				|

		52011PC0635

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS Euroopa ühise müügiõiguse kohta /* KOM/2011/0635 lõplik - 2011/0284 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
·
Ettepaneku põhjused ja eesmärgid
Liikmesriikide vahelised erinevused takistavad
kauplejaid ja tarbijaid, kes soovivad tegeleda siseturul piiriülese
kaubandusega. Nendest erinevustest tulenevate takistuste tõttu võivad kauplejad,
eelkõige väike- ja keskmise suurusega ettevõtjad loobuda piiriüleste
müügilepingute sõlmimisest või oma tegevuse laiendamisest teise liikmesriigi
turule. Tarbijatele ei ole aga kättesaadavad teiste liikmesriikide kauplejate
pakutavad tooted.
Praegu ekspordib ainult üks kümnest kauba
müügiga tegelevast liidu kauplejast oma kaupa teistesse liikmesriikidesse ja
enamik neist ekspordib ainult mõnda üksikusse liikmesriiki. Lepinguõigusega
seotud takistused on selle olukorra üks peamisi põhjusi. Uuringud[1] näitavad,
et muude piiriülese kaubanduse takistuste seast, nagu maksueeskirjad,
haldusnõuded, kauba kättetoimetamisega seotud raskused, keelelised ja
kultuurierinevused, nimetasid kauplejad ühe peamise takistusena lepinguõigusega
seotud takistusi.
Kaupleja vajadus kohaneda erinevate
liikmesriikide lepinguõigusega, mida piiriülese kauplemise korral kohaldatakse,
muudab niisuguse kauplemise riigisisese kaubandusega võrreldes keerukamaks ja
kulukamaks nii ettevõtja ja tarbija kui ka ettevõtjatevaheliste tehingute
puhul.
Piiriüleste tehingute puhul peab kaupleja
tavaliselt kandma täiendavaid kulusid, mis riigisiseste tehingute puhul
puuduvad. Täiendavaid kulusid tekitavad raskused, mis on seotud kohaldatavate
lepinguõiguse sätete kindlakstegemisega, õigusabi kasutamine, läbirääkimised
ettevõtjatevaheliste tehingute suhtes kohaldatava õiguse üle ning lepingute
kohandamine vastavalt tarbijaõiguse sätetele ettevõtja ja tarbija vaheliste
tehingute korral.
Ettevõtja ja tarbija vaheliste piiriüleste
tehingute puhul võivad lepinguõigusega seotud kulud ning õiguslikud takistused,
mis tulenevad erinevustest liikmesriikide kohustuslike tarbijakaitse normide
vahel, olla küllalt suured. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni
2008. aasta määruse (EÜ) nr 593/2008 (lepinguliste võlasuhete suhtes
kohaldatava õiguse kohta („Rooma I”))[2] artikli 6 kohaselt peab ettevõtja,
kelle majandustegevus on suunatud muu liikmesriigi tarbijatele, kohaldama
asjaomase liikmesriigi tarbijaõiguse sätteid. Juhul kui lepingupooled on
valinud muu õiguse ja tarbija liikmesriigi kohustuslike tarbijakaitsenormidega
nähakse ette kõrgem kaitse tase, tuleb kohaldada kõnealuseid norme. Seega peab
kaupleja eelnevalt välja selgitama, kas tarbija peamise elukoha liikmesriigi
õiguses pakutakse ulatuslikumat kaitset, ning tagama, et leping on nende
normidega kooskõlas. Tarbijaõiguse käimasolev harmoneerimine liidus on viinud
teatava ühtlustamiseni osas valdkondadest, kuid erinevused liikmesriikide
õigusnormide vahel on veel märkimisväärsed. E-kaubanduse tehingute puhul
kaasnevad kauplejale täiendavad lepinguõigusega seotud kulud, mis tulenevad
vajadusest kohandada ettevõtte veebisait iga sellise liikmesriigi õiguslikele
nõuetele, kuhu ettevõtja tegevus on suunatud.
Kauplejatevaheliste piiriüleste tehingute puhul
ei kohaldata lepingupoolte suhtes samasuguseid piiranguid. Välisriigi
õigusnormide üle läbirääkimiste pidamise ja nende kohaldamise majanduslik mõju
on siiski suur. Muu riigi õiguse kohaldamisega kaasnevad suured kulutused,
eelkõige väike- ja keskmise suurusega ettevõtjatele. Suhetes suuremate
ettevõtjatega peab väike- või keskmise suurusega ettevõtja tavaliselt nõustuma
kohaldama oma äripartneri õigust ning kandma kulud, mis on seotud lepingu
suhtes kohaldatavate õigusnormide väljaselgitamise ja nende järgimisega. Väike-
või keskmise suurusega ettevõtjate vaheliste lepingute puhul on vajadus pidada
läbirääkimisi oluline takistus piiriülesele kaubandusele. Nii
ettevõtjatevaheliste kui ka tarbijalemüügi lepingute puhul võivad täiendavad
tehingukulud väike- või keskmise suurusega ettevõtja jaoks olla
ebaproportsionaalselt suured võrreldes tehingu väärtusega.
Täiendavad tehingukulud suurenevad võrdeliselt
nende liikmesriikide arvuga, kuhu kaupleja ekspordib. Mida enamatesse
riikidesse kaupleja ekspordib, seda suuremat tähelepanu pöörab ta erinevustele
lepinguõiguses, mis takistavad kauplemist. Eriti halvas olukorras on väike- ja
keskmise suurusega ettevõtjad: mida väiksem on ettevõtja käive, seda suurema
osa sellest moodustavad tehingukulud.
Piiriüleste tehingute korral muutub olukord
kauplejate jaoks õiguslikult keerukamaks, sest nad puutuvad kokku mitme riigi
lepinguõigusega, mis sisaldavad erinevaid norme.
Kokkupuude välisriigi õigusega muudab
piiriüleste tehingute tegemise keerukamaks. Kauplejate arvates on muu riigi
lepinguõiguse sätete väljaselgitamise keerukus peamine takistus ettevõtja ja
tarbija vaheliste tehingute korral ning kolmandal kohal ettevõtjatevaheliste
tehingute korral[3].
Õiguslik keerukus on suurem, kui kaubeldakse riigiga, mille õigussüsteem on
täiesti erinev, ning empiiriliselt on tõendatud, et kahepoolne kaubavahetus on
palju tihedam riikide vahel, mille õigussüsteemid põhinevad samadel alustel[4].
Erinevused lepinguõiguses, täiendavad
tehingukulud ja nendega kaasnev keerukus piiriüleste tehingute puhul mõjutab
suurt hulka kauplejaid (eelkõige väike- ja keskmise suurusega ettevõtjaid)
loobuma tegevuse laiendamisest muude liikmesriikide turule. Nende erinevuste
tulemuseks on ka konkurentsi vähenemine siseturul. Erinevuste tõttu
lepinguõiguses ulatub liikmesriikide vahelisest kaubavahetusest saamata jääv
tulu igal aastal kümnete miljardite eurodeni.
Piiriüleses kaubanduses kasutamata jäetud
võimalustel on negatiivne mõju ka Euroopa tarbijatele. Piiriülese kaubanduse
väiksema mahu tõttu vähenevad nii import kui ka konkurents kauplejate vahel.
Selle tulemusena võib juhtuda, et tarbijad peavad leppima väiksema valiku ja
kõrgemate hindadega.
Kuigi tarbijad võiksid piiriüleselt kaupa
ostes arvukamatest ja parematest pakkumistest olulist majanduslikku kasu saada,
teeb enamik Euroopa tarbijatest oma ostud siiski kodumaal. Selle üks peamisi
põhjusi on asjaolu, et erinevuste tõttu liikmesriikide õiguses on tarbijad
sageli ebakindlad oma õigustes piiriülestes olukordades. Näiteks ei tea nad
alati, milliseid õiguskaitsevahendeid nad võivad kasutada, kui mõnes muus
liikmesriigis ostetud toode ei vasta lepingutingimustele. Seetõttu ei söanda
paljud tarbijad oma oste välismaal teha. Nad jäävad ilma võimalustest, mida
pakub siseturg, sest teistes liikmesriikides võib sageli leida kvaliteedi ja
hinna poolest paremaid pakkumisi.
E-kaubandus lihtsustab nii pakkumiste otsimist
kui ka hindade ja muude tingimuste võrdlemist sõltumata ettevõtja asukohast.
Kui tarbija soovib aga tellida kaupa muus liikmesriigis asuvalt ettevõtjalt,
siis sellest keeldutakse tihti just lepinguõiguse erinevuste tõttu.
Ettepaneku üldeesmärk on parandada
siseturu rajamist ja toimimist, lihtsustades ettevõtjate jaoks piiriülese
kaubanduse laiendamist ja tarbijate jaoks piiriüleste ostude tegemist. See
eesmärk on võimalik saavutada, kui tehakse kättesaadavaks iseseisvad ja ühtsed
lepinguõiguse normid (sealhulgas tarbijakaitset käsitlevad sätted), Euroopa
ühine müügiõigus, mida tuleb käsitleda teise lepinguõiguse süsteemina iga
liikmesriigi siseriikliku õiguse kohaselt.
Eeldusel et teine lepingupool on nõus, peaks
kauplejatel olema võimalik kohaldada Euroopa ühist müügiõigust kõikide oma
piiriüleste tehingute suhtes Euroopa Liidus, selle asemel, et kohaneda
erinevate liikmesriikide lepinguõigusega. See peaks hõlmama lepingu kogu
kehtivusaega ja seega enamikku valdkondi, mis on piiriüleste lepingute
sõlmimise korral olulised. Selle tulemusel piirduks kauplejate vajadus
selgitada välja muude liikmesriikide siseriiklikke õigusnorme ainult teatavate
vähemoluliste küsimustega, mida Euroopa ühine müügiõigus ei hõlma. Ettevõtja ja
tarbija vaheliste tehingute korral kaoks vajadus selgitada välja tarbijakaitset
käsitlevad kohustuslikud sätted, sest Euroopa ühine müügiõigus sisaldaks
täielikult ühtlustatud tarbijakaitsenorme, millega tagatakse kõrgetasemeline
kaitse kogu Euroopa Liidus. Kauplejatevaheliste piiriüleste tehingute puhul
toimuksid läbirääkimised kohaldatava õiguse üle sujuvamalt, sest lepingupooltel
oleks võimalik kokku leppida, et nende lepingulist suhet reguleerib Euroopa
ühine müügiõigus, mis on mõlemale võrdselt kättesaadav.
Selle tulemusena peaksid kauplejate jaoks
lepinguõigusega seotud täiendavad tehingukulud vähenema ja nad saaksid
tegutseda piiriülese kaubanduse jaoks vähem keerukas õiguskeskkonnas, lähtudes
ühtsetest normidest kogu Euroopa Liidus. Seega saaksid kauplejad suuremat kasu
siseturust, laiendades oma tegevust muudesse riikidesse, ning selle tulemusel
suureneks ka konkurents siseturul. Tarbijatele oleksid paremini kättesaadavad
soodsamate hindadega pakkumised kogu Euroopa Liidus ja müügist keeldumist
tuleks vähem ette. Samuti oleks neil suurem kindlus selles, millised on nende
õigused, kui nad ostavad kaupu mõnest muust liikmesriigist, sest aluseks
oleksid ühtsed kohustuslikud normid, millega tagatakse tarbijakaitse kõrge
tase.
Üldine
taust
2001. aastal algatas komisjon oma
teatisega[5]
ulatusliku avaliku arutelu, mille raames käsitleti lepinguõiguse valdkonna
killustatud õigusraamistikku ja selle pärssivat mõju piiriülesele kaubandusele.
2010. aasta juulis käivitas komisjon avaliku konsultatsiooni, avaldades
rohelise raamatu „Euroopa lepinguõiguse loomise võimalused tarbijate ja
ettevõtjate jaoks” (edaspidi „roheline raamat”)[6], kus esitati erinevad poliitikavõimalused
selleks, kuidas tugevdada siseturgu, arendades edasi Euroopa lepinguõigust.
Vastusena rohelisele raamatule esitas Euroopa
Parlament 8. juunil 2011 resolutsiooni, kus avaldati suurt toetust õigusaktile,
millega parandatakse siseturu rajamist ja toimimist ning millest saavad kasu
kauplejad, tarbijad ja liikmesriikide õigussüsteemid.
Komisjoni teatises „Euroopa 2020”[7]
tunnistatakse vajadust muuta lepingute sõlmimine muudes liikmesriikides asuvate
partneritega kauplejate ja tarbijate jaoks lihtsamaks ja odavamaks, eelkõige
liikudes vabatahtliku Euroopa lepinguõiguse väljatöötamise suunas. Euroopa
digitaalarengu tegevuskavas[8]
nähakse ette vabatahtlikult kohaldatav Euroopa lepinguõiguse normistik, et
kaotada lepinguõigusega seotud killustatus ja suurendada tarbijate usaldust
e-kaubanduse vastu.
·
Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid
Liikmesriikide lepinguõiguses on suured
erinevused. Liit alustas lepinguõiguse valdkonna reguleerimist tarbijakaitse
õiguse valdkonnas vastuvõetud minimaalse ühtlustamise direktiivide abil. Minimaalne
ühtlustamine tähendas, et liikmesriikidel oli võimalus säilitada acquis'
sätetest rangemad kohustuslikud nõuded või hakata selliseid nõudeid kohaldama.
Niisugune lähenemine on viinud liikmesriikides erinevate lahendusteni isegi
sellistes valdkondades, mis olid liidu tasandil ühtlustatud. Hiljuti
vastuvõetud tarbijaõiguste direktiiviga ühtlustatakse täielikult järgmised
valdkonnad: tarbijale enne lepingu sõlmimist antav teave, tarbija
taganemisõigus kauglepingute ja väljaspool äriruume sõlmitavate lepingute
korral ning kauba kohaletoimetamise teatavad aspektid ja riisiko üleminek.
Kauplejatevahelistes suhetes on liit võtnud
meetmeid hilinenud maksetega võitlemiseks, nähes ette minimaalseid
viivisemäärasid käsitlevad sätted. Rahvusvahelisel tasandil kohaldatakse
vaikimisi alati Viini konventsioon kaupade rahvusvahelise ostu-müügi lepingute
kohta (edaspidi „Viini konventsioon”), kui osalised ei ole kokku leppinud muu
õiguse kohaldamises. Viini konventsiooniga reguleeritakse kaupade ostu-müügi
lepingute teatavaid aspekte, kuid selle reguleerimisalast jäävad välja sellised
olulised teemad nagu puudused kokkuleppes, ebamõistlikult kahjustavad
lepingutingimused ja aegumine. Konventsiooni kohaldamist piirab ka see, et kõik
liikmesriigid ei ole sellele alla kirjutanud[9] ning puudub kord, millega tagada
konventsiooni ühetaoline tõlgendamine.
Osa liidu õigusakte on asjakohased nii
ettevõtja ja tarbija kui ka ettevõtjatevaheliste suhete korral. E-kaubanduse
direktiiv[10]
sisaldab sätteid elektrooniliste vahendite abil sõlmitud lepingute kehtivuse ja
teatavate lepingueelsete nõuete kohta.
Rahvusvahelise eraõiguse valdkonnas on liit
võtnud vastu õigusaktid, mis käsitlevad kohaldatava õiguse valikut, eelkõige
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta määrus (EÜ)
nr 593/2008 lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta
(„Rooma I”),[11]
ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. juuli 2007. aasta
määrus (EÜ) nr 864/2007 lepinguväliste võlasuhete suhtes kohaldatava
õiguse kohta („Rooma II”)[12].
Esimeses nimetatud õigusaktis nähakse ette eeskirjad, kuidas määrata kindlaks
lepinguliste suhete suhtes kohaldatav õigus, ning teises see, kuidas määrata
kindlaks lepinguväliste suhete, kaasa arvatud lepingueelsete tahteavalduste
suhtes kohaldatav õigus.
Rooma I ja Rooma II määrus jäävad
kehtima ning käesolev ettepanek nende sätete kohaldamist ei mõjuta. Piiriüleste
lepingute korral on ka edaspidi vaja määrata kindlaks kohaldatav õigus. Seda
tehakse vastavalt Rooma I määrusele. Kohaldatava õiguse võivad pooled ise
valida (Rooma I määruse artikkel 3) ning kui nad seda ei tee,
määratakse kohaldatav õigus Rooma I määruse artikli 4 sätete
kohaselt. Rooma I määruse artikli 6 lõike 1 kohaselt
kohaldatakse juhul, kui pooled ei ole valinud kohaldatavat õigust,
tarbijalepingute suhtes tarbija hariliku viibimiskoha õigust.
Euroopa ühisest müügiõigusest saab teine
lepinguõiguse süsteem iga liikmesriigi siseriikliku õiguskorra raames. Kui
pooled on leppinud kokku Euroopa ühise müügiõiguse kohaldamises, kohaldatakse
nimetatud õiguse kohaldamisalasse kuuluvate küsimuste suhtes ainult Euroopa
ühise müügiõiguse sätteid. Kui küsimus kuulub Euroopa ühise müügiõiguse
kohaldamisalasse, siis ei kohaldata selle suhtes muid asjaomaseid siseriikliku
õiguse sätteid. Kokkulepe Euroopa ühise müügiõiguse kohaldamise kohta tähendab
sama siseriikliku õiguse raames tehtavat valikut kahe erineva lepinguõiguse
kohaldamise vahel ning seega ei tähenda kõnealune kokkulepe rahvusvahelise
eraõiguse kohaselt kohaldatava õiguse valimist ega seda ei tohi ka sellega segi
ajada.
Kuna Euroopa ühine müügiõigus ei hõlma kõiki
lepingutega seotud aspekte (nt ebaseaduslik leping, esindus), reguleeritakse Euroopa
ühise müügiõiguse kohaldamisalast välja jäävaid aspekte lepingu suhtes
kohaldatava siseriikliku eraõiguse sätetega.
Rooma I määruse tavapärase kohaldamise
korral kehtivad siiski piirangud kohaldatava õiguse valimisel ettevõtja ja
tarbija vaheliste tehingute korral. Kui pooled valivad ettevõtja ja tarbija
vaheliste tehingute korral tarbija liikmesriigi õiguse asemel muu liikmesriigi
õiguse, ei tohi selline valik Rooma I määruse artikli 6 lõike 1
kohaselt jätta tarbijat ilma kaitsest, millele tarbijal on õigus peamise
elukoha liikmesriigi kohustuslike sätete alusel (Rooma I määruse
artikli 6 lõige 2). Viimati osutatud sättel ei ole siiski praktilist
tähtsust, kui pooled on otsustanud kohaldatava siseriikliku õiguse raames
kohaldada Euroopa ühist müügiõigust. Selle põhjuseks on asjaolu, et
siseriikliku õiguse kohaselt valitud Euroopa ühise müügiõiguse sätted on
identsed tarbija peamise elukoha liikmesriigi Euroopa ühise müügiõiguse
sätetega. Seetõttu ei ole tarbija peamise elukoha liikmesriigi kohustuslike
tarbijakaitsenormidega ettenähtud tarbijakaitse tase kõrgem ja tarbijat ei
jäeta ilma kaitsest, millele tal on õigus oma peamise elukoha liikmesriigi
õiguse kohaselt.
·
Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja
eesmärkidega
Ettepanek on kooskõlas eesmärgiga saavutada
tarbijakaitse kõrge tase, sest see sisaldab kohustuslikke tarbijakaitsenorme,
millest pooled ei või tarbija kahjuks kõrvale kalduda. Kõnealuste kohustuslike
sätetega tagatav kaitsetase on kehtivas acquis's sätestatuga samaväärne
või sellest kõrgem.
Ettepanek on kooskõlas liidu põhimõttega
aidata väike- ja keskmise suurusega ettevõtjatel saada suuremat kasu siseturu
võimalustest. Euroopa ühise müügiõiguse võib valida kauplejatevaheliste
lepingute puhul, kui vähemalt üks neist on väike- või keskmise suurusega
ettevõtja vastavalt komisjoni soovitusele 2003/361[13] mikro-,
väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate määratluse kohta ning võttes arvesse
võimalikke tulevasi muudatusi.
Ettepanek on kooskõlas liidu rahvusvahelise
kaubanduse põhimõtetega, sest see ei diskrimineeri kolmandatest riikidest pärit
lepingupooli, kes samuti otsustavad kohaldada Euroopa ühist müügiõigust, kui
ühe lepingupoole asukoht on liikmesriik.
Käesolev ettepanek ei piira tulevikus selliste
komisjoni algatuste esitamist, mis käsitlevad vastutust Euroopa Liidu toimimise
lepingu rikkumise eest, näiteks konkurentsiõiguse valdkonnas.
2.         HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
·
Konsulteerimine huvitatud isikutega
Komisjon käivitas rohelise raamatu
avaldamisega ulatusliku avaliku konsultatsiooni, konsulteerimine lõppes 31.
jaanuaril 2011. Komisjon sai rohelisel raamatul põhinenud konsultatsioonile 320
vastust kõigi kategooriate sidusrühmadelt kogu liidus. Paljud vastajad toetasid
1. võimalust (eksperdirühma töö tulemuste avaldamine) ja 2. võimalust (ametlik
töövahend liidu seadusandjate jaoks). Mitu liikmesriiki ja muud sidusrühma
toetas 4. võimalust (vabatahtlik Euroopa lepinguõiguse normistik) kas
eraldiseisvana või kombineerituna töövahendiga, eeldusel et see vastab
teatavatele tingimustele, nagu tarbijakaitse kõrge tase, selgus ja sätete
kasutajasõbralikkus. Sidusrühmad tundsid oma vastustes muret peamiselt selle
üle, et puudub selgus võimaliku Euroopa lepinguõiguse normistiku sisus.
Komisjon andis seepeale sidusrühmadele võimaluse esitada oma märkusi Euroopa
lepinguõiguse eksperdirühma koostatud teostatavusuuringu kohta.
Samuti esitati vastustes rohelisele raamatule
eelistused seoses normistiku reguleerimisalaga. Selle tulemusel keskendutakse
ettepanekus müügilepingutele.
26. aprilli 2010. aasta otsusega[14]
moodustas komisjon Euroopa lepinguõiguse eksperdirühma. Eksperdirühmale tehti
ülesandeks viia läbi võimaliku tulevikus kohaldatava Euroopa lepinguõiguse
normistiku teostatavusuuring, mis hõlmaks piiriüleste tehingute peamisi
praktilisi aspekte.
2010. aasta septembris moodustati peamistest
sidusrühmadest eraldi rühm (ettevõtjate ja tarbijate ühendused, pangandus- ja
kindlustussektori ning advokaatide ja notarite esindajad), kes pidi panustama
eksperdirühma töösse teostatavusuuringu raames väljatöötatud normide
kasutajasõbralikkuse valdkonnas. Teostatavusuuring avaldati 3. mail 2011
ja 1. juulini 2011 toimus mitteametlik arutelu.
·
Mõju hindamine
Mõjuhinnangus analüüsiti rohelises raamatus
käsitletud seitset poliitikavõimalust ning mõjuhinnangu aruanne sisaldab nende
võimaluste täielikku kirjeldust ja analüüsi.
Kõnealused võimalused olid järgmised: nn
alusstsenaarium (muudatusi ei tehta); ELi seadusandjale mõeldud juhised;
soovitus Euroopa ühise müügiõiguse kohta; määrus, millega kehtestatakse
vabatahtlik võimalus kohaldada Euroopa ühist müügiõigust; direktiiv kohustusliku
Euroopa ühise müügiõiguse kohta (täielik või minimaalne ühtlustamine); määrus,
millega luuakse Euroopa lepinguõigus, ning määrus, millega luuakse Euroopa
tsiviilseadustik.
Nende võimaluste mõju võrdleva analüüsi
tulemusel jõuti mõjuhinnangu aruandes järeldusele, et poliitilised eesmärgid
oleks võimalik saavutada vabatahtliku ühise lepinguõigusega, täielikku
ühtlustamist ettenägeva direktiiviga ja määrusega, millega luuakse kohustuslik
ühine lepinguõigus. Kui kaks viimati nimetatud võimalust vähendaksid märkimisväärselt
kauplejate tehingukulusid ja tagaksid vähem keeruka õiguskeskkonna neile, kes
soovivad kaubelda piiriüleselt, pannakse nendega siiski lisakohustusi
kauplejatele, kes soovivad tegutseda ainult oma liikmesriigi turul, sest ka
nemad peaksid kohanema uue õigusraamistikuga. Uute kohustuslike normidega
põhjalikult tutvumisega seotud kulud oleksid eriti suured vabatahtliku ühtse
lepinguõiguse normistikuga seotud kuludega võrreldes, sest need mõjutaksid
kõiki kauplejaid. Vabatahtliku ühise lepinguõigusega seevastu kaasneksid ainult
ühekordsed kulud kauplejatele, kes soovivad kõnealust õigust oma piiriüleste
kaubandustehingute suhtes kohaldada. Seetõttu peeti kõige sobivamaks meetmeks
vabatahtlikku ühist lepinguõigust, sest selle abil saaks vähendada mitmesse
liikmesriiki eksportivate kauplejate tehingukulusid ja pakkuda tarbijatele
suuremat tootevalikut madalama hinnaga. Samuti parandaks see piiriüleseid oste
tegevate tarbijate tarbijakaitse taset, tagades neile suurema kindlustunde,
sest tarbijatel oleksid samad õigused kogu liidus.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK
KÜLG
·
Kavandatud meetmete kokkuvõte
Ettepanekuga nähakse ette Euroopa ühise
müügiõiguse loomine. Sellega ühtlustatakse liikmesriikide lepinguõigus,
tegemata muudatusi kehtivas siseriiklikus lepinguõiguses. Sellega luuakse iga
liikmesriigi siseriiklikus õiguses teine lepinguõiguse süsteem, mida
kohaldatakse lepingute suhtes, mis kuuluvad kõnealuse õiguse
reguleerimisalasse. Reguleerimisala on samasugune kogu Euroopa Liidus ja see
hakkab kehtima kõrvuti juba kehtivate siseriiklike lepinguõiguse sätetega.
Euroopa ühist müügiõigust kohaldatakse piiriülese lepingu puhul vabatahtlikult,
lepingupoolte selgelt väljendatud kokkuleppel.
·
Õiguslik alus
Ettepanek põhineb Euroopa Liidu toimimise
lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) artiklil 114.
Ettepanekuga nähakse ette ühtsed ja täielikult
ühtlustatud lepinguõiguse normid, mis hõlmavad ka tarbijakaitset käsitlevaid
sätteid: Euroopa ühine müügiõigus, mida võib pidada teiseks lepinguõiguseks iga
liikmesriigi siseriiklikus õiguses ja mis on piiriüleste tehingute suhtes
kohaldatav poolte kehtiva kokkuleppe korral. Kokkulepe ei tähenda
rahvusvahelise eraõiguse kohaselt kohaldatava õiguse valimist ja seda ei tohi
sellega segamini ajada. Valik tehakse siseriikliku õiguse kohaselt, mida
kohaldatakse kooskõlas rahvusvahelise eraõiguse sätetega.
Selle lahenduse eesmärk on siseturu rajamine
ja toimimine. See kõrvaldaks põhivabaduste teostamist segavad takistused, mille
põhjuseks on erinevused liikmesriikide õiguses, eelkõige täiendavad
tehingukulud ja õiguslik keerukus, millega kauplejad piiriüleste tehingute
puhul kokku puutuvad, ning tarbijate kartus, et nende õigused ei ole kaitstud,
kui nad teevad oste mõnes muus ELi liikmesriigis. Kõigel sellel on otsene mõju
siseturu rajamisele ja toimimisele ning samuti piirab see konkurentsi.
Kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 114
lõikega 3 tagaks Euroopa ühine müügiõigus tarbijatele kõrge kaitsetaseme, sest
sellega kehtestatakse kohustuslike normide kogum, mis säilitab tarbijale ELis
kehtivate tarbijakaitsenormidega tagatud kaitse või parandab seda.
·
Subsidiaarsuse põhimõte
Ettepanek on kooskõlas Euroopa Liidu lepingu
(edaspidi „ELi leping”) artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega.
Ettepanekul on piiriülene eesmärk aidata kaasa
siseturu nõuetekohasele toimimisele, muutes kättesaadavaks vabatahtlikud ühtsed
lepinguõiguse normid, ning liikmesriigid ei suuda seda siseriiklike meetmetega
piisaval määral saavutada.
Nii kaua, kuni erinevused liikmesriikide
lepinguõiguses põhjustavad piiriüleste tehingute puhul märkimisväärseid
täiendavaid tehingukulusid, ei ole võimalik täielikult saavutada eesmärki luua
siseturg, lihtsustades kauplejate jaoks piiriülest kauplemist ja tarbijate
jaoks piiriüleste ostude tegemist.
Võttes kooskõlastamata meetmeid riiklikul
tasandil, ei saa liikmesriigid kaotada täiendavaid tehingukulusid ega vähendada
õiguslikku keerukust, mille põhjuseks on erinevused liikmesriikide
lepinguõiguses, millega kauplejad ELis tehtavate piiriüleste tehingute korral kokku
puutuvad. Tarbijate jaoks jääb piiratuks teiste liikmesriikide kaupade valik ja
juurdepääs neile. Samuti puudub neil oma õiguste tundmisega kaasnev julgus teha
piiriüleseid tehinguid.
Ettepaneku eesmärki oleks võimalik paremini
saavutada liidu tasandil võetavate meetmetega kooskõlas subsidiaarsuse
põhimõttega. Liidul on parimad võimalused õiguslikust killustatusest tulenevate
probleemide lahendamiseks, võttes lepinguõiguse valdkonnas meetmed, millega
ühtlustatakse piiriüleste tehingute suhtes kohaldatavad sätted. Kuna
turusuundumused muutuvad ja ajendavad liikmesriike võtma iseseisvaid meetmeid
(näiteks reguleerima kiiresti arenevat digitaalse infosisu turgu), suurenevad
tõenäoliselt õiguslikud erinevused, mis põhjustavad suuremaid tehingukulusid ja
puudujääke tarbijakaitses.
·
Proportsionaalsuse põhimõte
Ettepanek on kooskõlas ELi toimimise lepingu
artiklis 5 sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega.
Ettepaneku reguleerimisala piirdub nende
valdkondadega, kus piiriüleste tehingute korral esineb suuri probleeme, ning
see ei laiene neile valdkondadele, mis on siseriiklike õigusaktidega hästi
reguleeritud. Ettepanek sisaldab sätteid, mis reguleerivad lepingupoolte õigusi
ja kohustusi ajal, kui nad on lepinguga seotud, kuid ei hõlma näiteks esindust
käsitlevaid sätteid, mille puhul on vaidluste tekkimine vähem tõenäoline.
Territoriaalne kohaldamisala hõlmab piiriüleseid olukordi, kus tekivad
täiendavate tehingukulude ja õigusliku keerukuse probleemid. Lepingupooltega
seoses piirdub reguleerimisala tehingutega, kus siseturul on enim probleeme: st
ettevõtjatevahelised tehingud, mille puhul vähemalt üks lepingupool on väike-
või keskmise suurusega ettevõtja, ning ettevõtja ja tarbija vahelised tehingud.
Eraisikute vahel sõlmitud lepingud ning lepingud, mis on sõlmitud ettevõtjate
vahel, kellest kumbki ei ole väike- või keskmise suurusega ettevõtja, ei kuulu
määruse reguleerimisalasse, sest ei ole ilmnenud vajadust nende isikute vahel
sõlmitud piiriüleste lepingutega seoses meetmeid võtta. Määrus jätab
liikmesriikidele võimaluse otsustada, et nad annavad pooltele vabaduse
kohaldada Euroopa ühist müügiõigust ka siis, kui tegemist ei ole piiriülese
olukorraga, ning kauplejatevaheliste lepingute suhtes, mille kumbki pool ei ole
väike- või keskmise suurusega ettevõtja.
Võrreldes muude analüüsitud võimalustega on
ettepaneku puhul tegemist proportsionaalse meetmega, sest Euroopa ühine
müügiõigus on oma olemuselt vabatahtlik. See tähendab, et selle kohaldamine
oleneb kokkuleppest lepingupoolte vahel, kes võivad seda pidada teatava
piiriülese tehingu puhul eelistatavaks lahenduseks. Tõsiasi, et Euroopa ühine
müügiõigus kujutab endast vabatahtlikke norme, mida kohaldatakse ainult
piiriüleste juhtumite korral, tähendab ka, et nii on võimalik vähendada
piiriülese kaubanduse takistusi, ilma et mõjutataks väljakujunenud
siseriiklikku õigussüsteemi ja tavasid. Euroopa ühine müügiõigus on vabatahtlik
normistik, mis täiendab olemasolevat lepinguõigust, kuid ei asenda seda.
Õigusliku meetmega ei minda seega kaugemale, kui on vajalik, et luua
kauplejatele ja tarbijatele siseturul täiendavaid võimalusi.
·
Vahendi valik
Valitud vahend on määrus, millega luuakse
vabatahtlik Euroopa ühine müügiõigus.
Mittesiduv õigusakt, nagu ELi seadusandjale
mõeldud juhised või liikmesriikidele suunatud soovitus ei saavutaks eesmärki
parandada siseturu rajamist ja toimimist. Direktiiv või määrus, millega
asendatakse siseriiklikud õigusaktid kohustusliku Euroopa lepinguõigusega,
läheks liiga kaugele, sest siis peaksid kauplejad, kes ei soovi tegeleda piiriülese
kaubandusega, kandma kulud, mida ei kaaluks üles piiriülestest tehingutest
tulenev kokkuhoid. Lisaks sellele ei oleks direktiiv, millega kehtestatakse
kohustusliku Euroopa lepinguõiguse miinimumnõuded, asjakohane seetõttu, et
sellega ei saavutataks tehingukulude vähendamiseks vajalikku õiguskindluse
taset ega piisavat ühtlust.
4.           MÕJU EELARVELE
Pärast ettepaneku vastuvõtmist loob komisjon
andmebaasi, mis võimaldab vahetada teavet Euroopa ühise müügiõiguse või määruse
muude sätetega seotud jõustunud kohtuotsuste ning Euroopa Liidu Kohtu
asjaomaste otsuste kohta. Kõnealuse andmebaasiga seotud kulud tõenäoliselt
suurenevad, kui rohkem jõustunud kohtuotsuseid muutub kättesaadavaks. Lisaks
hakkab komisjon korraldama ka koolitusi Euroopa ühist müügiõigust kohaldavatele
juristidele[15].
Need kulud tõenäoliselt vähenevad aja jooksul, kuna teave Euroopa ühise
müügiõiguse kohta levib.
5.           TÄIENDAV TEAVE
·
Lihtsustamine
Vabatahtliku teise lepinguõiguse ettepaneku
eelis seisneb selles, et sellega ei asendata siseriiklikku lepinguõigust, vaid
see võimaldab lepingupooltel kohaldada ühtseid lepinguõiguse sätteid kogu ELis.
