / on Iirimaa teatanud oma
soovist osaleda käesoleva otsuse vastuvõtmisel ja kohaldamisel].
(18)     Euroopa Liidu lepingule ja
Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli (Ühendkuningriigi ja
Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes)
artikli 3 kohaselt, ja ilma et see piiraks kõnealuse protokolli
artikli 4 kohaldamist, [ei osale Ühendkuningriik käesoleva otsuse
vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav / on
Ühendkuningriik teatanud oma soovist osaleda käesoleva otsuse vastuvõtmisel ja
kohaldamisel].
(19)     Vastavalt Euroopa Liidu
lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta
käsitleva protokolli artiklitele 1 ja 2 ei osale Taani käesoleva
otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Otsust nr 573/2007/EÜ muudetakse
järgmiselt:
1) Artikli 14 lõige 4 asendatakse
järgmisega:
„4.        Liidu toetus projektidele ei või
artikli 3 alusel liikmesriikide rakendatavate meetmete korral ületada
50 % konkreetse meetme kogumaksumusest.
Artiklis 17 osutatud strateegilistes
suunistes kindlaks määratud konkreetseid prioriteete käsitlevate projektide
puhul võib seda osakaalu suurendada kuni 75 %-ni.
Ühtekuuluvusfondist vahendeid saavate
liikmesriikide puhul suurendatakse liidu toetust kuni 75 %-ni.
Liidu toetust võib lisaks
suurendada 20 protsendipunkti juhul, kui liikmesriik vastab käesoleva
otsuse artikli 20 lõike 3 kohase aastaprogrammi kavandi või komisjoni
otsuse 2008/22/EÜ* artikli 23 kohase muudetud aastaprogrammi kavandi
esitamise ajal ühele järgmistest tingimustest:
a)      ta saab keskmise tähtajaga rahalist abi
kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 332/2002**;
b)      ta saab finantsabi kooskõlas nõukogu
määrusega (EL) nr 407/2010*** või teiselt euroala liikmesriigilt enne
kõnealuse määruse jõustumist;
c)      ta saab finantsabi Euroopa
Finantsstabiilsuse Fondi asutamist käsitleva valitsustevahelise lepingu või
Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamislepingu alusel.
Asjaomane liikmesriik esitab komisjonile
kirjaliku taotluse koos aastaprogrammi kavandi või muudetud aastaprogrammi
kavandiga, kinnitades, et ta vastab ühele neljanda lõigu punktis a, b
või c nimetatud tingimustest.
Projekti kaasrahastamist suurendatud
määraga võib jätkata kogu projektiga seotud aastaprogrammi rakendamise jooksul,
olenemata sellest, kas liikmesriik vastab endiselt ühele neljanda lõigu
punktis a, b või c nimetatud tingimustest.
_______
*          ELT L
167, 27.6.2008, lk 1.
**        ELT L
53, 12.5.2010, lk 1.
***      ELT L 118, 12.5.2010, lk 1.”
2) Artikli 21 lõige 3 asendatakse
järgmisega:
„3.        Fondist artiklis 5 sätestatud
erakorralisteks meetmeteks antav rahaline abi piirdub kuue kuu pikkuse
ajavahemikuga ega ületa 80 % iga meetme kuludest.
Liidu toetust võib suurendada 20 protsendipunkti
juhul, kui liikmesriik vastab käesoleva artikli lõike 2 kohase
erakorraliste meetmete taotluse või komisjoni otsuse 2008/22/EÜ artikli 23
kohase muudetud aastaprogrammi kavandi esitamise ajal ühele käesoleva otsuse
artikli 14 lõike 4 neljanda lõigu punktis a, b või c nimetatud
tingimustest.
Asjaomane liikmesriik esitab komisjonile
kirjaliku taotluse koos erakorraliste meetmete taotluse või muudetud
aastaprogrammi kavandiga, kinnitades, et ta vastab ühele artikli 14
lõike 4 neljanda lõigu punktis a, b või c nimetatud
tingimustest.
Projekti kaasrahastamist suurendatud määraga
võib jätkata kogu projektiga seotud erakorraliste meetmete rakendamise jooksul,
olenemata sellest, kas liikmesriik vastab endiselt ühele artikli 14
lõike 4 neljanda lõigu punktis a, b või c nimetatud
tingimustest.”
Artikkel 2
Otsuse
nr 575/2007/EÜ artikli 15 lõige 4 asendatakse järgmisega:
„4.        Liidu
toetus projektidele ei või artikli 3 alusel liikmesriikide rakendatavate
meetmete korral ületada 50 % konkreetse meetme kogumaksumusest.
Artiklis 18
osutatud strateegilistes suunistes kindlaks määratud konkreetseid prioriteete
käsitlevate projektide puhul võib seda osakaalu suurendada kuni 75 %-ni.
Ühtekuuluvusfondist
vahendeid saavate liikmesriikide puhul suurendatakse liidu toetust kuni
75 %-ni.
Liidu toetust võib lisaks
suurendada 20 protsendipunkti juhul, kui liikmesriik vastab käesoleva
otsuse artikli 21 lõike 3 kohase aastaprogrammi kavandi või komisjoni
otsuse 2008/458/EÜ* artikli 23 kohase muudetud aastaprogrammi kavandi esitamise
ajal ühele järgmistest tingimustest:
a)      ta saab keskmise tähtajaga rahalist abi
kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 332/2002**;
b)      ta saab finantsabi kooskõlas nõukogu
määrusega (EL) nr 407/2010*** või teiselt euroala liikmesriigilt enne
kõnealuse määruse jõustumist;
c)      ta saab finantsabi Euroopa
Finantsstabiilsuse Fondi asutamist käsitleva valitsustevahelise lepingu või
Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamislepingu alusel.
Asjaomane liikmesriik esitab komisjonile
kirjaliku taotluse koos aastaprogrammi kavandi või muudetud aastaprogrammi
kavandiga, kinnitades, et ta vastab ühele neljanda lõigu punktis a, b
või c nimetatud tingimustest.
Projekti kaasrahastamist suurendatud
määraga võib jätkata kogu projektiga seotud aastaprogrammi rakendamise jooksul,
olenemata sellest, kas liikmesriik vastab endiselt ühele neljanda lõigu
punktis a, b või c nimetatud tingimustest.
_______
*          ELT L
167, 27.6.2008, lk 135.
**        ELT L
53, 12.5.2010, lk 1.
***      ELT L
118, 12.5.2010, lk 1.”
Artikkel 3
Otsuse 2007/435/EÜ artikli 13
lõige 4 asendatakse järgmisega:
„4.        Liidu toetus projektidele ei või
artikli 4 alusel liikmesriikide rakendatavate meetmete korral ületada
50 % konkreetse meetme kogumaksumusest.
Artiklis 16 osutatud strateegilistes
suunistes kindlaks määratud konkreetseid prioriteete käsitlevate projektide
puhul võib seda osakaalu suurendada kuni 75 %-ni.
Ühtekuuluvusfondist vahendeid saavate
liikmesriikide puhul suurendatakse liidu toetust kuni 75 %-ni.
Liidu toetust võib lisaks
suurendada 20 protsendipunkti juhul, kui liikmesriik vastab käesoleva
otsuse artikli 19 lõike 3 kohase aastaprogrammi kavandi või komisjoni
otsuse 2008/457/EÜ* artikli 23 kohase muudetud aastaprogrammi kavandi
esitamise ajal ühele järgmistest tingimustest:
a)      ta saab keskmise tähtajaga rahalist abi
kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 332/2002**;
b)      ta saab finantsabi kooskõlas nõukogu
määrusega (EL) nr 407/2010*** või teiselt euroala liikmesriigilt enne
kõnealuse määruse jõustumist;
c)      ta saab finantsabi Euroopa
Finantsstabiilsuse Fondi asutamist käsitleva valitsustevahelise lepingu või
Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamislepingu alusel.
Asjaomane liikmesriik esitab komisjonile
kirjaliku taotluse koos aastaprogrammi kavandi või muudetud aastaprogrammi
kavandiga, kinnitades, et ta vastab ühele neljanda lõigu punktis a, b
või c nimetatud tingimustest.
Projekti kaasrahastamist suurendatud
määraga võib jätkata kogu projektiga seotud aastaprogrammi rakendamise jooksul,
olenemata sellest, kas liikmesriik vastab endiselt ühele neljanda lõigu
punktis a, b või c nimetatud tingimustest.
_______
*          ELT L
167, 27.6.2008, lk 69.
**        ELT L
53, 12.5.2010, lk 1.
***      ELT L
118, 12.5.2010, lk 1.”
Artikkel 4
Käesolev otsus jõustub järgmisel päeval pärast
selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 5
Käesolev otsus
on adresseeritud liikmesriikidele kooskõlas aluslepingutega.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
[1]               ELT L 144, 6.6.2007, lk 1.
[2]               ELT L 144, 6.6.2007, lk 45.
[3]               ELT L 168, 28.6.2007, lk 18.
[4]               EÜT L 53, 23.2.2002, lk 1.
[5]               ELT L 150, 13.6.2009, lk 8. Otsust on viimati muudetud
nõukogu otsusega 2010/183/EL (ELT L 83, 30.3.2010, lk 19).
[6]               ELT L 118, 12.5.2010, lk 1.
[7]               ELT L 30, 4.2.2011, lk 34.
[8]               ELT L 159, 17.6.2011, lk 88.
[9]               ELT L 91, 6.4.2011, lk 1.
[10]             ELT L 337, 20.12.2011, lk 5.
[11]             ELT L 339, 21.12.2011, lk 1.
[12]             ELT L 129, 16.5.2012, lk 7.