See iseseisev ja ühtne normide kogum suudab pakkuda lepingupooltele lahenduse
nende kõige sagedasematele probleemidele, mis võivad tekkida piiriülestes olukordades
lepinguõiguse valdkonnas. Seetõttu oleks kauplejate jaoks tegemist valikuga,
mille puhul ei ole enam vaja tutvuda erinevate siseriiklike õigusnormidega.
Selleks et aidata tarbijatel mõista oma õigusi, mis tulenevad Euroopa ühisest
müügiõigusest, esitatakse neile teabeleht, kus teavitatakse neid nende
õigustest.
Samuti võib ettepanek omada teatavat rolli ELi
õigusaktide edaspidises ühtlustamises muudes poliitikavaldkondades, kus
lepinguõigus on oluline.
·
Läbivaatamisklausel
Ettepanekuga nähakse ette Euroopa ühise
müügiõiguse või määruse mis tahes sätte kohaldamise läbivaatamine viie aasta
pärast alates kuupäevast, mil seda kohaldama hakatakse, võttes muuhulgas
arvesse vajadust laiendada määruse reguleerimisala ettevõtjatevaheliste
lepingute suhtes, digitaalse infosisu turu ja tehnoloogia arengut ning
võimalikke arengusuundi EL-i õiguses. Sel eesmärgil esitab komisjon Euroopa
Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele aruande,
millele vajaduse korral lisatakse ettepanekud määruse muutmiseks.
·
Euroopa Majanduspiirkond
Kavandatav määrus käsitleb EMPga seotud
küsimust ja peaks seetõttu laienema EMP-le.
·
Ettepaneku selgitus
Ettepanek koosneb kolmest põhiosast: määrus,
määruse I lisa, mis sisaldab lepinguõiguse norme (Euroopa ühise müügiõiguse
normistik), ja II lisa, mis sisaldab teabelehte.
A. Määrus
Artiklis 1
esitatakse kavandatud määruse eesmärk ja reguleerimisese.
Artikkel 2
sisaldab määruses kasutatavate mõistete määratluste loetelu. Osa kasutatud
määratlusi on asjaomastes õigusaktides juba olemas, kuid osa mõisteid on
määratletud esmakordselt.
Artiklis 3
selgitatakse Euroopa Liidu Euroopa ühise müügiõiguse vabatahtlikku kohaldamist
piiriüleste kaubamüügilepingute, digitaalse infosisu edastamise lepingute ja
seotud teenuste osutamise lepingute suhtes.
Artiklis 4
sätestatakse, et määruse territoriaalne kohaldamisala piirdub piiriüleste
lepingutega.
Artikliga 5
nähakse ette, et määruse reguleerimisalasse kuuluvad müügilepingud ning
digitaalse infosisu üleandmise ja seotud teenuste, nagu paigaldamine ja
parandamine, osutamise lepingud.
Artikliga 6
jäetakse segatüüpi lepingud ja osamaksetega tasumist sisaldavad lepingud
reguleerimisalast välja.
Artikliga 7
nähakse ette, et lepingu reguleerimisalasse kuuluvad ettevõtja ja tarbija vahelised
lepingud ning sellised ettevõtjatevahelised lepingud, kus vähemalt üks pooltest
on väike- või keskmise suurusega ettevõtja.
Artiklis 8
selgitatakse, et Euroopa ühise müügiõiguse kohaldamiseks peavad lepingupooled
sõlmima sellekohase kokkuleppe. Kaupleja ja tarbija vahel sõlmitud lepingute
puhul kehtib kokkulepe Euroopa ühise müügiõiguse sätete kohaldamise kohta
ainult juhul, kui tarbija on andnud oma nõusoleku sõnaselge avalduse vormis,
eraldi avaldusest, milles väljendatakse nõusolekut lepingu sõlmimiseks.
Artikkel 9
sisaldab nõuet, et kaupleja ja tarbija vahel sõlmitava lepingu puhul tuleb
tarbijat teavitada Euroopa ühise müügiõiguse sätetest. Eelkõige peab tarbija
saama II lisas esitatud teabelehe.
Artikkel 10 näeb
ette, et liikmesriigid peavad tagama, et kui kaupleja jätab artiklis 8 ja 9
sätestatud kohustused täitmata, on selle eest ette nähtud sanktsioonid.
Artiklis 11
selgitatakse, et kui lepingupooled on sõlminud kehtiva kokkuleppe Euroopa ühise
müügiõiguse kohaldamise kohta, kohaldatakse lepingus sätestatu suhtes ainult Euroopa
ühise müügiõiguse sätteid ning sellest tulenevalt muid siseriiklikke sätteid
lepingu reguleerimisalasse kuuluvate küsimuste suhtes ei kohaldata. Euroopa
ühist müügiõigust kohaldatakse sellisel juhul tagasiulatuvalt ka lepingueelsete
teavitamiskohustuste täitmise ja nende kohustuste täitmatajätmise korral
ettenähtud õiguskaitsevahendite suhtes.
Artiklis 12
selgitatakse, et määrus ei piira direktiivist 2006/123/EÜ (teenuste kohta
siseturul)[16]
tulenevate teavitamisnõuete täitmist.
Artiklis 13
nähakse liikmesriikidele ette võimalus võtta vastu õigusakte, millega lubatakse
pooltel kohaldada Euroopa ühist müügiõigust ka siis, kui tegemist ei ole
piiriülese olukorraga, ning kui tegemist on kauplejatevahelise lepinguga, mille
kumbki lepingupool ei ole väike- või keskmise suurusega ettevõtja.
Artiklis 14
nõutakse liikmesriikidelt, et nad edastaksid oma kohtute jõustunud otsused,
milles tõlgendatakse Euroopa ühise müügiõiguse sätteid või asjaomase määruse
muid sätteid. Komisjon loob niisuguste otsuste andmebaasi.
Artikkel 15
sisaldab läbivaatamisklauslit.
Artikliga 16
nähakse ette, et määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa
Liidu Teatajas.
B. I lisa
I lisa sisaldab Euroopa ühise müügiõiguse
sätteid.
I osas „Sissejuhatavad sätted” esitatakse lepinguõiguse üldpõhimõtted, millest lepingupooled peavad
lähtuma, näiteks hea usu ja ausa kauplemise põhimõte. Lepinguvabaduse
põhimõttega tagatakse lepingupooltele, et nad võivad Euroopa ühise müügiõiguse
sätetest kõrvale kalduda, välja arvatud näiteks tarbijakaitset käsitlevatest
sätetest, millest kõrvalekaldumine ei ole lubatud.
II osa „Kehtiva lepingu sõlmimine” sisaldab sätteid lepingupoole õiguse kohta saada olulist lepingueelset
teavet ning sätteid selle kohta, kuidas leping kahe lepingupoole vahel
sõlmitakse. Samuti sisaldab see osa sätteid tarbija õiguse kohta taganeda
kauglepingust ja väljaspool äriruume sõlmitud lepingust. See sisaldab ka
sätteid, mis käsitlevad lepingu tühistamist eksimuse, pettuse, ähvarduse või
raskete asjaolude ärakasutamise tagajärjel.
III osa „Lepingu sisu hindamine” sisaldab üldsätteid selle kohta, kuidas lepingutingimusi kahtluse
korral tõlgendada. See sisaldab samuti sätteid lepingu sisu ja õiguslike
tagajärgede kohta ning ka selle kohta, millised lepingutingimused on
ebamõistlikult kahjustavad ja seetõttu kehtetud.
IV osa „Müügilepingu poolte kohustused ja
õiguskaitsevahendid” käsitleb üksikasjalikult
müügilepingute ja digitaalse infosisu üleandmise lepingute spetsiifilisi
sätteid, mis hõlmavad müüja ja ostja kohustusi. Samuti sisaldab see osa
sätteid, mis käsitlevad ostja või müüja kohustuse rikkumise korral ettenähtud
õiguskaitsevahendeid.
V osa „Seotud teenuse osutamise lepingu
poolte kohustused ja õiguskaitsevahendid” hõlmab juhtumeid,
mille korral müüja osutab kauba müügi lepingu või digitaalse infosisu
üleandmise lepinguga tihedalt seotud teenust, nagu paigaldus-, parandus- või
hooldusteenust. Selles osas selgitatakse, milliseid konkreetseid sätteid
niisuguses olukorras kohaldatakse, eelkõige aga seda, millised on lepingupoolte
õigused ja kohustused kõnealuse lepingu kohaselt.
VI osa „Kahju hüvitamine ja viivis” sisaldab täiendavaid ühiseid norme, mis reguleerivad kahju hüvitamist
ja viivise maksmist.
VII osa „Tagasitäitmine” selgitab sätteid, mida kohaldatakse lepingu alusel saadu tagastamisele
juhul, kui leping tühistatakse või lõpetatakse.
VIII osaga „Aegumine” reguleeritakse teatava ajavahemiku möödumise mõju lepingust tulenevate
õiguste teostamisele.
I liide
sisaldab taganemise näidisjuhiseid, mille kaupleja peab tarbijale edastama enne
kauglepingu või väljaspool äriruume sõlmitava lepingu sõlmimist, ning
II liide sisaldab taganemisteate näidist.
C. II lisa
II lisa sisaldab teabelehte Euroopa ühise
müügiõiguse kohta. Selle teabelehe peab kaupleja tarbijale edastama enne, kui
sõlmitakse kokkulepe Euroopa ühise müügiõiguse kohaldamise kohta.
2011/0284 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS
Euroopa ühise
müügiõiguse kohta
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 114,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
riikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[17],

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[18],
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)
Piiriülese majandustegevusega seonduvad ikka veel
märkimisväärsed takistused, mis ei luba siseturul kasutada kõiki võimalusi
majanduskasvu tagamiseks ja töökohtade loomiseks. Praegu ekspordib ainult üks
kümnest liidu kauplejast oma kaupa teistesse liikmesriikidesse ja enamik neist
ekspordib ainult mõnda üksikusse liikmesriiki. Piiriülest kaubandust segavate
takistuste hulgas, mis hõlmavad maksueeskirju, haldusnõudeid, kättetoimetamisel
esinevaid raskusi, keelt ja kultuuri, peavad kauplejad ettevõtjate ja tarbijate
vaheliste tehingute ning ettevõtjatevaheliste tehingute puhul üheks peamiseks
takistuseks raskusi teise riigi lepinguõiguse normide sisu väljaselgitamisel.
Selle tulemusena on tarbija seatud ebasoodsasse olukorda, kuna tema juurdepääs
kaupadele on piiratud. Siseriiklike lepinguõiguse normide erinevused takistavad
seetõttu selliste põhivabaduste kasutamist nagu kaupade ja teenuste pakkumise
vabadus ning on takistuseks siseturu toimimisele ja jätkuvale arengule.
Kõnealused erinevused piiravad ka konkurentsi, eelkõige väiksemate
liikmesriikide turgudel.
(2)
Leping on majandustehingute tegemiseks vältimatult
vajalik õiguslik vahend. Kauplejate vajadus määrata kindlaks kohaldatav õigus
või pidada selles küsimuses läbirääkimisi, selgitada välja kohaldatavad
välisriigi õigusnormid, mis sageli tuleb tõlkida, saada õigusabi, et tutvuda
välisriigi õigusest tulenevate nõuetega, ning kohandada oma leping erinevate
siseriiklike lepinguõiguse normidega, mida piiriüleste tehingute korral
kohaldatakse, muudab piiriülese kauplemise riigisisese kauplemisega võrreldes
keerukamaks ja kulukamaks. Lepinguõigusega seotud takistused on seega üks
peamisi põhjusi, mis sunnib märkimisväärset hulka ekspordile orienteeritud
kauplejaid, kes soovivad alustada piiriülest kauplemist või laiendada oma
tegevust enamatesse liikmesriikidesse, oma kavatsustest loobuma. Täiendavate
tehingukulude takistav mõju on eriti suur väike- ja keskmise suurusega
ettevõtjatele, kelle jaoks mitmele välisturule sisenemise kulud on sageli nende
käibega võrreldes eriti suured. Selle tagajärjel ei ole kauplejatel võimalik
nende kulude arvelt nii kokku hoida, nagu see oleks võimalik juhul, kui nad
saaksid turustada kaupu ja teenuseid kõigi piiriüleste tehingute jaoks ühiste
lepinguõiguse sätete alusel ja võrgukeskkonnas ühel ainsal veebisaidil.
(3)
Lepinguõigusega seotud tehingukuludel, mille
osakaal on küllalt suur, ja õiguslikel takistustel, mis tulenevad erinevustest
liikmesriikide kohustuslike tarbijakaitse normide vahel, on otsene mõju
siseturu toimimisele ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingute puhul. Vastavalt
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta määruse (EÜ)
nr 593/2008 (lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta)[19]
artiklile 6 peab kaupleja, kelle tegevus on suunatud mõne muu liikmesriigi
tarbijatele, kohaldama tarbija peamise elukoha liikmesriigi tarbijakaitse
sätteid, millega tagatakse parem kaitse, ega või nendest vastavalt kõnealuse
liikmesriigi õigusele kokkuleppe alusel kõrvale kalduda isegi juhul, kui pooled
on otsustanud kohaldada mõnda muud õigust. Kauplejad peavad seetõttu välja
selgitama, kas teise liikmesriigi tarbijaõigus pakub paremat kaitset, ja tagama,
et nende leping on selle nõuetega kooskõlas. E-kaubanduses kaasnevad lisakulud
veebisaidi kohandamise tõttu, mis peab kajastama muude riikide tarbijalepinguid
käsitlevate õigusaktide kohaldamise kohustuslikke nõudeid. Tarbijaõiguse
ühtlustamine liidu tasandil on viinud teatava ühtlustamiseni mõningates
valdkondades. Erinevused liikmesriikide õiguse vahel on siiski endiselt
märkimisväärsed, käimasolev ühtlustamine jätab liikmesriikidele hulga võimalusi
valida, kuidas liidu õigusaktide nõudeid täita ja tarbijakaitse ulatust
kindlaks määrata.
(4)
Lepinguõigusega seotud takistused, mis ei luba
kauplejatel ära kasutada siseturu kõiki võimalusi, kahjustavad ka tarbijaid.
Mida vähem on piiriüleseid kaubandustehinguid, seda väiksemad on ka import ja
konkurents. Tarbijad võivad sattuda ebasoodsasse olukorda, sest kaubavalik on
väike ja kõrgema hinnaga, kuna neile pakub otse oma kaupu ja teenuseid vähem
muude riikide kauplejaid, ning kaudselt tekib selline olukord ka piiratumast
kaubavahetusest ettevõtjate vahel hulgikaubanduse tasandil. Kuigi piiriülese
kaubandusega võivad kaasneda olulised majanduslikud eelised, kuna pakkumisi on
rohkem ja need on paremad, ei soovi paljud tarbijad siiski teha oste
piiriüleselt, sest neil puudub kindlus oma õiguste suhtes. Osa tarbijate peamistest
muredest on seotud lepinguõigusega, näiteks kas neile pakutakse piisavat
kaitset puudusega toote ostmise korral. Selle tagajärjel eelistab valdav osa
tarbijatest teha oma ostud elukoha liikmesriigis, kuigi see võib tähendada
väiksemat valikut ja kõrgemat hinda.
(5)
Lisaks sellele keeldub kaupleja sageli kaupa
müümast tarbijale, kes soovib saada kasu liikmesriikidevahelistest
hinnaerinevustest ja osta kaupa muu liikmesriigi kauplejalt. E-kaubandus on
oluliselt lihtsustanud pakkumiste otsimist ning hindade ja tingimuste
võrdlemist sõltumata kaupleja asukohast, kuid kaupleja keeldub väga sageli
välisriigi tarbijate tellimusi vastu võtmast ja see omakorda on takistuseks
piiriüleste tehingute tegemisele.
(6)
Erinevused liikmesriikide lepinguõiguses kujutavad
endast seetõttu takistusi, mis ei luba tarbijatel ja kauplejatel kasutada
siseturu eeliseid. Lepinguõigusega seotud takistused oleksid oluliselt
väiksemad, kui lepingu aluseks oleksid ühtsed lepinguõiguse normid sõltumata
poolte asukohast. Niisugused ühtsed lepinguõiguse normid peaksid hõlmama
lepingu kogu kehtivusaega ja seega valdkondi, mis on lepingute sõlmimise korral
kõige olulisemad. Need peaksid hõlmama ka täielikult ühtlustatud sätteid, mis
käsitlevad tarbijakaitset.
(7)
Liikmesriikide lepinguõiguse erinevused ja nende
mõju piiriülesele kaubandusele piiravad ka konkurentsi. Kui piiriülene
kaubandus ei ole elav, on konkurents väiksem, ning seega on ka kauplejatel
vähem stiimuleid uuenduslikumalt tegutseda ja oma toodete kvaliteeti parandada
või hindu alandada. Eelkõige väiksemates liikmesriikides, kus kohalike
konkurentide arv on piiratud, võib konkurentsi piirata välismaiste kauplejate
otsus mitte siseneda nendele turgudele kulude ja keerukuse tõttu ning sellel
võib olla oluline mõju saadaolevate toodete valikule ja hinnatasemele.
Piiriülese kaubanduse takistused võivad kahjustada ka väike- ja keskmise
suurusega ettevõtjate ning suuremate ettevõtjate vahelist konkurentsi.
Arvestades tehingukulude suurust käibega võrreldes, siis on märksa tõenäolisem,
et välisriigi turule jätab sisenemata väike- või keskmise suurusega ettevõtja
kui suurem konkurent.
(8)
Selleks et ületada lepinguõigusega seotud
takistused, peaks pooltel olema võimalik leppida kokku, et nendevahelise
lepingu suhtes kohaldatakse ühist müügiõigust ehk ühtseid lepinguõiguse norme,
mille sisu on kõikides liikmesriikides sama ja mida tõlgendatakse ühtmoodi. Euroopa
ühise müügiõiguse normistik peaks endast kujutama täiendavat võimalust, mis
annab pooltele rohkem valikuvabadust, ja seda peaks saama kasutada siis, kui
pooled otsustavad, et see aitab lihtsustada piiriülest kaubandust ning
vähendada tehingu- ja alternatiivkulusid ning muid lepinguõigusega seonduvaid
piiriülese kaubanduse takistusi. Euroopa ühise müügiõiguse normid tuleks võtta
lepingu aluseks ainult juhul, kui pooled otsustavad ühiselt neid kohaldada.
(9)
Käesoleva määrusega sätestatakse Euroopa ühise
müügiõiguse normistik. Sellega ühtlustatakse liikmesriikide lepinguõigus
tegemata muudatusi kehtivas siseriiklikus lepinguõiguses, selle asemel luuakse
iga liikmesriigi siseriikliku õiguse raames teine lepinguõiguse režiim selle
reguleerimisalasse kuuluvate lepingute jaoks. Nimetatud teine lepinguõiguse
režiim peaks olema kõikjal liidus ühesugune ja kehtima kõrvuti juba olemasoleva
siseriikliku lepinguõigusega. Euroopa ühise müügiõiguse norme tuleks piiriülese
lepingu puhul kohaldada vabatahtlikult, lepingupoolte selgelt väljendatud
kokkuleppel.
(10)
Kokkulepe Euroopa ühise müügiõiguse normistiku
kohaldamise kohta peaks olema valik, mis tehakse vastavalt siseriiklikule
õigusele, mida kohaldatakse määruse (EÜ) nr 593/2008 või
lepingueelsete teavitamiskohustuste suhtes Euroopa Parlamendi ja nõukogu
11. juuli 2007. aasta määruse (EÜ) nr 864/2007
(lepinguväliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta)[20] või mõne
muu asjaomase rahvusvahelise eraõiguse normi kohaselt. Kokkulepe Euroopa ühise
müügiõiguse normistiku kohaldamise kohta ei peaks seetõttu tähendama
kohaldatava õiguse valimist kollisiooninormide tähenduses ega piirama nende
kohaldamist ning seda ei tohi sellega segamini ajada. Käesolev määrus ei mõjuta
seetõttu ühtegi olemasolevat rahvusvahelise eraõiguse normi.
(11)
Euroopa ühise müügiõiguse normistik peaks sisaldama
täielikult ühtlustatud kohustuslikke tarbijakaitse norme. Kooskõlas aluslepingu
artikli 114 lõikega 3 tuleks nende normidega tagada tarbijakaitse
kõrge tase, et suurendada tarbijate usaldust Euroopa ühise müügiõiguse
normistiku vastu ning pakkuda neile võimalust sõlmida ühise müügiõiguse
normidel põhinevaid piiriüleseid lepinguid. Kõnealuste normidega tuleks
säilitada liidu tarbijakaitseõiguse kohaselt tarbijale pakutava kaitse tase või
seda veelgi tõsta.
(12)
Kuna Euroopa ühise müügiõiguse normistik sisaldab
täielikult ühtlustatud kohustuslikke tarbijakaitse norme, ei ole juhul, kui
pooled otsustavad kasutada Euroopa ühise müügiõiguse normistikku, kõnealuses
valdkonnas erinevusi liikmesriikide õiguses. Seega ei oma määruse (EÜ)
nr 593/2008 artikli 6 lõige 2, mille kohaselt tarbijakaitse tase
erineb liikmesriigiti, praktilist tähtsust Euroopa ühise müügiõiguse normistiku
reguleerimisalasse kuuluvate küsimuste korral.
(13)
Euroopa ühise müügiõiguse normistikku peaks olema
võimalik kohaldada piiriüleste lepingute korral, sest just kõnealuses
valdkonnas põhjustavad erinevused liikmesriikide õiguses keerukaid olukordi ja
lisakulusid ning sunnivad pooli lepingu sõlmimisest loobuma. Seda, kas tegemist
on piiriülese lepinguga, tuleks ettevõtjatevahelise lepingu korral otsustada
poolte peamisest tegevuskohast lähtuvalt. Ettevõtja ja tarbija vahelise lepingu
korral tuleks lugeda piiriülesuse nõue täidetuks juhul, kui tarbija esitatud
üldine aadress, kauba kättetoimetamise aadress või tarbija esitatud arve
saatmise aadress asub küll liikmesriigis, kuid väljaspool kaupleja peamise
tegevuskoha asukohaks olevat liikmesriiki.
(14)
Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamist ei
tohiks piirata ainult liikmesriikidega seotud piiriüleste olukordadega, vaid
seda peaks saama kohaldada ka kaubanduse lihtsustamiseks liikmesriikide ja
kolmandate riikide vahel. Kui üks lepingupool on kolmanda riigi tarbija, tuleks
Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise kokkuleppe suhtes, mis
tähendab kolmanda riigi tarbija jaoks välisriigi õiguse valimist, kohaldada
asjaomaseid rahvusvahelise eraõiguse norme.
(15)
Kauplejad, kes teevad nii riigisiseseid kui ka
piiriüleseid kaubandustehinguid, võivad samuti pidada kasulikuks ühe ja sama
ühtlustatud lepingu kasutamist kõikide oma tehingute suhtes. Liikmesriikidel
peaks seetõttu olema vabadus otsustada, et pooled võivad kasutada Euroopa ühise
müügiõiguse normistikku ka riigisiseste tehingute puhul.
(16)
Ühist müügiõigust peaks saama kohaldada eelkõige
vallasasjade müügi suhtes, kaasa arvatud asjaomase kauba valmistamise ja
tootmise suhtes, sest tegemist on majanduslikult tähtsaima lepingu liigiga,
millel võiks olla märkimisväärsed võimalused edendada piiriülest kaubandust,
eelkõige e-kaubanduse näol.
(17)
Selleks et kajastada digitaalmajanduse suurenevat
tähtsust, peaks Euroopa ühise müügiõiguse normistiku reguleerimisala hõlmama ka
digitaalse infosisu üleandmise lepinguid. Digitaalse infosisu üleandmine selle salvestamiseks,
töötlemiseks või kasutamiseks ja korduvkasutamiseks, nagu näiteks muusika
allalaadimine, areneb kiiresti ja sellel on tulevikus suured kasvuvõimalused,
kuid nimetatud valdkonnas esineb endiselt märkimisväärseid õiguslikke erinevusi
ja ebakindlust. Euroopa ühise müügiõiguse normistiku reguleerimisala peaks
seetõttu hõlmama digitaalse infosisu üleandmist sõltumata sellest, kas
digitaalne infosisu antakse üle füüsilisel andmekandjal või mitte.
(18)
Digitaalset infosisu ei anta sageli üle tasu eest, vaid
koos eraldi makstud kaupade ja teenustega, millega kaasneb mitterahaline tasu,
nagu juurdepääsu andmine isikuandmetele, või turundusstrateegia raames tasuta,
kuna eeldatakse, et tarbija ostab hiljem täiendavat digitaalset infosisu või
asjaomaseid keerukamaid tooteid. Võttes arvesse seda eripärast turustruktuuri
ja asjaolu, et digitaalse infosisu puudused võivad kahjustada tarbija
majanduslikke huve sõltumata üleandmise tingimustest, ei tohiks Euroopa ühise
müügiõiguse normistiku kohaldamise võimalus sõltuda sellest, kas digitaalse
infosisu eest on makstud.
(19)
Selleks et Euroopa ühise müügiõiguse normistiku
lisaväärtus oleks võimalikult suur, peaksid selle reguleerimisalasse kuuluma ka
teatavad müüja pakutavad teenused, mis on otseselt või tihedalt seotud Euroopa
ühise müügiõiguse normistiku alusel müüdud teatavate kaupade või digitaalse
infosisuga ning mille suhtes praktikas sageli kohaldatakse samal ajal sama või
seotud lepingut, eelkõige kuuluvad selliste teenuste hulka kaupade või
digitaalse infosisu parandamine, hooldus või paigaldamine.
(20)
Euroopa ühise müügiõiguse normistik ei tohiks
hõlmata seotud lepinguid, mille kohaselt ostja saab kaupu kolmandalt isikult
või talle osutab teenust kolmas isik. See ei oleks asjakohane, sest
lepingupoolte vaheline kokkulepe Euroopa ühise müügiõiguse normistiku
kohaldamise kohta ei hõlma kõnealust kolmandat isikut. Seotud lepingut kolmanda
isikuga peaks reguleerima asjaomase liikmesriigi õigus, mida kohaldatakse määruse
(EÜ) nr 593/2008 või määruse (EÜ) nr 864/2007 või mõne muu
rahvusvahelise eraõiguse normi kohaselt.
(21)
Selleks et lahendada olemasolevad turu- ja
konkurentsiprobleemid sihipäraselt ja proportsionaalselt, peaksid Euroopa ühise
müügiõiguse normistiku reguleerimisalasse kuuluma isikud, kes on praegu
sunnitud loobuma äritegevusest välisriigis liikmesriikide lepinguõiguse
erinevuste tõttu, millel on piiriülesele kaubandusele märkimisväärne ebasoodne
mõju. Euroopa ühise müügiõiguse normistiku reguleerimisala peaks seetõttu
hõlmama kõiki ettevõtja ja tarbija vahelisi tehinguid ning kauplejatevahelisi
lepinguid, kui vähemalt üks pooltest on väike- või keskmise suurusega ettevõtja
vastavalt komisjoni 6. mai 2003. aasta soovitusele 2003/361 mikro-,
väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate määratluse kohta[21]. See ei
tohiks piirata liikmesriikide võimalust võtta vastu õigusakte, millega
lubatakse pooltel kohaldada Euroopa ühise müügiõiguse normistikku ka selliste
kauplejate vaheliste lepingute suhtes, kellest kumbki ei ole väike- või
keskmise suurusega ettevõtja. Ettevõtjatevaheliste tehingute puhul kehtib aga
igal juhul lepinguvabadus ja kauplejad võivad lepingutingimuste koostamisel
Euroopa ühise müügiõiguse normistikku eeskujuna kasutada.
(22)
Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamiseks
lepingu suhtes peavad lepingupooled selles kokku leppima. Kõnealuse kokkuleppe
suhtes tuleks ettevõtja ja tarbija vahelise tehingu korral kohaldada rangeid
nõudeid. Kuna praktikas teeb ettepaneku Euroopa ühise müügiõiguse kohaldamiseks
enamasti kaupleja, peab tarbija olema täiesti teadlik asjaolust, et lepitakse
kokku kehtivatest siseriiklikest õigusnormidest erinevate normide kohaldamises.
Tarbija nõusolek Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamiseks peaks
seetõttu olema lubatav ainult sõnaselge avalduse vormis, mille ta teeb eraldi
avaldusest, millega ta väljendab nõusolekut leping sõlmida. Euroopa ühise
müügiõiguse normistiku kohaldamist ei tohiks olla võimalik pakkuda sõlmitava
lepingu tingimusena, eelkõige osana kaupleja tüüptingimustest. Kaupleja peaks
esitama tarbijale kinnituse Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise
kokkuleppe kohta püsival andmekandjal.
(23)
Tarbija nõusolek Euroopa ühise müügiõiguse
kohaldamiseks peaks olema tema teadlik ja teavitatud valik. Kaupleja peaks
juhtima tarbija tähelepanu kavatsusele kohaldada Euroopa ühise müügiõiguse
normistikku ning andma tarbijale teavet selle olemuse ja olulisemate põhimõtete
kohta. Selleks et seda ülesannet kaupleja jaoks lihtsustada, seejuures tarbetut
halduskoormust vältides, ning tagada, et tarbijale esitatava teabe hulk ja sisu
oleksid ühetaolised, peaks kaupleja tarbijale edastama käesoleva määrusega
ettenähtud teabelehe, mis on kättesaadav kõigis liidu ametlikes keeltes. Kui
tarbijale ei ole võimalik teabelehte edastada, näiteks telefonivestluse ajal, või
juhul, kui kaupleja on jätnud teabelehe esitamata, ei tohiks kokkulepe Euroopa
ühise müügiõiguse kohaldamise kohta olla tarbija jaoks siduv enne, kui tarbija
on saanud kokkuleppe kinnitusega teabelehe ja väljendanud oma nõusolekut.
(24)
Selleks et vältida Euroopa ühise müügiõiguse
normistiku teatavate elementide valikulist kohaldamist, mis võiks rikkuda
poolte õiguste ja kohustuste tasakaalu ning ebasoodsalt mõjutada tarbijakaitse
taset, peaks valik kohaldada Euroopa ühise müügiõiguse normistikku hõlmama seda
õigust tervikuna, mitte selle teatavaid osi.
(25)
Kui kõnealuse lepingu suhtes kohaldataks muidu
Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni kaupade rahvusvahelise
ostu-müügi lepingute kohta (CISG), peaks valik kohaldada Euroopa ühise
müügiõiguse normistikku ühtlasi tähendama lepingupoolte kokkulepet nimetatud
konventsiooni mitte kohaldada.
(26)
Euroopa ühise müügiõiguse normid peaksid hõlmama
lepinguõiguse küsimusi, mis on praktilise tähtsusega sätete reguleerimisalasse
kuuluvate lepingute, eelkõige internetis sõlmitud lepingute kehtivuse jooksul. Euroopa
ühise müügiõiguse normistik peaks seetõttu hõlmama lisaks poolte õigustele ja
kohustustele ning õiguskaitsevahenditele ka lepingueelseid teavitamiskohustusi,
lepingu sõlmimist käsitlevaid sätteid (sealhulgas vorminõudeid), õigust
lepingust taganeda ja selle tagajärgi, lepingu tühisust eksimuse, pettuse,
ähvarduse või raskete asjaolude ärakasutamise tõttu ja tühisuse tagajärgi,
tõlgendamist, lepingu sisu ja õiguslikke tagajärgi, ebamõistlikult kahjustavate
lepingutingimuste hindamist ja tagajärgi, tagasitäitmist lepingu tühistamise
või lõpetamise korral ning nõudeõiguse aegumist ja õiguste välistamist.
Seetõttu tuleks Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise korral
tekkivate kohustuste täitmatajätmise eest ette näha sanktsioonid.
(27)
Kõigi lepinguliste ja muude küsimuste suhtes, mida
ei käsitleta Euroopa ühise müügiõiguse normistikus, kohaldatakse Euroopa ühise
müügiõiguse normistikku mittehõlmavat siseriiklikku õigust, mis on kohaldatav määruse
(EÜ) nr 593/2008 või määruse (EÜ) nr 864/2007 või mõne muu asjakohase
rahvusvahelise eraõiguse normi kohaselt. Selliste küsimuste hulka kuuluvad
õiguslik staatus, teovõime puudumisest, ebaseaduslikkusest või heade kommete
vastasusest tulenev lepingu tühisus, lepingu keele kindlaksmääramine,
mittediskrimineerimine, esindus, võlgnike ja võlausaldajate paljusus,
lepingupoolte muutumine, sealhulgas nõuete loovutamine, tasaarvestus ja
lepingute liitmine, asjaõigus, sealhulgas omandiõiguse üleminek,
intellektuaalomandiõigus ja deliktiõigus lepinguväliste võlasuhete puhul.
Küsimus, kas konkureerivad lepingulise ja lepinguvälise vastutusega seotud
nõuded võib esitada koos, ei kuulu Euroopa ühise müügiõiguse normistiku
reguleerimisalasse.
(28)
Euroopa ühise müügiõiguse normistik ei peaks hõlmama
lepinguõiguse reguleerimisalast väljajäävaid küsimusi. Käesolev määrus ei
tohiks piirata liidu või liikmesriikide õiguse kohaldamist kõnealuste küsimuste
suhtes. Euroopa ühise müügiõiguse normistiku reguleerimisalast peaksid välja
jääma näiteks tervise- ja keskkonnakaitse eesmärgil kehtestatud
teavitamiskohustused. Käesolev määrus ei tohiks piirata Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivist 2006/123/EÜ (teenuste
kohta siseturul)[22]
tulenevate teavitamisnõuete täitmist.
(29)
Kui Euroopa ühise müügiõiguse normistiku
kohaldamise kohta on sõlmitud kehtiv kokkulepe, tuleks selle reguleerimisalasse
jäävate küsimuste suhtes kohaldada ainult Euroopa ühise müügiõiguse
normistikku. Euroopa ühise müügiõiguse norme tuleks tõlgendada sõltumatult, kooskõlas
liidu õigusaktide tõlgendamise väljakujunenud põhimõtetega. Euroopa ühise
müügiõiguse normistiku reguleerimisalasse kuuluvad küsimused, mida ei ole seal
sõnaselgelt reguleeritud, tuleks lahendada selle põhimõtteid tõlgendades,
tuginemata seejuures muudele õigusnormidele. Euroopa ühise müügiõiguse norme
tuleks tõlgendada selle aluseks olevatest põhimõtetest ja eesmärkidest ning
selle kõikidest sätetest lähtudes.
(30)
Euroopa ühise müügiõiguse normistiku
aluspõhimõtteks peaks olema lepinguvabadus. Poolte sõltumatust tuleks piirata
ainult juhul kui ja ulatuses, milles see on hädavajalik, eelkõige
tarbijakaitsega seotud põhjustel. Juhul kui selliste piirangute tegemine on
vajalik, tuleks selgelt ära märkida asjaomaste normide kohustuslikkus.
(31)
Pooled peaksid oma koostöös lähtuma hea usu ja ausa
kauplemise põhimõttest. Kuna osa norme kujutab endast hea usu ja ausa
kauplemise üldpõhimõtte väljendust eriolukordades, tuleks neid kohaldada
üldpõhimõtte asemel. Üldpõhimõtet ei tohiks seetõttu kasutada vahendina, millega
muudetakse poolte erinormides sätestatud õigusi ja kohustusi. Hea usu ja ausa
kauplemise üldpõhimõttest tulenevad konkreetsed nõuded peaksid muu hulgas
sõltuma lepingupoolte eriteadmiste suhtelisest tasemest ning olema seetõttu
erinevad ettevõtja ja tarbija ning ettevõtjate vaheliste tehingute korral.
Kauplejatevaheliste tehingute korral tuleks olulise asjaoluna arvestada head
äritava konkreetses olukorras.
(32)
Euroopa ühise müügiõiguse normistiku eesmärk peaks
olema kehtiva lepingu säilitamine alati, kui see on lepingupoolte õigustatud
huve arvestades võimalik ja asjakohane.
(33)
Euroopa ühise müügiõiguse normistikus tuleks ette
näha tasakaalustatud lahendused, milles võetakse arvesse lepingupoolte
õigustatud huve, kui määratakse kindlaks õiguskaitsevahendid lepingujärgsete
kohustuste rikkumise korral ja neid ka kasutatakse. Ettevõtja ja tarbija
vaheliste lepingute korral peaks õiguskaitsevahendite süsteem peegeldama
asjaolu, et kaupade, digitaalse infosisu või teenuste mittevastavuse korral
lepingutingimustele vastutab kaupleja.
(34)
Selleks et suurendada õiguskindlust, muutes Euroopa
ühise müügiõiguse normistiku või käesoleva määruse muude sätete tõlgendamist
käsitleva Euroopa Liidu Kohtu ja liikmesriikide kohtute kohtupraktika üldsusele
kättesaadavaks, peaks komisjon looma asjaomaste jõustunud kohtuotsuste
andmebaasi. Selleks et võimaldada komisjonil seda ülesannet täita, peaksid
liikmesriigid tagama, et asjaomased liikmesriikide kohtuotsused edastatakse
komisjonile kiiresti.
(35)
            Lisaks on asjakohane vaadata Euroopa
ühise müügiõiguse normide ja käesoleva määruse muude sätete toimimine läbi viie
aasta pärast alates nende kohaldamise algusest. Läbivaatamisel tuleks muu
hulgas arvesse võtta vajadust laiendada määruse reguleerimisala
ettevõtjatevaheliste lepingute suhtes, digitaalse infosisu turu ja tehnoloogia
arengut ning võimalikke arengusuundi EL-i õiguses.
(36)
Kuna liikmesriigid ei suuda piisavalt saavutada
käesoleva määruse eesmärki ehk siis aidata kaasa siseturu nõuetekohasele
toimimisele, muutes kättesaadavaks ühtsed lepinguõiguse normid, mida saab
kohaldada piiriüleste tehingute suhtes kõikjal liidus, ning seetõttu on seda
parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa
Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses
artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev
määrus nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(37)
Käesolevas määruses austatakse põhiõigusi ja
järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid, eriti
selle artikleid 16, 38 ja 47,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Eesmärk ja reguleerimisese
1.
Käesoleva määruse eesmärk on parandada siseturu
rajamise ja toimimise tingimusi, muutes kättesaadavaks ühtsed lepinguõiguse
normid, mis on esitatud I lisas (edaspidi „Euroopa ühise müügiõiguse
normistik”). Neid norme võib kohaldada piiriüleste tehingute tegemisel kauba
müügiks, digitaalse infosisu üleandmiseks ja seotud teenuste osutamiseks, kui
lepingupooled selles kokku lepivad.
2.
Käesolev määrus võimaldab kauplejatel lähtuda
ühistest normidest ja kasutada kõigi piiriüleste tehingute puhul samu
lepingutingimusi, vähendades mittevajalikke kulusid ning tagades samal ajal
kõrge õiguskindluse taseme.
3.
Kauplejate ja tarbijate vaheliste lepingutega
seoses sisaldab käesolev määrus ulatuslikku tarbijakaitse normide kogumit, et
tagada tarbijate kõrgetasemeline kaitse, suurendada tarbijate kindlustunnet
siseturul ja julgustada neid piiriüleselt oste tegema.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi
mõisteid:
(a)          „leping” – kokkulepe, millest
tekivad kohustused või muud õiguslikud tagajärjed;
(b)          „hea usu ja ausa kauplemise
põhimõte” – käitumine viisil, mida iseloomustab ausus, avatus ja asjaomase
tehingu või võlasuhte teise poole huvide arvesse võtmine;
(c)          „kahju” – varaline kahju ja
mittevaraline kahju, mis hõlmab kahjustatud isiku valu ja kannatusi, kuid ei
hõlma mittevaralist kahju elukvaliteedi halvenemise ja heaolu languse näol;
(d)          „tüüptingimused” –
lepingutingimused, mis on eelnevalt välja töötatud mitmetes eri pooltega
tehtavates tehingutes kasutamiseks ja mida lepingupooled ei ole eraldi läbi
rääkinud Euroopa ühise müügiõiguse normistiku artikli 7 tähenduses;
(e)          „kaupleja” – füüsiline või
juriidiline isik, kes tegutseb eesmärgil, mis on seotud tema kaubandus-,
majandus-, ametialase või kutsetegevusega;
(f)           „tarbija” – füüsiline isik, kes
tegutseb eesmärgil, mis ei ole seotud tema kaubandus-, majandus-, ametialase
või kutsetegevusega;
(g)          „kahjuhüvitis” – rahasumma, millele
isikul võib olla õigus hüvitisena tekitatud kahju, kehavigastuse või muu
kahjuliku tagajärje eest;
(h)          „kaup” – vallasasi, sealhulgas:
(i) elekter ja maagaas ning
(ii) vesi ja muud liiki gaas juhul, kui see
pannakse müüki piiratud mahus või kindlaksmääratud koguses;
(i)           „hind” – rahasumma, mis tuleb
tasuda müüdud kauba, edastatud digitaalse infosisu või osutatud seotud teenuse
eest;
(j)           „digitaalne infosisu” – andmed, mis
on toodetud ja mida edastatakse digitaalsel kujul ning mis võivad olla toodetud
ostja kirjelduse kohaselt, sealhulgas video- või audiosisu, piltide või tekstina
esitatav digitaalne infosisu, digimängud, tarkvara ning digitaalne infosisu,
mis võimaldab olemasoleva riist- või tarkvara personaliseerida, ning välja
arvatud:
(i)       finantsteenused, sh veebipõhised
pangateenused;
(ii)      õigus- ja finantsnõustamine
elektroonilisel teel;
(iii)     elektroonilised tervishoiuteenused;
(iv)     elektroonilised sideteenused ja -võrgud
ning nendega seotud vahendid ja teenused;
(v)      hasartmängud;
(vi)     uue digitaalse infosisu loomine ja
olemasoleva digitaalse infosisu muutmine tarbija poolt või teiste kasutajate
poolt loodu kasutamine muul viisil;
(k)          „müügileping” – leping, mille
kohaselt kaupleja ehk müüja annab teisele isikule ehk ostjale kauba
omandiõiguse üle või kohustub selle talle üle andma ja ostja kohustub tasuma
ostuhinna; see hõlmab lepinguid, mille kohaselt müüja valmistab või toodab
kauba ostja jaoks ning ei hõlma kaupade sundmüügi lepinguid ega lepinguid,
millega kaasneb muul viisil avaliku võimu teostamine;
(l)           „tarbijalemüügi leping” –
müügileping, mille puhul müüja on kaupleja ja ostja on tarbija;
(m)         „seotud teenus” – kauba või
digitaalse infosisuga seotud teenus, nagu näiteks paigaldamine, hooldus,
parandamine või muul viisil töötlemine, mida osutab kauba või digitaalse
infosisu müüja kauba või digitaalse infosisu müügilepingu kohaselt või kauba
või digitaalse infosisu müügilepinguga samal ajal sõlmitud seotud teenuse
osutamise lepingu kohaselt, välja arvatud:
(i) veoteenused,
(ii) koolitusteenused,
(iii) elektroonilise side tugiteenused ning
(iv) finantsteenused;
(n)          „teenuseosutaja” – kauba või
digitaalse infosisu müüja, kes kohustub osutama kliendile kauba või digitaalse
infosisuga seotud teenust;
(o)          „klient” – isik, kes ostab seotud
teenust;
(p)          „kaugleping” – kaupleja ja tarbija
vahel sõlmitav mis tahes müügi- või teenusleping, mis sõlmitakse organiseeritud
kaugmüügiskeemi alusel ilma kaupleja või, juhul kui kaupleja on juriidiline
isik, kauplejat esindava füüsilise isiku ja tarbija üheaegse füüsilise kohalviibimiseta,
kasutades eranditult kas üht või mitut kaugsidevahendit kuni ja kaasa arvatud
ajani, millal leping sõlmitakse;
(q)          „väljaspool äriruume sõlmitav
leping” – kaupleja ja tarbija vaheline leping:
(i) mis sõlmitakse kaupleja või, juhul kui kaupleja
on juriidiline isik, kauplejat esindava füüsilise isiku ja tarbija üheaegsel
viibimisel väljaspool kaupleja äriruume või juhul, kui tarbija teeb nimetatud
asjaoludel pakkumuse lepingu sõlmimiseks, või
(ii) mis sõlmitakse kaupleja või, juhul kui kaupleja
on juriidiline isik, kauplejat esindava füüsilise isiku ja tarbija üheaegsel
viibimisel kaupleja äriruumides või mis tahes sidevahendite abil kohe pärast
seda, kui tarbija poole on isiklikult ja individuaalselt pöördutud väljaspool
kaupleja äriruume, või
(iii) mis sõlmitakse kaupleja või, juhul kui
kaupleja on juriidiline isik, kauplejat esindava füüsilise isiku korraldatud
väljasõidu ajal eesmärgiga reklaamida ja müüa tarbijale kaupa, digitaalset
infosisu või seotud teenuseid;
(r)           „äriruum” –
(i) alaline müügipunkt, kus kaupleja püsivalt
tegutseb, või
(ii) teisaldatav müügipunkt, kus kaupleja
tavapäraselt tegutseb;
(s)          „müügigarantii” – kaupleja või
tootja poolt tarbija ees võetud kohustus hüvitada tarbijale mittevastavuse
korral lisaks artiklis 106 sätestatud juriidilistele kohustustele kauba või
digitaalse infosisu eest makstud hind või asendada või parandada kaup või
digitaalne infosisu või hooldada seda mis tahes moel, kui kaubal või
digitaalsel infosisul puuduvad garantiilubaduses sätestatud omadused või see ei
vasta mis tahes lepinguga mitteseotud nõuetele või lepingu sõlmimise ajal või
selle eel kättesaadavale reklaamile;
(t)           „püsiv andmekandja” – andmekandja,
mis võimaldab lepingupoolel säilitada isiklikult talle suunatud teavet nii, et
seda saab tulevikus teabe otstarbe seisukohast piisava aja jooksul kasutada, ja
mis võimaldab säilitatud teavet muutmata kujul taasesitada;
(u)          „avalik enampakkumine” –
müügimeetod, kus kaupleja pakub enampakkumise korraldaja poolt juhitava
läbipaistva võistupakkumise korras kaupa või digitaalset infosisu tarbijatele,
kes viibivad enampakkumise juures või kellele on antud võimalus seal juures
viibida, ning kus edukas pakkuja on kohustatud kauba või digitaalse infosisu
ostma;
(v)          „kohustuslik norm” – säte, mille
kohaldamist pooled ei või välistada, millest nad ei või kõrvale kalduda ja
mille toimet nad ei või muuta;
(w)         „võlausaldaja” – isik, kellel on
õigus nõuda teiselt isikult ehk võlgnikult rahalise või mitterahalise kohustuse
täitmist;
(x)          „võlgnik” – isik, kes peab teise
isiku ehk võlausaldaja kasuks täitma rahalise või mitterahalise kohustuse;
(y)          „kohustus” – õigussuhte ühe poole
kohustus teha teise poole heaks talle võlgnetav tegu.
Artikkel 3
Euroopa ühise müügiõiguse vabatahtlik kohaldamine
Lepingupooled võivad kokku leppida, et nende
piiriüleseid kaubamüügilepinguid, digitaalse infosisu üleandmise lepinguid ja
seotud teenuste osutamise lepinguid reguleerib artiklites 4–7 sätestatud
territoriaalse kohaldamisala ning esemelise ja isikulise reguleerimisala piires
Euroopa ühise müügiõiguse normistik.
Artikkel 4
Piiriülesed lepingud
1.
Euroopa ühise müügiõiguse normistikku võib
kohaldada piiriüleste lepingute suhtes.
2.
Käesoleva määruse tähenduses on kauplejate vahel
sõlmitud leping piiriülene leping, kui lepingupoolte peamised tegevuskohad
asuvad erinevates riikides, millest vähemalt üks on liikmesriik.
3.
Käesoleva määruse tähenduses on kaupleja ja tarbija
vahel sõlmitud leping piiriülene leping, kui:
(a)
tarbija poolt esitatud aadress, kauba üleandmise
aadress või arve esitamise aadress asub mõnes muus riigis kui kaupleja
peamiseks tegevuskohaks olevas riigis ning
(b)
vähemalt üks neist riikidest on liikmesriik.
4.
Käesoleva määruse tähenduses on äriühingu ning muu
juriidilise isiku või organiseeritud ühenduse peamine tegevuskoht peakontori
asukoht. Füüsilisest isikust kaupleja peamine tegevuskoht on asjaomase isiku
peamine tegevuskoht.
5.
Juhul kui leping sõlmitakse kaupleja filiaali,
esinduse või muu üksuse tegevuse käigus, loetakse kaupleja peamiseks
tegevuskohaks filiaali, esinduse või muu üksuse asukoht.
6.
Lepingu piiriülesuse kindlaksmääramisel lähtutakse
ajahetkest, mil lepiti kokku Euroopa ühise müügiõiguse kohaldamises.
Artikkel 5
Lepingud, mille suhtes võib kohaldada Euroopa ühise müügiõiguse normistikku
Euroopa ühise müügiõiguse normistikku võib
kohaldada järgmiste lepingute suhtes:
(a)          müügilepingud;
(b)          sellise digitaalse infosisu
üleandmise lepingud, mida kasutaja saab salvestada, töödelda või kasutada ja
taaskasutada, sõltumata sellest, kas kõnealune infosisu edastatakse füüsilisel
andmekandjal või mitte, ja sellest, kas digitaalne infosisu antakse üle tasu
eest või tasuta;
(c)          seotud teenuse osutamise lepingud,
sõltumata sellest, kas seotud teenuse osutamise eest lepiti kokku eraldi hinnas
või mitte.
Artikkel 6
Segatüüpi lepingute ja tarbijakrediidilepingute välistamine
1.
Euroopa ühise müügiõiguse normistikku ei või
kohaldada segatüüpi lepingute suhtes, mis sisaldavad sätteid, mis ei ole seotud
kauba müügi, digitaalse infosisu üleandmise või seotud teenuste osutamisega artikli
5 tähenduses.
2.
Euroopa ühise müügiõiguse normistikku ei või
kohaldada kaupleja ja tarbija vahel sõlmitavate lepingute suhtes, millega
kaupleja annab või lubab anda tarbijale krediiti tasumise edasilükkamise, laenu
või muu samalaadse finantstehingu vormis. Euroopa ühise müügiõiguse normistikku
võib kohaldada kaupleja ja tarbija vahel sõlmitavate lepingute suhtes, millega
kaupa või digitaalset infosisu antakse üle või samalaadseid seotud teenuseid
osutatakse pidevalt ning tarbija tasub kauba, digitaalse infosisu või seotud
teenuste eest osamaksetega kogu lepingu kehtivusaja jooksul.
Artikkel 7
Lepingu pooled
1.
Euroopa ühise müügiõiguse normistikku võib
kohaldada ainult juhul, kui kauba müüja või digitaalse infosisu üleandja on
kaupleja. Kui kõik lepingupooled on kauplejad, võib Euroopa ühise müügiõiguse
norme kohaldada juhul, kui vähemalt üks lepingupooltest on väike- või keskmise
suurusega ettevõtja.
2.
Käesoleva määruse tähenduses on väike- või keskmise
suurusega ettevõtja kaupleja, mille:
(a)
töötajate arv on väiksem kui 250 ning
(b)
aastakäive ei ületa 50 miljonit eurot või aasta
bilansimaht ei ületa 43 miljonit eurot või väike- või keskmise suurusega
ettevõtja puhul, mille peamine tegevuskoht on liikmesriigis, mille valuuta ei
ole euro, või kolmandas riigis, ei ületa aastakäive või aasta bilansimaht
vastavat summat asjaomase liikmesriigi või kolmanda riigi valuutas.
Artikkel 8
Kokkulepe Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise kohta
1.
Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamiseks
peavad lepingupooled sõlmima sellekohase kokkuleppe. Niisuguse kokkuleppe
olemasolu ja kehtivus tuleb kindlaks määrata käesoleva artikli lõigete 2 ja 3, Euroopa
ühise müügiõiguse normistiku artikli 9 ning muude asjakohaste sätete alusel.
2.
Kaupleja ja tarbija vaheliste võlasuhete puhul
kehtib kokkulepe Euroopa ühise müügiõiguse normide kohaldamise kohta ainult
juhul, kui tarbija on andnud oma nõusoleku sõnaselge avalduse vormis, mis on
tehtud eraldi avaldusest, milles väljendatakse nõusolekut lepingu sõlmimiseks.
Kaupleja peab andma tarbijale püsival andmekandjal kinnituse saavutatud
kokkuleppe kohta.
3.
Kaupleja ja tarbija vaheliste võlasuhete puhul võib
Euroopa ühise müügiõiguse normistikku kohaldada ainult tervikuna, mitte
osaliselt.
Artikkel 9
Teabeleht kaupleja ja tarbija vahelise lepingu korral
1.
Kaupleja ja tarbija vaheliste võlasuhete puhul peab
kaupleja lisaks Euroopa ühise müügiõiguse normistikus sätestatud lepingueelse
teavitamise kohustustele juhtima enne kokkuleppe sõlmimist tarbijale
arusaadaval viisil tarbija tähelepanu kavatsusele kohaldada Euroopa ühise
müügiõiguse normistikku, edastades tarbijale II lisas esitatud teabelehe. Kui
kokkulepe Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise kohta sõlmitakse
telefoni või mõne muu sidevahendi teel, mis ei võimalda tarbijale teabelehte
edastada, või juhul, kui kaupleja jätab teabelehe esitamata, ei ole kokkulepe
tarbijale siduv enne, kui tarbija on saanud artikli 8 lõikes 2 ette
nähtud kinnituse koos teabelehega ning ta on seejärel sõnaselgelt väljendanud
oma nõusolekut Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamiseks.
2.
Kui lõikes 1 nimetatud teabeleht edastatakse
elektroonilisel kujul, peab selles olema hüperlink ja muudel juhtudel viide
veebisaidile, mille kaudu on võimalik tasuta tutvuda Euroopa ühise müügiõiguse
normistiku tekstiga.
Artikkel 10
Sanktsioonid kohustuste rikkumise eest
Liikmesriigid näevad ette sanktsioonid
kauplejate suhtes, kes rikuvad suhetes tarbijaga artiklites 8 ja 9 sätestatud
kohustusi, ja võtavad kõik meetmed, et tagada, et nimetatud sanktsioone kohaldatakse.
Sanktsioonid peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
Liikmesriigid edastavad asjakohased normid komisjonile hiljemalt [üks aasta
alates käesoleva määruse kohaldamise algusest] ja kõik nende hilisemad
muudatused niipea kui võimalik.
Artikkel 11
Euroopa ühise müügiõiguse kohaldamise tagajärjed
Kui lepingupooled on sõlminud kehtiva
kokkuleppe Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise kohta lepingu
suhtes, kohaldatakse lepingus sätestatu suhtes ainult Euroopa ühise müügiõiguse
norme. Juhul kui leping tegelikult sõlmiti, reguleerib Euroopa ühise müügiõiguse
normistik ka lepingueelse teavitamise kohustuste täitmist ja nende kohustuste
täitmatajätmise korral ettenähtud õiguskaitsevahendeid.
Artikkel 12
Teenuste direktiivist tulenevad teavitamisnõuded
Käesolev määrus ei piira Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/123/EÜ (teenuste
kohta siseturul) ülevõtmiseks kehtestatud siseriiklikest õigusnormidest
tulenevate teavitamisnõuete täitmist, mis täiendavad Euroopa ühise müügiõiguse
normistikus sätestatud teavitamiskohustusi.
Artikkel 13
Liikmesriikide võimalused
Liikmesriik võib otsustada, et Euroopa ühise
müügiõiguse normistikku võib kohaldada:
(a)          lepingute suhtes, mille puhul
kauplejate peamised tegevuskohad asuvad või kaupleja ja tarbija vahel sõlmitava
lepingu korral kaupleja peamine tegevuskoht, tarbija poolt esitatud aadress,
kauba üleandmise aadress või arve esitamise aadress asub selles liikmesriigis,
ja/või
(b)          lepingute suhtes, mille kõik pooled
on kauplejad, kuid ükski neist ei ole väike- või keskmise suurusega ettevõtja
artikli 7 lõike 2 tähenduses.
Artikkel 14
Käesolevat määrust kohaldavate kohtuotsuste edastamine
1.
Liikmesriigid tagavad, et nende kohtute tehtud
jõustunud kohtuotsused, millega kohaldatakse käesoleva määruse norme,
edastatakse viivitamata komisjonile.
2.
Komisjon loob süsteemi, mis võimaldab tutvuda
lõikes 1 osutatud kohtuotsuseid käsitleva teabega ja Euroopa Liidu Kohtu
asjakohaste otsustega. See süsteem tehakse üldsusele kättesaadavaks.
Artikkel 15
Läbivaatamine
1.
[Nelja aasta möödumisel käesoleva määruse
kohaldamise alguskuupäevast] esitavad liikmesriigid komisjonile teabe
käesoleva määruse kohaldamise kohta, eelkõige teabe, mis käsitleb Euroopa ühise
müügiõiguse normistiku levikut kasutajate hulgas, selle normidest tulenenud
kohtuvaidluste hulka ning olukorda seoses erinevustega tarbijakaitse tasemes Euroopa
ühise müügiõiguse normistiku ja siseriikliku õiguse kohaselt. Kõnealune teave
peab hõlmama põhjalikku ülevaadet liikmesriigi kohtupraktikast, millega
tõlgendatakse Euroopa ühise müügiõiguse norme.
2.
[Viie aasta möödumisel käesoleva määruse
kohaldamise alguskuupäevast] esitab komisjon Euroopa Parlamendile,
nõukogule ning Majandus- ja Sotsiaalkomiteele põhjaliku aruande, mis sisaldab ülevaadet
käesoleva määruse toimimise kohta, võttes muu hulgas arvesse vajadust laiendada
määruse reguleerimisala ettevõtjatevaheliste lepingute suhtes, digitaalse
infosisu turu ja tehnoloogia arengut ning võimalikke arengusuundi EL-i õiguses.
Artikkel 16
Jõustumine ja kohaldamine
1.
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
2.
Käesolevat määrust kohaldatakse alates [6 kuud
pärast jõustumist].
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
liikmesriikides vahetult kohaldatav.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
I LISA
EUROOPA ÜHISE MÜÜGIÕIGUSE NORMISTIK
SISUKORD
I osa Sissejuhatavad sätted............................................................................................................ 5
1. peatükk Üldpõhimõtted ja -kohaldamine................................................................................... 5
1. jagu Üldpõhimõtted................................................................................................................... 5
2. jagu Kohaldamine..................................................................................................................... 5
II osa Kehtiva lepingu sõlmimine.................................................................................................... 5
2. peatükk Lepingueelne teave...................................................................................................... 5
1. jagu Teave, mida kaupleja peab andma
tarbijale enne lepingu sõlmimist...................................... 5
2. jagu Teave, mida kaupleja peab andma
enne lepingu sõlmimist teise kauplejaga.......................... 5
3. jagu Elektroonilisel teel sõlmitud
lepingud................................................................................... 5
4. jagu Kohustus tagada esitatavate andmete
tõesus....................................................................... 5
5. jagu Õiguskaitsevahendid
teavitamiskohustuste rikkumise korral................................................. 5
3. peatükk Lepingu sõlmimine....................................................................................................... 5
4. peatükk Taganemisõigus kaupleja ja
tarbija vahelise kauglepingu ja väljaspool äriruume sõlmitava lepingu puhul          5
5. peatükk Puudused kokkuleppes................................................................................................ 5
III osa Lepingu sisu hindamine....................................................................................................... 5
6. peatükk Tõlgendamine.............................................................................................................. 5
7. peatükk Lepingu sisu ja õiguslikud
tagajärjed............................................................................. 5
8. peatükk Ebamõistlikult kahjustavad
lepingutingimused................................................................ 5
1. jagu Üldsätted........................................................................................................................... 5
2. jagu Ebamõistlikult kahjustavad
tingimused kaupleja ja tarbija vahelises lepingus......................... 5
3. jagu Ebamõistlikult kahjustavad
tingimused kauplejatevahelises lepingus...................................... 5
IV osa Müügilepingu või digitaalse infosisu
üleandmise lepingu poolte kohustused ja õiguskaitsevahendid            5
9. peatükk Üldsätted..................................................................................................................... 5
10. peatükk Müüja kohustused..................................................................................................... 5
1. jagu Üldsätted........................................................................................................................... 5
2. jagu üleandmine........................................................................................................................ 5
3. jagu Kauba või digitaalse infosisu
vastavus lepingutingimustele.................................................... 5
11. peatükk Ostja õiguskaitsevahendid.......................................................................................... 5
1. jagu Üldsätted........................................................................................................................... 5
2. jagu Müüja õigus rikkumine heastada......................................................................................... 5
3. jagu Kohustuse täitmise nõudmine............................................................................................. 5
4. jagu Ostja kohustuse täitmisest
keeldumine................................................................................ 5
5. jagu Lepingu lõpetamine............................................................................................................ 5
6. jagu Hinna alandamine............................................................................................................... 5
7. jagu Ülevaatamis- ja teatamiskohustus
kauplejatevahelise lepingu puhul...................................... 5
12. peatükk Ostja kohustused....................................................................................................... 5
1. jagu Üldsätted........................................................................................................................... 5
2. jagu Ostuhinna tasumine............................................................................................................ 5
3. jagu Kauba vastuvõtmine.......................................................................................................... 5
13. peatükk Müüja õiguskaitsevahendid........................................................................................ 5
1. jagu Üldsätted........................................................................................................................... 5
2. jagu Kohustuse täitmise nõudmine............................................................................................. 5
3. jagu Müüja kohustuse täitmisest
keeldumine............................................................................... 5
4. jagu Lepingu lõpetamine............................................................................................................ 5
14. peatükk Riisiko üleminek......................................................................................................... 5
1. jagu Üldsätted........................................................................................................................... 5
2. jagu Riisiko üleminek tarbijalemüügi
lepingu puhul...................................................................... 5
3. jagu Riisiko üleminek kauplejatevahelise
lepingu puhul................................................................ 5
V osa Seotud teenuse osutamise lepingu poolte
kohustused ja õiguskaitsevahendid......................... 5
15. peatükk Lepingupoolte kohustused ja
õiguskaitsevahendid....................................................... 5
1. jagu Teatavate müügilepinguid
käsitlevate üldsätete kohaldamine................................................ 5
2. jagu Teenuseosutaja kohustused................................................................................................ 5
3. jagu Kliendi kohustused............................................................................................................ 5
4. jagu Õiguskaitsevahendid.......................................................................................................... 5
VI osa Kahju hüvitamine ja viivis................................................................................................... 5
16. peatükk Kahju hüvitamine ja viivis........................................................................................... 5
1. jagu Kahju hüvitamine............................................................................................................... 5
2. jagu Viivis: üldsätted.................................................................................................................. 5
3. jagu Kaupleja makseviivitus....................................................................................................... 5
VII osa Tagasitäitmine................................................................................................................... 5
17. peatükk Tagasitäitmine............................................................................................................ 5
VIII osa Aegumine........................................................................................................................ 5
18. peatükk Aegumine.................................................................................................................. 5
1. jagu Üldsätted........................................................................................................................... 5
2. jagu Aegumistähtajad ja nende kulgemine.................................................................................. 5
3. jagu Aegumistähtaja pikenemine................................................................................................ 5
4. jagu Aegumise katkemine.......................................................................................................... 5
5. jagu Aegumise tagajärjed.......................................................................................................... 5
6. jagu Aegumistingimuste muutmine
kokkuleppel.......................................................................... 5
1. liide.......................................................................................................................................... 5
2. liide.......................................................................................................................................... 5
I osa        Sissejuhatavad
sätted
1. peatükk Üldpõhimõtted
ja -kohaldamine
1. jagu     Üldpõhimõtted
Artikkel 1
Lepinguvabadus
1.
Lepingupooled on lepingu sõlmimisel ja selle sisu
kindlaksmääramisel vabad, võttes arvesse sätteid, millest kõrvalekaldumine ei
ole lubatud.
2.
Lepingupooled võivad Euroopa ühise müügiõiguse
sätte kohaldamise välistada, sellest kõrvale kalduda või selle toimet muuta,
kui asjaomastes Euroopa ühise müügiõiguse sätetes ei ole sätestatud teisiti.
Artikkel 2
Hea usu ja ausa kauplemise põhimõte
1.
Lepingupool peab käituma hea usu ja ausa kauplemise
põhimõttest lähtuvalt.
2.
Nimetatud kohustuse rikkumise tagajärjel võib
lepingupoolele kuuluva õiguse, õiguskaitsevahendi või vastuväite kasutamine või
nendele tuginemine olla välistatud või lepingupoolele võib tekkida kohustus
teisele lepingupoolele kohustuse rikkumisega tekitatud kahju hüvitada.
3.
Lepingupooled ei või käesoleva artikli kohaldamist
välistada, selle toimest kõrvale kalduda ega seda muuta.
Artikkel 3
Koostöökohustus
Lepingupool peab tegema teise lepingupoolega
koostööd sellises ulatuses, milles seda saab eeldada lepingujärgsete kohustuste
täitmiseks.
2. jagu     Kohaldamine
Artikkel 4
Tõlgendamine
1.
Euroopa ühise müügiõiguse normistikku tuleb
tõlgendada iseseisvalt, kooskõlas selle eesmärkide ja selle aluseks olevate
põhimõtetega.
2.
Euroopa ühise müügiõiguse normistiku
reguleerimisalasse kuuluvad küsimused, mida ei ole Euroopa ühise müügiõigusega
normistikuga sõnaselgelt reguleeritud, tuleb lahendada selle aluseks olevatest
eesmärkidest ja põhimõtetest lähtudes, tuginemata seejuures siseriiklikule
õigusele, mida kohaldataks Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise
kokkuleppe puudumisel, või mis tahes muule õigusele.
3.
Kui üldnormi reguleerimisalasse kuuluvate
konkreetsete asjaolude suhtes saab kohaldada nii üldnormi kui ka erinormi,
kohaldatakse sätete mis tahes vastuolu korral erinormi.
Artikkel 5
Mõistlikkus
1.
Mõistlikkust hinnatakse objektiivselt, võttes
arvesse tehingu olemust ja eesmärki, konkreetseid asjaolusid ning asjaomaste
kaubandusvaldkondade või kutsealade tavasid ja praktikat.
2.
Kui käesolevas normistikus viidatakse sellele, mida
isik peab teadma või tegema või mida saab isikult konkreetses olukorras
eeldada, tähendab see seda, mida isik peab mõistlikult teadma või tegema või
mida saab konkreetses olukorras mõistlikult isikult eeldada.
Artikkel 6
Vormivabadus
Lepingu võib sõlmida ja avalduse või Euroopa
ühise müügiõiguse normistikuga reguleeritud muu toimingu teha ning selle toimingu
tegemist võib tõendada mis tahes vormis, kui Euroopa ühise müügiõiguse
normistikus ei ole sätestatud teisiti.
Artikkel 7
Eraldi läbirääkimata lepingutingimused
1.
Lepingutingimus on eraldi läbi rääkimata, kui üks
lepingupool seda kasutab ja teine lepingupool ei ole võimeline selle tingimuse
sisu mõjutama.
2.
Kui lepingupool esitab teisele lepingupoolele
valiku lepingutingimusi, ei loeta tingimust eraldi läbiräägitud tingimuseks
ainult seetõttu, et teine pool valib tingimuse talle esitatud tingimuste hulgast.
3.
Lepingupool, kes väidab, et tüüptingimuste hulka
kuuluv lepingutingimus on hiljem eraldi läbi räägitud, peab oma väidet
tõendama.
4.
Kaupleja ja tarbija vahelise lepingu puhul peab
kaupleja tõendama, et kaupleja poolt kasutatav lepingutingimus on eraldi läbi
räägitud.
5.
Kaupleja ja tarbija vahelise lepingu puhul loetakse
kolmanda isiku koostatud lepingutingimused kaupleja poolt kasutatavateks
lepingutingimusteks, välja arvatud juhul, kui sellised tingimused lisas
lepingusse tarbija.
Artikkel 8
Lepingu lõpetamine
1.
Lepingu lõpetamise korral lõpevad lepingupoolte
õigused ja kohustused, mis tulenevad lepingust, välja arvatud need õigused ja
kohustused, mis tulenevad vaidluste lahendamist reguleerivatest
lepingutingimustest või lepingutingimustest, mille toime jätkub ka pärast
lepingu lõpetamist.
2.
Enne lepingu lõpetamist sissenõutavaks muutunud
maksekohustused ja lepingust tuleneva kohustuse rikkumise tagajärjel tekkinud
kahju hüvitamise kohustused jäävad kehtima. Lepingu lõpetanud poolel on õigus
ka kahjuhüvitisele täitmise asemel, kui leping lõpetatakse kohustuse rikkumise
või oodatava kohustuse rikkumise tõttu.
3.
Lepingu lõpetamisest tulenevad kohustused tagastada
makstud tasu ja üleantud kaup või digitaalne infosisu ja muud lepingu
lõpetamisest tulenevad tagasitäitmiskohustused on reguleeritud
17. peatükis esitatud tagasitäitmist käsitlevate sätetega.
Artikkel 9
Segatüüpi leping
1.
Kui lepinguga nähakse ette nii kauba või digitaalse
infosisu müük kui ka seotud teenuse osutamine, kohaldatakse lepingupoolte kui
müüja ja ostja kohustuste ja õiguskaitsevahendite suhtes IV osa sätteid ning
lepingupoolte kui teenuseosutaja ja kliendi kohustuste ja õiguskaitsevahendite
suhtes V osa sätteid.