				|

		52013PC0345

			Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS euro kasutuselevõtu kohta Lätis 1. jaanuaril 2014 /* COM/2013/0345 final - 2013/0190 (NLE) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Nõukogu otsustas 3. mail 1998. aastal, et
Belgia, Saksamaa, Hispaania, Prantsusmaa, Iirimaa, Itaalia, Luksemburg,
Madalmaad, Portugal, Austria ja Soome olid täitnud vajalikud tingimused euro
kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 1999. aastal. Taani ja Ühendkuningriik kasutasid
loobumisklauslit, mistõttu nõukogu nende kohta hinnangut ei andnud. Kreekat ja
Rootsit vaatles nõukogu kui liikmesriike, kelle suhtes on kehtestatud erand.
Nõukogu otsustas 19. juunil 2000. aastal, et Kreeka oli täitnud vajalikud
tingimused euro kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 2001. aastal. Ühinemisakti
artikli 4 kohaselt on Euroopa Liiduga 1. mail 2004. aastal ühinenud riigid
(Tšehhi Vabariik, Eesti, Küpros, Läti, Leedu, Ungari, Malta, Poola, Sloveenia
ja Slovakkia) liikmesriigid, kelle suhtes on kehtestatud erand. Nõukogu
otsustas 11. juulil 2006. aastal, et Sloveenia oli täitnud vajalikud tingimused
euro kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 2007. aastal. Ühinemisakti artikli 5
kohaselt on Euroopa Liiduga 1. jaanuaril 2007. aastal ühinenud Bulgaaria ja
Rumeenia liikmesriigid, kelle suhtes on kehtestatud erand. Nõukogu otsustas 10.
juulil 2007. aastal, et Küpros ja Malta olid täitnud vajalikud tingimused
ühisraha kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 2008. aastal. Nõukogu otsustas 8. juulil
2008. aastal, et Slovakkia oli täitnud vajalikud tingimused euro
kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 2009. aastal. Nõukogu otsustas 13. juulil 2010.
aastal, et Eesti oli täitnud vajalikud tingimused euro kasutuselevõtuks 1.
jaanuaril 2011. aastal. Ühinemisakti artikli 5 kohaselt on Euroopa Liiduga 1.
juulil 2013. aastal ühinev Horvaatia liikmesriik, kelle suhtes kehtestatakse
erand.
Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi
toimimise leping”) artikli 140 lõikega 1 on ette nähtud, et vähemalt kord kahe
aasta järel või kui seda taotleb mõni liikmesriik, kelle suhtes on kehtestatud
erand, annavad komisjon ja Euroopa Keskpank nõukogule aru nende riikide
edusammudest majandus- ja rahaliiduga seotud kohustuste täitmisel, kelle suhtes
on kehtestatud erand. Komisjon võib esitada oma ja Euroopa Keskpanga (EKP)
aruannete põhjal nõukogule ettepaneku võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu
artikli 140 lõike 2 kohase menetlusega vastu otsus tühistada kehtestatud erand
nende liikmesriikide puhul, kes on täitnud vajalikud tingimused.
Komisjoni ja EKP korrapäraselt koostatavad
viimased lähenemisaruanded võeti vastu 2012. aasta mais. 5. märtsil 2013.
aastal esitas Läti taotluse vastastikuse lähenemise uueks hindamiseks, et võtta
euro kasutusele 1. jaanuaril 2014. aastal, kui tema suhtes kehtestatud erand
tühistatakse. Vastuseks sellele taotlusele koostasid komisjon ja EKP Läti kohta
lähenemisaruande.
Kolleegium võttis komisjoni 2013. aasta
lähenemisaruande Läti kohta vastu 5. juunil 2013. EKP võttis oma aruande vastu
3. juunil. Kõnealustes aruannetes hinnatakse Läti õigusaktide, sealhulgas Läti
keskpanga põhikirja kooskõla asutamislepingu artiklitega 130 ja 131 ning EKPS
ja EKP põhikirjaga. Aruannetes vaadeldakse ka püsiva vastastikuse lähenemise
kõrge taseme saavutamist lähenemiskriteeriumide täitmise alusel ning võetakse
arvesse mitmeid teisi ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 viimases lõigus
nimetatud tegureid.
Komisjoni lähenemisaruandes jõutakse
järeldusele, et Läti täidab euro kasutuselevõtu tingimusi.
Komisjon on oma ja EKP aruande põhjal vastu
võtnud lisatud ettepaneku nõukogu otsuse kohta, millega tühistatakse Läti
suhtes kehtestatud erand alates 1. jaanuarist 2014.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
Majandus- ja rahanduskomitees ning majandus-
ja rahandusministrite nõukogus / eurorühmas peetakse liikmesriikidega eri
valdkondade raames korrapäraselt arutelusid majanduspoliitiliste probleemide
üle. Arutelud hõlmavad mitteametlikke nõupidamisi euroalaga liitumisega seotud
küsimustes (sh vahetuskursipoliitika). Arutelud teadlaste ja muude huvitatud
isikutega toimuvad konverentside/seminaride ja erikohtumiste raames.
Majanduse arengut euroalal ja liikmesriikides
hinnatakse erinevate majanduspoliitika koordineerimise ja järelevalve
menetluste raames (eelkõige ELi toimimise lepingu artikli 121 raames) ning
komisjon hindab ja analüüsib korrapäraselt riigispetsiifilisi ja kogu ELi
hõlmavaid suundumusi (sh koostab prognoose, avaldab korrapäraselt trükiseid,
annab oma panuse majandus- ja rahanduskomitee ning majandus- ja
rahandusministrite nõukogu / eurorühma töösse). Komisjon teeb kooskõlas
proportsionaalsuse põhimõttega ja varasema tavaga ettepaneku mitte koostada
ametlikku mõjuhinnangut.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
3.1.        Õiguslik alus
Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on ELi
toimimise lepingu artikli 140 lõige 2, milles on sätestatud menetlus, mille
kohaselt nõukogu võtab vastu otsuse euro kasutuselevõtu kohta ja tühistab
asjaomase liikmesriigi suhtes kehtestatud erandi.
Nõukogu võtab otsuse vastu komisjoni
ettepanekul pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga ja pärast arutelu
Euroopa Ülemkogus ning olles saanud kvalifitseeritud häälteenamusega
vastuvõetud soovituse nendelt liikmetelt, kes esindavad liikmesriike, kelle
rahaühik on euro.
3.2.        Subsidiaarsus ja
proportsionaalsus
Ettepanek tehakse ELi ainupädevusse kuuluvas
valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.
Käesolev algatus ei lähe oma eesmärgi
saavutamiseks vajalikust kaugemale ja vastab seega proportsionaalsuse
põhimõttele.
3.3.        Õigusakti valik
Otsus on ainuke sobiv õigusakt kooskõlas ELi
toimimise lepingu artikli 140 lõikega 2.
4.           MÕJU EELARVELE
Ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet.
2013/0190 (NLE)
Ettepanek:
NÕUKOGU OTSUS
euro kasutuselevõtu kohta Lätis 1. jaanuaril
2014