2.
Kui lõike 1 kohase lepingu puhul tuleb müüja või
teenuseosutaja lepingust tulenevad kohustused täita ositi või neid on võimalik
muul viisil osadeks jagada ja lepingu lõpetamist tingivad asjaolud tulenevad
sellise kohustuse osa rikkumisest, millele vastab osa ostuhinnast, võib ostja
või klient lõpetada lepingu üksnes selle kohustuse osa suhtes.
3.
Lõiget 2 ei kohaldata, kui ostjal või kliendil ei
ole õigustatult kohustuse osalise täitmise vastu huvi või kui rikkumine on
oluline lepingu kui terviku suhtes.
4.
Kui müüja või teenuseosutaja lepingust tulenevaid
kohustusi ei ole võimalik osadeks jagada või ostuhinna osa ei ole võimalik
eraldi kindlaks määrata, võib ostja või klient lepingu lõpetada ainult juhul,
kui müüja- või teenuseosutajapoolne lepingurikkumine on oluline lepingu kui
terviku suhtes.
Artikkel 10
Teade
1.
Käesolevat artiklit kohaldatakse mis tahes teate
edastamisele Euroopa ühise müügiõiguse normide ja lepingutingimuste kohaselt.
Teade hõlmab õigusliku tagajärje kaasatoomisele või õiguslikul eesmärgil
teavitamisele suunatud avalduse edastamist.
2.
Teate võib edastada mis tahes viisil, mis on asjaolusid
arvestades kohane.
3.
Teade muutub kehtivaks, kui teate saaja on selle
kätte saanud, välja arvatud juhul, kui teates on märgitud, et see muutub
kehtivaks hiljem.
4.
Teate saaja on teate kätte saanud:
(a)
kui see on teate saajale kätte toimetatud;
(b)
kui see on toimetatud teate saaja tegevuskohta või,
juhul kui teate saajal puudub tegevuskoht või kui teade on saadetud tarbijale,
teate saaja peamisesse elukohta;
(c)
e-posti teel või muu isikliku suhtlusvahendiga
edastatud teate puhul siis, kui teate saajal on võimalus sellega tutvuda, või
(d)
kui teade on teate saajale muul moel kättesaadavaks
tehtud sellises kohas ja sellisel viisil, et teate saajal on võimalik sellega
põhjendamatu viivituseta tutvuda.
Loetakse, et teate saaja on teate kätte saanud,
kui üks punktides a, b, c ja d sätestatud tingimustest on täidetud, olenevalt
sellest, milline täidetakse kõige varem.
5.
Teadet ei loeta kehtivaks, kui enne teadet või
sellega ühel ajal jõuab teate saajani teadet tagasivõttev tahteavaldus.
6.
Kaupleja ja tarbija vahelistes suhetes ei või
lepingupooled tarbija kahjuks lõigete 3 ja 4 kohaldamist välistada, nendest
kõrvale kalduda ega muuta nende toimet.
Artikkel 11
Tähtaja arvestamine
1.
Käesoleva artikli sätteid kohaldatakse Euroopa
ühise müügiõiguse normistikus sätestatud tähtaegade arvestamisele.
2.
Võttes arvesse lõigete 3–7 sätteid:
(a)
päevades väljendatud tähtaeg hakkab kulgema tähtaja
esimese päeva esimesel tunnil ja lõpeb tähtaja viimase päeva viimase tunni
möödumisel;
(b)
nädalates, kuudes või aastates väljendatud tähtaeg
hakkab kulgema tähtaja esimese päeva esimesel tunnil ja lõpeb tähtaja viimase
nädala, kuu või aasta selle päeva viimasel tunnil, mis on sama nädalapäev või
sama kuupäev, millest tähtaja algust arvestatakse; võttes arvesse, et kuudes
või aastates väljendatud tähtaja korral, kui viimases kuus ei ole päeva, mil
tähtaeg peaks lõppema, lõpeb tähtaeg nimetatud kuu viimase päeva viimase tunni
möödumisel.
3.
Kui päevades, nädalates, kuudes või aastates
väljendatud tähtaeg hakkab kulgema teatava sündmuse saabumisest, teo tegemisest
või kindlaksmääratud kellaajast, hakkab see kulgema nimetatud sündmuse või
kellaaja saabumise või teo tegemise päevale järgnevast kalendripäevast.
4.
Tähtaeg hõlmab ka laupäevi, pühapäevi ja riigipühi,
välja arvatud juhul, kui need on selgelt välja jäetud või kui tähtaeg on
väljendatud tööpäevades.
5.
Kui tähtaja viimane päev satub kohas, kus
ettenähtud tegu teha tuleb, laupäevale, pühapäevale või riigipühale, loetakse
tähtaeg lõppenuks puhkepäevale järgneva esimese tööpäeva viimase tunni
möödumisega. Käesolevat sätet ei kohaldata selliste tähtaegade suhtes, mida
arvutatakse tagasiulatavalt kindlaksmääratud kuupäevast või sündmusest.
6.
Kui üks isik saadab teisele dokumendi, milles on
määratud tähtaeg, mille jooksul dokumendi saaja peab vastama või tegema mingi
toimingu, kuid milles ei ole määratud, millal tähtaeg kulgema hakkab, loetakse,
et tähtaeg hakkab kulgema hetkest, mil dokumendi saaja dokumendi kätte saab,
kui dokumendis ei ole sätestatud teisiti.
7.
Käesolevas artiklis kasutatakse järgmisi mõisteid:
(a)
„riigipüha" –Euroopa Liidu liikmesriigis või
liikmesriigi osas päev, mis on nimetatud kõnealuse liikmesriigi või
liikmesriigi osa puhul riigipühana Euroopa Liidu Teatajas avaldatud loetelus,
ja
(b)
„tööpäev" – päev, mis ei ole laupäev, pühapäev
ega riigipüha.
Artikkel 12
Ühepoolne avaldus või tegu
1.
Ühepoolset tahteavaldust tõlgendatakse nii, nagu
tahteavalduse saaja seda mõistma pidi.
2.
Kui tahteavalduse tegija kasutas tahteavalduses
mingit väljendit mingis kindlas tähenduses ja teine pool seda tähendust teadis
või pidi teadma, tuleb tahteavaldust tõlgendada vastavalt tahteavalduse tegija
tahtele.
3.
Ühepoolsete tahteavalduste tõlgendamise suhtes
kohaldatakse artikleid 59–65 vajalike erisustega.
4.
Ühepoolsete tahteavalduste suhtes kohaldatakse
5. peatüki sätteid puudustega kokkuleppe kohta vajalike erisustega.
5.
Käesoleva artikli tähenduses loetakse
tahteavalduseks ka tegu, mida saab lugeda tahteavaldusega samaväärseks.
II osa       Kehtiva
lepingu sõlmimine
2. peatükk Lepingueelne
teave
1. jagu     Teave, mida
kaupleja peab andma tarbijale enne lepingu sõlmimist
Artikkel 13
Teavitamiskohustus kauglepingu või väljaspool äriruume sõlmitava lepingu
sõlmimise korral
1.
Kaupleja, kes sõlmib kauglepingu või väljaspool
äriruume sõlmitava lepingu, on kohustatud enne, kui leping on sõlmitud või kui
pakkumus muutub tarbija suhtes siduvaks, esitama tarbijale selgel ja
arusaadaval viisil järgmised andmed:
(a)
kauba, digitaalse infosisu või seotud teenuse
põhiomadused sidevahendile ning kaubale, digitaalsele infosisule ja seotud
teenusele kohases ulatuses;
(b)
koguhind ja täiendavad kulud vastavalt artiklile
14;
(c)
ettevõtja isikuandmed ja aadress vastavalt
artiklile 15;
(d)
lepingu tingimused vastavalt artiklile 16;
(e)
teave taganemisõiguse kohta vastavalt artiklile 17;

(f)
kaupleja müügijärgse klienditeeninduse, kauba
müügijärgse hoolduse ja müügigarantii olemasolu ja tingimused ning kaebuste
lahendamise kord, kui see on asjakohane;
(g)
teave võimaluse kohta kasutada kaupleja suhtes
rakendatavat vaidluste kohtuvälise lahendamise menetlust ning sellele
juurdepääsu tingimused, kui see on asjakohane;
(h)
funktsioonid, sh sobivate digitaalse sisu
tehniliste kaitsemeetmete kasutamine, kui see on asjakohane, ning
(i)
teave digitaalse infosisu sellise koostalitlusvõime
kohta riist- ja tarkvaraga, mis on kauplejale teada või peab olema teada, kui
see on asjakohane.
2.
Esitatud teave, välja arvatud lõike 1 punktis c
nimetatud aadress, saab lepingu lahutamatuks osaks, mida võib muuta ainult
juhul, kui pooled on selles sõnaselgelt kokku leppinud.
3.
Kauglepingu puhul peab käesolevas artiklis
sätestatud teave olema:
(a)
tarbijale esitatud või kättesaadavaks tehtud
kasutatavat sidevahendit arvestades;
(b)
esitatud lihtsas ja arusaadavas keeles ning
(c)
loetav, kui see on esitatud püsival andmekandjal.
4.
Väljaspool äriruume sõlmitava lepingu puhul peab
käesolevas artiklis sätestatud teave olema:
(a)
tarbijale esitatud paberkandjal või tarbija
nõusolekul muul püsival andmekandjal ning
(b)
esitatud lihtsas ja arusaadavas keeles.
5.
Käesolevat artiklit ei kohaldata, kui leping on:
(a)
sõlmitud toiduainete, jookide või muu sellise
koheseks kodus tarbimiseks ette nähtud kauba üleandmiseks, mida kaupleja oma
sagedaste ja korrapäraste ringsõitude käigus toimetab tarbija koju, elukohta
või töökohta;
(b)
sõlmitud müügiautomaati või automatiseeritud
äriruume kasutades;
(c)
väljaspool äriruume sõlmitav leping või kui mitu
lepingut sõlmitakse ühel ja samal ajal ning lepingute koguhind ei ületa 50
eurot või võrdväärset summat valuutas, milles on lepingu hinna tasumiseks kokku
lepitud.
Artikkel 14
Teave hinna ja täiendavate kulude kohta
1.
Artikli 13 lõike 1 punkti b kohaselt esitatav teave
peab sisaldama järgmist:
(a)
kauba, digitaalse infosisu või seotud teenuse
koguhind koos maksudega või, juhul kui kauba, digitaalse infosisu või seotud
teenuse olemusest tulenevalt ei ole hinda mõistlikult võimalik eelnevalt arvutada,
hinna arvutamise viis ning
(b)
kui see on asjakohane, ka täiendavad veo-, tarne-
või postikulud ja mis tahes muud kulud või, kui neid kulusid ei ole mõistlikult
võimalik eelnevalt arvutada, teave selle kohta, et võidakse nõuda selliste
täiendavate kulude tasumist.
2.
Tähtajatu lepingu või tellimust sisaldava
teenuslepingu puhul peab koguhind sisaldama tellimuse koguhinda selle perioodi
kohta, mille suhtes arve esitatakse. Kui sellise lepingu tasu on kindla
määraga, peab koguhind sisaldama koguhinda kuu kohta. Kui koguhinda ei ole
mõistlikult võimalik eelnevalt arvutada, tuleb esitada hinna arvutamise viis.
3.
Kui see on asjakohane, peab kaupleja teavitama
tarbijat sidevahendi kasutamise maksumusest lepingu sõlmimiseks, kui seda
maksumust ei arvutata põhitariifi alusel.
Artikkel 15
Kaupleja isikuandmed ja aadress
Artikli 13 lõike 1 punkti c kohaselt esitatav
teave peab sisaldama järgmist:
(a)          kaupleja isikuandmed, näiteks tema
ärinimi;
(b)          kaupleja tegevuskoha täpne aadress;
(c)          kaupleja telefoninumber, faksinumber
ja e-posti aadress nende olemasolu korral, et tarbija saaks kauplejaga kiiresti
ühendust võtta ja temaga vahetult suhelda;
(d)          kui see on asjakohane, siis selle
kaupleja isikuandmed ja täpne aadress, kelle volitusel kaupleja tegutseb, ning
(e)          kaupleja ning, kui see on
asjakohane, siis selle kaupleja, kelle volitusel isik tegutseb, täpne aadress,
kuhu tarbija võib kaebusi esitada, kui see erineb käesoleva artikli punktide b
ja d kohaselt nimetatud aadressist.
Artikkel 16
Teave lepingutingimuste kohta
Artikli 13 lõike 1 punkti d kohaselt esitatav
teave peab sisaldama järgmist:
(a)          maksmise kord, kauba või digitaalse
infosisu üleandmise või seotud teenuse osutamise kord ja aeg, mille jooksul
kaupleja on kohustatud kauba või digitaalse infosisu tarbijale kätte toimetama
või seotud teenuse osutama;
(b)          lepingu kestus ja tarbija kohustuste
miinimumkestus (kui see on asjakohane) või, kui leping on tähtajatu või
automaatselt pikenev, lepingu lõpetamise tingimused, ning
(c)          teave selle kohta, et kaupleja nõudel
peab tarbija tasuma ettemaksu või esitama finantstagatise, ning sellise
ettemaksu või finantstagatise tingimused, kui see on asjakohane;
(d)          teave asjakohas(t)e
tegevusjuhendi(te) olemasolu ja selle kohta, kust selle juhendi (need juhendid)
võib saada, kui see on asjakohane.
Artikkel 17
Teave taganemisõiguse kohta kauglepingu või väljaspool äriruume sõlmitava
lepingu korral
1.
Kui tarbijal on vastavalt 4. peatükile õigus
lepingust taganeda, peab artikli 13 lõike 1 punkti e kohaselt esitatav teave
sisaldama taganemisõiguse kasutamise tingimusi, tähtaega ja korda vastavalt
1. liitele ning 2. liites esitatud taganemisteate näidisvormi.
2.
Kui see on asjakohane, peavad artikli 13 lõike 1
punkti e kohaselt esitatavad andmed sisaldama teavet selle kohta, et lepingust
taganemise korral peab tarbija katma kauba tagastamise kulud, ning kauglepingu
puhul, kui kaupa ei saa selle olemuse tõttu posti teel tagasi saata, katma
kauba tagastamise kulud.
3.
Kui tarbija võib kasutada taganemisõigust, olles
avaldanud soovi, et seotud teenuse osutamist alustataks taganemistähtaja
jooksul, peavad artikli 13 lõike 1 punkti e kohaselt esitatavad andmed
sisaldama teavet selle kohta, et sellisel juhul peab tarbija ettevõtjale tasuma
artikli 45 lõikes 5 osutatud summa.
4.
Lõigetes 1, 2 ja 3 sätestatud teabe esitamise
kohustuse saab täita edastades tarbijale 1. liites esitatud taganemise
näidisjuhised. Kui kaupleja on edastanud tarbijale nimetatud juhised
korrektselt täidetuna, loetakse, et ta on teavitamiskohustuse täitnud.
5.
Kui taganemisõigust ei ole vastavalt artikli 40
lõike 2 punktidele c kuni i ja sama artikli lõikele 3 ette nähtud, peavad
artikli 13 lõike 1 punkti e kohaselt esitatavad andmed sisaldama teavet selle
kohta, et tarbijal ei ole taganemisõigust, või kui see on asjakohane, teavet
selle kohta, millistel asjaoludel tarbija kaotab oma taganemisõiguse.
Artikkel 18
Täiendav teavitamiskohustus ja kinnitus väljaspool äriruume sõlmitava
lepingu puhul
1.
Kaupleja annab tarbijale allkirjastatud lepingu
koopia või kinnituse lepingu sõlmimise kohta paberkandjal, sealhulgas, kui see
on asjakohane, kinnituse tarbija nõusoleku ja teavitamise kohta vastavalt
artikli 40 lõike 3 punktile d, või tarbija nõusolekul muul püsival
andmekandjal.
2.
Kui tarbija soovib, et seotud teenuse osutamist
alustataks artikli 42 lõikes 2 ettenähtud taganemistähtaja jooksul, nõuab
kaupleja tarbijalt püsival andmekandjal sellekohast taotlust.
Artikkel 19
Täiendav teavitamiskohustus ja muud kohustused kauglepingu puhul
1.
Juhul kui kaupleja helistab tarbijale eesmärgiga
sõlmida kaugleping, peab kaupleja tarbijaga vestlust alustades ennast esitlema
ja vajaduse korral esitlema ka seda isikut, kelle volitusel ta helistab, ning
ütlema, et helistab ärilistel eesmärkidel.
2.
Kui leping sõlmitakse sellise sidevahendi abil,
mille puhul on teabe esitamise ruum või aeg piiratud, esitab kaupleja enne
lepingu sõlmimist konkreetse sidevahendiga vähemalt käesoleva artikli lõikes 3
sätestatud teabe. Muu artiklis 13 osutatud teabe esitab kaupleja tarbijale
asjakohasel viisil vastavalt artikli 13 lõike 3 sätetele.
3.
Lõike 2 kohaselt nõutud teave peab sisaldama
järgmist:
(a)
artikli 13 lõike 1 punktis a sätestatud teave
kauba, digitaalse infosisu või seotud teenuse põhiomaduste kohta;
(b)
artikli 15 punktis a sätestatud teave kaupleja
isikuandmete kohta;
(c)
koguhind, kaasa arvatud artikli 13 lõike 1 punktis
b ning artikli 14 lõigetes 1 ja 2 osutatud teave;
(d)
teave lepingust taganemise õiguse kohta ning
(e)
teave lepingu kestuse kohta ja kui tegemist on
tähtajatu lepinguga, artikli 16 punktis b osutatud lepingu lõpetamise
tingimuste kohta, kui see on asjakohane.
4.
Telefoni teel sõlmitud kaugleping on kehtiv ainult
juhul, kui tarbija on pakkumusele alla kirjutanud või saatnud kirjaliku
nõusoleku, milles väljendub tahe sõlmida leping. Kaupleja peab andma tarbijale
püsival andmekandjal kinnituse saavutatud kokkuleppe kohta.
5.
Kaupleja peab andma tarbijale kinnituse sõlmitud
lepingu, kaasa arvatud tarbija nõusoleku ja teavitamise kohta vastavalt artikli
40 lõike 3 punktile d, kui see on asjakohane, ning kogu artiklis 13 osutatud
teabe püsival andmekandjal. Kaupleja peab nimetatud teabe tarbijale edastama
mõistliku aja jooksul pärast kauglepingu sõlmimist, hiljemalt kauba
kättesaamise hetkel või enne digitaalse infosisu üleandmist või seotud teenuse
osutamise algust, välja arvatud juhul, kui teave on tarbijale esitatud püsival
andmekandjal enne kauglepingu sõlmimist.
6.
Kui tarbija soovib, et seotud teenuse osutamist
alustataks artikli 42 lõikes 2 ettenähtud taganemistähtaja jooksul, nõuab
kaupleja tarbijalt selle kohta püsival andmekandjal sõnaselget taotlust.
Artikkel 20
Teavitamiskohustus muu kui kauglepingu ja väljaspool äriruume sõlmitava
lepingu puhul
1.
Muu kui kauglepingu ja väljaspool äriruume
sõlmitava lepingu puhul on kauplejal kohustus esitada tarbijale selgel ja
arusaadaval viisil enne lepingu sõlmimist või enne kui pakkumus muutub tarbija
suhtes siduvaks järgmine teave, kui selline teave ei ole asjaolusid arvestades
niigi selge:
(a)
kauba, digitaalse infosisu või seotud teenuse
põhiomadused sidevahendile ning kaubale, digitaalsele infosisule ja seotud
teenusele kohases ulatuses;
(b)
koguhind ja täiendavad kulud vastavalt artikli 14
lõikele 1;
(c)
kaupleja isikuandmed, näiteks tema ärinimi,
aadress, millel ta tegutseb, ja telefoninumber;
(d)
lepingutingimused vastavalt artikli 16 punktidele a
ja b;
(e)
kaupleja müügijärgse hoolduse ja müügigarantii
olemasolu ja tingimused ning kaebuste lahendamise kord, kui see on asjakohane;
(f)
teave digitaalse infosisu funktsioonide ja vajaduse
korral sobivate tehniliste kaitsemeetmete kasutamise kohta ning
(g)
 teave digitaalse infosisu sellise
koostalitlusvõime kohta riist- ja tarkvaraga, mis on kauplejale teada või peab
olema teada, kui see on asjakohane.
2.
Käesolevat artiklit ei kohaldata lepingute suhtes,
mis käsitlevad igapäevaseid tehinguid ja mida täidetakse kohe sõlmimise ajal.
Artikkel 21
Tõendamiskoormis
Käesolevas jaos sätestatud teavitamisnõuete
täitmise tõendamiskoormis lasub kauplejal.
Artikkel 22
Sätete kohustuslikkus
Lepingupooled ei või tarbija kahjuks käesoleva
jao kohaldamist välistada, selle toimest kõrvale kalduda ega seda muuta.
2. jagu     Teave, mida
kaupleja peab andma enne lepingu sõlmimist teise kauplejaga
Artikkel 23
Kauba ja seotud teenuste kohta teabe avaldamise kohustus
1.
Enne lepingu sõlmimist kauba müügiks, digitaalse
infosisu üleandmiseks või seotud teenuse osutamiseks ühe kaupleja poolt teisele
kauplejale on kauba või infosisu üleandjal või teenuse osutajal kohustus
avaldada teisele kauplejale mis tahes asjakohasel viisil kogu selline teave
üleantava kauba või infosisu või osutatava seotud teenuse põhiomaduste kohta,
mida kaupleja teab või peab teadma ja mille avaldamata jätmine teisele poolele
oleks vastuolus hea usu ja ausa kauplemise põhimõttega.
2.
Selleks et kindlaks teha, kas müüja või
teenuseosutaja peab lõike 1 kohaselt teabe teisele poolele avaldama, tuleb
arvestada kõiki asjaolusid, sealhulgas järgmist:
(a)
kas müüjal või teenuseosutajal oli eriteadmisi;
(b)
kulusid, mida müüja või teenuseosutaja pidi
asjaomase teabe saamiseks kandma;
(c)
seda, kui lihtne olnuks teisel kauplejal muudest
allikatest asjaomast teavet saada;
(d)
teabe olemust;
(e)
kas on tõenäoline, et teave on teisele kauplejale
tähtis, ning
(f)
head äritava konkreetses olukorras.
3. jagu     Elektroonilisel
teel sõlmitud lepingud
Artikkel 24
Täiendav teavitamiskohustus elektroonilisel teel sõlmitava kauglepingu puhul
1.
Käesolevat artiklit kohaldatakse juhul, kui
kaupleja kasutab lepingu sõlmimiseks elektroonilisi sidevahendeid ja leping
sõlmitakse ilma individuaalse e-kirjavahetuse või muu isikliku suhtluseta
kaupleja poolt.
2.
Kaupleja peab andma teise lepingupoole kasutusse
sobivad ja tõhusad tehnilised vahendid, millele teisel poolel on juurdepääs ja
mille abil ta saab enne pakkumuse tegemist või vastuvõtmist tuvastada ja
parandada sisestusvead.
3.
Enne kui teine pool teeb või võtab vastu pakkumuse,
esitab kaupleja teisele poolele järgmise teabe:
(a)
lepingu sõlmimise tehnilised etapid;
(b)
kas kaupleja säilitab lepinguteksti ja kas see jääb
teisele lepingupoolele kättesaadavaks;
(c)
tehnilised vahendid sisestusvigade tuvastamiseks ja
kõrvaldamiseks enne, kui teine pool teeb või võtab vastu pakkumuse;
(d)
lepingu sõlmimiseks pakutavad keeled;
(e)
lepingutingimused.
4.
Kaupleja peab tagama, et lõike 3 punktis e osutatud
lepingutingimused tehakse teisele poolele kättesaadavaks tekstina, mis on
väljendatud tähtede või muude arusaadavate märkidega ja mis on püsival
andmekandjal, sellise vahendi abil, mis võimaldab tekstis sisalduva teabe
lugemist, salvestamist ja reprodutseerimist materiaalses vormis.
5.
Kaupleja peab teise poole saadetud pakkumuse või
nõustumuse kättesaamist viivitamata elektroonilisel teel kinnitama.
Artikkel 25
Täiendavad kohustused elektroonilisel teel sõlmitava kauglepingu puhul
1.
Kui elektroonilisel teel sõlmitav kaugleping seab
tarbijale maksekohustuse, teeb kaupleja vahetult enne, kui tarbija esitab
tellimuse, tarbijale teatavaks selgelt ja arusaadavalt artikli 13 lõike 1
punktis a, artikli 14 lõigetes 1 ja 2 ning artikli 16 lõike 1 punktis b
sätestatud andmed.
2.
Kaupleja tagab, et tarbija kinnitaks tellimust
esitades selgesõnaliselt, et tellimus tähendab kohustust maksta. Kui tellimuse
esitamine eeldab nupule vajutamist või sarnast funktsiooni, tuleb nupp või
sarnane funktsioon tähistada hästi loetavalt ainult sõnadega „tellimus koos
kohustusega maksta” või mõne muu samasuguse ühemõttelise sõnastusega, mis
näitab, et tellimuse esitamine toob kaasa kohustuse teha kauplejale makse. Kui
kaupleja ei ole käesoleva lõike sätetest kinni pidanud, ei ole leping ega
tellimus tarbija suhtes siduv.
3.
Kaupleja peab oma müügisaidil hiljemalt
tellimisprotsessi alguses selgelt ja loetavalt märkima võimalikud kauba
müügipiirangud ja vastuvõetavad maksevahendid.
Artikkel 26
Tõendamiskoormis
Kaupleja ja tarbija vahelistes võlasuhetes
lasub käesolevas jaos sätestatud teavitamisnõuete täitmise tõendamiskoormis
ettevõtjal.
Artikkel 27
Sätete kohustuslikkus
Kaupleja ja tarbija vahelistes võlasuhetes ei
või lepingupooled tarbija kahjuks käesoleva jao sätete kohaldamist välistada,
nendest kõrvale kalduda ega nende toimet muuta.
4. jagu     Kohustus tagada
esitatavate andmete tõesus
Artikkel 28
Kohustus tagada esitatavate andmete tõesus
1.
Kui pooled esitavad üksteisele enne lepingu
sõlmimist või sõlmimise ajal teavet kas käesolevas peatükis sätestatud
teavitamiskohustuste täitmiseks või muul viisil, on neil kohustus mõistlikult
tagada, et esitatav teave on tõene ja ei ole eksitav.
2.
Isikul, kellele on lõikes 1 sätestatud kohustust
rikkudes esitatud tõele mittevastavat või eksitavat teavet ja kes mõistlikult
tugineb nimetatud teabele, kui ta sõlmib teabe esitanud isikuga lepingu, on
õigus kasutada artiklis 29 sätestatud õiguskaitsevahendeid.
3.
Kaupleja ja tarbija vahelistes suhetes ei või
lepingupooled tarbija kahjuks käesoleva artikli kohaldamist välistada, sellest
kõrvale kalduda ega selle toimet muuta.
5. jagu     Õiguskaitsevahendid
teavitamiskohustuste rikkumise korral
Artikkel 29
Õiguskaitsevahendid teavitamiskohustuste rikkumise korral
1.
Kui pool ei ole täitnud käesolevas peatükis
sätestatud teavitamiskohustust, on tal kohustus teisele poolele
teavitamiskohustuse rikkumisega tekitatud kahju hüvitada.
2.
Kui kaupleja ei ole täitnud artiklis 14 osutatud
täiendavatest kulude teavitamise kohustust või artikli 17 lõikes 2 osutatud
kauba tagastamise kuludest teavitamise kohustust, ei ole tarbijal kohustust
neid kulusid tasuda.
3.
Käesolevas artiklis sätestatud õiguskaitsevahendite
kasutamine ei piira õiguskaitsevahendite kasutamise õigust artikli 42 lõike 2,
artikli 48 või artikli 49 kohaselt.
4.
Kaupleja ja tarbija vahelistes suhetes ei või
lepingupooled tarbija kahjuks käesoleva artikli kohaldamist välistada, sellest
kõrvale kalduda ega selle toimet muuta.
3. peatükk Lepingu
sõlmimine
Artikkel 30
Lepingu sõlmimise nõuded
1.
Leping on sõlmitud, kui:
(a)
pooled on saavutanud kokkuleppe,
(b)
poolte tahe on suunatud õigusliku tagajärje
kaasatoomisele ning
(c)
kokkulepe, mida vajaduse korral täiendatakse Euroopa
ühise müügiõiguse normidega, on piisavalt määratletud sisuga ja kindel, et tuua
kaasa õiguslikud tagajärjed.
2.
Kokkulepe saavutatakse pakkumuse vastuvõtmisega.
Pakkumuse võib vastu võtta sõnaselge avalduse või muu tahteavalduse või teoga.
3.
Poolte tahe sõlmida kokkulepe, millel on õiguslikud
tagajärjed, määratakse kindlaks nende tahteavaldustest ja tegudest lähtudes.
4.
Kui vastavalt ühe lepingupoole taotlusele tuleb
saavutada kokkulepe teatud tingimustes, siis ei loeta lepingut sõlmituks enne,
kui nendes tingimustes on kokkulepe saavutatud.
Artikkel 31
Pakkumus
1.
Lepingu sõlmimise ettepanek on pakkumus, kui:
(a)
see väljendab pakkumuse esitaja tahet olla
ettepanekule nõustumuse andmise korral sõlmitava lepinguga õiguslikult seotud
ning
(b)
see on piisavalt määratletud sisuga ja kindel, et
lugeda leping sõlmituks.
2.
Pakkumus võib olla suunatud kindlale isikule või
isikute ringile.
3.
Avalikkusele suunatud ettepanek ei ole pakkumus,
kui asjaoludest ei tulene teisiti.
Artikkel 32
Pakkumuse tagasivõtmine
1.
Pakkumuse võib tagasi võtta, kui tagasivõtmine
jõuab pakkumuse saajani enne, kui pakkumuse saaja on ära saatnud nõustumuse
või, juhul kui nõustumust väljendatakse teoga, enne lepingu sõlmimist.
2.
Kui avalikkusele suunatud ettepanek on pakkumus,
võib selle tagasi võtta samal viisil kui pakkumus tehti.
3.
Pakkumuse tagasivõtmine ei kehti, kui:
(a)
pakkumuses on märgitud, et seda ei saa tagasi
võtta;
(b)
pakkumuses on märgitud selle vastuvõtmiseks kindel
tähtaeg või
(c)
kui pakkumuse saaja võis mõistlikult eeldada, et
pakkumus on tagasivõtmatu, ja tegutses pakkumuse kehtivust usaldades.
Artikkel 33
Pakkumuse tagasilükkamine
Pakkumuse kehtivus lõpeb, kui pakkumuse
esitaja on kätte saanud pakkumuse tagasilükkamise.
Artikkel 34
Nõustumus
1.
Pakkumuse saaja otsene tahteavaldus või tegu loetakse
nõustumuseks, kui see väljendab pakkumusega nõustumist.
2.
Vaikimist või tegevusetust ei loeta nõustumuseks.
Artikkel 35
Lepingu sõlmimise aeg
1.
Kui pakkumuse saaja saadab nõustumuse, loetakse
leping sõlmituks hetkest, mil pakkumuse esitaja saab nõustumuse kätte.
2.
Kui pakkumus võetakse vastu teoga, loetakse leping sõlmituks
hetkest, mil pakkumuse esitaja saab kätte teate teo tegemise kohta.
3.
Olenemata lõikest 2 loetakse leping juhul, kui
pakkumusest, pooltevahelisest praktikast või tavast tulenevalt võib pakkumuse
saaja pakkumuse vastu võtta teoga ilma sellest pakkumuse esitajale teatamata,
sõlmituks hetkest, mil pakkumuse saaja teo tegi.
Artikkel 36
Nõustumuse andmise tähtaeg
1.
Pakkumusele nõustumuse andmine kehtib ainult juhul,
kui nõustumus jõuab pakkumuse esitajani tema poolt pakkumuses määratud tähtaja
jooksul.
2.
Kui pakkumuse esitaja ei ole nõustumuse andmiseks
tähtaega määranud, kehtib nõustumus ainult juhul, kui see jõuab pakkumuse
esitajani mõistliku aja jooksul pärast pakkumuse tegemist.
3.
Kui pakkumusele võib anda nõustumuse teoga ilma
sellest pakkumuse esitajale teatamata, kehtib nõustumus üksnes juhul, kui tegu
tehakse pakkumuse esitaja poolt nõustumuse andmiseks määratud tähtaja jooksul
või, kui tähtaega ei ole määratud, siis mõistliku aja jooksul.
Artikkel 37
Hilinenud nõustumus
1.
Hilinenud nõustumus loetakse kehtivaks, kui
pakkumuse esitaja teatab pakkumuse saajale põhjendamatu viivituseta, et loeb
nõustumuse kehtivaks.
2.
Kui hilinenud nõustumust sisaldavast kirjast või
muust teatest on näha, et see oli saadetud asjaoludel, mille puhul see
tavapärase edastamise korral oleks jõudnud pakkumuse esitajani õigeaegselt,
loetakse hilinenud nõustumus kehtivaks, juhul kui pakkumuse esitaja ei teata
pakkumuse saajale põhjendamatu viivituseta, et pakkumus on lõppenud.
Artikkel 38
Muudatustega nõustumus
1.
Pakkumuse saaja vastust, mis sisaldab otseselt või
kaudselt pakkumust täiendavaid või pakkumusest oluliselt erinevaid
lepingutingimusi, loetakse pakkumuse tagasilükkamiseks ja uueks pakkumuseks.
2.
Pakkumust täiendavad või pakkumusest erinevad
lepingutingimused, mis käsitlevad muuhulgas hinda, maksmist, kauba kvaliteeti
ja kvantiteeti, kättetoimetamise aega ja kohta, ühe lepingupoole vastutuse
ulatust teise ees või vaidluste lahendamist, loetakse pakkumust oluliselt muutvateks
lepingutingimusteks.
3.
Vastus, milles on väljendatud kindlat nõusolekut
pakkumus vastu võtta, on nõustumus, isegi kui selles sisalduvad otsesed või
kaudsed lepingutingimused, mis erinevad pakkumuse tingimustest, kui need
pakkumust oluliselt ei muuda. Vastuses sisalduvad täiendavad või pakkumusest
erinevad tingimused saavad sel juhul lepingu osaks.
4.
Vastus, mis sisaldab otseselt või kaudselt
täiendavaid või pakkumusest erinevaid lepingutingimusi, loetakse pakkumuse
tagasilükkamiseks, kui:
(a)
pakkumuses on nõustumuse andmine sõnaselgelt
piiratud pakkumuse tingimustega,
(b)
pakkumuse esitaja teatab põhjendamatu viivituseta,
et ei ole täiendavate või pakkumusest erinevate tingimustega nõus, või
(c)
kui pakkumuse saaja seab nõustumuse andmise
tingimuseks pakkumuse esitaja nõusoleku täiendavatele või pakkumusest
erinevatele tingimustele ja nimetatud nõusolek ei jõua pakkumuse saajani
mõistliku aja jooksul.