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 140 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni aruannet,[1]
võttes arvesse Euroopa Keskpanga aruannet,[2]
võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,
võttes arvesse arutelu Euroopa Ülemkogus,
võttes arvesse neid liikmesriike esindavate
nõukogu liikmete soovitust, mille rahaühik on euro,
ning arvestades järgmist:
(1)       Majandus- ja rahaliidu kolmas
etapp algas 1. jaanuaril 1999. Brüsselis 3. mail 1998. aastal toimunud nõukogu
kohtumisel, millest võtsid osa riigipead ja valitsusjuhid, otsustati, et
Belgia, Saksamaa, Hispaania, Prantsusmaa, Iirimaa, Itaalia, Luksemburg,
Madalmaad, Austria, Portugal ja Soome olid täitnud vajalikud tingimused euro
kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 1999[3].
(2)       Nõukogu sätestas otsuses
2000/427/EÜ,[4]
et Kreeka oli täitnud vajalikud tingimused euro kasutuselevõtuks 1. jaanuaril
2001. Nõukogu sätestas otsuses 2006/495/EÜ,[5]
et Sloveenia oli täitnud vajalikud tingimused euro kasutuselevõtuks 1.
jaanuaril 2007. Nõukogu sätestas otsustes 2007/503/EÜ[6] ja 2007/504/EÜ,[7] et Küpros ja Malta olid täitnud
vajalikud tingimused euro kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 2008. Nõukogu sätestas
otsuses 2008/608/EÜ,[8]
et Slovakkia oli täitnud vajalikud tingimused euro kasutuselevõtuks. Nõukogu
sätestas otsuses 2010/416/EL,[9]
et Eesti oli täitnud vajalikud tingimused euro kasutuselevõtuks.
(3)       Vastavalt Euroopa Ühenduse
asutamislepingule (edaspidi „EÜ asutamisleping”) lisatud protokolli (teatavate
Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriiki käsitlevate sätete kohta) lõikele
1 teatas Ühendkuningriik nõukogule, et ta ei kavatse 1. jaanuaril 1999. aastal
üle minna majandus- ja rahaliidu kolmandasse etappi. Seda teadet ei ole muudetud.
Vastavalt EÜ asutamislepingule lisatud protokolli (teatavate Taanit käsitlevate
sätete kohta) lõikele 1 ning Edinburghis 1992. aasta detsembris riigipeade ja
valitsusjuhtide poolt vastu võetud otsusele teatas Taani nõukogule, et ta ei
osale majandus- ja rahaliidu kolmandas etapis. Taani ei ole taotlenud Euroopa
Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) artikli 140 lõikes 2
osutatud menetluse algatamist.
(4)       Otsusega 98/317/EÜ kehtestati
Rootsi suhtes aluslepingu artikli 139 lõikes 1 määratletud erand. Vastavalt
2003. aasta ühinemisakti[10]
artiklile 4 on Tšehhi Vabariigi, Läti, Leedu, Ungari ja Poola suhtes
kehtestatud aluslepingu artikli 139 lõikes 1 määratud erand. Vastavalt 2005.
aasta ühinemisakti[11]
artiklile 5 on Bulgaaria ja Rumeenia suhtes kehtestatud ELi toimimise lepingu
artikli 139 lõikes 1 määratletud erand. Vastavalt ühinemisakti[12] artiklile 5 on Horvaatia
suhtes kehtestatud aluslepingu artikli 139 lõikes 1 määratud erand.
(5)       Euroopa Keskpank („EKP”)
asutati 1. juulil 1998. aastal. Euroopa rahasüsteem asendati
vahetuskursimehhanismiga, mille käivitamises lepiti kokku Euroopa Ülemkogu
16. juuni 1997. aasta resolutsiooniga vahetuskursimehhanismi loomise kohta
majandus- ja rahaliidu kolmandas etapis[13].
Vahetuskursimehhanismi menetlus majandus- ja rahaliidu kolmandas etapis (ERM
II) kehtestati Euroopa Keskpanga ja euroalaväliste liikmesriikide keskpankade
vahel 16. märtsil 2006. aastal sõlmitud lepinguga, millega kehtestatakse
vahetuskursimehhanismi töökord majandus- ja rahaliidu kolmandas etapis[14].
(6)       Aluslepingu artikli 140
lõikes 2 on sätestatud asjaomaste liikmesriikide suhtes kehtestatud erandi
tühistamise menetlus. Vähemalt kord iga kahe aasta jooksul või selle
liikmesriigi taotlusel, kelle suhtes on kehtestatud erand, annavad komisjon ja
EKP nõukogule aru vastavalt aluslepingu artikli 140 lõikes 1 sätestatud
menetlusele. 5. märtsil 2013 esitas Läti ametliku taotluse vastastikuse
lähenemise hindamiseks.
(7)       Liikmesriikide
õigusaktidesse, sealhulgas keskpanga põhikirja tehakse vajalikud muudatused, et
tagada nende kooskõla aluslepingu artiklitega 130 ja 131 ning Euroopa
Keskpankade Süsteemi ning EKP põhikirjaga („EKPSi ja EKP põhikiri”). Komisjoni
ja EKP aruannetes antakse üksikasjalik hinnang Läti õigusaktide kooskõlale ELi
toimimise lepingu artiklitega 130 ja 131 ning EKPSi ja EKP põhikirjaga.
(8)       Vastavalt ELi toimimise
lepingu artiklis 140 nimetatud lähenemiskriteeriume käsitleva protokolli nr 13
artiklile 1 tähendab ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 esimeses taandes
ettenähtud hindade stabiilsuse kriteerium, et liikmesriigil on püsiva
stabiilsustasemega hinnanäitajad ning keskmine inflatsioonimäär vaadelduna ühe
aasta kestel enne kontrollimist ei ületa rohkem kui 1,5 protsendipunkti võrra
kolme kõige paremaid tulemusi saavutanud liikmesriigi määra. Hindade
stabiilsuse kriteeriumi täitmise hindamisel võetakse inflatsiooni mõõtmisel
aluseks tarbijahindade harmoneeritud indeks, mis on määratletud nõukogu 23.
oktoobri 1995. aasta määruses (EÜ) nr 2494/95 tarbijahindade harmoneeritud
indeksite kohta[15].
Hindade stabiilsuse kriteeriumi täitmise hindamisel mõõdetakse liikmesriikide
inflatsiooni muutust protsentides, võrreldes viimase 12 kuu näitajate
aritmeetilist keskmist eelnenud 12 kuu näitajate aritmeetilise keskmisega. Komisjoni
ja EKP aruannetes vaadeldi kontrollväärtust, mille arvutamiseks liideti hindade
stabiilsuse osas kolme parimaid tulemusi saavutanud liikmesriigi
inflatsioonimäärade kaalumata aritmeetilisele keskmisele 1,5 protsendipunkti.
2013. aasta aprillis lõppenud üheaastase ajavahemiku kontrollväärtus oli 2,7
protsenti, kusjuures Rootsi, Läti ja Iirimaa olid hindade stabiilsuse
seisukohast kolm kõige paremaid tulemusi saavutanud liikmesriiki ning nende
riikide inflatsioonimäärad olid vastavalt 0,8 protsenti, 1,3 protsenti ja 1,6
protsenti. Põhjendatud on jätta parimaid tulemusi saavutanud liikmesriikide
määramisel välja riigid, kelle inflatsioonimäära ei saa teiste liikmesriikide
puhul käsitada põhjendatud võrdlusalusena. Sellised kõrvalekaldega riigid on
varem kindlaks määratud 2004. ja 2010. aasta lähenemisaruannetes. Praeguses
olukorras on põhjendatud mitte võtta parimate näitajate määramisel arvesse
Kreekat, kuna kõnealuse riigi inflatsioonimäär ja profiil erinevad oluliselt
euroala keskmisest, kajastades suurt kohandamisvajadust ja Kreeka majanduse
erandlikku olukorda; Kreeka arvesse võtmine mõjutaks põhjendamatult
kontrollväärtust ja seega muudaks kriteeriumi ebaõiglasemaks[16].
(9)       Vastavalt protokolli nr 13
artiklile 2 tähendab asutamislepingu artikli 140 lõike 1 teise taande kohane
riigi rahanduse stabiilsuse kriteerium seda, et kontrollimise ajal ei kehti
liikmesriigi suhtes ELi toimimise lepingu artikli 126 lõikes 6 nimetatud
nõukogu otsus ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta.
(10)     Vastavalt protokolli nr 13
artiklile 3 tähendab asutamislepingu artikli 140 lõike 1 kolmanda taande kohane
Euroopa rahasüsteemi vahetuskursimehhanismis osalemise kriteerium seda, et
liikmesriik on järginud Euroopa rahasüsteemi vahetuskursimehhanismiga
ettenähtud normaalseid kõikumispiire ilma tõsiste pingeteta vähemalt kahe aasta
jooksul enne kontrollimist. Eelkõige ei tohi liikmesriik olla sama aja jooksul
omal algatusel devalveerinud oma vääringu kahepoolset keskmist vahetuskurssi
euro suhtes. Alates 1. jaanuarist 1999 on Euroopa II vahetuskursimehhanism (ERM
II) vahetuskursi kriteeriumi täitmise hindamise raamistik. Selle kriteeriumi
täitmise hindamisel analüüsisid komisjon ja EKP oma aruannetes 2013. aasta 16.
mail lõppenud kaheaastast ajavahemikku.
(11)     Vastavalt protokolli nr 13
artiklile 4 tähendab aluslepingu artikli 140 lõike 1 neljanda taande kohane
intressimäärade lähenemise kriteerium seda, et ühe aasta jooksul enne
kontrollimist ei ületa keskmine nominaalne pikaajaline intressimäär
liikmesriigis rohkem kui kahe protsendipunkti võrra kolme hindade stabiilsuse
seisukohast kõige paremaid tulemusi saavutanud liikmesriigi määra.
Intressimäärade lähenemise kriteeriumi puhul kasutati kümneaastase tähtajaga
riigivõlakirjade võrreldavaid intressimäärasid. Intressimäära kriteeriumi
täitmise hindamisel võtsid komisjon ja EKP oma aruannetes arvesse
kontrollväärtust, mille arvutamiseks liidetakse kolme hindade stabiilsuse
seisukohast parimaid tulemusi saavutanud liikmesriigi nominaalsete pikaajaliste
intressimäärade aritmeetilisele keskmisele kaks protsendipunkti. Selle põhjal
oli 2013. aasta aprillis lõppenud üheaastase ajavahemiku kontrollväärtus
5,5 %.
(12)     Vastavalt protokolli nr 13
artiklile 5 esitab lähenemiskriteeriumide täitmise hindamisel kasutatavad
andmed komisjon. Komisjon esitas käesoleva ettepaneku koostamiseks vajalikud
andmed. Komisjon esitas eelarvet käsitlevad andmed pärast seda, kui
liikmesriigid olid 1. aprilliks 2013. aastaks andnud aru vastavalt nõukogu 22.
novembri 1993. aasta määrusele (EÜ) nr 3605/93 Euroopa Ühenduse
asutamislepingule lisatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva
protokolli kohaldamise kohta[17].
(13)     Komisjoni ja EKP koostatud
aruannete põhjal, milles hinnatakse, kuidas Läti on täitnud majandus- ja
rahaliidu saavutamisega seotud kohustusi, tehakse järgmised järeldused.
a)      Läti siseriiklikud õigusaktid, sealhulgas
keskpanga põhikiri, on kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklitega 130 ja 131
ning EKPSi ja EKP põhikirjaga;
b)      selle kohta, kuidas Läti on täitnud ELi
toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 neljas taandes nimetatud
lähenemiskriteeriume, on tuvastatud järgmist:
–
2013. aasta aprillis lõppenud üheaastase
ajavahemiku jooksul oli Läti keskmine inflatsioonimäär 1,3 %, mis on
allpool kontrollväärtust ja jääb tõenäoliselt selliseks ka lähikuudel;
–
Läti eelarvepuudujääk vähenes usaldusväärselt ja
jätkusuutlikult allapoole 3 % SKPst 2012. aasta lõpuks; komisjoni
soovituse alusel tühistas nõukogu otsusega 2013/…/EL[18] otsuse 2009/591/EÜ Läti
ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta.
–
Läti on olnud ERM II liige alates 2. maist 2005;
vahetuskursimehhanismiga liitumisel kohustusid Läti ametiasutused ühepoolselt
hoidma lati vahetuskursi kõrvalekaldumist keskkursist ±1 % piires.
Käesolevale hindamisele eelnenud kahe aasta vältel ei kaldunud lati
vahetuskurss keskkursist kõrvale rohkem kui ±1 % ega olnud surve all;
–
2013. aasta aprillis lõppenud üheaastase
ajavahemiku jooksul oli Läti pikaajaline intressimäär keskmiselt 3,8 %,
mis on allpool kontrollväärtust.
c)      võttes arvesse õigusaktide kooskõla ja
lähenemiskriteeriumide täitmisele antud hinnangut ning lisategureid, täidab
Läti euro kasutuselevõtu tingimused,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Läti on täitnud euro kasutuselevõtuks
vajalikud tingimused. 2003. aasta ühinemisakti artiklis 4 osutatud erand Läti
suhtes tühistatakse alates 1. jaanuarist 2014.
Artikkel 2
Käesolev otsus
on adresseeritud liikmesriikidele.
Artikkel 3
Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Liidu
Teatajas.
Brüssel,
                                                                       Nõukogu
nimel
                                                                       eesistuja
[1]
[2]
[3]               Otsus 1998/317/EÜ (EÜT L 139, 11.5.1998, lk 30).
[4]               EÜT L 167, 7.7.2000, lk 19.
[5]               EÜT L 195, 15.7.2006, lk 25.
[6]               ELT L 186, 18.7.2007, lk 29.
[7]               ELT L 186, 18.7.2007, lk 32.
[8]               ELT L 195, 24.7.2008, lk 24.
[9]               ELT L 196, 28.7.2010, lk 24.
[10]             ELT L 236, 23.9.2003, lk 33.
[11]             ELT L 157, 21.6.2005, lk 203.
[12]             ELT L 112, 24.4.2012, lk 21.
[13]             EÜT C 236, 2.8.1997, lk 5.
[14]             ELT C 73, 25.3.2006, lk 21. Lepingut on muudetud 14.
detsembri 2007. aasta lepinguga (ELT C 319, 29.12.2007, lk 7).
[15]             EÜT L 257, 27.10.1995, lk 1. Määrust on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003
(ELT L 284, 31.10.2003, lk 1) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ)
nr 596/2009.
[16]             2013. aasta aprillis oli 12 kuu keskmine inflatsioonimäär
Kreekas 0,4 % ja euroalal 2,2 %, kusjuures vahe peaks prognooside
kohaselt järgmistel kuudel veelgi suurenema.
[17]             EÜT L 332, 31.12.1993, lk 7. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2103/2005 (ELT L 337, 22.12.2005,
lk 1).
[18]