Artikkel 39
Tüüptingimuste vasturääkivus
1.
Kui pooled on saavutanud kokkuleppe, kuid
pakkumuses ja nõustumuses viidatakse tüüptingimustele, mis on omavahel
vastuolus, loetakse leping siiski sõlmituks. Tüüptingimused muutuvad lepingu
osaks ulatuses, milles nad sisuliselt kattuvad.
2.
Olenemata lõikest 1 ei loeta lepingut sõlmituks,
kui üks pool:
(a)
on eelnevalt sõnaselgelt ja muul viisil kui
tüüptingimustes väljendanud tahet mitte olla lõike 1 alusel lepinguga seotud
või
(b)
teavitab teist poolt põhjendamatu viivituseta oma
sellekohasest tahtest.
4. peatükk Taganemisõigus
kaupleja ja tarbija vahelise kauglepingu ja väljaspool äriruume sõlmitava
lepingu puhul
Artikkel 40
Taganemisõigus
1.
Tarbijal on õigus põhjust avaldamata ja kandmata
muid kulusid peale artiklis 45 sätestatud kulude taganeda artiklis 42
sätestatud tähtaja jooksul:
(a)
kauglepingust;
(b)
väljaspool äriruume sõlmitud lepingust, juhul kui
lepingu koguhind või, juhul kui mitu lepingut sõlmiti ühel ja samal ajal,
lepingute koguhind ületab 50 eurot või võrdväärset summat valuutas, milles on
lepingu hinna tasumiseks lepingu sõlmimisel kokku lepitud.
2.
Lõiget 1 ei kohaldata järgmiste lepingute
suhtes:
(a)
leping, mis on sõlmitud müügiautomaati või
automatiseeritud äriruume kasutades;
(b)
leping, mis on sõlmitud toiduainete, jookide või
muu sellise koheseks kodus tarbimiseks ette nähtud kauba üleandmiseks, mida
kaupleja oma sagedaste ja korrapäraste ringsõitude käigus toimetab tarbija
koju, elukohta või töökohta;
(c)
leping, mis on sõlmitud sellise kauba üleandmiseks
või seotud teenuse osutamiseks, mille hind sõltub finantsturu kõikumisest, mida
kaupleja ei saa mõjutada ja mis võib ilmneda taganemistähtaja jooksul;
(d)
leping, mis on sõlmitud tarbija esitatud kirjelduse
kohaselt valmistatud kauba või digitaalse infosisu või konkreetsele isikule
valmistatud kauba või digitaalse infosisu üleandmiseks;
(e)
leping, mis on sõlmitud kiiresti rikneva või aeguva
kauba müügiks;
(f)
leping, mis on sõlmitud selliste alkohoolsete
jookide üleandmiseks, mille hind on kokku lepitud müügilepingu sõlmimise ajal
ning mille kättetoimetamine saab toimuda ainult pärast 30 päeva möödumist
lepingu sõlmimisest ning kus alkohoolse joogi tegelik väärtus sõltub turu
kõikumisest, mida kaupleja ei saa mõjutada;
(g)
leping, mis on sõlmitud ajalehe, perioodilise
väljaande või ajakirja müügiks, välja arvatud selliste väljaannete
tellimislepingud;
(h)
avalikul enampakkumisel sõlmitud leping ning
(i)
leping, mis on sõlmitud toitlustusteenuse või vaba
aja veetmise teenuse osutamiseks, kui lepingus on ette nähtud teenuse osutamise
kuupäev või tähtaeg.
3.
Lõiget 1 ei kohaldata järgmistel juhtudel:
(a)
kaup anti üle suletud pakendis ja tarbija on
pakendi avanud ning kaup ei ole tervisekaitse või hügieeniga seotud põhjustel
tagasisaatmiseks kõlblik;
(b)
üleantud kaup ei ole oma olemuse tõttu pärast
kohaletoimetamist muudest esemetest enam eraldatav;
(c)
üleantud kaup oli suletud pakendis audio- või
videosalvestused või suletud pakendis arvutitarkvara ja pakend on pärast
kohaletoimetamist avatud;
(d)
sellise digitaalse infosisu, mida ei edastata füüsilisel
andmekandjal, üleandmine on alanud tarbija eelneval sõnaselgel nõusolekul ning
tarbija kinnitusel, et ta on teadlik asjaolust, et kaotab seega oma
taganemisõiguse;
(e)
tarbija on kauplejalt sõnaselgelt tellinud
kodukülastuse selleks, et kaupleja teostaks kiireloomulisi parandus- või
hooldustöid. Kui kaupleja sellise külastuse käigus osutab lisaks tarbija poolt
konkreetselt tellitud teenustele muid seotud teenuseid või müüb muud kaupa kui
hoolduseks või parandamiseks vajalikud osad, kehtib nende täiendavate seotud
teenuste ja kaupade suhtes taganemisõigus.
4.
Kui tarbija on teinud pakkumuse, mis nõustumuse
saamisel viiks sellise lepingu sõlmimiseni, mille puhul kehtib käesolevas
peatükis sätestatud taganemisõigus, võib tarbija pakkumuse tagasi võtta ka
juhul, kui pakkumust muidu tagasi võtta ei saaks.
Artikkel 41
Taganemisõiguse kasutamine
1.
Tarbija võib taganemisõigust kasutada igal ajal
enne artiklis 42 sätestatud taganemistähtaja lõppu.
2.
Tarbija teostab oma taganemisõigust, teatades
kauplejale oma otsusest lepingust taganeda. Selleks võib tarbija kasutada
2. liites esitatud taganemisteate näidisvormi või esitada muu üheselt
selge avalduse, millega ta annab kauplejale teada oma taganemisotsusest.
3.
Kui kaupleja annab tarbijale võimaluse esitada
taganemisteade elektrooniliselt kaupleja müügisaidil ja tarbija kasutab seda
võimalust, siis on kauplejal kohustus viivitamata edastada tarbijale taganemisteate
kättesaamise kinnitus püsival andmekandjal. Kaupleja peab hüvitama teisele
lepingupoolele nimetatud kohustuse rikkumise tagajärjel tekkinud kahju.
4.
Taganemisteade on saadetud tähtaegselt, kui see on
saadetud enne taganemistähtaja lõppu.
5.
Kohustus tõendada, et taganemisõigust on kasutatud
kooskõlas käesoleva artikliga, lasub tarbijal.
Artikkel 42
Taganemistähtaeg
1.
Taganemistähtaeg lõpeb 14 päeva möödumisel:
(a)
päevast, mil tarbija on kauba kätte saanud, juhul
kui tegemist on müügilepinguga, kaasa arvatud müügilepinguga, mille kohaselt
müüja osutab ka seotud teenust;
(b)
päevast, mil tarbija on kätte saanud viimase
kaubaartikli, juhul kui tarbija on lepinguga tellinud ühes tellimuses mitu
kaupa, mis on kohale toimetatud eraldi, kaasa arvatud juhul, kui müüja osutab
lepingu kohaselt ka seotud teenust;
(c)
päevast, mil tarbija on kätte saanud viimase
kaubapartii või osa, juhul kui tegemist on müügilepinguga, mille esemeks on
mitmest partiist või osast koosnev kaup, kaasa arvatud müügilepinguga, mille
kohaselt müüja osutab ka seotud teenust;
(d)
päevast, mil tarbija on kätte saanud esimese
kaubaartikli, juhul kui tegemist on kindlaksmääratud aja jooksul kauba
korrapärast kohaletoimetamist käsitleva lepinguga, kaasa arvatud lepinguga,
mille kohaselt müüja osutab ka seotud teenust;
(e)
lepingu sõlmimise päevast, juhul kui tegemist on
seotud teenuste osutamise lepinguga, mis on sõlmitud pärast kauba
kättetoimetamist,
(f)
päevast, mil tarbija on füüsilise andmekandja kätte
saanud vastavalt punktile a, juhul kui tegemist on digitaalse infosisu
üleandmist käsitleva lepinguga ja digitaalne infosisu antakse üle füüsilisel andmekandjal;
(g)
lepingu sõlmimise päevast, juhul kui digitaalset
infosisu ei anta üle füüsilisel andmekandjal.
2.
Juhul kui kaupleja ei ole esitanud tarbijale
artikli 17 lõikes 1 osutatud teavet, lõpeb taganemistähtaeg:
(a)
ühe aasta möödumisel algse taganemistähtaja
lõppemisest, mis on kindlaks määratud vastavalt lõikele 1, või
(b)
kui kaupleja esitab tarbijale nimetatud teabe ühe
aasta jooksul lõike 1 kohaselt kindlaksmääratud taganemistähtaja lõppemisest,
14 päeva möödumisel päevast, mil tarbija saab nimetatud teabe.
Artikkel 43
Lepingust taganemise tagajärjed
Lepingust taganemisega lõpevad mõlema lepingupoole
lepingust tulenevad kohustused:
(a)          lepingut täita või
(b)          leping sõlmida, juhul kui pakkumuse tegi
tarbija.
Artikkel 44
Kaupleja kohustused lepingust taganemise korral
1.
Kaupleja tagastab kõik tarbijalt saadud maksed,
sealhulgas (kui see on asjakohane) kättetoimetamiskulud, viivitamata, kuid
mitte hiljem kui 14 päeva jooksul alates päevast, mil ta saab teada tarbija
otsusest lepingust taganeda vastavalt artiklile 41. Kaupleja teeb nimetatud
tagasimaksed, kasutades sama makseviisi, mida kasutas algses tehingus tarbija,
välja arvatud juhul, kui tarbija on sõnaselgelt andnud nõusoleku teistsuguse
makseviisi kasutamiseks ning tingimusel, et tarbijale ei kaasne maksete
tagastamisest kohustust maksta mingit teenustasu.
2.
Olenemata lõikest 1 ei pea kaupleja hüvitama
täiendavaid kulutusi juhul, kui tarbija on selgesõnaliselt valinud kaupleja
pakutud kõige odavamast tavalisest kättetoimetamisviisist erineva
kättetoimetamisviisi.
3.
Müügilepingu puhul võib kaupleja kulude
hüvitamisega oodata kuni ta on kauba tagasi saanud või kuni tarbija on esitanud
tõendid, et ta on kauba tagasi saatnud, sõltuvalt sellest, mis toimub varem,
välja arvatud juhul, kui kaupleja on teinud ettepaneku kaubale ise järele
minna.
4.
Väljaspool äriruume sõlmitud lepingu puhul, kui
kaup on toimetatud tarbija koju lepingu sõlmimise ajal, peab kaupleja kauba
omal kulul ära tooma, kui kaupa ei saa selle olemuse tõttu postiga tagasi
saata.
Artikkel 45
Tarbija kohustused lepingust taganemise korral
1.
Tarbija saadab kauba tagasi või annab kauba üle
kauplejale või kaupleja poolt kauba vastuvõtmiseks volitatud isikule
viivitamata, kuid mitte hiljem kui 14 päeva jooksul alates päevast, mil tarbija
teatas kauplejale otsusest lepingust taganeda vastavalt artiklile 41, välja
arvatud juhul, kui kaupleja on teinud ettepaneku kaubale ise järele minna.
Tähtaega on järgitud, kui tarbija on kauba tagasi saatnud enne 14-päevase
tähtaja möödumist.
2.
Tarbija peab kandma üksnes kauba tagastamisega
seotud otsesed kulud, välja arvatud juhul, kui kaupleja on andnud nõusoleku
need ise kanda või kui kaupleja ei ole tarbijat teavitanud sellest, et tarbija
peab need kulud kandma.
3.
Tarbija vastutab kauba väärtuse vähenemise eest
ainult juhul, kui see on tingitud kauba kasutamisest muul viisil, kui on vaja
kauba laadis, omadustes ja toimimises veendumiseks. Tarbija ei vastuta kauba
väärtuse vähenemise eest, kui kaupleja ei ole tarbijale esitanud teavet
taganemisõiguse kohta vastavalt artikli 17 lõikele 1.
4.
Ilma et see piiraks lõike 3 kohaldamist, ei ole
tarbijal kohustust maksta hüvitist kauba kasutamise eest taganemistähtaja
jooksul.
5.
Kui tarbija kasutab taganemisõigust, olles
avaldanud sõnaselgelt soovi seotud teenuse osutamise alustamiseks
taganemistähtaja jooksul, maksab tarbija kauplejale summa, mis on võrreldes
lepingu kogumahuga proportsionaalne kättesaadud osaga ajani, mil tarbija
kasutas taganemisõigust. Tarbija poolt kauplejale makstav proportsionaalne osa
arvutatakse lepingus kokku lepitud koguhinna alusel. Kui koguhind on ülemäära
suur, arvutatakse proportsionaalne osa kättesaadud osa turuväärtuse alusel.
6.
Tarbija ei pea tasuma:
(a)
taganemistähtaja jooksul täielikult või osaliselt
osutatud seotud teenuste eest, kui:
(i) kaupleja ei ole andnud tarbijale teavet
vastavalt artikli 17 lõikele 1 või 3 või
(ii) tarbija ei ole sõnaselgelt avaldanud soovi
teenuse osutamise alustamiseks taganemistähtaja jooksul vastavalt artikli 18
lõikele 2 ja artikli 19 lõikele 6;
(b)
müüdava digitaalse sisu eest, mida ei edastata füüsilisel
andmekandjal, täielikult või osaliselt, kui:
(i) tarbija ei ole andnud eelnevat sõnaselget
nõusolekut digitaalse infosisu üleandmise alustamiseks enne artikli 42 lõikes 1
osutatud taganemistähtaja lõppu;
(ii) tarbija ei ole kinnitanud, et ta mõistab, et
nõusoleku andmisega kaotab ta taganemisõiguse, või
(iii) kaupleja ei ole andnud tarbijale teavet
vastavalt artikli 18 lõikele 1 või artikli 19 lõikele 5.
7.
Kui käesolevas artiklis ei ole sätestatud teisiti,
ei kaasne tarbijale taganemisõiguse kasutamisega vähimatki vastutust.
Artikkel 46
Lisalepingud
1.
Kui tarbija kasutab oma taganemisõigust kauglepingu
või väljaspool äriruume sõlmitud lepingu puhul vastavalt artiklitele 41–45,
lõppevad lisalepingud automaatselt ja tarbija ei kanna nende eest muid kui
lõigetes 2 ja 3 sätestatud kulusid. Käesoleva artikli tähenduses on lisaleping
leping, mille alusel tarbija omandab kauglepingu või väljaspool äriruume sõlmitava
lepinguga seotud kauba, digitaalse infosisu või seotud teenuse ning kus kauba
või digitaalse infosisu annab üle või seotud teenuse osutab kaupleja või kolmas
isik nimetatud kolmanda isiku ja kaupleja vahel sõlmitud kokkuleppe alusel.
2.
Artikleid 43–45 kohaldatakse vastavalt
lisalepingute suhtes ulatuses, milles lisalepingud on reguleeritud Euroopa
ühise müügiõiguse normistikuga.
3.
Selliste lisalepingute puhul, mis ei ole
reguleeritud Euroopa ühise müügiõiguse normistikuga, reguleerib lepingupoolte
kohustusi lepingust taganemise korral kohaldatav õigus.
Artikkel 47
Sätete kohustuslikkus
Lepingupooled ei või tarbija kahjuks käesoleva
peatüki kohaldamist välistada, selle toimest kõrvale kalduda ega seda muuta.
5. peatükk Puudused
kokkuleppes
Artikkel 48
Eksimus
1.
Poolel on õigus leping tühistada eksimuse tõttu
faktilistes või õiguslikes asjaoludes lepingu sõlmimise ajal, kui:
(a)
eksimuses olnud pool ei oleks samasuguses olukorras
lepingut sõlminud või oleks selle sõlminud oluliselt teistsugustel
lepingutingimustel ja teine pool sellest teadis või pidi teadma ning
(b)
teine pool:
(i) põhjustas eksimuses olnud poole eksimuse;
(ii) põhjustas lepingu sõlmimise eksimuse mõjul,
kuna jättis täitmata 2. peatüki 1.–4. jaos sätestatud lepingueelse
teavitamiskohustuse;
(iii) teadis või pidi eksimusest teadma ning
lepingu sõlmimise põhjustas temapoolne asjaoludest teatamata jätmine, kui
asjaolude teatavakstegemine oli vastavalt hea usu ja ausa kauplemise
põhimõttele nõutav, või
(iv) oli sama eksimuse mõju all.
2.
Poolel ei ole õigust lepingut tühistada, kui ta
kandis või vastavalt lepingu sõlmimise asjaoludele pidi kandma eksimuse
riisikot.
3.
Ebatäpsus avalduse väljendamisel või edastamisel
loetakse selle isiku eksimuseks, kes avalduse tegi või edastas.
Artikkel 49
Pettus
1.
Poolel on õigus leping tühistada, kui teine pool on
teda kallutanud lepingu sõlmimisele ebaõigete asjaolude tahtliku avaldamise
teel kas sõna või teoga või sellistest asjaoludest tahtlikult teavitamata
jätmise teel, millest vastavalt hea usu ja ausa kauplemise põhimõttele või
lepingueelsele teavitamiskohustusele oleks tulnud teatada.
2.
Ebaõigete asjaolude avaldamine on tahtlik, kui
ebaõiged asjaolud avaldatakse teadlikult või uskudes, et asjaolud on ebaõiged,
või jättes kontrollimata, kas asjaolud on tõesed või mitte, ja selle eesmärk on
teise isiku eksimusse viimine. Asjaolude avaldamata jätmine on tahtlik, kui
selle eesmärk on selle isiku, kellele asjaolud avaldamata jäetakse, eksimusse
viimine.
3.
Selleks, et kindlaks teha, kas hea usu ja ausa
kauplemise põhimõtte kohaselt tuleb teave teisele poolele avaldada, tuleb
arvestada kõiki asjaolusid, sealhulgas järgmist:
(a)
kas poolel oli eriteadmisi;
(b)
kulusid, mida pool pidi asjaomase teabe saamiseks
kandma;
(c)
seda, kui lihtne olnuks teisel poolel muudest
allikatest asjaomast teavet saada;
(d)
teabe olemust;
(e)
kas teave on teisele poolele ilmselt tähtis ning
(f)
kauplejatevahelise lepingu puhul head äritava
konkreetses olukorras.
Artikkel 50
Ähvardus
Poolel on õigus leping tühistada, kui teine
pool kallutas ta lepingu sõlmimisele, ähvardades teda vahetu ja tõsise
õigusvastase kahju tekitamisega või õigusvastase teoga.
Artikkel 51
Raskete asjaolude ärakasutamine
Poolel on õigus leping tühistada, kui lepingu
sõlmimise ajal:
(a)          pool oli lepingu teise poolega
sõltuvus- või usaldussuhtes, majanduslikult raskes olukorras või tal olid
erakorralised vajadused, oli mõtlematu, puudulike teadmistega või kogenematu
ning
(b)          teine pool teadis või pidi sellest
teadma ning kasutas neid asjaolusid ja lepingu eesmärki arvesse võttes esimese
poole olukorda ära, saades lepingust ebaproportsionaalselt suurt kasu või
ebaausaid eeliseid.
Artikkel 52
Lepingu tühistamisest teatamine
1.
Lepingu tühistamine toimub sellest teisele poolele
teatamisega.
2.
Lepingu tühistamisest peab teatama järgneva tähtaja
jooksul arvates ajast, mil pool, kes lepingu tühistab, sai teada vastavatest
asjaoludest või tal on võimalik vabalt tegutseda:
(a)
eksimuse puhul kuue kuu jooksul ning
(b)
pettuse, ähvarduse ja raskete asjaolude
ärakasutamise puhul ühe aasta jooksul.
Artikkel 53
Lepingu kinnitamine
Lepingu tühistamise õigus lõpeb, kui käesoleva
peatüki kohaselt lepingu tühistamiseks õigustatud isik lepingut sõnaselgelt või
kaudselt kinnitab pärast seda, kui ta on saanud teada olulistest asjaoludest
või tal on võimalik vabalt tegutseda.
Artikkel 54
Lepingu tühistamise tagajärjed
1.
Tühistatav leping kehtib kuni tühistamiseni, kuid
alates tühistamisest on see tagasiulatuvalt algusest peale kehtetu.
2.
Osade lepingu sätete tühisus ei too kaasa teiste
lepingutingimuste tühisust, kui võib mõistlikult eeldada, et leping oleks
tehtud ka tühiste säteteta.
3.
Lepingupoolte õigused tühise lepingu alusel üleantu
tagastamisele või selle väärtuse kompenseerimisele rahas on reguleeritud 17.
peatüki tagasitäitmist käsitlevate sätetega.
Artikkel 55
Kahju hüvitamine
Isik, kellel on õigus käesoleva peatüki sätete
kohaselt leping tühistada või kellel oli see õigus enne tühistamiseks
ettenähtud tähtaja möödumist või lepingu kinnitamist, võib nõuda teiselt
poolelt eksimuse, pettuse, ähvarduse või raskete asjaolude ärakasutamise
tagajärjel tekkinud kahju hüvitamist olenemata sellest, kas leping tühistatakse
või mitte, juhul kui teine pool teadis või pidi teadma olulistest asjaoludest.
Artikkel 56
Õiguskaitsevahendite välistamine ja piiramine
1.
Pettuse, ähvarduse ja raskete asjaolude
ärakasutamisega lepingu sõlmimise juhuks ettenähtud õiguskaitsevahendite
kasutamist ei või otseselt ega kaudselt välistada ega piirata.
2.
Kaupleja ja tarbija vahelise võlasuhte puhul ei või
pooled tarbija kahjuks otseselt ega kaudselt välistada ega piirata
õiguskaitsevahendite kasutamist eksimuse korral.
Artikkel 57
Õiguskaitsevahendi valik
Kui lepingupoolel on õigus kasutada
õiguskaitsevahendit käesoleva peatüki kohaselt ja esinevad asjaolud, mis
annavad õiguse kasutada õiguskaitsevahendit ka lepingujärgsete kohustuste
mittetäitmise eest, võib ta kohase õiguskaitsevahendi ise valida.
III osa     Lepingu
sisu hindamine
6. peatükk Tõlgendamine
Artikkel 58
Lepingute üldised tõlgendamisreeglid
1.
Lepingut tõlgendatakse lähtudes lepingupoolte
ühisest tahtest ka juhul, kui see erineb lepingus kasutatud väljendite
üldlevinud tähendusest.
2.
Kui üks lepingupool kasutas lepingus esinevat
väljendit teatud tähenduses ja kui teine lepingupool lepingu sõlmimise ajal
seda tähendust teadis või pidi teadma, siis tõlgendatakse seda väljendit
selliselt, nagu esimene pool seda mõistis.
3.
Kui lõigetes 1 ja 2 ei ole sätestatud teisiti,
tõlgendatakse lepingut nii, nagu mõistlik isik seda mõistaks.
Artikkel 59
Arvesse võetavad asjaolud
Lepingu tõlgendamisel võib eelkõige arvesse
võtta:
(a)          lepingu sõlmimise asjaolusid,
sealhulgas lepingueelseid läbirääkimisi;
(b)          lepingupoolte käitumist, ka pärast
lepingu sõlmimist;
(c)          tõlgendust, mille lepingupooled on
lepingus kasutatud väljenditega samasugustele või sarnastele väljenditele varem
andnud;
(d)          tava, mida isikud lepingupooltega
sarnases olukorras üldiselt kohaldaksid;
(e)          lepingupoolte vahel välja kujunenud
praktikat;
(f)           vastaval tegevus- või kutsealal
väljenditele tavaliselt antavat tähendust;
(g)          lepingu olemust ja eesmärki ning
(h)          hea usu ja ausa kauplemise
põhimõtet.
Artikkel 60
Viitamine lepingule tervikuna
Lepingus kasutatud väljendeid tõlgendatakse
lepingust kui tervikust lähtudes.
Artikkel 61
Keeleversioonide lahknevus
Kui lepingutekst on koostatud kahes või enamas
keeles ja tekstidel on võrdne jõud, lähtutakse tekstide lahknevuse korral
lepingu tõlgendamisel algselt koostatud tekstist.
Artikkel 62
Eraldi läbiräägitud lepingutingimuste eelistamine
Kui eraldi läbiräägitud lepingutingimus on
vastuolus eraldi läbirääkimata tingimusega, kehtib eraldi läbiräägitud
lepingutingimus artikli 7 tähenduses.
Artikkel 63
Tõlgendus, mille kohaselt lepingutingimus on kehtiv
Lepingutingimuse tõlgendamisel eelistatakse
tõlgendust, mille kohaselt lepingutingimus on kehtiv, sellise tõlgenduse ees,
mille kohaselt tingimus ei ole kehtiv.
Artikkel 64
Tõlgendamine tarbija kasuks
1.
Kahtluse korral kaupleja ja tarbija vahel sõlmitud
lepingu tingimuse tähenduses, kasutatakse tarbijale kõige soodsamat tõlgendust,
välja arvatud juhul kui lepingutingimuse esitas tarbija.
2.
Lepingupooled ei või tarbija kahjuks käesoleva
artikli kohaldamist välistada, selle toimest kõrvale kalduda ega seda muuta.
Artikkel 65
Tõlgendamine lepingutingimuse kasutaja kahjuks
Kahtluse korral artikli 7 kohase eraldi
läbirääkimata tingimuse tähenduses lepingus, mis jääb artikli 64
reguleerimisalast välja, eelistatakse tõlgendust tingimuse kasutaja kahjuks.
7. peatükk Lepingu
sisu ja õiguslikud tagajärjed
Artikkel 66
Lepingutingimused
Lepingu tingimused võivad tuleneda:
(a)          poolte vahelisest kokkuleppest, kui Euroopa
ühise müügiõiguse kohustuslikest normidest ei tulene teisiti;
(b)          tavadest või praktikast, millega
pooled on seotud vastavalt artiklile 67;
(c)          Euroopa ühise müügiõiguse normist,
mida kohaldatakse, kui pooled ei ole teisiti kokku leppinud, ning
(d)          artikli 68 kohastest kaudsetest
lepingutingimustest.
Artikkel 67
Tavad ja praktika kauplejatevahelises lepingus
1.
Kauplejatevahelise lepingu puhul on lepingupooled
kohustatud järgima iga tava, mille kohaldamises nad on kokku leppinud, ja
praktikat, mis on nendevahelistes suhetes tekkinud.
2.
Lepingupooled on kohustatud järgima tava, mida
isikud lepingupooltega sarnases olukorras üldiselt kohaldaksid.
3.
Lepingupooled ei ole kohustatud järgima tava ega
praktikat ulatuses, milles see on vastuolus eraldi läbiräägitud
lepingutingimuste või Euroopa ühise müügiõiguse kohustuslike normidega.
Artikkel 68
Kaudsed lepingutingimused
1.
Kui pooled ei ole lepingus sõnaselgelt kokku
leppinud tingimuses, mille kindlaksmääramine on vajalik, ja kui see tingimus ei
tulene ka tavast, praktikast ega Euroopa ühise müügiõiguse normidest, võib
lepingule kohaldada kaudset lepingutingimust, võttes eelkõige arvesse:
(a)
lepingu olemust ja eesmärki;
(b)
lepingu sõlmimise asjaolusid ning
(c)
hea usu ja ausa kauplemise põhimõtet.
2.
Lõike 1 alusel tuleb võimaluse korral määrata
selline kaudne lepingutingimus, mis tooks kaasa sellise õigusliku tagajärje,
milles lepingupooled oleksid tõenäoliselt kokku leppinud.
3.
Lõiget 1 ei kohaldata, kui lepingupooled on jätnud
mõnes lepingu tingimuses kokku leppimata, jättes sellega seotud riisiko ühe või
teise lepingupoole kanda.
Artikkel 69
Lepingueelsetest avaldustest tulenevad lepingutingimused
1.
Kui kaupleja teeb enne lepingu sõlmimist avalduse,
milles teavitab teist lepingupoolt või avalikkust tema poolt lepingu alusel
üleantava omadustest, muutub avalduses sisalduv lepingutingimuseks, välja
arvatud juhul kui:
(a)
teine lepingupool teadis või pidi teadma lepingu
sõlmimise ajal, et teave ei olnud tõene või et sellele teabele ei saanud muul
põhjusel tugineda, või
(b)
teave ei saanud mõjutada teise lepingupoole otsust
leping sõlmida.
2.
Lõike 1 tähenduses loetakse kaupleja jaoks reklaami
või turundust tegeva isiku avaldused kaupleja enda avaldusteks.
3.
Kui teine lepingupool on tarbija, loetakse lõike 1
tähenduses, et lepingu sõlmimiseni viinud tehingute ahela varasemas etapis
tootja või muu isiku poolt või nimel avalikkusele tehtud avaldus on kaupleja
avaldus, välja arvatud juhul, kui kaupleja lepingu sõlmimise ajal sellest ei
teadnud ega pidanud teadma.
4.
Kaupleja ja tarbija vahelistes suhetes ei või
lepingupooled tarbija kahjuks käesoleva artikli kohaldamist välistada, sellest
kõrvale kalduda ega selle toimet muuta.
Artikkel 70
Kohustus teavitada eraldi läbirääkimata lepingutingimustest
1.
Eraldi läbirääkimata lepingutingimusi artikli 7
tähenduses, mida kasutab üks lepingupool, saab kasutada teise poole vastu
ainult juhul, kui teine pool oli lepingutingimustest teadlik või kui eraldi
läbirääkimata tingimusi kasutav pool juhtis mõistlikult teise poole tähelepanu
tingimusele enne lepingu sõlmimist või lepingu sõlmimise ajal.
2.
Käesoleva artikli tähenduses ei piisa kaupleja ja
tarbija vahelise võlasuhte puhul tarbija tähelepanu juhtimiseks tingimusele
viitamisest lepingu tekstis, isegi kui tarbija lepingule alla kirjutab.
3.
Lepingupooled ei või käesoleva artikli kohaldamist
välistada, selle toimest kõrvale kalduda ega seda muuta.
Artikkel 71
Täiendavad maksed kaupleja ja tarbija vahelises lepingus
1.
Kaupleja ja tarbija vahel sõlmitud lepingu
tingimus, millega nähakse ette tarbija kohustus teha kaupleja peamise
lepingujärgse kohustuse täitmise eest ettenähtud tasule lisaks veel täiendav
makse, eelkõige juhul, kui tarbija on sellega nõustunud, lükates tagasi
vaikimisi määratud valikud, et täiendavat maksekohustust vältida, ei ole tarbija
suhtes siduv, välja arvatud juhul, kui tarbija andis, enne kui leping muutus
tarbija suhtes siduvaks, sõnaselgelt nõusoleku täiendava makse tegemiseks. Kui
tarbija on täiendava makse teinud, on tal õigus see tagasi nõuda.
2.
Lepingupooled ei või tarbija kahjuks käesoleva
artikli kohaldamist välistada, selle toimest kõrvale kalduda ega seda muuta.
Artikkel 72
Välistav tingimus
1.
Kui kirjalikus lepingus on tingimus, et lepingus on
ette nähtud lepingu kõik tingimused (välistav tingimus), ei loeta lepingu osaks
varasemaid tahteavaldusi, võetud kohustusi või kokkuleppeid, mis ei sisaldu
kirjalikus lepingus.
2.
Kui lepingust ei tulene teisiti, võib lepingupoolte
varasemaid avaldusi lepingu tõlgendamisel arvestada.
3.
Kaupleja ja tarbija vahelise lepingu puhul ei ole välistav
tingimus tarbija suhtes siduv.
4.
Lepingupooled ei või tarbija kahjuks käesoleva
artikli kohaldamist välistada, selle toimest kõrvale kalduda ega seda muuta.
Artikkel 73
Hinna määramine
Kui lepingu kohaselt makstavat hinda ei saa
teisiti määrata ja lepingus ei ole teisiti sätestatud, tuleb maksta lepingu
sõlmimise ajal sarnastel asjaoludel tavaliselt tasutav hind või selle puudumise
korral mõistlik hind.
Artikkel 74
Ühepoolne hinna või muu tingimuse määramine
1.
Kui lepingupool peab määrama hinna või muu
lepingutingimuse ja lepingupool määrab hinna või muu lepingutingimuse äärmiselt
ebamõistlikult, asendatakse see lepingu sõlmimise ajal sarnastel asjaoludel
tavaliselt tasutava hinna või kasutatava tingimusega või selle puudumise korral
mõistliku hinna või muu mõistliku tingimusega.
2.
Lepingupooled ei või käesoleva artikli kohaldamist
välistada, selle toimest kõrvale kalduda ega seda muuta.
Artikkel 75
Hinna või muu lepingutingimuse määramine kolmanda isiku poolt
1.
Kui hinna või muu lepingutingimuse peab määrama
kolmas isik ja kolmas isik ei määra või ei saa määrata hinda või muud
lepingutingimust, võib kohus määrata ise kolmanda isiku, kes hinna või muu
tingimuse määrab, kui see ei ole lepingu tingimustega vastuolus.
2.
Kui kolmanda isiku määratud hind või muu lepingutingimus
on äärmiselt ebamõistlik, asendatakse see lepingu sõlmimise ajal sarnastel
asjaoludel tavaliselt tasutava hinna või kasutatava tingimusega või selle
puudumise korral mõistliku hinna või muu mõistliku tingimusega.
3.
Lõike 1 tähenduses hõlmab „kohus” ka vahekohut.
4.
Kaupleja ja tarbija vahelistes suhetes ei või
lepingupooled tarbija kahjuks lõike 2 kohaldamist välistada, sellest kõrvale
kalduda ega muuta selle toimet.
Artikkel 76
Keel
Kui lepinguga või sellest tulenevate õiguste
ja kohustustega seotud suhtluse keelt ei saa teisiti määrata, kasutatakse
keelt, milles leping on sõlmitud.
Artikkel 77
Määramata tähtajaga leping
1.
Kui lepingus, mis on sõlmitud püsivate või
korduvate kohustuste täitmiseks, ei ole kindlaks määratud lepingulise suhte
lõppemise aeg või lepingutingimustega ei ole ette nähtud lepingu lõpetamise
võimalust, teatades lõpetamisest teisele poolele, võib kumbki pool lepingu igal
ajal lõpetada mõistliku etteteatamistähtajaga, mis ei ole pikem kui kaks kuud.
2.
Kaupleja ja tarbija vahelistes suhetes ei või
lepingupooled tarbija kahjuks käesoleva artikli kohaldamist välistada, sellest
kõrvale kalduda ega selle toimet muuta.
Artikkel 78
Lepingud kolmanda isiku kasuks
1.
Lepingupooled võivad anda lepinguga õigusi
kolmandale isikule. Kolmas isik ei pea olema olemas või isikuliselt määratletav
lepingu sõlmimise ajal, kuid teda peab olema võimalik isikuliselt määratleda.
2.