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,7.8.2015
            COM(2015) 397 final
            Ettepanek:
            EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS
            Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi kasutuselevõtmise kohta (Itaalia taotlus – EGF/2015/004 IT/Alitalia)

               SELETUSKIRI

               ETTEPANEKU TAUST

               1.Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondist (edaspidi „EGF”) rahaliste toetuste saamise suhtes kohaldatavad eeskirjad on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruses (EL) nr 1309/2013, mis käsitleb Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi (2014–2020) ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1927/2006
                  1
                (edaspidi „EGFi määrus”).

               2.24. märtsil 2015 esitas Itaalia taotluse EGF/2015/004 IT/Alitalia, et saada EGFilt rahalist toetust seoses töötajate koondamisega
                  2
                Itaalia ettevõtjate rühmas Gruppo Alitalia
                  3
               .

               3.Pärast taotluse hindamist otsustas komisjon kooskõlas EGFi määruse kõikide kohaldatavate sätetega, et EGFist rahalise toetuse andmise tingimused on täidetud.

               TAOTLUSE KOKKUVÕTE

                        EGFi taotlus

                        EGF/2015/004 IT/Alitalia

                        Liikmesriik

                        Itaalia

                        Asjaomased piirkonnad (NUTS 2. tasand)

                        Lazio (ITI4)

                        Taotluse esitamise kuupäev

                        24. märts 2015

                        Taotluse kättesaamise kinnitamise kuupäev

                        7. aprill 2015

                        Lisateabe nõudmise kuupäev

                        7. aprill 2015

                        Lisateabe esitamise tähtaeg

                        19. mai 2015

                        Hindamise lõpuleviimise tähtaeg

                        11. august 2015

                        Sekkumiskriteerium

                        EGFi määruse artikli 4 punkt a

                        Põhiettevõtja

                        Gruppo Alitalia

                        Asjaomaste ettevõtjate arv

                        1

                        Majandussektor(id)

                        NACE Rev 2
                           4

                        Osa 51 (Õhutransport)

                        Tütarettevõtjate, tarnijate ja tootmisahela järgmise etapi tootjate arv

                        0

                        Vaatlusperiood (neli kuud)

                        31. august 2014 – 30. detsember 2014

                        Koondamiste arv vaatlusperioodil (a)

                        1 247

                        Koondamiste arv enne või pärast vaatlusperioodi (b)

                        2

                        Koondamisi kokku (a + b):

                        1 249

                        Rahastamise nõuetele vastavate toetusesaajate koguarv

                        1 249

                        Sihtrühma kuuluvate toetusesaajate koguarv

                        184

                        Sihtrühma kuuluvate mittetöötavate ja mitteõppivate noorte arv

                        0

                        Individuaalsete teenuste eelarve (eurodes):

                        2 264 080

                        EGFi rakendamise eelarve
                           5
                         (eurodes)

                        94 000

                        Kogueelarve (eurodes)

                        2 358 080

                        Fondi toetus (60 %) (eurodes)

                        1 414 848

               TAOTLUSE HINDAMINE

               Menetlus

               4.Itaalia ametiasutused esitasid taotluse EGF/2015/004 IT/Alitalia 24. märtsil 2015, st 12 nädala jooksul alates EGFi määruse artiklis 4 sätestatud sekkumiskriteeriumide täitmise kuupäevast. Komisjon kinnitas taotluse kättesaamist 7. aprillil 2015, st kahe nädala jooksul alates taotluse esitamise kuupäevast, ja taotles Itaalialt samal kuupäeval lisateavet. Lisateave esitati kuue nädala jooksul alates teabenõude esitamise kuupäevast. Täieliku taotluse saamisest alates arvestatav 12 nädala pikkune tähtaeg, mille jooksul komisjon peaks viima lõpule hindamise taotluse vastavuse kohta rahalise toetuse andmise tingimustele, lõpeb 11. augustil 2015.

               Taotluse rahastamiskõlblikkus

               Asjaomased ettevõtjad ja toetusesaajad

               5.Taotlus on esitatud seoses ettevõtjate rühmas Gruppo Alitalia koondatud 1 249 töötajaga. Gruppo Alitalia tegutseb majandussektoris, mille tegevusala on liigitatud NACE Revision 2 osa 51 (õhutransport) alla. Ettevõtjate rühmas Gruppo Alitalia toimunud koondamised leidsid aset peamiselt NUTSi
                  6
                2. tasandi piirkonnas Lazios (ITI4).

               Sekkumiskriteeriumid

               6.Itaalia ametiasutused esitasid taotluse EGFi määruse artikli 4 lõike 1 punkti a kohaste sekkumiskriteeriumide alusel, milles on seatud tingimuseks, et vaatlusperioodiks oleva nelja kuu jooksul on liikmesriigi ettevõtja koondanud vähemalt 500 töötajat, kaasa arvatud töötajad, kelle on koondanud nimetatud ettevõtja tarnijad või tootmisahela järgmise etapi tootjad, ja/või füüsilisest isikust ettevõtjad, kes on oma tegevuse lõpetanud.

               7.Neljakuuline vaatlusperiood kestis 31. augustist 2014 kuni 30. detsembrini 2014. Vaatlusperioodil koondati ettevõtjate rühmas Gruppo Alitalia 1 247 töötajat.

               Koondamiste ja tegevuse lõpetamise juhtude arvutamine

               8.Kõik vaatlusperioodil aset leidnud 1 247 koondamist on arvestatud alates töölepingu tegeliku lõpetamise kuupäevast või selle kehtivuse lõppemisest.

               Rahastamise nõuetele vastavad toetusesaajad

               9.Lisaks juba osutatud 1 247 töötajale kuuluvad rahastamise nõuetele vastavate toetusesaajate hulka kaks töötajat, kes koondati pärast nelja kuu pikkust vaatlusperioodi. Võimalik on kindlaks teha selge põhjuslik seos vaatlusperioodil toimunud sündmusega, mis töökohtade kaotamise põhjustas.

               10.Rahastamise nõuetele vastavaid toetusesaajaid on kokku 1 249.

               Seos koondamiste ja maailmakaubanduses üleilmastumise tagajärjel toimunud oluliste struktuurimuutuste vahel

               11.Selleks et näidata seost koondamiste ja maailmakaubanduses üleilmastumise tõttu toimunud suurte struktuurimuutuste vahel, väidab Itaalia, et kuigi üldiselt domineerivad rahvusvahelisel lennutransporditurul jätkuvalt Euroopa lennuettevõtjad, on kõnealust sektorit tabanud tõsised majandushäired, eelkõige ELi turuosa vähenemine. Ajavahemikul 2008–2012 suurenes ülemaailmse lennuliikluse maht 4,6 % aastas. See on osa alates 1970. aastast täheldatavast pikaajalisest kasvusuundumusest. Lennuliiklus Euroopa ja muu maailma vahel kasvab siiski aeglasemalt (2,4 %), mistõttu on vähenenud EL 27 lennutranspordi turuosa (mõõdetuna tulu-reisija-kilomeetrites (RPK)). Aastate 2013
                  7
                ja 2014
                  8
                kohta kättesaadavatest andmetest selgub, et aastate 2008–2012 suundumused jätkuvad. Euroopa turuosa kasvas eelneva aastaga võrreldes 2013. aastal 3,8 % ja 2014. aastal 5,7 %, see jäi maailma keskmisest tasemest (vastavalt 5,2 % ja 6,3 %) madalamale ning ulatub maailma lennuliikluses 38 %-ni (mõõdetuna tulu-reisija-kilomeetrites), näitaja on 2012. aastaga võrreldes ühe protsendipunkti võrra madalam. Kõige kiirema kasvutendentsiga on maailmas jätkuvalt Lähis-Ida piirkond, 2013. aastal suurenes see 10,9 % ja 2014. aastal 13,4 % ning sealne turuosa moodustab 14 % rahvusvahelisest lennuliiklusest maailmas.

               12.Ka jätkulendude sektoris on Lähis-Ida arvestatav tegija – seal asub kolm sõlmlennujaama Doha (Katar), Abu Dhabi (Araabia Ühendemiraadid) ja Dubai (Araabia Ühendemiraadid) ning kõigis neis on jätkulendude maht kõrge (ligikaudu 50 %). See kolmest lennujaamast koosnev grupp teenindab praegu ligikaudu 15 % kogu lennuliiklusest Aasia ja Euroopa suunal ning Euroopa ja Vaikse ookeani edelaosa suunal. Euroopa ja Aasia vahelise lennuliikluse maht kasvab umbes 7 % igal aastal, ent Euroopa-Aasia suunaline lennuliiklus Lähis-Ida kaudu kasvab ligikaudu 20 % aastas
                  9
               .

               13.Ettevõtja Turkish Airlines hiljutine areng on võrreldav Pärsia lahe riikide ettevõtjate omaga. Kõnealune ettevõtja on võimendanud Istanbulis asuva Atatürki sõlmlennujaama tegevust, et katta märgatavat osa Aasia ja Euroopa vahelistest lennuvoogudest, selleks suurendati lennuparki 100 lennukilt (2006. aastal) 200 lennukini (2012. aastal). Ettevõtja Turkish Airlines kasv oli veelgi märgatavam, kui mõõta seda kaugliinide võrgustikus pakutavate istekohtade ja kilomeetrite suhtarvuna, mis suurenes 5 000 miljonilt (2004. aastal) üle 30 000 miljonile (2013. aastal).

               14.Rahvusvaheline reisijatevedu Itaalia ja Araabia Ühendemiraatide vahel (viimases paiknevad lennuettevõtjad Emirates ja Etihad) kasvas ajavahemikus 2004–2014 igal aastal 21 %. Reisijate arv suurenes kuus korda: 297 268lt (2004. aastal) 1,7 miljonini (2014. aastal)
                  10
               . Türgi ja ettevõtja Turkish Airlines puhul oli keskmine aastane kasv 18 % ning Itaaliast ja Itaaliasse lendavate reisijate arv viiekordistus ja tõusis samal ajavahemikul 426 818st reisijast 2 miljoni reisijani
                  11
               . Selline ülisuur reisijate arvu kasv toimus peamiselt ettevõtja Alitalia reisijate arvelt.

               15.Neid kaubandussuundumuste muutumise tagajärgi halvendasid teisedki tegurid, näiteks nõudluse vähenemine majanduskriisi tagajärjel ja kütusehinna tõus (kütusekulu moodustab mõnikord pea kolmandiku istekohtkilomeetri kuludest), selle tagajärjel vähenes ELi tasandil lennundussektoris töökohtade arv aastatel 2008–2013 6,6 %
                  12
               .

               16.Praeguseks on lennutranspordi sektoris esitatud kaks EGFi taotlust
                  13
               , mõlema põhjenduseks on kaubanduse globaliseerumine.

               Koondamisi ja tegevuse lõpetamist põhjustanud sündmused

               17.Nagu eespool osutatud, toimusid Pärsia lahe riikide ja Türgi lennuettevõtjatega Itaaliasse ja Itaaliast lendavate reisijate arvu suurenemine Alitalia reisijate arvu arvelt. 2014. aasta reisijate arv kahanes 2010. aasta näitaja tasemele, see tähendab, et võrreldes 2013. aastaga oli vähenemine 3,6 % ja võrreldes 2012. aastaga 6,4 %. Siia lisandub kahjum, mille tõi kaasa Alitalia täielik erastamine 2009. aastal ja mis oli 2014. aasta esimese kvartalis 1 137 miljonit eurot. See ajendaski ettevõtjate rühma Gruppo Alitalia tegema koondamisi, mille jaoks Itaalia EGFi toetust taotleb.

               18.Selles olukorras (reisijate arvu vähenemine ja kahjumi kuhjumine), otsustas ettevõtjate rühm Gruppo Alitalia 12. juulil 2014 asjaomaste ametiühingute
                  14
                nõusolekul esitada tööhõiveministeeriumile taotluse CIG-hüvitise
                  15
                saamiseks korporatiivse kriisi põhjendusega ja 1 635 töötaja kohta. Hiljem algatati „mobilità”
                  16
                menetlus 1 249 töötaja suhtes.

               Koondamiste eeldatav mõju kohalikule, piirkondlikule või riigi majandusele ja tööhõivele

               19.Lazio tootmisstruktuuri iseloomustab teenuste suur osakaal ja vähene tööstus. Teenustesektorist tuleb 85,4 % piirkonna lisaväärtusest, kusjuures riigi keskmine näitaja on 74,1 %. Kuna turistide ja külastajate hulk selles piirkonnas ja eelkõige Roomas on kogu aeg suur, on just turismiga seonduvad sektorid Lazio maakonnas kõige rohkem arenenud.

               20.Lazio maakonna tööhõivet mõjutas finants- ja majanduskriis vähemal määral kui kogu riigi tööhõivet. Eurostati andmetel vähenes Lazio maakonna tööhõive aastatel 2008–2013 1,7 %, (see näitaja hõlmab 38 000 kaotatud töökohta), samal ajal vähenes Itaalia tööhõive 4,2 % ja töö kaotas peaaegu miljon inimest.

               21.2014. aastal suurenes nende töötundide arv, mille eest maksti CIG-hüvitisi, Lazio maakonnas kokku 12,3 % (võrreldes 2013. aastaga). Kuna nende töötundide arv, mille eest maksti CIG-hüvitisi, oli juba 2011. aastast saadik väga suur, on igasugusel suurenemisel tööturule suurem mõju, kui näitajaist näha.

               22.Lisaks oli aastatel 2008–2013 Itaalia lennutranspordisektori tööhõive vähenenud peaaegu 20 %
                  17
               . Ettevõtja Gruppo Alitalia juures toimunud koondamised muudavad juba niigi keerulise tööhõiveolukorra veelgi raskemaks.

               Sihtrühma kuuluvad toetusesaajad ja kavandatud meetmed

               Sihtrühma kuuluvad toetusesaajad

               23.Meetmetes osalevate sihtrühma kuuluvate koondatud töötajate eeldatav arv on 184. Kõnealused töötajad jagunevad soo, kodakondsuse ja vanuse alusel järgmiselt:

                        Kategooria

                        Sihtrühma kuuluvate
                           toetusesaajate arv

                        Sugu:

                        Mehed:

                        129

                        (70,1 %)

                        Naised:

                        55

                        (29,9 %)

                        Kodakondsus:

                        ELi kodanikud:

                        183

                        (99,5 %)

                        ELi mittekuuluvate riikide kodanikud

                        1

                        (0,5 %)

                        Vanuserühm:

                        15–24aastased:

                        0

                        (0 %)

                        25–29aastased:

                        0

                        (0 %)

                        30–54aastased:

                        178

                        (96,79 %)

                        55–64aastased:

                        6

                        (3,3 %)

                        üle 64 aasta vanused:

                        0

                        (0 %)

               Kavandatud meetmete rahastamiskõlblikkus

               24.Koondatud töötajatele osutatavad individuaalsed teenused koosnevad järgmistest tegevustest.

               –Arvele võtmine ja oskuste hindamine: kõigepealt tegeleb meetmes osalejatega tööhõivekeskus, kes koostab töötajate profiilid, hindab nende oskusi ja jagab teavet pakutavatest teenustest ning teenuseid osutavatest akrediteeritud asutustest. Teenuse kasutamisest huvitatud töötaja valib asutuse ise ning sõlmib tööhõivekeskuse ja asjaomase asutusega lepingu (nn taastöölevõtuleping / contratto di ricollocazione). Töötaja nõustub aktiivselt tööotsimises osalema ja teenuseosutaja võtab kohustuse töötajat tööle saamiseni aktiivselt toetada.

               –Aktiivse tööotsimise toetus: akrediteeritud asutused toetavad koondatuid töö otsimisel. Töötajatele määratakse juhendaja, kes neid aitab ja juhendab. Juhendaja aitab töötajatel leida lahendusi, mis võimaldavad neil uuesti tööd leida. Asutustele makstakse tulemuste alusel. Kui koondatud töötaja leiab püsiva töökoha, saab asutus 4 000 eurot, kui koondatud töötaja saab 12-kuulise või pikema töölepingu, siis saab asutus 2 500 ning kui koondatud töötaja saab vähemalt kuukuulise töölepingu, saab asutus 1 000 eurot. Kui koondatud töötaja jaoks sobivat lahendust ei leita, siis saab asutus juhendamise ja tugiteenuste eest iga osaleja kohta 20% keskmisest hüvitisest, mida ta saanuks taas tööd leidnud töötaja pealt
                  18
               .

               –Koolitus: meetmes osalejatele pakutakse kutseõpet ümberkvalifikatseerumiseks või vastavalt tööandja vajadustele oskuste täiendamiseks. Ettevalmistav koolitus võib olla seotud tööpraktikaga potentsiaalse tööandja valdustes. Koolituskulu on ühe koolituse kohta keskmiselt  4 800.

               –Transpordikulude hüvitamine: töötaja, kes peab käima tööpraktikal ettevõttes, mis asub töötaja kodust 80 km kaugusel või veelgi kaugemal, saab arvete esitamisel hüvitiseks kuni 5 000 eurot. Transpordikulude hulka kuuluvad sõidukulud, päevarahad, majutuskulud ja sisseseadmiskulud (kolimiskulud, elektrikulud, vesi, küte, gaas jne).