Kolmanda isiku õiguste olemus ja sisu määratakse
lepinguga. Kolmanda isiku õiguseks võib olla kolmanda isiku vastutuse
välistamine või piiramine lepingupoolte ees.
3.
Kui lepingupool peab täitma lepingujärgse kohustuse
kolmandale isikule, siis:
(a)
on kolmandal isikul samasugune õigus nõuda
kohustuse täitmist ja kasutada õiguskaitsevahendeid kohustuse täitmata jätmise
korral, nagu tal oleks juhul, kui esimene lepingupool peaks kohustuse täitma
kolmanda isikuga sõlmitud lepingu kohaselt, ning
(b)
võib kohustatud lepingupool kasutada kolmanda isiku
vastu samu vastuväiteid, mida ta saaks kasutada teise lepingupoole vastu.
4.
Kolmas isik võib loobuda talle antud õigusest,
teatades sellest lepingupoolele, tehes seda enne, kui ta on õiguse kas
sõnaselgelt või kaudselt vastu võtnud. Kui kolmas isik loobub oma õigusest,
siis loetakse, et tal ei ole seda õigust olnud.
5.
Lepingupooled võivad kolmandale isikule õiguse
andva lepingutingimuse lepingust välja jätta või seda muuta, enne kui ükski
neist teatab kolmandale isikule, et talle on lepinguga nimetatud õigus antud.
8. peatükk Ebamõistlikult
kahjustavad lepingutingimused
1. jagu     Üldsätted
Artikkel 79
Ebaõiglaste lepingutingimuste mõju
1.
Kui üks lepingupool kasutab lepingutingimust, mis
on käesoleva peatüki 2. või 3. jao sätete kohaselt teist poolt ebamõistlikult
kahjustav, ei ole lepingutingimus teise lepingupoole suhtes siduv.
2.
Kui lepingut saab ilma ebamõistlikult kahjustava
lepingutingimuseta täita, jääb leping muus osas kehtima.
Artikkel 80
Erandid ebamõistlikult kahjustavate lepingutingimuste kontrollist
1.
Lepingutingimuse suhtes ei kohaldata 2. ja 3. jao
sätteid, kui lepingutingimuse sisu vastab nendele Euroopa ühise müügiõiguse
normidele, mida kohaldataks juhul, kui küsimus ei oleks reguleeritud
lepingutingimustega.
2.
2. jao sätteid ei kohaldata, kui
lepingutingimus puudutab lepingu põhilist eset või hinna ja üleantu väärtuse
suhet, tingimusel et kaupleja on kinni pidanud artiklis 82 sätestatud
arusaadavuse nõudest.
3.
3. jao sätteid ei kohaldata, kui
lepingutingimus puudutab lepingu põhilist eset või hinna ja üleantu väärtuse
suhet.
Artikkel 81
Sätete kohustuslikkus
Lepingupooled ei või käesoleva peatüki
kohaldamist välistada, selle toimest kõrvale kalduda ega seda muuta.
2. jagu     Ebamõistlikult
kahjustavad tingimused kaupleja ja tarbija vahelises lepingus
Artikkel 82
Eraldi läbirääkimata lepingutingimuste arusaadavus
Kui kaupleja kasutab tarbijaga artikli 7
tähenduses eraldi läbirääkimata lepingutingimusi, peab kaupleja tagama, et
eraldi läbirääkimata tingimused on koostatud ja esitatud lihtsas ja arusadavas
keeles.
Artikkel 83
Ebamõistlikult kahjustav tingimus kaupleja ja tarbija vahelises lepingus
1.
Kui kaupleja kasutab kaupleja ja tarbija vahelises
lepingus eraldi läbirääkimata lepingutingimust artikli 7 tähenduses, millega on
lepingust tulenevate õiguste ja kohustuste tasakaalu tarbija kahjuks oluliselt
rikutud, kaldudes kõrvale hea usu ja ausa kauplemise põhimõttest, loetakse
lepingutingimus käesoleva jao tähenduses ebamõistlikult kahjustavaks.
2.
Ebamõistlikult kahjustava lepingutingimuse
hindamisel käesoleva jao tähenduses võetakse arvesse järgmisi asjaolusid:
(a)
kas kaupleja on kinni pidanud artiklis 82
sätestatud arusaadavuse nõudest;
(b)
lepingu eseme olemus;
(c)
lepingu sõlmimise asjaolud;
(d)
muud lepingutingimused ning
(e)
muu lepingu tingimused, millest sõltub kõnealuse
lepingu sisu.
Artikkel 84
Lepingutingimused, mis loetakse alati ebamõistlikult kahjustavaks
Lepingutingimus loetakse ebamõistlikult
kahjustavaks käesoleva jao tähenduses, kui sellega:
a)           välistatakse kaupleja vastutus või
piiratakse seda juhuks, kui põhjustatakse tarbija surm või kahjustatakse tema
tervist kaupleja või kaupleja volitusel tegutseva isiku teo või tegevusetusega;
b)           välistatakse kaupleja vastutus või
piiratakse seda juhuks, kui tarbijale tekitatakse kahju tahtlikult või raske
hooletuse tõttu;
c)           piiratakse kaupleja kohustust täita
tema esindaja poolt võetud kohustust või tehakse kaupleja kohustuse täitmine
sõltuvaks teatud tingimusest, mille saabumine omakorda sõltub täielikult
kauplejast;
d)           välistatakse tarbija õigus pöörduda
kohtusse või kasutada õiguskaitsevahendeid või piiratakse seda õigust, eelkõige
nähes tarbijale ette kohustuse pöörduda vaidluste korral sellise vaidlusi
lahendava organi poole, mida kaupleja ja tarbija vaheliste lepingute puhul
tavaliselt seadusega ette nähtud ei ole;
e)           määratakse kõigi lepingust tekkivate
vaidluste lahendamine kaupleja tegevuskoha kohtu erandlikku kohtualluvusse,
välja arvatud juhul kui nimetatud kohus on ka tarbija elukoha kohus;
f)            antakse kauplejale õigus
ühepoolselt määrata, kas üleantud kaup või digitaalne infosisu või osutatud
seotud teenus vastab lepingutingimustele, või antakse kauplejale ainuõigus
tõlgendada lepingutingimusi;
g)           nähakse ette, et leping on tarbija
suhtes siduv ka siis, kui see ei ole siduv kauplejale;
h)           nähakse ette, et tarbija peab
lepingu lõpetamisel artikli 8 tähenduses järgima rangemaid vorminõudeid kui
lepingu sõlmimisel;
i)            nähakse lepingu lõpetamiseks
kauplejale ette lühem etteteatamistähtaeg kui tarbijale;
j)            nähakse ette tarbija kohustus
tasuda kauba või digitaalse infosisu eest, mida ei ole üle antud, või seotud
teenuse eest, mida ei ole osutatud;
k)           nähakse ette, et vastuolu korral
eraldi läbiräägitud lepingutingimuse ja eraldi läbirääkimata lepingutingimuse
vahel artikli 7 tähenduses kehtib eraldi läbirääkimata lepingutingimus või
eelistatakse sellekohast tõlgendust.
Artikkel 85
Lepingutingimused, mille puhul eeldatakse ebamõistlikku kahjustamist
Lepingutingimuse puhul eeldatakse
ebamõistlikku kahjustamist käesoleva jao tähenduses, kui sellega:
a)           piiratakse tarbija õigust kasutada
tõendeid või pannakse talle tõendamiskoormis, mis seaduse kohaselt peaks lasuma
kauplejal;
b)           välistatakse tarbija
õiguskaitsevahendite kasutamine kaupleja või kolmanda isiku suhtes või
piiratakse nende kasutamist ebamõistlikult juhuks, kui kaupleja jätab lepingust
tuleneva kohustuse täitmata;
c)           välistatakse tarbija õigus
tasaarvestada kaupleja nõudeid tarbija vastu tarbija nõuetega kaupleja vastu
või piiratakse seda õigust ebamõistlikult;
d)           lubatakse kauplejal jätta endale
tarbija tasutud raha, kui tarbija lepingut ei sõlmi või ei täida, ja tarbijale
ei nähta ette sama suurt hüvitist, kui kaupleja ise lepingut ei sõlmi või ei
täida;
e)           nähakse ette, et tarbija peab oma
lepingujärgse kohustuse rikkumise korral maksma kauplejale ebamõistlikult suurt
kahjuhüvitist või leppetrahvi;
f)            antakse kauplejale õigus lepingust
taganeda või lõpetada leping artikli 8 tähenduses põhjust avaldamata, kui
samasugust õigust ei anta tarbijale, või juhul, kui kaupleja taganeb lepingust
või lõpetab lepingu ühepoolselt, võib ta keelduda raha tagastamisest, mille
tarbija on talle maksnud tema poolt veel osutamata seotud teenuse eest;
g)           antakse kauplejale õigus mõjuva
põhjuseta lõpetada tähtajatu leping ilma mõistliku etteteatamistähtajata;
h)           nähakse ette, et tähtajaline leping
pikeneb tähtaja lõppedes juhul, kui tarbija ei teata oma seisukohast lepingu
pikendamise kohta ebamõistlikult vara enne tähtaja lõppemist;
i)            nähakse ette kaupleja õigus
lepingus nimetamata mõjuval põhjusel muuta ühepoolselt lepingutingimusi; seda
ei kohaldata lepingutingimuste suhtes, mille kohaselt kaupleja jätab endale
õiguse muuta ühepoolselt tähtajatu lepingu tingimusi, tingimusel et kaupleja
teavitab tarbijat mõistliku aja jooksul ja tarbija võib lepingu vabalt ilma
kuludeta lõpetada;
j)            antakse kauplejale ühepoolne õigus
muuta mõjuva põhjuseta üleantava kauba või digitaalse infosisu, osutatava
seotud teenuse või muu lepingujärgse kohustuse täitmise omadusi;
k)           lepitakse kokku, et kauba või
digitaalse infosisu või seotud teenuse hind määratakse kindlaks kauba või
digitaalse infosisu üleandmise või teenuse osutamise ajal või nähakse ette
kaupleja õigus hinda tõsta, ilma et tarbijal oleks sel juhul õigust lepingust
taganeda, kui uus hind on lepingu sõlmimise ajal kokkulepitud hinnaga võrreldes
liiga kõrge; eelnimetatud sätet ei kohaldata, kui tegemist on hinna
indekseerimise õiguspäraste tingimustega, milles hinna muutmise viis on
sõnaselgelt ette nähtud;
l)            nähakse ette tarbija kohustus täita
kõik oma lepingust tulenevad kohustused, juhul kui kaupleja ei täida oma
kohustusi;
m)          antakse kauplejale õigus anda ilma
tarbija nõusolekuta oma lepingust tulenevad õigused ja kohustused üle
kolmandale isikule, välja arvatud juhul, kui kolmas isik on kaupleja
kontrollitav tütarettevõtja, üleminek toimub ühinemise või äriühingu
õiguspärase üleminekuga muul viisil ning kaupleja õiguste ja kohustuste üleminek
ei mõjuta tarbija õigusi negatiivselt;
n)           juhul, kui tellitud kaupa ei ole,
antakse kauplejale õigus üle anda samaväärne toode ilma tarbijat sellisest
võimalusest eelnevalt sõnaselgelt teavitamata ja teavitamata teda asjaolust, et
kaupleja peab kandma tarbijale lepingu alusel üleantu tagastamise kulud, kui
tarbija kasutab õigust täitmist mitte vastu võtta;
o)           jätab kaupleja endale ebamõistlikult
pika või ebapiisavalt määratletud tähtaja pakkumusele nõustumuse andmiseks või
selle tagasilükkamiseks;
p)           jätab kaupleja endale ebamõistlikult
pika või ebapiisavalt määratletud tähtaja lepingujärgsete kohustuste
täitmiseks;
q)           välistatakse tarbija õigus kasutada
kaupleja vastu õiguskaitsevahendeid või piiratakse seda õigust ebamõistlikult
või välistatakse tarbija õigus esitada kaupleja nõuete vastu vastuväiteid või
piiratakse seda õigust ebamõistlikult;
r)            tehakse kaupleja lepingujärgse
kohustuse täitmine või tarbijale lepingu muu kasuliku tagajärje saabumine
sõltuvaks teatud vorminõuete järgimisest, mida ei ole seaduses sätestatud ja
mis on ebamõistlikud;
s)            nähakse ette tarbija kohustus
tasuda ebamõistlikult suur ettemaks või esitada ebamõistlikult suur tagatis
kohustuste täitmise tagamiseks;
t)            välistatakse põhjendamatult tarbija
õigus osade asendamise või parandustööde tellimiseks kolmandalt isikult;
u)           nähakse põhjendamatult ette tarbija
kohustus sõlmida kaupleja, kaupleja tütarettevõtja või kolmanda isikuga muu
leping sellisel viisil, et tarbija ei saa seda eeldada;
v)           nähakse tarbijale ette
ebamõistlikult palju kohustusi tähtajatu lepingu lõpetamiseks;
w)          nähakse ette, et kauba või digitaalse
infosisu müügi või seotud teenuse kestva osutamise lepingu tähtaeg on pikem kui
üks aasta või et leping pikeneb enam kui üheks aastaks, välja arvatud juhul,
kui tarbijal on õigus leping igal ajal lõpetada etteteatamistähtajaga, mis ei
ole pikem kui 30 päeva.
3. jagu     Ebamõistlikult
kahjustavad tingimused kauplejatevahelises lepingus
Artikkel 86
Ebamõistliku kahjustamise tähendus kauplejatevahelises lepingus
1.
Kauplejate vahel sõlmitud lepingu tingimus on
ebamõistlikult kahjustav käesoleva jao tähenduses, kui:
(a)
tingimus on osa ühe lepingupoole esitatud eraldi
läbirääkimata lepingutingimustest artikli 8 tähenduses ning
(b)
tingimuse sisu on selline, et selle kasutamine
kaldub suurel määral kõrvale heast äritavast ning on vastuolus hea usu ja ausa
kauplemise põhimõttega.
2.
Ebamõistlikult kahjustava lepingutingimuse
hindamisel käesoleva jao tähenduses võetakse arvesse järgmisi asjaolusid:
(a)
lepingu eseme olemus;
(b)
lepingu sõlmimise asjaolud;
(c)
muud lepingutingimused ning
(d)
muu lepingu tingimused, millest sõltub kõnealuse
lepingu sisu.
IV osa     Müügilepingu
või digitaalse infosisu üleandmise lepingu poolte kohustused ja
õiguskaitsevahendid
9. peatükk Üldsätted
Artikkel 87
Kohustuse rikkumine ja oluline rikkumine
1.
Kohustuse rikkumine on lepingust tuleneva kohustuse
täitmata jätmine, sõltumata sellest, kas rikkumine on vabandatav või
mittevabandatav, ja kohustuse rikkumine hõlmab ka järgmist:
(a)
kauba üleandmata jätmine või kauba hilinenud
üleandmine;
(b)
digitaalse infosisu üleandmata jätmine või selle
hilinenud üleandmine;
(c)
lepingutingimustele mittevastava kauba üleandmine;
(d)
lepingutingimustele mittevastava digitaalse
infosisu üleandmine;
(e)
ostuhinna tasumata jätmine või ostuhinna hilinenud
tasumine ning
(f)
lepingujärgse kohustuse muu mittekohane täitmine.
2.
Lepingupoole kohustuse rikkumine on oluline, kui:
(a)
kohustuse rikkumise tõttu jääb teine lepingupool
olulisel määral ilma sellest, mida ta õigustatult lepingust lootis, välja
arvatud juhul, kui kohustust rikkunud lepingupool ei näinud lepingu sõlmimise
ajal niisugust tagajärge ette ja temaga sarnane mõistlik isik ei oleks seda
tagajärge samadel asjaoludel samuti ette näinud, või
(b)
kohustuse rikkumine annab kahjustatud
lepingupoolele mõistliku põhjuse eeldada, et teine lepingupool ei täida
kohustusi ka edaspidi.
Artikkel 88
Rikkumise vabandatavus
1.
Kohustuse rikkumine on vabandatav, kui lepingupool
rikkus kohustust asjaolu tõttu, mida lepingupool ei saanud mõjutada, ja temalt
ei saanud oodata, et ta lepingu sõlmimise ajal selle asjaoluga arvestaks või
seda väldiks või takistava asjaolu või selle tagajärje ületaks (vääramatu
jõud).
2.
Kui vääramatu jõu mõju on ajutine, on kohustuse
rikkumine vabandatav üksnes aja vältel, mil vääramatu jõud kohustuse täitmist
takistas. Kui viivitus kohustuse täitmisel viib kohustuse olulise rikkumiseni,
võib teine lepingupool seda käsitada olulise rikkumisena.
3.
Lepingupool, kes ei saa lepingujärgset kohustust
täita, peab teisele lepingupoolele teatama kohustuse täitmist takistavast
asjaolust ja selle mõjust kohustuse täitmisele viivitamata pärast seda, kui ta
saab takistavast asjaolust teada või peab sellest teada saama. Lepingupoolel on
õigus nõuda eelmises lauses nimetatud kohustuse rikkumise tagajärjel tekkinud
kahju hüvitamist.
Artikkel 89
Asjaolude muutumine
1.
Lepingupool peab täitma lepingujärgseid kohustusi
ka siis, kui kohustuste täitmine on muutunud raskemaks, kuna kohustuste
täitmise kulud suurenevad või teiselt lepingupoolelt lepinguga saadava väärtus
väheneb.
Kui lepingujärgsete kohustuste täitmine muutub
oluliselt raskemaks, kuna asjaolud on suurel määral muutunud, on lepingupooltel
kohustus pidada läbirääkimisi lepingu muutmiseks või lõpetamiseks.
2.
Kui lepingupooled ei jõua mõistliku aja jooksul
kokkuleppele, võib kohus lepingupoole nõudel:
(a)
lepingut muuta vastavalt sellele, mida
lepingupooled oleksid mõistlikkuse põhimõttest lähtudes lepingu sõlmimise ajal
kokku leppinud, kui nad oleksid muutunud asjaolusid arvesse võtnud, või
(b)
lepingu lõpetada artikli 8 tähenduses kohtu
määratud kuupäeval ja tingimustel.
3.
Lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse juhul, kui:
(a)
asjaolud muutusid pärast seda, kui leping oli
sõlmitud;
(b)
asjaolude muutumisele tuginev lepingupool ei võtnud
lepingu sõlmimise ajal arvesse ega saanud mõistlikult arvesse võtta, et
asjaolud võivad muutuda või millises ulatuses need võivad muutuda, ning
(c)
kahjustatud lepingupool ei kandnud asjaolude
muutumise riisikot ega pidanud seda mõistlikkuse põhimõttest lähtuvalt kandma.
4.
Lõike 2 ja 3 tähenduses hõlmab „kohus” ka
vahekohut.
Artikkel 90
Ostuhinna tasumist reguleerivate ning vastuvõtmata kauba ja digitaalse
infosisuga seotud sätete laiendatud kohaldamine
1.
Kui käesolevas normistikus ei ole sätestatud
teisiti, kohaldatakse ostja poolset ostuhinna tasumist käsitlevaid
12. peatüki sätteid vajalike erisustega ka muude maksete suhtes.
2.
Artiklit 97 kohaldatakse vajalike erisustega muude
juhtude suhtes, kui kaup või digitaalne infosisu jääb isiku valdusesse, kuna
teine isik jätab kauba või digitaalse infosisu vastu võtmata, kuigi tal on
kohustus see vastu võtta.
10. peatükk        Müüja
kohustused
1. jagu     Üldsätted
Artikkel 91
Müüja põhikohustused
Kauba müüja või digitaalse infosisu üleandja
(edaspidi käesolevas osas „müüja") on kohustatud:
a)           kauba või digitaalse infosisu üle
andma;
b)           kauba, sealhulgas füüsilise andmekandja,
millel digitaalne infosisu edastatakse, omandi üle andma
c)           tagama, et kaup või digitaalne
infosisu on vastavuses lepingutingimustega;
d)           tagama, et ostjal on õigus
digitaalset infosisu lepingule vastavalt kasutada, ning
e)           andma üle lepinguga ette nähtud
kaubadokumendid või muud kauba või digitaalse infosisuga seotud dokumendid.
Artikkel 92
Kohustuse täitmine kolmanda isiku poolt
1.
Müüja võib usaldada kohustuse täitmise kolmandale
isikule, kui lepingutingimustega ei ole ette nähtud, et müüja peab kohustuse
täitma isiklikult.
2.
Kui müüja usaldab kohustuse täitmise kolmandale
isikule, vastutab müüja kohustuse täitmise eest.
3.
Kaupleja ja tarbija vahelistes suhetes ei või
lepingupooled tarbija kahjuks lõike 2 kohaldamist välistada, sellest kõrvale
kalduda ega muuta selle toimet.
2. jagu     üleandmine
Artikkel 93
Üleandmise koht
1.
Kui üleandmise kohta ei saa muul viisil kindlaks
määrata, tuleb kaup või digitaalne infosisu üle anda:
(a)
sellise tarbijalemüügilepingu või digitaalse
infosisu üleandmise lepingu puhul, mis on kaugleping või väljaspool äriruume
sõlmitud leping või mille kohaselt on müüjal kohustus kaup või digitaalne
infosisu ostjani toimetada, tarbija lepingu sõlmimise aegses elukohas;
(b)
muudel juhtudel:
i) kui müügilepingus on ette nähtud kauba vedamine
ühe või mitme vedaja poolt, lähimas kohas, kus esimene vedaja kauba vedamiseks
vastu võtab;
ii) kui müügilepingus ei ole ette nähtud kauba
vedamist, müüja lepingu sõlmimise aegses tegevuskohas.
2.
Kui müüjal on mitu tegevuskohta, on tegevuskoht
lõike 1 punkti b tähenduses üleandmiskohustusega kõige rohkem seotud
tegevuskoht.
Artikkel 94
Üleandmise viis
1.
Kui lepingupooled ei ole teisiti kokku leppinud,
täidab müüja kauba või digitaalse infosisu üleandmise kohustuse järgmiselt:
(a)
sellise tarbijalemüügilepingu või digitaalse
infosisu üleandmise lepingu puhul, mis on kaugleping või väljaspool äriruume
sõlmitud leping või mille kohaselt on müüjal kohustus kaup või digitaalne
infosisu ostjani toimetada, kauba või digitaalse infosisu üleandmisega tarbija
valdusesse või muul viisil tema kontrolli alla;
(b)
muudel juhtudel, kui müügilepingus on ette nähtud
kauba vedamine vedaja poolt, kauba üleandmisega esimesele vedajale ostjani
toimetamiseks ja kauba vedajalt kättesaamiseks vajalike dokumentide
üleandmisega ostjale, või
(c)
muudel kui punktides a ja b ettenähtud juhtudel,
tehes kauba või digitaalse infosisu või, juhul kui on kokku lepitud, et müüja
annab üle ainult kaubadokumendid, dokumendid ostjale kättesaadavaks.
2.
Lõike 1 punkti a ja c tähenduses hõlmab viide
tarbijale või ostjale ka tarbija või ostja poolt vastavalt lepingule määratud
kolmandat isikut, kes ei ole vedaja.
Artikkel 95
Üleandmise aeg
1.
Kui üleandmise aega ei saa muul viisil kindlaks
määrata, tuleb kaup või digitaalne infosisu üle anda mõistliku aja jooksul
pärast lepingu sõlmimist.
2.
Kaupleja ja tarbija vahelise lepingu puhul peab
kaupleja kauba või digitaalse infosisu üle andma hiljemalt 30 päeva jooksul
alates lepingu sõlmimisest, kui lepingupooled ei ole teisiti kokku leppinud.
Artikkel 96
Müüja kohustused kauba vedamise puhul
1.
Kui müüja peab lepingust tulenevalt korraldama
kauba vedamise, peab ta sõlmima lepingu, mis on vajalik kauba veoks sihtkohta
tavalistel tingimustel ja transpordivahenditega, mille kasutamine on vastavalt
asjaoludele mõistlik.
2.
Kui müüja peab lepingust tulenevalt andma kauba üle
vedajale ning kaup ei ole tähistusega, veodokumentidega või muul viisil selgelt
eristatud lepingu kohaselt üleantava kaubana, peab müüja ostjale kauba
saatmisest teatama ja kaupa seejuures täpselt kirjeldama.
3.
Kui müüja ei pea lepingust tulenevalt sõlmima
veosekindlustuslepingut, peab ta ostja soovil andma ostjale kogu temal oleva
teabe, mis on vajalik sellise lepingu sõlmimiseks.
Artikkel 97
Kaup ja digitaalne infosisu, mida ostja vastu ei võta
1.
Kui kaup või digitaalne infosisu jääb müüja
valdusesse, kuna ostja keeldub kaupa vastu võtmast, kuigi tal on kohustus see
vastu võtta, peab müüja võtma tarvitusele mõistlikud abinõud kauba või
digitaalse infosisu kaitsmiseks ja säilitamiseks.
2.
Müüja vabaneb kohustusest kaup või digitaalne
infosisu ostjale üle anda, kui müüja:
(a)
hoiustab kauba või digitaalse infosisu ostja jaoks
mõistlikel tingimustel kolmanda isiku juures ja teatab sellest ostjale või
(b)
müüb kauba või digitaalse infosisu mõistlikul
viisil, olles sellest eelnevalt ostjale teatanud, ja maksab müügist saadud
puhastulu ostjale välja.
3.
Kauba või digitaalse infosisu müümise mõistlikud
kulud hüvitatakse müüjale või arvatakse need müügist saadud tulust maha.
Artikkel 98
Riisiko ülemineku õiguslik tagajärg
Kauba või digitaalse infosisu üleandmisel
riisiko ülemineku õiguslikud tagajärjed on reguleeritud 14. peatüki
sätetega.
3. jagu     Kauba või
digitaalse infosisu vastavus lepingutingimustele
Artikkel 99
Vastavus lepingutingimustele
1.
Kaup või digitaalne infosisu vastab lepingutingimustele,
kui:
(a)
selle kogus, kvaliteet ja kirjeldus vastavad
lepingutingimustele;
(b)
see on mahutatud või pakendatud lepingus ettenähtud
viisil ning
(c)
sellega koos on üle antud lepinguga ettenähtud
tarvikud, paigaldusjuhised või muud juhised.
2.
Kui pooled ei ole teisiti kokku leppinud ja kui on
täidetud ka artiklites 100, 101 ja 102 sätestatud nõuded, loetakse, et kaup või
digitaalne infosisu vastab lepingutingimustele.
3.
Tarbijalemüügilepingu puhul kehtib artiklite 100,
102 ja 103 sätetest tarbija kahjuks kõrvalekalduv kokkulepe ainult juhul, kui
tarbija oli lepingu sõlmimise ajal teadlik kauba või digitaalse infosisu
konkreetsetest omadustest ja nõustus, et kaup või digitaalne infosisu vastas
lepingutingimustele lepingu sõlmimise ajal.
4.
Tarbijalemüügilepingu puhul ei või lepingupooled
tarbija kahjuks lõike 3 kohaldamist välistada, sellest kõrvale kalduda ega
selle toimet muuta.
Artikkel 100
Kauba või digitaalse infosisu lepingutingimustele vastavuse tingimused
Kaup või digitaalne infosisu peab:
a)           sobima teatud eriliseks otstarbeks,
mida müüja lepingu sõlmimise ajal teadis, välja arvatud juhul, kui asjaoludest
selgub, et ostja ei tuginenud või ei saanud mõistlikult tugineda müüja
erialastele oskustele või teadmistele;
b)           sobima otstarbeks, milleks seda
liiki kaupa või digitaalset infosisu tavaliselt kasutatakse;
c)           olema samade omadustega kui kaup või
digitaalne infosisu, mida müüja ostjale näidise või mudelina esitles;
d)           olema mahutatud või pakendatud seda
liiki kaubale tavaliselt omasel viisil, sellise viisi puudumisel aga kauba
säilimiseks ja kaitseks vajalikul viisil;
e)           olema üle antud koos tarvikute,
paigaldusjuhiste või muude juhistega, mille saamist ostja võib eeldada;
f)            olema selliste omaduste ja
talitlusvõimega, nagu on osutatud lepingueelses avalduses, millest on saanud
lepingutingimuste osa vastavalt artiklile 69, ning
g)           olema selliste omaduste ja
talitlusvõimega, nagu ostja võib eeldada. Selle kindlaksmääramisel, mida
tarbija võib eeldada digitaalse infosisu puhul, tuleb arvesse võtta, kas
digitaalse infosisu eest tasuti ostuhind või mitte.
Artikkel 101
Ebaõige paigaldamine tarbijalemüügi lepingu puhul
1.
Tarbijalemüügi lepingu kohaselt üleantud kauba või
digitaalse infosisu ebaõigest paigaldamisest tulenevat lepingutingimustele
mittevastavust loetakse võrdseks kauba või digitaalse infosisu
lepingutingimustele mittevastavusega, kui:
(a)
kauba või digitaalse infosisu paigaldas müüja või
seda tehti tema vastutusel või
(b)
kauba või digitaalse infosisu paigalduse pidi
teostama ostja ja ebaõige paigaldamine tulenes puudulikest paigaldusjuhistest.
2.
Lepingupooled ei või tarbija kahjuks käesoleva
artikli kohaldamist välistada, selle toimest kõrvale kalduda ega seda muuta.
Artikkel 102
Kolmanda isiku nõue või õigus
1.
Kaup või digitaalne infosisu peab olema vaba
kolmandate isikute õigustest või nõuetest, mis ei ole ilmselgelt põhjendamatud.

2.
Kui lõikest 3 või 4 ei tulene teisiti, ei tohi
kolmandal isikul olla kauba või digitaalse infosisu suhtes
intellektuaalomandile tuginevat õigust või nõuet:
(a)
mis ei ole ilmselgelt põhjendamatu selle riigi
õiguse kohaselt, kus kaupa või digitaalset infosisu vastavalt lepingule
kasutama hakatakse või sellekohase kokkuleppe puudumisel selle riigi õiguse
kohaselt, kus asub ostja tegevuskoht või, kaupleja ja tarbija vahelise lepingu
puhul, kus asub tarbija poolt lepingu sõlmimise ajal osutatud elukoht, ning
(b)
millest müüja teadis või pidi teadma lepingu
sõlmimise ajal.
3.
Kauplejatevahelise lepingu puhul ei kohaldata
lõiget 2, kui ostja teadis või pidi teadma intellektuaalomandile tuginevast
õigusest või nõudest lepingu sõlmimise ajal.
4.
Kaupleja ja tarbija vahelise lepingu puhul ei
kohaldata lõiget 2, kui tarbija teadis intellektuaalomandile tuginevast
õigusest või nõudest lepingu sõlmimise ajal.
5.
Kaupleja ja tarbija vahelise lepingu puhul ei või
lepingupooled tarbija kahjuks käesoleva artikli kohaldamist välistada, sellest
kõrvale kalduda ega selle toimet muuta.
Artikkel 103
Digitaalse infosisu vastavuse nõuete piiramine
Digitaalset infosisu ei loeta
lepingutingimustele mittevastavaks ainuüksi põhjusel, et pärast lepingu
sõlmimist on kättesaadavaks muutunud digitaalse infosisu uuendatud versioon.
Artikkel 104
Ostja teadmine mittevastavusest kauplejatevahelise lepingu puhul
Kauplejatevahelise lepingu puhul ei vastuta
müüja kauba lepingutingimustele mittevastavuse eest, kui ostja lepingu
sõlmimisel kauba lepingutingimustele mittevastavust teadis või pidi teadma.
Artikkel 105
Kauba või digitaalse infosisu lepingutingimustele vastamise aeg
1.
Müüja vastutab kauba või digitaalse infosisu
lepingutingimustele mittevastavuse eest, kui mittevastavus on olemas riisiko
ülemineku ajal ostjale vastavalt 14. peatüki sätetele.
2.
Tarbijalemüügi lepingu puhul eeldatakse, et kuue
kuu jooksul alates riisiko ostjale üleminekust ilmnenud lepingutingimustele
mittevastavus oli olemas riisiko ülemineku ajal, kui selline eeldus ei ole
vastuolus kauba või digitaalse infosisu või puuduse olemusega.
3.
Artikli 101 lõike 1 punkti a reguleerimisalasse
kuuluval juhul loetakse käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 esinevad viited
riisiko ostjale ülemineku ajale viideteks paigalduse lõpetamise ajale. Artikli
101 lõike 1 punkti b reguleerimisalasse kuuluval juhul loetakse viited riisiko
ostjale ülemineku ajale viideteks ajale, mil tarbijal on olnud paigalduse jaoks
mõistlik aeg.
4.
Kui kaupleja peab digitaalset infosisu edaspidi
värskendama, peab ta tagama, et digitaalne infosisu vastaks lepingutingimustele
kogu lepingu kestuse jooksul.
5.
Kaupleja ja tarbija vahelise lepingu puhul ei või
lepingupooled tarbija kahjuks käesoleva artikli kohaldamist välistada, sellest
kõrvale kalduda ega selle toimet muuta.
11. peatükk        Ostja
õiguskaitsevahendid
1. jagu     Üldsätted
Artikkel 106
Ülevaade ostja õiguskaitsevahenditest
1.
Kui müüja on kohustust rikkunud, võib ostja teha
järgmist:
(a)
nõuda kohustuse täitmist, sealhulgas konkreetse
kohustuse täitmist, kauba või digitaalse infosisu parandamist või asendamist,
vastavalt käesoleva peatüki 3. jao sätetele;
(b)
oma kohustuse täitmisest keelduda vastavalt
käesoleva peatüki 4. jao sätetele;
(c)
lepingu lõpetada vastavalt käesoleva peatüki
5. jao sätetele ja nõuda makstud ostuhinna tagastamist vastavalt
17. peatüki sätetele;
(d)
alandada hinda vastavalt käesoleva peatüki
6. jao sätetele ning
(e)
nõuda kahju hüvitamist vastavalt 16. peatüki
sätetele.
2.
Kui ostja on kaupleja:
(a)
võib ta kasutada muid õiguskaitsevahendeid peale
oma kohustuse täitmisest keeldumise üksnes juhul, kui need ei ole vastuolus
müüja õigusega heastada kohustuse rikkumine käesoleva peatüki 2. jao
sätete kohaselt, ning
(b)
võib ta tugineda kauba lepingutingimustele
mittevastavusele, kui ta on täitnud käesoleva peatüki 7. jaos sätestatud
ülevaatamis- ja teatamiskohustused.
3.
Kui ostja on tarbija:
(a)
ei sõltu tema õigus kasutada õiguskaitsevahendeid
müüja õigusest kohustuse rikkumine heastada ning
(b)
käesoleva peatüki 7. jaos sätestatud
ülevaatamise ja teatamise nõudeid ei kohaldata.
4.
Kui müüja kohustuse rikkumine on vabandatav, võib
ostja kasutada kõiki lõikes 1 nimetatud õiguskaitsevahendeid, välja arvatud
nõuda kohustuse täitmist ja kahju hüvitamist.
5.
Ostja ei või kasutada lõikes 1 nimetatud
õiguskaitsevahendeid niivõrd, kuivõrd müüja kohustuse rikkumise põhjustas ostja
ise.
6.
Õiguskaitsevahendeid, mida saab üheaegselt
kasutada, võib koos kasutada.
Artikkel 107
Õiguskaitsevahendite piiramine digitaalse infosisu puhul, mille eest ei
tasuta ostuhinda
Kui digitaalse infosisu eest ei tasuta
ostuhinda, ei või ostja kasutada artikli 106 lõike 1 punktides a–d sätestatud
õiguskaitsevahendeid. Ostja võib nõuda kahju hüvitamist vastavalt artikli 106
lõike 1 punktile e üksnes ostja varale, sealhulgas riistvarale, tarkvarale ja
andmetele, tekitatud kahju puhul, mille põhjustas üleantud digitaalse infosisu
lepingutingimustele mittevastavus, välja arvatud tulu osas, mis ostjal
tekitatud kahju tõttu saamata jäi.
Artikkel 108
Sätete kohustuslikkus
Kaupleja ja tarbija vahelise lepingu puhul ei
või lepingupooled tarbija kahjuks käesoleva artikli kohaldamist välistada,
sellest kõrvale kalduda ega selle toimet muuta, enne kui tarbija on kauplejale
lepingutingimustele mittevastavusest teatanud.
2. jagu     Müüja õigus
rikkumine heastada
Artikkel 109
Müüja õigus rikkumine heastada
1.
Müüja, kes on pakkunud kohustuse täitmist liiga
vara ja kellele on teatatud, et see ei vasta lepingutingimustele, võib pakkuda
uuesti lepingutingimustele vastavat kohustuse täitmist, kui see on kohustuse
täitmise tähtaja jooksul võimalik.
2.
Muudel kui lõikes 1 nimetatud juhtudel võib müüja,
kes on pakkunud lepingutingimustele mittevastavat kohustuse täitmist ja kellele
on mittevastavusest teatatud, viivitamata pakkuda rikkumise heastamist oma
kulul.
3.
Lepingu lõpetamisest teatamine ei välista rikkumise
heastamise pakkumist.
4.
Ostja võib heastamisest keelduda ainult juhul, kui:
(a)
rikkumist ei saa heastada viivitamata ja
heastamisega põhjustatakse ostjale olulisi ebamugavusi;
(b)
ostjal on põhjust eeldada, et müüja ei täida kohustusi
ka edaspidi, või
(c)
kohustuse täitmisega viivitamine tähendab kohustuse
olulist rikkumist.
5.
Müüja peab rikkumise heastama mõistliku aja
jooksul.
6.
Ostja võib kuni heastamise lõppemiseni oma
kohustuse täitmisest keelduda, kuid tema õigus kasutada muid õiguskaitsevahendeid,
mis on heastamisega vastuolus, peatub kuni heastamiseks ettenähtud tähtaja
möödumiseni.
7.
Heastamine ei võta ostjalt õigust nõuda, et müüja
hüvitaks kohustuse täitmisega viivitamise ja rikkumise heastamisega tekitatud
kahju ja sellise kahju, mida ei õnnestunud heastamisega ära hoida.
3. jagu     Kohustuse täitmise
nõudmine
Artikkel 110
Müüja kohustuse täitmise nõudmine
1.
Ostjal on õigus nõuda, et müüja täidaks oma
kohustuse.
2.
Õigus nõuda kohustuse täitmist hõlmab ka õiguse
nõuda lepingutingimustele mittevastava täitmise tasuta parandamist.
3.
Kohustuse täitmist ei või nõuda, kui:
(a)
kohustuse täitmine oleks võimatu või on muutunud
õigusvastaseks või
(b)
kohustuse täitmine on ebamõistlikult koormav või
kulukas ostja poolt saadava kasuga võrreldes.
Artikkel 111
Tarbija valik parandamise ja asendamise vahel
1.
Kui kaupleja peab tarbijalemüügi lepingu puhul
parandama lepingutingimustele mittevastava täitmise artikli 110 lõike 2
kohaselt, võib tarbija valida kauba parandamise ja asendamise vahel, välja
arvatud juhul, kui üks neist on õigusvastane või võimatu või teisega
võimalusega võrreldes müüjale ebamõistlikult kulukas, võttes arvesse järgmist:
(a)
väärtus, mis kaubal oleks juhul, kui lepingule
mittevastavust ei esineks,
(b)
lepingule mittevastavuse olulisus ja
(c)
võimalus kasutada alternatiivset
õiguskaitsevahendit ilma märkimisväärsete ebamugavusteta tarbijale.
2.
Kui tarbija nõuab mittevastavuse parandamist kauba
parandamise või asendamisega vastavalt lõikele 1, on tarbijal õigus kasutada
muid õiguskaitsevahendeid ainult juhul, kui kaupleja ei ole kaupa parandanud
või asendanud mõistliku aja jooksul, mis ei ületa 30 päeva. Tarbija võib selle
aja jooksul keelduda oma kohustuse täitmisest.
Artikkel 112
Asendatava asja tagastamine
1.
Kui müüja asendab puudusega asja lepingutingimustele
vastava asjaga, on tal õigus ja kohustus puudusega asi omal kulul tagasi võtta.
2.
Ostja ei pea maksma puudusega asja kasutamise eest
asja asendamisele eelneva aja jooksul.
4. jagu     Ostja kohustuse
täitmisest keeldumine
Artikkel 113
Kohustuse täitmisest keeldumine
1.
Ostjal, kes peab täitma oma kohustuse samal ajal
kui müüja täidab oma kohustuse või pärast seda, on õigus oma kohustuse
täitmisest keelduda, kuni müüja on oma kohustuse täitmist pakkunud või selle
täitnud.
2.
Ostjal, kes peab täitma oma kohustuse enne müüjat
ja kellel on mõistlikult alust arvata, et müüja rikub kohustuse täitmise
tähtpäeva saabumisel oma kohustust, on õigus oma kohustuse täitmisest keelduda,
kuni asjaolud ei muutu.
3.
Käesoleva artikli kohaselt võib keelduda kohustuse
täitmisest täielikult või osaliselt, vastavalt sellele, mis on teise
lepingupoole kohustuse rikkumisega õigustatud. Kui müüja kohustused tuleb täita
ositi või neid on võimalik muul viisil osadeks jagada, võib ostja keelduda oma
kohustuse täitmisest ainult kohustuse selles osas, mida ei ole täidetud, välja
arvatud juhul, kui müüjapoolsele kohustuse rikkumisele tuginedes on ostjal
õigus keelduda oma kohustuse täitmisest tervikuna.
5. jagu     Lepingu lõpetamine
Artikkel 114
Lepingu lõpetamine kohustuse rikkumise tõttu
1.
Ostja võib lepingu lõpetada artikli 8 tähenduses,
kui müüja on lepingust tulenevat kohustust oluliselt rikkunud artikli 87 lõike
2 tähenduses.
2.
Kui tarbijalemüügi lepingu või kaupleja ja tarbija
vahel sõlmitud digitaalse infosisu üleandmise lepingu puhul seisneb kohustuse
rikkumine selles, et kaup ei vasta lepingutingimustele, võib tarbija lepingu
lõpetada, välja arvatud juhul, kui mittevastavus on vähetähtis.
Artikkel 115
Lepingu lõpetamine hilinenud üleandmise tõttu pärast täiendava tähtaja
andmist kohustuse täitmiseks
1.
Kui müüja ei anna kaupa või digitaalset infosisu
üle lepingus ettenähtud tähtaja jooksul ja see ei kujuta endast olulist
lepingurikkumist ning ostja teatab müüjale kohustuse täitmiseks täiendava
mõistliku tähtaja andmisest ning müüja ei täida kohustust täiendava tähtaja
jooksul, võib ostja lepingu lõpetada.
2.
Lõikes 1 nimetatud täiendav tähtaeg loetakse
mõistlikuks, kui müüja sellele viivitamata vastu ei vaidle.
3.
Kui täiendava tähtaja andmise teates on ette
nähtud, et leping lõpetatakse, kui müüja ei täida kohustust täiendava tähtaja
jooksul, lõpeb leping täiendava tähtaja möödumisel ilma täiendava teateta.
Artikkel 116
Lepingu lõpetamine kohustuse eeldatava rikkumise tõttu
Kui enne müüja kohustuse sissenõutavaks
muutumist on ilmne, et müüja paneb toime sellise lepingurikkumise, millele
tuginedes võib ostja lepingu lõpetada, eelkõige juhul, kui ta teatab, et ei
kavatse lepingut täita, võib ostja lepingu lõpetada.
Artikkel 117
Lepingu lõpetamise õiguse ulatus
1.
Kui müüja lepingust tulenevad kohustused tuleb täita
ositi või neid on võimalik muul viisil osadeks jagada ja käesoleva jao kohaselt
on olemas lepingu lõpetamise alus kohustuse rikkumise tõttu mõne kohustuse osa
suhtes, millele vastab osa ostuhinnast, võib ostja lõpetada lepingu üksnes
selle kohustuse osa suhtes.
2.
Lõiget 1 ei kohaldata, kui ostjal õigustatult ei
ole kohustuse osalise täitmise vastu huvi või kui rikkumine on oluline lepingu
kui terviku suhtes.
3.
Kui müüja lepingust tulenevaid kohustusi ei ole
võimalik osadeks jagada või osa ostuhinnast ei saa eraldi kindlaks määrata,
võib ostja lepingu lõpetada ainult juhul, kui müüjapoolne lepingurikkumine on
oluline lepingu kui terviku suhtes.
Artikkel 118
Lepingu lõpetamisest teatamine
Käesoleva jao kohaselt lepingut lõpetades
teatab ostja sellest müüjale.
Artikkel 119
Lepingu lõpetamise lubamatus
1.
Ostja kaotab õiguse leping käesoleva jao kohaselt
lõpetada, kui ta ei teata lepingu lõpetamisest mõistliku aja jooksul pärast
lepingu lõpetamise õiguse tekkimist või pärast seda, kui ostja sai
lepingurikkumisest teada või pidi sellest teada saama, olenevalt sellest, kumb
toimub hiljem.
2.
Lõiget 1 ei kohaldata, kui:
(a)
ostja on tarbija või
(b)
kohustuse täitmist ei ole üldse pakutud.
6. jagu     Hinna alandamine
Artikkel 120
Õigus hinda alandada
1.
Kui ostja võtab vastu kohustuse mittekohase
täitmise, võib ta alandada tema poolt selle eest tasumisele kuuluvat hinda.
Hinda alandatakse võrdeliselt kohustuse mittekohase täitmise väärtuse suhtele
kohustuse täitmise ajal kohase täitmise väärtusesse.
2.
Lõike 1 kohaselt hinna alandamiseks õigustatud
ostja, kes on juba maksnud alandatud hinda ületava rahasumma, võib müüjalt
nõuda ülemäära makstu tagastamist.
3.
Ostjal, kes alandab hinda, ei ole õigust nõuda
samal ajal sellise kahju hüvitamist, mis on hinna alandamisega kaetud, kuid tal
on õigus nõuda talle tekitatud täiendava kahju hüvitamist.
7. jagu     Ülevaatamis- ja teatamiskohustus
kauplejatevahelise lepingu puhul
Artikkel 121
Kauba ülevaatamine kauplejatevahelise lepingu puhul
1.
Kauplejatevahelise lepingu puhul peab ostja kauba
üle vaatama või laskma selle üle vaadata mõistliku tähtaja jooksul, mis ei ole
pikem kui 14 päeva alates kauba või digitaalse infosisu üleandmisest või seotud
teenuse osutamisest.
2.
Kui lepingus on ette nähtud asja vedamine, võib
ostja kauba üle vaadata kauba jõudmisel sihtkohta.
3.
Kui kaup suunatakse ostja poolt ümber või
saadetakse edasi teise sihtkohta, ilma et ostjal oleks mõistlikku võimalust
kaupa üle vaadata, võib kauba üle vaadata kauba jõudmisel uude sihtkohta, kui
müüja lepingu sõlmimisel ümbersuunamise või edasisaatmise võimalust teadis või
pidi teadma.
Artikkel 122
Kauba lepingutingimustele mittevastavusest teatamise kohustus
kauplejatevahelise lepingu puhul
1.
Kui ostja ei teata müüjale lepingutingimustele
mittevastavusest mõistliku aja jooksul või ei kirjelda kauplejate vahel
sõlmitud lepingu puhul kauba lepingutingimustele mittevastavust piisavalt
täpselt, ei või ostja kauba lepingutingimustele mittevastavusele tugineda.
            Mõistlik aeg hakkab kulgema
hetkest, kui kaup üle antakse või kui ostja sai mittevastavusest teada või pidi
sellest teada saama, olenevalt sellest, kumb toimub hiljem.
2.
Kui ostja ei teata müüjale kauba mittevastavusest
lepingutingimustele kahe aasta jooksul pärast seda, kui kaup vastavalt
lepingule ostjale tegelikult üle anti, kaotab ostja õiguse tugineda kauba
mittevastavusele lepingutingimustele.
3.
Kui pooled on kokku leppinud, et kaup peab sobima
teatud eriliseks otstarbeks või otstarbeks, milleks seda liiki kaupa tavaliselt
kasutatakse, kindlaksmääratud tähtaja jooksul, ei lõpe lõikes 2 nimetatud teatamistähtaeg
enne kindlaksmääratud tähtaja lõppu.
4.
Lõiget 2 ei kohaldata artiklis 102 sätestatud
kolmanda isiku nõude või õiguse suhtes.
5.
Ostja ei pea müüjale teatama, et kõiki kaupu ei ole
üle antud, kui ostjal on alust arvata, et ülejäänud kaup antakse ka üle.
6.
Müüja ei või tugineda käesolevas artiklis
sätestatule, kui müüja teadis või pidi teadma, et kaup lepingutingimustele ei
vasta ja ta sellest ostjale ei teatanud.
12. peatükk        Ostja
kohustused
1. jagu     Üldsätted
Artikkel 123
Ostja põhikohustused
1.
Ostja on kohustatud:
(a)
tasuma ostuhinna;
(b)
kauba või digitaalse infosisu vastu võtma ning
(c)
võtma vastu lepinguga ette nähtud kaubadokumendid
või muud kauba või digitaalse infosisuga seotud dokumendid.
2.
Lõike 1 punkti a ei kohaldata digitaalse infosisu
üleandmise lepingu suhtes, kui digitaalse infosisu eest ei tasuta ostuhinda.
2. jagu     Ostuhinna tasumine
Artikkel 124
Maksevahendid
1.
Ostuhind tuleb tasuda lepingutingimustega määratud
maksevahendit kasutades või, kui seda ei ole kindlaks määratud, mis tahes
maksevahendiga, mida kasutatakse tasumise kohas tavaliselt majandustegevuses,
võttes arvesse tehingu olemust.
2.
Kui võlausaldaja võtab rahalise kohustuse
täitmisena vastu talle pakutud tšeki, veksli või muu sellesarnase maksevahendi,
eeldatakse, et ta teeb seda ainult tingimusel, et maksevahend hiljem
lunastatakse. Müüja võib nõuda algse kohustuse täitmist juhul, kui vekslit või
muud maksevahendit ei lunastata.
3.
Ostja algne kohustus loetakse täidetuks, kui müüja
võtab vastu maksevahendi kolmandalt isikult, kellega müüjal on eelnev kokkulepe
kolmandalt isikult maksevahendi vastuvõtmise kohta rahalise kohustuse
täitmisena.
4.
Kaupleja ja tarbija vahelise lepingu puhul ei pea
tarbija tasuma teatud maksevahendite kasutamise eest teenustasu, mis ületab
kaupleja kulutusi sellise vahendi kasutamise eest.
Artikkel 125
Maksekoht
1.
Kui maksekohta ei ole kindlaks määratud, on selleks
müüja tegevuskoht lepingu sõlmimise ajal.
2.
Kui müüjal on mitu tegevuskohta, tuleb rahaline
kohustus täita maksekohustusega kõige rohkem seotud tegevuskohas.
Artikkel 126
Tasumise aeg
1.
Ostuhinna tasumise nõue muutub sissenõutavaks kauba
üleandmise hetkel.
2.
Müüja võib keelduda ostuhinna tasumise
vastuvõtmisest, enne kui ostuhinna tasumise nõue on muutunud sissenõutavaks,
kui tal on keeldumiseks õigustatud huvi.
Artikkel 127
Ostuhinna tasumine kolmanda isiku poolt
1.
Ostja võib usaldada ostuhinna tasumise teisele
isikule. Kui ostja usaldab ostuhinna tasumise teisele isikule, vastutab ostja
ostuhinna tasumise eest.
2.
Müüja ei või keelduda kolmanda isiku poolt pakutava
tasumise vastuvõtmisest, kui:
(a)
kolmas isik tegutseb ostja nõusolekul või
(b)
kolmandal isikul on õigustatud huvi ostuhinna
tasumiseks ja ostja ei ole ostuhinda tasunud või on ilmne, et ostja ostuhinda
õigeaegselt ei tasu.
3.
Kui kolmas isik tasub ostuhinna vastavalt lõikes 1
või 2 sätestatule, vabaneb ostja tasumise kohustusest müüja ees.
4.
Kui müüja võtab vastu kolmanda isiku pakutud
ostuhinna tasumise asjaoludel, mida ei ole lõikes 1 või 2 sätestatud, vabaneb
ostja tasumise kohustusest müüja ees, kuid müüja vastutab ostja ees tasumise
vastuvõtmise tulemusel tekkinud kahju eest.
Artikkel 128
Tasumine erinevate kohustuste katteks
1.
Kui ostja peab müüjale tasuma mitme erineva
rahalise kohustuse täitmiseks ja üleantud rahast ei piisa kõigi kohustuste
täitmiseks, võib ostja tasumise ajal müüjale teatada, missuguse kohustuse
täitmiseks on raha üle antud.
2.
Kui ostja ei ole mõistliku aja jooksul pärast
kohustuse täitmist teatanud vastavalt lõikele 1, millise kohustuse ta on
täitnud, võib selle määrata müüja.
3.
Lõike 2 kohane kohustuse täitmise määramine ei ole
kehtiv, kui täidetuks määratakse kohustus, mis ei ole veel sissenõutavaks
muutunud või millele ostja vastu vaidleb.
4.
Kui kumbki pool ei ole kehtivalt määranud, millise
kohustuse täitmiseks raha arvestatakse, loetakse täidetuks kohustus, mis vastab
järgmistele tingimustele loetletud järjekorras:
(a)
esimesena sissenõutavaks muutunud või muutuv
kohustus;
(b)
kohustus, mis ei ole müüja jaoks tagatud või mis on
müüja jaoks kõige vähem tagatud;
(c)
ostjale kõige koormavam kohustus;
(d)
varem tekkinud kohustus.
Kui loetletud tingimuste alusel ei ole võimalik
määrata, milline kohustus on täidetud, loetakse, et tasumine on toimunud
võrdeliselt kõikide kohustuste katteks.
5.
Tasumise võib vastavalt lõikele 2, 3 või 4 määrata
aegunud nõudest tuleneva kohustuse täitmiseks üksnes juhul, kui tasumist ei saa
vastavalt nimetatud lõigetele määrata muu kohustuse täitmiseks.
6.
Ühe kohustuse puhul loetakse, et tasumine ostja
poolt on toimunud esmalt kulutuste, seejärel intressi ning lõpuks põhikohustuse
katteks, kui müüja ei määra teisiti.
3. jagu     Kauba vastuvõtmine
Artikkel 129
Kauba vastuvõtmine
Ostja täidab kauba vastuvõtmise kohustuse, kui
ta:
a)           teeb kõik temalt eeldatavad
toimingud, mis on vajalikud, et müüja saaks täita kauba üleandmise kohustuse,
ning
b)           võtab kauba või kaubadokumendid või
digitaalse infosisu vastu nii, nagu leping seda ette näeb.
Artikkel 130
Kauba ennetähtaegne üleandmine ja vale koguse üleandmine
1.
Kui müüja toob kauba kohale või annab digitaalse
infosisu üle enne kokkulepitud tähtpäeva, peab ostja selle vastu võtma, kui
ostjal ei ole õigustatud huvi vastuvõtmisest keelduda.
2.
Kui müüja toob kohale väiksema koguse kaupa või
annab üle väiksema koguse digitaalset infosisu kui lepinguga ette nähtud, peab
ostja selle vastu võtma, kui ostjal ei ole õigustatud huvi vastuvõtmisest
keelduda.
3.
Kui müüja toob kohale suurema koguse kaupa või
annab üle suurema koguse digitaalset infosisu kui lepinguga ette nähtud, võib
ostja ülemäärase koguse endale jätta või keelduda selle vastuvõtmisest.
4.
Kui ostja jätab ülemäärase koguse endale, loetakse
see lepingu kohaselt müüduks ja selle eest tuleb tasuda vastavalt lepingus
kokku lepitud hinnale.
5.
Tarbijalemüügi lepingu puhul lõiget 4 ei kohaldata,
kui ostjal on mõistlikult alust arvata, et müüja andis suurema koguse üle
teadlikult ja eksimata, teades, et seda ei olnud tellitud.
6.
Käesolevat artiklit ei kohaldata digitaalse
infosisu üleandmise lepingu suhtes, kui digitaalse infosisu eest ei tasuta
ostuhinda.
13. peatükk        Müüja
õiguskaitsevahendid
1. jagu     Üldsätted
Artikkel 131
Ülevaade müüja õiguskaitsevahenditest
1.
Kui ostja on kohustust rikkunud, võib müüja teha
järgmist:
(a)
nõuda kohustuse täitmist vastavalt käesoleva
peatüki 2. jao sätetele;
(b)
keelduda oma kohustuse täitmisest vastavalt
käesoleva peatüki 3. jao sätetele;
(c)
lõpetada lepingu vastavalt käesoleva peatüki
4. jao sätetele ning
(d)
ostuhinna või kahjuhüvitise tasumisega viivitamise
korral nõuda viivist vastavalt 16. peatüki sätetele.
2.
Kui ostja kohustuse rikkumine on vabandatav, võib
müüja kasutada kõiki lõikes 1 nimetatud õiguskaitsevahendeid, välja arvatud
nõuda kohustuse täitmist ja kahju hüvitamist.
3.
Müüja ei või kasutada lõikes 1 nimetatud
õiguskaitsevahendeid niivõrd, kuivõrd ostja kohustuse rikkumise põhjustas müüja
ise.
4.
Õiguskaitsevahendeid, mida saab üheaegselt kasutada,
võib koos kasutada.
2. jagu     Kohustuse täitmise
nõudmine
Artikkel 132
Ostja kohustuse täitmise nõudmine
1.
Müüja võib nõuda ostuhinna tasumist, kui see on
muutunud sissenõutavaks, ja mis tahes muu ostja poolt võetud kohustuse
täitmist.
2.
Kui ostja ei ole veel kaupa või digitaalset
infosisu vastu võtnud ja on ilmne, et ostja ei ole müüjapoolsest kohustuse
täitmisest huvitatud, võib müüja siiski nõuda, et ostja võtaks kauba või
digitaalse infosisu vastu ja tasuks ostuhinna, välja arvatud juhul, kui müüja
oleks ilma märkimisväärse pingutuse või kulutuseta võinud teha mõistliku
asendustehingu.
3. jagu     Müüja kohustuse
täitmisest keeldumine
Artikkel 133
Kohustuse täitmisest keeldumine
1.
Müüjal, kes peab täitma oma kohustuse samal ajal
kui ostja täidab oma kohustuse või pärast seda, on õigus oma kohustuse
täitmisest keelduda, kuni ostja on oma kohustuse täitmist pakkunud või selle
täitnud.
2.
Müüjal, kes peab täitma oma kohustuse enne ostjat
ja kellel on mõistlikult alust arvata, et ostja rikub kohustuse täitmise tähtpäeva
saabumisel oma kohustust, on õigus oma kohustuse täitmisest keelduda, kuni
asjaolud ei muutu. Müüja õigus kohustuse täitmisest keelduda lõpeb, kui ostja
kinnitab või tagab piisavalt oma kohustuse tähtaegse täitmise.
3.
Käesoleva artikli kohaselt võib keelduda kohustuse
täitmisest täielikult või osaliselt, vastavalt sellele, mis on teise
lepingupoole kohustuse rikkumisega õigustatud. Kui ostja kohustused tuleb täita
ositi või neid on võimalik muul viisil osadeks jagada, võib müüja keelduda oma
kohustuse täitmisest ainult kohustuse selles osas, mida ei ole täidetud, välja
arvatud juhul, kui ostjapoolsele kohustuse rikkumisele tuginedes on müüjal
õigus keelduda oma kohustuse täitmisest tervikuna.
4. jagu     Lepingu lõpetamine
Artikkel 134
Lepingu lõpetamine kohustuse olulise rikkumise tõttu
Müüja võib lepingu artikli 8 tähenduses
lõpetada, kui ostja on lepingust tulenevat kohustust artikli 87 lõike 2
tähenduses oluliselt rikkunud.
Artikkel 135
Lepingu lõpetamine hilinenud täitmise tõttu pärast täiendava tähtaja andmist
kohustuse täitmiseks
1.
Kui ostja ei täida kohustust lepingus ettenähtud
tähtaja jooksul ja müüja teatab ostjale kohustuse täitmiseks täiendava
mõistliku tähtaja andmisest ning ostja ei täida kohustust täiendava tähtaja
jooksul, võib müüja lepingu lõpetada.
2.
Täiendav tähtaeg loetakse mõistlikuks, kui ostja
sellele viivitamata vastu ei vaidle. Kaupleja ja tarbija vahelises võlasuhtes
ei tohi täiendav tähtaeg lõppeda enne artikli 167 lõikes 2 osutatud 30 päeva
pikkust tähtaega.
3.
Kui täiendava tähtaja andmise teates on ette
nähtud, et leping lõpeb automaatselt, kui ostja ei täida kohustust täiendava
tähtaja jooksul, lõpeb leping täiendava tähtaja möödumisel ilma täiendava
teateta.
4.
Tarbijalemüügi lepingu puhul ei või lepingupooled
tarbija kahjuks käesoleva artikli kohaldamist välistada, sellest kõrvale
kalduda ega selle toimet muuta.
Artikkel 136
Lepingu lõpetamine kohustuse eeldatava rikkumise tõttu
Kui enne ostja kohustuse sissenõutavaks
muutumist on ilmne, et ostja paneb toime olulise lepingurikkumise või ta
teatab, et ei kavatse lepingut täita, võib müüja lepingu lõpetada.
Artikkel 137
Lepingu lõpetamise õiguse ulatus
1.
Kui ostja lepingust tulenevad kohustused tuleb
täita ositi või neid on võimalik muul viisil osadeks jagada ja käesoleva jao
kohaselt on olemas lepingu lõpetamise alus kohustuse rikkumise tõttu mõne
kohustuse osa suhtes, mis vastab müüja osadeks jaotatavate kohustuste osale,
võib müüja lõpetada lepingu üksnes selle kohustuse osa suhtes.
2.
Lõiget 1 ei kohaldata, kui tegemist on olulise
rikkumisega lepingu kui terviku suhtes.
3.
Kui ostja lepingust tulenevaid kohustusi ei tule
täita ositi, võib müüja lõpetada lepingu üksnes juhul, kui rikkumine on oluline
lepingu kui terviku suhtes.
Artikkel 138
Lepingu lõpetamisest teatamine
Müüja lõpetab lepingu käesoleva jao kohaselt,
teatades sellest ostjale.
Artikkel 139
Lepingu lõpetamise lubamatus
1.
Kui kohustuse täitmist on pakutud viivitusega või
pakutud täitmine ei vasta muul moel lepingutingimustele, kaotab müüja õiguse
leping käesoleva jao kohaselt lõpetada, välja arvatud juhul, kui lepingu
lõpetamisest teatatakse mõistliku aja jooksul pärast seda, kui müüja sai teada
või pidi saama teada täitmise pakkumisest või täitmise mittevastavusest
lepingutingimustele.
2.
Müüja kaotab õiguse leping artikli 136 kohaselt
lõpetada, kui ta ei teata lepingu lõpetamisest mõistliku aja jooksul pärast
lepingu lõpetamise õiguse tekkimist.
3.
Kui ostja jätab ostuhinna tasumata või rikub
lepingujärgset kohustust muul olulisel viisil, säilitab müüja õiguse leping
lõpetada.
14. peatükk        Riisiko
üleminek
1. jagu     Üldsätted
Artikkel 140
Riisiko ülemineku õiguslik tagajärg
Ostja peab ostuhinna tasuma ka siis, kui kaup
või digitaalne infosisu on juhuslikult hävinud või kahjustunud pärast juhusliku
hävimise ja kahjustumise riisiko üleminekut temale, välja arvatud juhul, kui
kauba või digitaalse infosisu juhusliku hävimise või kahjustumise põhjustas
müüja tegu või tegevusetus.
Artikkel 141
Kauba või digitaalse infosisu määratlemine vastavalt lepingule
Riisiko ei lähe ostjale üle enne, kui kaup või
digitaalne infosisu on selgelt määratletud kui lepingu kohaselt üleantav kaup
või digitaalne infosisu kas esialgse kokkuleppe, ostjale teatamisega või muul
viisil.
2. jagu     Riisiko üleminek
tarbijalemüügi lepingu puhul
Artikkel 142
Riisiko üleminek tarbijalemüügi lepingu puhul
1.
Tarbijalemüügi lepingu puhul läheb riisiko
tarbijale üle siis, kui tarbija või ostja nimetatud kolmas isik, kes ei ole
vedaja, on kauba või füüsilise andmekandja, millel digitaalne infosisu
edastatakse, oma valdusesse võtnud.
2.
Sellise digitaalse infosisu üleandmise lepingu
puhul, mida ei edastata füüsilisel andmekandjal, läheb riisiko tarbijale või
tarbija nimetatud kolmandale isikule üle siis, kui tarbija või kolmas isik on
digitaalse infosisu oma kontrolli alla võtnud.
3.
Lõikeid 1 ja 2 ei kohaldata, välja arvatud
kauglepingu ja väljaspool äriruume sõlmitud lepingu puhul, kui tarbija ei täida
kohustust kaup või digitaalne infosisu vastu võtta ja kohustuse rikkumine ei
ole artikli 88 sätete kohaselt vabandatav. Sel juhul läheb riisiko üle ajal,
kui tarbija või tarbija nimetatud kolmas isik oleks kauba oma valdusesse või
digitaalse infosisu oma kontrolli alla saanud, kui ta oleks täitnud kohustuse
kaup või infosisu vastu võtta.
4.
Kui tarbija korraldab kauba või füüsilisel andmekandjal
edastatava digitaalse infosisu veo viisil, mida kaupleja ei pakkunud, läheb
riisiko üle kauba või füüsilise andmekandja üleandmisel vedajale, ilma et see
piiraks tarbija õigusi, millele ta saab vedaja vastu tugineda.
5.
Lepingupooled ei või tarbija kahjuks käesoleva
artikli kohaldamist välistada, selle toimest kõrvale kalduda ega seda muuta.
3. jagu     Riisiko üleminek
kauplejatevahelise lepingu puhul
Artikkel 143
Riisiko ülemineku aeg
1.
Kauplejatevahelise lepingu puhul läheb riisiko
ostjale üle siis, kui ostja kauba või digitaalse infosisu või kaubadokumendid
vastu võtab.
2.
Lõike 1 kohaldamisel arvestatakse artiklites 144,
145 ja 146 sätestatud erisusi.
Artikkel 144
Ostjale valmis pandud kaup
1.
Kui kaup või digitaalne infosisu on ostja käsutusse
andmiseks valmis pandud ja ostja on sellest teadlik, läheb riisiko ostjale üle
ajal, mil ostja oleks pidanud kauba või digitaalse infosisu vastu võtma, välja
arvatud juhul, kui ostjal oli õigus keelduda kauba vastuvõtmisest vastavalt
artiklile 113.
2.
Kui kaup või digitaalne infosisu on ostja käsutusse
andmiseks valmis pandud mujal kui müüja tegevuskohas, läheb riisiko ostjale üle
kauba üleandmistähtaja möödumisel, kui ostja on teadlik asjaolust, et kaup või
digitaalne infosisu on nimetatud kohas tema käsutusse andmiseks valmis pandud.
Artikkel 145
Kauba vedu
1.
Käesolevat artiklit kohaldatakse müügilepingutele,
mis sisaldavad kauba vedu.
2.
Kui müüja ei ole kohustatud kaupa üle andma
määratud kohas, läheb riisiko ostjale üle siis, kui kaup antakse üle esimesele
vedajale ostjani toimetamiseks vastavalt lepingule.
3.
Kui müüjal on kohustus anda kaup vedajale üle
määratud kohas, ei lähe riisiko ostjale üle enne, kui kaup antakse vedajale üle
määratud kohas.
4.
Riisiko üleminekut ei mõjuta müüja õigus pidada
kinni kauba käsutusõigust sisaldavat dokumenti.
Artikkel 146
Vedamisel oleva kauba müük
1.
Käesolevat artiklit kohaldatakse müügilepingutele,
mis sisaldavad vedamisel oleva kauba müüki.
2.
Riisiko läheb ostjale üle siis, kui kaup antakse
üle esimesele vedajale. Asjaoludest tulenevalt võib riisiko ostjale üle minna
ka lepingu sõlmimise ajal.
3.
Kui müüja müügilepingu sõlmimise ajal teadis või
pidi teadma, et kaup on hävinud või kahjustunud, kuid ei teatanud sellest
ostjale, kannab kauba hävimise või kahjustumise riisikot müüja.
V osa       Seotud teenuse osutamise lepingu poolte kohustused ja
õiguskaitsevahendid
15. peatükk        Lepingupoolte
kohustused ja õiguskaitsevahendid
1. jagu     Teatavate
müügilepinguid käsitlevate üldsätete kohaldamine
Artikkel 147
Teatavate müügilepinguid käsitlevate üldsätete kohaldamine
1.
Käesoleva osa suhtes kohaldatakse 9. peatüki norme.
2.
Kui müügileping või digitaalse infosisu üleandmise
leping lõpetatakse, lõpeb ka sellega seotud teenuse osutamise leping.
2. jagu     Teenuseosutaja
kohustused
Artikkel 148
Kohustus saavutada tulemus ning hoolsuse ja meisterlikkuse kohustus
1.
Teenuseosutaja peab saavutama teatud lepinguga
ettenähtud tulemuse.
2.
Kui lepingus ei ole sõnaselgelt või kaudselt ette
nähtud kohustust saavutada teatud tulemus, siis on teenuseosutajal kohustus
teha tulemuse saavutamiseks kõik mõistlikult võimalik, tegutsedes niisuguse
hoolsuse ja meisterlikkusega, nagu mõistlik teenuseosutaja seda teeks, ja
osutades seotud teenust kooskõlas seotud teenuse osutamisele kohaldatavate
seaduses sätestatud või muude kehtivate õigusnormidega.
3.