               –Toetus üle 50aastaste töölevõtmisel: see hüvitis on mõeldud koondatud töötajatele selleks, et lihtsustada tööle saamist kindlaks ajavahemikuks või põhikohaga mujal kui ettevõtjate rühma Gruppo Alitalia juures. Põhilepinguga tööle võetud töötaja eest saab teda palkav ettevõtja 7 000 eurot töötaja kohta, vähemalt 12kuulise lepinguga tööle võetud töötaja eest saab teda palkav ettevõtja 3 000 eurot töötaja kohta ja vähemalt kuuekuulise lepinguga tööle võetud töötaja eest saab teda palkav ettevõtja 1 000 eurot töötaja kohta. Kui kindlaks ajavahemikuks sõlmitud lepingu kehtimise ajal pakutakse töötajale põhikohaga tööd, siis saab töötaja tööle võtnud ettevõtja lisaks veel 7 000 eurot. Kui kindlaks ajavahemikuks sõlmitud lepingut uuesti pakutakse, siis tööandja täiendavat hüvitist ei saa.

               25.Kirjeldatud kavandatud meetmed on aktiivsed tööturumeetmed, mis on EGFi määruse artikli 7 kohaselt rahastamiskõlblikud. Need meetmed ei asenda passiivseid sotsiaalkaitse meetmeid.

               26.Itaalia on esitanud nõutud teabe meetmete kohta, mida asjaomased ettevõtjad peavad võtma riigisiseste õigusaktide või kollektiivlepingute kohaselt. Nad on kinnitanud, et rahaline toetus EGFist ei asenda ühtegi niisugust meedet.

               Hinnanguline eelarve

               27.Hinnangulised kogukulud on 2 358 080 eurot, mis sisaldab individuaalsete teenuste kogumaksumust (2 264 080 eurot) ning ettevalmistuste, juhtimise, teavitamise ja reklaami, kontrolli ja aruandlusega seotud kulusid (94 000 eurot).

               28.EGFist taotletud rahalise toetuse kogusumma on 1 414 848 eurot (60 % kogukuludest).

                        Meetmed

                        Osalejate hinnanguline arv

                        Hinnanguline kulu osaleja kohta
                        (eurodes)

                        Hinnanguline kogukulu

                        (eurodes)

                        Individuaalsed teenused (EGFi määruse artikli 7 lõike 1 punktide a ja c kohased meetmed)

                        Arvele võtmine ja oskuste hindamine:
                           (Bilancio di competenze)

                        184

                        70

                        12 880

                        Aktiivse tööotsimise toetus
                           (Soggetto accreditato)

                        184

                        4 000

                        736 000

                        Koolitus
                        (Formazione on demand)

                        184

                        4 800

                        883 200

                        Kokku (a):

                        Protsent individuaalsete teenuste paketist:

                        –

                        1 632 080

                        (72,09 %)

                        Toetused ja stiimulid (EGFi määruse artikli 7 lõike 1 punkti b kohased meetmed)

                        Transpordikulude hüvitamine
                           (Bonus di mobilità per la formazione)

                        90

                        5 000

                        450 000

                        Toetus üle 50aastaste töölevõtmisel
                        (Bonus assunzione over 50)

                        26

                        7 000

                        182 000

                        Vahesumma (b):

                        Protsent individuaalsete teenuste paketist:

                        –

                        632 000

                        (27,91 %)

                        EGFi määruse artikli 7 lõike 4 kohased meetmed:

                        1. Ettevalmistav tegevus

                        –

                        8 500

                        2. Juhtimine

                        –

                        35 000

                        3. Teave ja avalikustamine

                        –

                        8 500

                        4. Kontroll ja aruandlus

                        –

                        42 000

                        Kokku (c):

                        Protsent kogukuludest:

                        –

                        94 000

                        (3,99 %)

                        Kogumaksumus (a + b + c):

                        –

                        2 358 080

                        EGFi toetus (60 % kogukuludest)

                        –

                        1 414 848

               29.Tabelis esitatud meetmetega (EGFi määruse artikli 7 lõike 1 punkti b kohased meetmed) seotud kulud ei ületa 35 % kooskõlastatud individuaalse teenustepaketi kogukuludest.

               Kulude rahastamiskõlblikkuse periood

               30.Itaalia ametiasutused hakkasid sihtrühma toetusesaajatele individuaalseid teenuseid osutama 1. aprillil 2015. Seega võib punktis 24 osutatud meetmete kulutuste katteks saada EGFist toetust alates 1. aprillist 2015 kuni 1. aprillini 2017.

               31.Itaalia ametiasutused hakkasid EGFi rakendamisega seotud halduskulusid kandma 30. jaanuaril 2015. Ettevalmistus-, juhtimis-, teavitamis- ja reklaami- ning kontrolli- ja aruandlusmeetmete kulutuste katteks võib seega saada EGFist toetust alates 30. jaanuarist 2015 kuni 1. oktoobrini 2017.

               Meetmete vastastikune täiendavus liikmesriikide või liidu vahenditest rahastatavate meetmetega

               32.Riikliku eel- või kaasrahastamise vahendid saadakse tööturupoliitika fondi eelarvest (vt seadus nr 147/2013
                  19
                artikli 1 lõige 215.

               33.Itaalia on kinnitanud, et EGFist rahalist toetust saavad eespool kirjeldatud meetmed ei saa toetust liidu teistest rahastamisvahenditest.

               Menetlused, mida järgitakse sihtrühma kuuluvate toetusesaajate või nende esindajatega või sotsiaalpartnerite ning kohalike ja piirkondlike asutustega konsulteerimisel

               34.Itaalia konsulteeris kooskõlastatud individuaalse teenustepaketi osas tööturu osapooltega ning tööotsimistoetust pakkuvate akrediteeritud asutustega ja/või teavitas neid. Kohtumine ametiühingu esindajatega toimus 4. märtsil 2015 ja tööandjate ühenduse esindajatega 6. märtsil 2015. Akrediteeritud asutusi teavitati 23. veebruaril 2015 ja endiste Alitalia töötajate jaoks koostatud individuaalsete teenuste paketti tutvustati tulevastele toetusesaajatele 31. märtsil 2015. Teabevahetuse soodustamiseks ja juhtumite selgitamiseks loodi e-posti aadress (alitalia2014@regione.lazio.it) ning see anti teada toetusesaajatele ja tööturu osapooltele.

               Juhtimis- ja kontrollisüsteemid

               35.Taotlus sisaldab juhtimis- ja kontrollisüsteemi kirjeldust, milles on täpsustatud asjaomaste asutuste vastutusalad. Itaalia on komisjonile teatanud, et rahalist toetust haldab riiklikul tasandil tööhõive- ja sotsiaalpoliitika ministeerium (Ministero del lavoro e delle politiche sociali – Direzione generale per le politiche attive, i servizi per il lavoro e la formazione, MLPS – DG PASLF) järgmiselt: MLPS –  DG PASLF –  III osakond täidab korraldusasutuse ülesandeid, MLPS –  DG PASLF –   IV osakond sertifitseerimisasutuse ülesandeid ja MLPSi peasekretariaadi II osakond on kontrolliasutus. Lazio maakond tegutseb korraldusasutuse vahendusasutusena.

               Asjaomase liikmesriigi kohustused

               36.Itaalia on esitanud kõik vajalikud tagatised seoses järgmisega:

               –kavandatud meetmetele juurdepääsu võimaldamisel ja nende rakendamisel järgitakse võrdse kohtlemise ja mittediskrimineerimise põhimõtteid;

               –liikmesriigi ja ELi õigusaktides sätestatud nõuded kollektiivse koondamise kohta on täidetud;

               –ettevõtjate rühm Gruppo Alitalia, kes jätkab pärast koondamisi tegevust, on koondamiste puhul täitnud oma juriidilised kohustused ja kandnud oma töötajate eest nõuetekohaselt hoolt;

               –kavandatud meetmed ei saa toetust liidu muudest fondidest ega rahastamisvahenditest ning välistatud on topeltrahastamine;

               –kavandatud meetmed täiendavad struktuurifondidest rahastatavaid meetmeid;

               –EGFi rahaline toetus vastab liidu riigiabi menetlus- ja materiaalõiguse normidele.

               MÕJU EELARVELE

               Eelarvet käsitlev ettepanek

               37.Nõukogu 2. detsembri 2013. aasta määruse (EL, Euratom) nr 1311/2013 (millega määratakse kindlaks mitmeaastane finantsraamistik aastateks 2014–2020)
                  20
                artiklis 12 on sätestatud, et EGFi toetused ei tohi ületada iga-aastast maksimaalset summat, milleks on 150 miljonit eurot (2011. aasta hindades).

               38.Olles hinnanud taotlust EGFi määruse artikli 13 lõikes 1 sätestatud tingimuste kohaselt ning arvestades sihtrühma kuuluvate toetusesaajate arvu, kavandatavaid meetmeid ja hinnangulisi kulusid, teeb komisjon ettepaneku, et taotlusele rahalise toetuse andmiseks võetaks kasutusele EGFi vahendeid 1 414 848 euro suuruses summas, mis moodustab 60 % kavandatud meetmete kogukuludest.

               39.EGFi vahendite kasutuselevõtmise ettepaneku kohta teevad otsuse Euroopa Parlament ja nõukogu ühiselt, nagu on sätestatud 2. detsembri 2013. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe (Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel eelarvedistsipliini, eelarvealase koostöö ning usaldusväärse finantsjuhtimise kohta)
                  21
                punktis 13.

               Seotud õigusaktid

               40.EGFi kasutuselevõtmise otsuse ettepaneku tegemisega samal ajal esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepaneku 1 414 848 euro ümberpaigutamiseks asjakohasele eelarvereale.

               41.Koos EGFi kasutuselevõtmise otsuse ettepanekuga võtab komisjon rakendusaktina vastu rahalise toetuse andmise otsuse, mis jõustub päeval, millal Euroopa Parlament ja nõukogu võtavad vastu otsuse EGFi kasutuselevõtmise ettepaneku kohta.

               Ettepanek:

               EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS

               Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi kasutuselevõtmise kohta
                  (Itaalia taotlus – EGF/2015/004 IT/Alitalia)

               EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrust (EL) nr 1309/2013, mis käsitleb Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi (2014–2020) ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1927/2006,
                  22
                eriti selle artikli 15 lõiget 4,

               võttes arvesse 2. detsembri 2013. aasta institutsioonidevahelist kokkulepet Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel eelarvedistsipliini, eelarvealase koostöö ning usaldusväärse finantsjuhtimise kohta,
                  23
                eriti selle punkti 13,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi (EGF) eesmärk on toetada maailma kaubanduses globaliseerumise tagajärjel toimunud oluliste struktuurimuutuste, üleilmse finants- ja majanduskriisi jätkumise või uue üleilmse finants- ja majanduskriisi tagajärjel koondatud töötajaid ja füüsilisest isikust ettevõtjaid, kes on oma tegevuse lõpetanud, ning aidata neil tööturule tagasi pöörduda.

               (2)Nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 1311/2013 artikli 12 kohaselt ei tohi EGFist antav toetus ületada iga-aastast maksimaalset summat, milleks on 150 miljonit eurot (2011. aasta hindades)
                  24
               .

               (3)24. märtsil 2015 esitas Itaalia taotluse EGF/2015/004 IT/Alitalia, et saada EGFilt rahalist toetust seoses töötajate koondamisega Itaalia ettevõtjate rühmas Gruppo Alitalia
                  25
               . Taotluse kohta esitati lisateavet vastavalt määruse (EL) nr 1309/2013 artikli 8 lõikele 3. Taotlus vastab EGFi rahalise toetuse kindlaksmääramise nõuetele, mis on sätestatud määruse (EL) nr 1309/2013 artiklis 13.

               (4)Seega tuleks võtta kasutusele EGFi vahendid, et anda Itaalia taotluse alusel rahalist toetust summas 1 414 848 eurot.

               (5)Selleks et minimeerida fondi vahendite kasutuselevõtuks vajalikku aega, tuleks käesolevat otsust kohaldada alates selle vastuvõtmise kuupäevast,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liidu 2015. aasta üldeelarvest võetakse Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi raames kulukohustuste ja maksete assigneeringutena kasutusele 1 414 848 eurot.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval. Seda kohaldatakse alates [the date of its adoption]*.

                  26Brüssel,

                  Euroopa Parlamendi nimel
                        Nõukogu nimel

                  president
                        eesistuja

                     (1)
                  ELT L 347, 20.12.2013, lk 855.

                     (2)
                  EGFi määruse artikli 3 tähenduses.

                     (3)
                  Gruppo Alitalia: Alitalia Compagnia Aerea Italiana S.p.A. ja Air One S.p.A. (CAI First S.p.A., CAI Second S.p.A. ja Alitalia Loyalty).

                     (4)
                  ELT L 393, 30.12.2006, lk 1.

                     (5)
                  Kooskõlas määruse (EL) nr 1309/2013 artikliga 7 lõikega 4.

                     (6)
                  Komisjoni määrus (EL) nr 1046/2012, 8. november 2012, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1059/2003, millega kehtestatakse ühine statistiliste territoriaalüksuste liigitus (NUTS), seoses uueks piirkondlikuks jaotuseks vajalike aegridade edastamisega (ELT L 310, 9.11.2012, lk 34).

                     (7)

                     http://www.icao.int/Newsroom/News%20Doc%202013/COM.43.13.ECON-RESULTS.Final-2.en.pdf

                     (8)

                     http://www.icao.int/Newsroom/Pages/Strong-Passenger-Results-and-a-Rebound-for-Freight-Traffic-in-2014.aspx

                     (9)

                     http://www.amadeus.com/web/amadeus/en_US-US/Amadeus-Home/News-and-events/News/041713-300-world-super-routes/1259071352352-Page-AMAD_DetailPpal?assetid=1319526535668&assettype=PressRelease_C

                     (10)
                  ENAC. Dati di traffico.

                     www.enac.gov.it

                     (11)
                  Id.

                     (12)
                  Eurostat, Employment by sex, age groups and detailed economic activity (2008, NACE Rev.2 (1 000),

                     http://ec.europa.eu/eurostat/web/lfs/data/database

                  .

                     (13)
                  EGF/2013/014 FR Air France (COM(2014) 701 final) ja EGF/2015/004 IT Alitalia, käesolev taotlus.

                     (14)
                  UIL-transporti, UGL transporti, FILT-CGIL, FIT-CISL.

                     (15)
                  Cassa Integrazione Guadagno (CIG-hüvitis) on hüvitis, mis määratakse, et tagada töötajatele teataval tasemel sissetulek. CIG-hüvitisi antakse juhul, kui tootmistegevus väheneb või see katkestatakse ümberstruktureerimise, ettevõtte ümberkorraldamise, korporatiivse kriisi või pankrotimenetluse tõttu ja mille tulemusena on kohalik tööturg tõsiselt kannatab. CIG-hüvitiste abil välditakse töötajate koondamist ja võimaldatakse ettevõtjal ajutiselt mittevajalikke töötajaid tööl hoida, kuni tavapärane tootmistegevus taastub. Tihtipeale eelnevad CIG-hüvitised mobilità meetmetele.

                     (16)
                  Mobilità meetmed kuuluvad sotsiaaltagatiste hulka, mis on seadusega ette nähtud koondamiste tagajärgede leevendamiseks. Mobilità meetmetega antakse koondatud töötajatele finantstoetust ja luuakse mehhanismid, et lihtsustada nende tööturule naasmist.

                     (17)
                  Eurostat, Employment by sex, age groups and detailed economic activity

                     http://ec.europa.eu/eurostat/web/lfs/data/database

                  .

                     (18)
                  Taotluse esitanud liikmesriik on kavandanud hinnanguliselt 3 000 eurot nende kulude katteks, mis aitavad koondatul tööle saada, ja 600 eurot nende koondatute puhul, kelle jaoks lahendust ei olnud võimalik leida.

                     (19)

                     http://www.gazzettaufficiale.it/eli/id/2013/12/27/13G00191/sg

                     (20)
                  ELT L 347, 20.12.2013, lk 884.

                     (21)
                  ELT C 373, 20.12.2013, lk 1.

                     (22)
                  ELT L 347, 20.12.2013, lk 855.

                     (23)
                  ELT C 373, 20.12.2013, lk 1.

                     (24)
                  Nõukogu määrus (EL, Euratom) nr 1311/2013, millega määratakse kindlaks mitmeaastane finantsraamistik aastateks 2014–2020 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 884).

                     (25)
                  Alitalia Compagnia Aerea Italiana S.p.A. ja Air One S.p.A. (CAI First S.p.A., CAI Second S.p.A. ja Alitalia Loyalty).

                     (26)
                   Date to be inserted by the Parliament before the publication in OJ.