Teenuseosutajale esitatava kõige mõistlikult
võimaliku tegemise kohustuse ulatuse väljaselgitamisel tuleb arvestada muu hulgas:

(a)
kliendile seotud teenuse osutamisega seotud riisiko
olemust, ulatust, sagedust ja ettenähtavust;
(b)
kahju tekkimisel selliste abinõude kulukust, mille
abil oleks saanud tekkinud kahju või sarnase kahju tekkimist ära hoida, ning
(c)
seotud teenuse osutamise tähtaega.
4.
Kui kaupleja ja tarbija vahelise lepingu puhul
kuulub seotud teenuse juurde kauba paigaldamine, tuleb see teostada nii, et
paigaldatud kaup vastab lepingutingimustele vastavalt artiklile 101.
5.
Kaupleja ja tarbija vahelistes suhetes ei või
lepingupooled tarbija kahjuks lõike 2 kohaldamist välistada, sellest kõrvale
kalduda ega muuta selle toimet.
Artikkel 149
Kahju ärahoidmise kohustus
Teenuse osutaja peab võtma kõik mõistlikud
abinõud, et hoida ära kauba või digitaalse infosisu kahjustumine,
kehavigastuste tekitamine või muu kahju tekkimine seotud teenuse osutamise
käigus või tagajärjel.
Artikkel 150
Kohustuse täitmine kolmanda isiku poolt
1.
Teenuseosutaja võib usaldada kohustuse täitmise
kolmandale isikule, kui teenuseosutaja ei pea kohustust täitma isiklikult.
2.
Kui teenuseosutaja usaldab kohustuse täitmise
kolmandale isikule, vastutab teenuseosutaja kohustuse täitmise eest.
3.
Kaupleja ja tarbija vahelistes suhetes ei või
lepingupooled tarbija kahjuks lõike 2 kohaldamist välistada, sellest kõrvale
kalduda ega muuta selle toimet.
Artikkel 151
Arve esitamise kohustus
Kui seotud teenuse eest tuleb tasuda eraldi
hind ja teenuse hind ei ole lepingu sõlmimisel kindla summana kokkulepitud,
peab teenuseosutaja esitama kliendile arve, milles on selgelt ja arusaadavalt
selgitatud, kuidas teenuse hinda arvestatakse.
Artikkel 152
Ootamatute või ebamajanduslike kulude eest hoiatamise kohustus
1.
Teenuse osutaja peab klienti teavitama ja saama
tema nõusoleku teenuse osutamise jätkamiseks, kui:
(a)
seotud teenuse hind oleks suurem, kui
teenuseosutaja poolt eelnevalt kliendile nimetatud hind, või
(b)
seotud teenuse maksumus oleks suurem kui kauba või
digitaalse infosisu väärtus pärast seotud teenuse osutamist, niivõrd kui see on
teenuseosutajale teada.
2.
Kui teenuseosutaja ei küsi kliendi nõusolekut
vastavalt lõikes 1 sätestatule, ei ole teenuseosutajal õigust küsida hinda, mis
on suurem kui kliendile varem esitatud hind või mis ületab kauba või digitaalse
infosisu väärtust pärast seotud teenuse osutamist.
3. jagu     Kliendi kohustused
Artikkel 153
Ostuhinna tasumine
1.
Klient peab tasuma hinna, mis on seotud teenuse
osutamise eest lepinguga ette nähtud.
2.
Hind tuleb tasuda, kui seotud teenuse osutamine on
lõpetatud ja seotud teenuse osutamise tulemus on kliendile kättesaadav.
Artikkel 154
Juurdepääsu tagamine
Kui teenuseosutaja vajab seotud teenuse
osutamiseks juurdepääsu kliendi ruumidele, peab klient võimaldama
teenuseosutajale juurdepääsu mõistlikul ajal.
4. jagu     Õiguskaitsevahendid
Artikkel 155
Kliendi õiguskaitsevahendid
1.
Teenuseosutaja poolse kohustuse rikkumise korral on
kliendil õigus, käesolevas artiklis sätestatud erisustega, kasutada samu
õiguskaitsevahendeid, mida võib kasutada ostja vastavalt 11. peatüki
sätetele, nimelt võib klient:
(a)
nõuda konkreetse kohustuse täitmist;
(b)
keelduda oma kohustuse täitmisest;
(c)
lepingu lõpetada
(d)
alandada hinda ning
(e)
nõuda kahju hüvitamist.
2.
Ilma et see piiraks lõike 3 kohaldamist, sõltub
kliendi õigus kasutada õiguskaitsevahendeid teenuseosutaja õigusest pakkuda
rikkumise heastamist olenemata sellest, kas klient on tarbija või mitte.
3.
Artiklis 101 sätestatud ebaõige paigaldamise korral
tarbijalemüügi lepingu puhul ei sõltu tarbija õigus kasutada
õiguskaitsevahendeid teenuseosutaja õigusest pakkuda heastamist.
4.
Kui klient on tarbija, on kliendil õigus leping
lõpetada, tuginedes osutatud seotud teenuse mittevastavusele
lepingutingimustele, välja arvatud juhul, kui mittevastavus ei ole oluline.
5.
11. peatükki kohaldatakse järgmiste
erisustega, eelkõige:
(a)
seoses teenuseosutaja õigusega pakkuda heastamist
ei tohi kaupleja ja tarbija vahelise lepingu puhul artikli 109 lõike 5 kohane
mõistlik aeg olla pikem kui 30 päeva;
(b)
lepingutingimustele mittevastava teenuse osutamise
parandamisel ei kohaldata artikleid 111 ja 112 ning
(c)
artikli 122 asemel kohaldatakse artiklit 156.
Artikkel 156
Teenuse lepingutingimustele mittevastavusest teatamise kohustus
kauplejatevahelise seotud teenuse osutamise lepingu puhul
1.
Kauplejate vahel sõlmitud seotud teenuse osutamise
lepingu puhul võib klient teenuse lepingutingimustele mittevastavusele tugineda
ainult juhul, kui klient teatab teenuse osutajale lepingutingimustele
mittevastavusest mõistliku aja jooksul ja kirjeldab teenuse lepingutingimustele
mittevastavust piisavalt täpselt.
Mõistlik aeg hakkab kulgema hetkest, kui seotud
teenuse osutamine on lõpetatud või kui klient sai mittevastavusest teada või
pidi sellest teada saama, olenevalt sellest, kumb toimub hiljem.
2.
Teenuseosutaja ei või tugineda käesolevas artiklis
sätestatule, kui teenuseosutaja teadis või pidi teadma, et teenus
lepingutingimustele ei vasta, ja ta sellest kliendile ei teatanud.
Artikkel 157
Teenuseosutaja õiguskaitsevahendid
1.
Kliendipoolse kohustuse rikkumise korral on
teenuseosutajal õigus, lõikes 2 sätestatud erisustega, kasutada samu
õiguskaitsevahendeid, mida võib kasutada müüja vastavalt 13. peatüki
sätetele, nimelt võib teenuseosutaja:
(a)
nõuda kohustuse täitmist;
(b)
keelduda oma kohustuse täitmisest;
(c)
lepingu lõpetada ning
(d)
hinna või kahjuhüvitise tasumisega viivitamise
korral nõuda viivist.
2.
13. peatükki kohaldatakse vajalike erisustega.
Eelkõige kohaldatakse artikli 158 asemel artikli 132 lõiget 2.
Artikkel 158
Kliendi õigus kohustuse täitmine tagasi lükata
1.
Klient võib teenuseosutajale igal ajal teatada, et
seotud teenuse osutamine või teenuse osutamise jätkamine ei ole enam vajalik.
2.
Kui klient teatab teenuseosutajale lepingu
ülesütlemisest vastavalt lõikele 1:
(a)
lõpeb teenuseosutaja õigus ja kohustus seotud
teenust osutada ning
(b)
kui lepingu lõpetamiseks ei ole muud alust, peab
klient maksma kokkulepitud tasu, millest on maha arvatud see, mille
teenuseosutaja teenuse osutamise kohustuse lõppemise tõttu kokku hoidis või
oleks võinud kokku hoida.
3.
Kaupleja ja tarbija vahelistes suhetes ei või
lepingupooled tarbija kahjuks käesoleva artikli kohaldamist välistada, sellest
kõrvale kalduda ega selle toimet muuta.
VI osa     Kahju
hüvitamine ja viivis
16. peatükk        Kahju
hüvitamine ja viivis
1. jagu     Kahju hüvitamine
Artikkel 159
Õigus nõuda kahju hüvitamist
1.
Võlausaldajal on õigus nõuda võlgnikult kohustuse
rikkumisega tekitatud kahju hüvitamist, välja arvatud juhul, kui kohustuse
rikkumine on vabandatav.
2.
Hüvitamisele kuuluva kahju hulka kuulub ka kahju,
mille tulevikus tekkimist võlgnik võis eeldada.
Artikkel 160
Kahju hüvitamise ulatus
Kohustuse rikkumise tagajärjel tekkinud kahju
hüvitamise ulatuseks on selline rahasumma, mis asetab võlausaldaja olukorda,
milles ta oleks olnud, kui kohustus oleks kohaselt täidetud, või juhul, kui see
ei ole võimalik, olukorda, mis on sellisele olukorrale võimalikult lähedane.
Kahjuhüvitisega kaetakse võlausaldaja poolt kantud kahju ja saamata jäänud
tulu.
Artikkel 161
Kahju ettenähtavus
Võlgnik peab hüvitama üksnes kahju, mida ta
nägi lepingulise kohustuse rikkumise tagajärjena ette või pidi lepingu
sõlmimise ajal ette nägema.
Artikkel 162
Võlausaldaja põhjustatud kahju
Võlgnik ei pea hüvitama võlausaldajale
tekitatud kahju ulatuses, milles kohustuse rikkumise või selle tagajärje
põhjustas võlausaldaja ise.
Artikkel 163
Kahju vähendamine
1.
Võlgnik ei pea hüvitama võlausaldajale tekitatud
kahju ulatuses, milles võlausaldaja oleks saanud kahju mõistlikult käitudes
vähendada.
2.
Võlausaldajal on õigus nõuda kahju vähendamiseks
tehtud mõistlike kulutuste hüvitamist.
Artikkel 164
Asendustehing
Kui võlausaldaja tegi pärast kogu lepingu või
lepingu osa lõpetamist mõistliku aja jooksul ja mõistlikul viisil
asendustehingu, võib võlausaldaja kahjuhüvitisena nõuda lõpetatud lepingu
järgse hinna ja asendustehingust tuleneva hinna vahe tasumist ning tulevikus
tekkiva kahju hüvitamist.
Artikkel 165
Turuhind
Kui võlausaldaja lõpetas lepingu ja ei ole
teinud asendustehingut, kuid lepingujärgse kohustuse esemel on olemas turuhind,
võib võlausaldaja kahjuhüvitisena nõuda lepingujärgse hinna ning lepingu
lõpetamise aegse turuhinna vahe tasumist ning tulevikus tekkiva kahju
hüvitamist.
2. jagu Viivis: üldsätted
Artikkel 166
Viivis
1.
Rahalise kohustuse täitmisega viivitamise korral
võib võlausaldaja nõuda rahalise kohustuse pealt viivist ilma sellest
võlgnikule eraldi teatamata, arvates maksekohustuse sissenõutavaks muutumisest
kuni maksmiseni, kohaldades lõikes 2 sätestatud intressimäära.
2.
Viivise määr on:
(a)
juhul kui võlausaldaja peamine tegevuskoht on
liikmesriigis, mille valuuta on euro, või kolmandas riigis Euroopa Keskpanga
viimati toimunud põhirefinantseerimistoimingute puhul kohaldatav intressimäär
enne asjaomase poolaasta esimest kalendripäeva või intressi piirmäär, kui
Euroopa Keskpanga viimati toimunud põhirefinantseerimistoimingud on teostatud
muutuva intressimääraga, millele lisandub kaks protsendipunkti;
(b)
juhul kui võlausaldaja peamine tegevuskoht on
liikmesriigis, mille valuuta ei ole euro, asjaomase riigi keskpanga määratud
samaväärne intressimäär, millele lisandub kaks protsendipunkti.
3.
Võlausaldaja võib nõuda tulevikus tekkiva kahju
hüvitamist.
Artikkel 167
Viivise maksmine juhul, kui võlgnik on tarbija
1.
Kui võlgnik on tarbija, võib temalt artiklis 166
sätestatud määras viivist nõuda üksnes juhul, kui kohustuse rikkumine ei ole
vabandatav.
2.
Viivist ei hakata arvestama enne, kui 30 päeva on
möödunud päevast, mil võlausaldaja teatas võlgnikule viivise maksmise
kohustusest ja viivise määrast. Võlausaldaja võib nimetatud asjaoludest teatada
enne maksekohustuse tähtpäeva saabumist.
3.
Lepingusäte, millega nähakse ette artiklis 166
sätestatust kõrgem viivise määr või viivise arvestamine käesoleva artikli
lõikes 2 sätestatust varem, ei ole siduv ulatuses, milles see oleks
ebamõistlikult kahjustav artikli 83 tähenduses.
4.
Viivist ei tohi lisada põhivõlale selleks, et
arvestada intressi.
5.
Lepingupooled ei või tarbija kahjuks käesoleva
artikli kohaldamist välistada, selle toimest kõrvale kalduda ega seda muuta.
3. jagu     Kaupleja
makseviivitus
Artikkel 168
Viivise määr ja arvestus
1.
Kui kaupleja viivitab kauba või digitaalse infosisu
müügiks või seotud teenuse osutamiseks sõlmitud lepingust tuleneva
sissenõutavaks muutunud maksekohustuse täitmisega ja viivitus ei ole artikli 88
kohaselt vabandatav, arvestatakse viivist käesoleva artikli lõikes 5 sätestatud
määras.
2.
Lõikes 5 sätestatud määras hakatakse viivist
arvestama päevast, mis järgneb lepingus ettenähtud maksetähtpäevale või
-tähtaja lõppemisele. Kui maksetähtpäeva või -tähtaja lõppu ei ole lepingus
kindlaks määratud, hakatakse viivist nimetatud määras arvestama:
(a)
pärast 30 päeva möödumist kuupäevast, mil võlgnik
saab kätte arve või samaväärse maksetaotluse, või
(b)
pärast 30 päeva möödumist kauba või digitaalse
infosisu kättesaamise või seotud teenuse osutamise kuupäevast, kui punktis a
nimetatud tähtpäev saabub varem või ei ole kindel või kui ei ole kindel, kas
võlgnik sai arve või samaväärse maksetaotluse kätte.
3.
Kui lepinguga on ette nähtud heakskiitmise või
ülevaatamise kord, millega kinnitatakse kauba, digitaalse infosisu või seotud
teenuse vastavust lepingule, hakkab lõike 2 punktis b nimetatud 30-päevane
tähtaeg kulgema heakskiidu päevast või ülevaatamise lõpuleviimise päevast.
Kauba, digitaalse infosisu või seotud teenuse ülevaatamise menetlus ei tohi
kesta kauem kui 30 päeva alates kauba või digitaalse infosisu kättesaamise või
teenuse osutamise kuupäevast, välja arvatud juhul, kui pooled on sõnaselgelt
teisiti kokku leppinud ja see kokkulepe ei ole ebamõistlikult kahjustav artikli
170 tähenduses.
4.
Lõike 2 kohaselt kindlaks määratud maksetähtaeg ei
tohi olla pikem kui 60 päeva, välja arvatud juhul, kui pooled on sõnaselgelt
teisiti kokku leppinud ja see kokkulepe ei ole ebamõistlikult kahjustav artikli
170 tähenduses.
5.
Viivise määr on:
(a)
juhul kui võlausaldaja peamine tegevuskoht on liikmesriigis,
mille valuuta on euro, või kolmandas riigis, Euroopa Keskpanga viimati toimunud
põhirefinantseerimistoimingute puhul kohaldatav intressimäär enne asjaomase
poolaasta esimest kalendripäeva või intressi piirmäär, kui Euroopa Keskpanga
viimati toimunud põhirefinantseerimistoimingud on teostatud muutuva
intressimääraga, millele lisandub kaheksa protsendipunkti;
(b)
juhul kui võlausaldaja peamine tegevuskoht on
liikmesriigis, mille valuuta ei ole euro, asjaomase riigi keskpanga määratud
samaväärne intressimäär, millele lisandub kaheksa protsendipunkti.
6.
Võlausaldaja võib nõuda tulevikus tekkiva kahju
hüvitamist.
Artikkel 169
Sissenõudmiskulude hüvitamine
1.
Kui artikli 168 kohaselt tuleb maksta viivist, on
võlausaldajal õigus sissenõudmiskulude hüvitamiseks võlgnikult sisse nõuda
kindlaksmääratud summa, mis on vähemalt 40 eurot või võrdväärne summa valuutas,
milles on lepingu hinna tasumiseks kokku lepitud.
2.
Võlausaldajal on õigus võlgnikult nõuda lõikes 1
osutatud kindlaksmääratud summat ületavate ja võlgniku makseviivituse tõttu
kantud muude mõistlike sissenõudmiskulude hüvitamist.
Artikkel 170
Viivist käsitlevad ebamõistlikult kahjustavad lepingutingimused
1.
Lepingutingimus, millega nähakse ette maksetähtpäev
või -tähtaeg, viivisemäär või sissenõudmiskulude hüvitamine, ei ole siduv
ulatuses, milles tingimus on ebamõistlikult kahjustav. Lepingutingimus on
ebamõistlikult kahjustav, kui see kaldub suurel määral kõrvale heast äritavast
ning on vastuolus hea usu ja ausa kauplemise põhimõttega, võttes arvesse konkreetseid
asjaolusid, sealhulgas kauba, digitaalse infosisu või seotud teenuse olemust.
2.
Lõike 1 tähenduses eeldatakse, et lepingutingimus,
millega nähakse ette maksetähtpäev või -tähtaeg või viivisemäär, mis on
võlausaldajale ebasoodsam kui artiklis 167 või 168 sätestatud maksetähtpäev või
-tähtaeg või viivisemäär, ja lepingutingimus, millega nähakse ette
sissenõudmiskulude hüvitamine summas, mis on väiksem kui artiklis 169
sätestatud summa, on ebamõistlikult kahjustav.
3.
Lepingutingimus, millega välistatakse viivise
maksmine või sissenõudmiskulude hüvitamine, loetakse alati lõike 1 tähenduses
ebamõistlikult kahjustavaks.
Artikkel 171
Sätete kohustuslikkus
Lepingupooled ei või käesoleva jao kohaldamist
välistada, selle toimest kõrvale kalduda ega seda muuta.
VII osa    Tagasitäitmine
17. peatükk        Tagasitäitmine
Artikkel 172
Tagasitäitmine lepingu tühistamise või lõpetamise korral
1.
Kui lepingupool tühistab või lõpetab lepingu, on
kummalgi lepingupoolel kohustus tagastada teisele poolele (edaspidi
„saaja") sellelt poolelt lepingu alusel saadu.
2.
Lepingu alusel saadu tagastamise kohustus hõlmab ka
sellest saadud loodus- ja õigusviljade väljaandmist.
3.
Kui lõpetatakse leping, mille alusel tuli
kohustused täita osade kaupa, ei pea tagastama lepingu nende osade alusel saadut,
mille puhul on mõlemad pooled oma kohustused täielikult täitnud või mille puhul
tuleb ostuhind tehtu eest tasuda vastavalt artikli 8 lõikele 2, välja arvatud
juhul, kui lepingu sisust tuleneb, et lepingupoolel ei ole osalise täitmise
vastu õigustatud huvi.
Artikkel 173
Saadu väärtuse hüvitamine rahas
1.
Kui lepingu alusel saadut ja sellest saadud vilju
või digitaalset infosisu olenemata sellest, kas infosisu anti üle füüsilisel andmekandjal
või mitte, ei ole võimalik tagastada, peab saaja hüvitama saadu väärtuse rahas.
Kui saadu tagastamine on võimalik, kui nõuaks ebamõistlikke pingutusi või
kulutusi, võib saaja hüvitada saadu väärtuse rahas juhul, kui see ei kahjusta
teise poole varalisi huve.
2.
Kauba rahaline väärtus on kauba väärtus, mis kaubal
oleks olnud kauba väärtuse hüvitamise kuupäeval, kui saaja oleks kaupa
säilitanud kuni selle kuupäevani nii, et kaup ei oleks hävinud ega kahjustunud.
3.
Kui klient tühistab või lõpetab seotud teenuse
osutamise lepingu pärast seda, kui seotud teenus on täielikult või osaliselt
osutatud, on saadu rahaline väärtus summa, mille klient seotud teenuse
saamisega kokku hoidis.
4.
Digitaalse infosisu puhul on saadu rahaline väärtus
summa, mille tarbija digitaalse infosisu kasutamisega kokku hoidis.
5.
Kui saaja on vahetanud kauba raha või muu sama
liiki kauba või digitaalse infosisu vastu ja saaja teadis või pidi teadma
lepingu tühistamise või lõpetamise alusest, võib teine pool saajalt nõuda
asenduskauba või selle rahalise väärtuse väljaandmist. Kui saaja on vahetanud
kauba raha või muu sama liiki kauba või digitaalse infosisu vastu ja saaja ei
teadnud ega pidanud teadma lepingu tühistamise või lõpetamise alusest, võib
saaja valida, kas hüvitada asenduskauba rahaline väärtus või tagastada
asenduskaup.
6.
Digitaalse infosisu puhul, mille eest ei ole
tasutud ostuhinda, tagasitäitmist ei toimu.
Artikkel 174
Tasu kasutamise eest ja saadud rahalt tasutav intress
1.
Kui saaja on kaupa kasutanud, peab saaja tasuma
teisele poolele kasutamise aja eest selle väärtuse rahas, kui:
(a)
lepingu tühistamise või lõpetamise aluseks olev
asjaolu on saaja põhjustatud;
(b)
saaja teadis enne kauba kasutamist lepingu
tühistamise või lõpetamise aluseks olevast asjaolust või
(c)
võttes arvesse kauba olemust, kasutamise olemust ja
ulatust ning õigust kasutada muid õiguskaitsevahendeid peale lepingu
lõpetamise, oleks ebaõiglane lubada saajal kaupa nimetatud ajavahemiku jooksul
tasuta kasutada.
2.
Kui saajal on kohustus tagastada raha, peab saaja
maksma intressi artiklis 166 sätestatud määras, kui:
(a)
teisel poolel on kohustus tasuda kauba kasutamise
eest või
(b)
saaja põhjustas lepingu tühistamise pettuse,
ähvarduse või raskete asjaolude ärakasutamise tõttu.
3.
Käesoleva peatüki kohaldamise korral ei ole saajal
kohustust tasuda saadud kauba kasutamise eest või maksta intressi saadud rahalt,
kui kaup või raha on saadud muudel asjaoludel kui lõigetes 1 ja 2 sätestatud
asjaolud.
Artikkel 175
Kulutuste hüvitamine
1.
Kui saaja on teinud kaubale või digitaalsele
infosisule kulutusi, on saajal õigus nõuda tehtud kulutuste hüvitamist
ulatuses, milles teine pool saab kulutustest kasu, tingimusel et kulutuste
tegemise ajal saaja ei teadnud ega pidanud teadma lepingu tühistamise või
lõpetamise aluseks olevast asjaolust.
2.
Kui saaja teadis või pidi teadma lepingu
tühistamise või lõpetamise aluseks olevast asjaolust, on saajal õigus nõuda
ainult selliste kulutuste hüvitamist, millega kaitstakse kaupa või digitaalset
infosisu hävimise või selle väärtuse vähenemise eest, juhul kui saajal ei olnud
võimalust teise poole seisukohta küsida.
Artikkel 176
Kohustuste muutmine õiglasemaks
Käesolevas peatükis sätestatud tagastamis- või
maksekohustuse sisu võib muuta, kui kohustuse täitmine oleks äärmiselt
ebaõiglane, võttes eelkõige arvesse seda, kas kohustatud pool põhjustas lepingu
tühistamise või lõpetamise aluseks oleva asjaolu või teadis sellest.
Artikkel 177
Sätete kohustuslikkus
Kaupleja ja tarbija vahelistes suhetes ei või
lepingupooled tarbija kahjuks käesoleva peatüki kohaldamist välistada, sellest
kõrvale kalduda ega selle toimet muuta.
VIII osa  Aegumine
18. peatükk        Aegumine
1. jagu     Üldsätted
Artikkel 178
Nõudeõiguse aegumine
Õigus nõuda teiselt isikult kohustuse täitmist
ja sellega seotud õigused aeguvad käesolevas peatükis sätestatud aegumistähtaja
jooksul.
2. jagu     Aegumistähtajad ja
nende kulgemine
Artikkel 179
Aegumistähtajad
1.
Lühike aegumistähtaeg on kaks aastat.
2.
Pikk aegumistähtaeg on 10 aastat ja tervise
kahjustamisest tuleneva kahjuhüvitusnõude aegumistähtaeg on 30 aastat.
Artikkel 180
Aegumistähtaja algus
1.
Lühike aegumistähtaeg hakkab kulgema ajahetkest,
mil võlausaldaja sai teada või pidi teada saama nõudeõiguse teostamise aluseks
olevatest asjaoludest.
2.
Pikk aegumistähtaeg hakkab kulgema ajahetkest, mil
võlgnik peab kohustuse täitma, või kahjuhüvitusnõude puhul nõudeõiguse aluseks
oleva teo toimumise ajahetkest.
3.
Kui võlgnikul on korduv kohustus teha mingi tegu
või hoiduda teo tegemisest, tekib võlausaldajal kohustuse iga rikkumise
tagajärjel eraldi nõudeõigus.
3. jagu     Aegumistähtaja
pikenemine
Artikkel 181
Aegumise peatumine kohtu- ja muu menetluse korral
1.
Mõlema aegumistähtaja kulgemine peatub
kohtumenetluse alustamisega nõudeõiguse tunnustamiseks.
2.
Aegumise peatumine lõpeb asjas tehtud lahendi
jõustumisega või asja lahendamisega muul viisil. Kui kohtumenetlus lõpeb
aegumistähtaja viimase kuue kuu jooksul ilma sisulise lahendita, ei lõpe
aegumistähtaeg enne kuue kuu möödumist kohtumenetluse lõpust.
3.
Lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse vajalike erisustega
vahekohtumenetluse ja vahendusmenetluse suhtes, sellise menetluse suhtes, kus
kaks poolt pöörduvad vaidluses siduva otsuse tegemiseks kolmanda isiku poole,
ja muude menetluste suhtes, mille eesmärk on teha otsus nõudeõiguse kohta või
vältida maksejõuetust.
4.
Vahendusmenetlus on mis tahes nimetusega
struktureeritud protsess, kus vaidluse kaks või enam poolt püüavad vabatahtlikkuse
alusel vahendaja abil ise oma vaidluse lahendamise suhtes kokkuleppele jõuda.
Protsessi võivad algatada pooled või seda võib soovitada või nõuda kohus või
see võidakse ette näha siseriikliku õigusega. Vahendusmenetlus lõpeb poolte
jõudmisega kokkuleppele või vahendaja või ühe poole avaldusega.
Artikkel 182
Aegumise peatumine läbirääkimiste korral
Kui pooled peavad läbirääkimisi nõudeõiguse
või asjaolu üle, millest nõue võib tuleneda, ei lõpe kumbki aegumistähtaeg enne
ühe aasta möödumist viimasest suhtlusest läbirääkimiste käigus või ajast, mil
üks pool teatas teisele, et ei soovi läbirääkimisi jätkata.
Artikkel 183
Aegumise peatumine piiratud teovõimega isiku puhul
Kui piiratud teovõimega isikul ei ole
seaduslikku esindajat, ei lõpe talle kuuluva nõudeõiguse lühike ega pikk
aegumistähtaeg enne ühe aasta möödumist ajast, mil isik saab teovõimeliseks või
talle määratakse seaduslik esindaja.
4. jagu     Aegumise katkemine
Artikkel 184
Aegumise katkemine nõude tunnustamisega
Aegumine katkeb ja lühike aegumistähtaeg algab
uuesti võlgniku poolt võlausaldaja nõude tunnustamisega, mis võib seisneda
osalises tasumises, intresside maksmises, tagatise andmises, tasaarvestuses või
muus teos.
5. jagu     Aegumise
tagajärjed
Artikkel 185
Aegumise tagajärjed
1.
Asjaomase aegumistähtaja möödumisel on võlgnikul
õigus kohustuse täitmisest keelduda ja võlausaldaja kaotab õiguse kasutada muid
õiguskaitsevahendeid peale oma kohustuse täitmisest keeldumise.
2.
Võlgnikul ei ole õigust tagasi nõuda kohustuse
täitmiseks makstut või üleantut, tuginedes üksnes asjaolule, et nõude
aegumistähtaeg on lõppenud hetkeks, mil kohustus täideti.
3.
Koos põhikohustusest tuleneva nõudega aegub ka
intressi maksmise nõue ja muu kõrvalkohustusest tulenev nõue.
6. jagu     Aegumistingimuste
muutmine kokkuleppel
Artikkel 186
Kokkulepe aegumise kohta
1.
Käesolevas peatükis sätestatud aegumise tingimusi
võib muuta poolte kokkuleppel, eelkõige lühendades või pikendades
aegumistähtaegu.
2.
Lühikest aegumistähtaega ei või lühendada vähem kui
ühe aastani ega pikendada enam kui kümne aastani.
3.
Pikka aegumistähtaega ei või lühendada vähem kui
ühe aastani ega pikendada enam kui kolmekümne aastani.
4.
Lepingupooled ei või käesoleva artikli kohaldamist
välistada, selle toimest kõrvale kalduda ega seda muuta.
5.
Kaupleja ja tarbija vahelise lepingu puhul ei tohi
käesolevat artiklit kohaldada tarbija kahjuks.
1. liide
Taganemise näidisjuhised
Taganemisõigus
Teil on õigus
põhjusi esitamata taganeda käesolevast lepingust 14 päeva jooksul.
Taganemistähtaeg lõpeb 14 päeva möödumisel esimesest
päevast.
Taganemisõiguse kasutamiseks teavitage meid (2)
oma otsusest käesolevast lepingust taganeda selge avaldusega (nt posti teel
saadetud kiri, faks, e-kiri). Te võite selleks kasutada lisatud taganemisteate
näidisvormi, kuid see ei ole kohustuslik.3
Taganemisõiguse kasutamise tähtajast
kinnipidamiseks piisab, kui saadate teate taganemisõiguse kasutamise kohta enne
taganemistähtaja lõppu.
Lepingust
taganemise tagajärjed
Kui Te taganete lepingust, tagastame Teile
kõik Teilt saadud maksed, sealhulgas kättetoimetamiskulud (välja arvatud
täiendavad kulud, mis tulenevad Teie valitud kättetoimetamisviisist, mis erineb
meie pakutud kõige odavamast tavalisest kättetoimetamisviisist) viivitamata ja
igal juhul hiljemalt 14 päeva jooksul alates sellest päevast, mil saame teada
Teie otsusest lepingust taganeda. Teeme nimetatud tagasimaksed, kasutades sama
makseviisi, mida Te kasutasite algses tehingus, välja arvatud juhul, kui Te ei
ole sõnaselgelt andnud nõusolekut teistsuguse makseviisi kasutamiseks; igal juhul
ei kaasne Teile maksete tagastamisega kohustust maksta teenustasu. 4
5
6
Täitmisjuhend
1            Siia märkige üks järgmistest
jutumärkides esitatud fraasidest:
a)      seotud teenuse osutamise lepingu või vee,
gaasi või elektri tarnimise lepingu puhul, kui neid ei müüda piiratud mahus või
kindlaksmääratud koguses, ning kaugkütte ja digitaalse infosisu puhul, mida ei
anta üle füüsilisel andmekandjal: „lepingu sõlmimisest.”;
b)      müügilepingu puhul: „mil Teie või kolmas
isik, kes ei ole kauba kättetoimetaja ja kelle Te olete selleks otstarbeks
määranud, on saanud kauba oma valdusse. ”;
c)      lepingu puhul, mis käsitleb mitme eraldi
kättetoimetatava kauba tellimist ühes tellimuses: „mil Teie või kolmas isik,
kes ei ole kauba kättetoimetaja ja kelle Te olete selleks otstarbeks määranud,
on saanud viimase kaubaartikli oma valdusse. ”
d)      lepingu puhul, mis käsitleb mitmest
partiist või osast koosneva kauba kättetoimetamist: „mil Teie või kolmas isik,
kes ei ole vedaja ja kelle Te olete selleks otstarbeks määranud, on saanud viimase
saadetise või osa oma valdusse. ”
e)      lepingu puhul, mis käsitleb
kindlaksmääratud aja jooksul kauba korrapärast kättetoimetamist: „mil Teie või
kolmas isik, kes ei ole vedaja ja kelle Te olete selleks otstarbeks määranud,
on saanud esimese kaubaartikli oma valdusse.”
2            Lisage oma nimi, täpne aadress ning
võimaluse korral telefoninumber, faksinumber ja e-posti aadress.
3            Kui annate tarbijale võimaluse täita
ja esitada teave lepingust taganemise kohta elektrooniliselt veebilehel, lisage
järgmine tekst: „Teil on ka võimalik täita ja esitada taganemisteate näidisvorm
või mis tahes muu selge avaldus loobumise kohta elektrooniliselt meie
veebilehel [lisada internetiaadress]. Kui Te kasutate seda võimalust, saadame
Teile viivitamata teate Teie loobumisteate kättesaamise kohta püsival
andmekandjal (näiteks e-kirjaga).”
4            Kui tegemist on müügilepinguga,
mille puhul Te ei ole teinud ettepanekut taganemise korral kaubale ise järele
minna, lisage järgmine tekst: „Me võime viivitada tagasimaksetega, kuni oleme
kauba tagasi saanud või kuni Te olete esitanud tõendid, et olete kauba tagasi
saatnud, sõltuvalt sellest, mis toimub varem.”
5            Kui tarbija on seoses lepinguga
kauba kätte saanud, lisage järgmine tekst:
a        lisage:
–
„Tuleme ise kaubale järele.”; või
–
„Te saadate kauba tagasi või annate selle
viivitamata ning hiljemalt 14 päeva jooksul päevast, mil Te teatasite meile oma
taganemisest käesolevast lepingust, üle meile või ____ [lisage vajaduse korral
Teie poolt kauba vastuvõtmiseks volitatud isiku nimi ja täpne aadress]. Tähtajast
on kinni peetud, kui Te saadate kauba tagasi enne 14-päevase tähtaja
möödumist.”
b       lisage kas:
–
„Kauba tagastamise kulud katame meie.”; või
–
„Kauba tagastamise otsesed kulud tuleb katta
Teil.”; või
–
Kui Te kauglepingus ei paku võimalust kauba tagastamise
kulusid ise katta ning kaupa ei saa tema olemuse tõttu posti kaudu tagastada:
„Kauba tagastamise otsesed kulud ___ EUR [lisage summa] tuleb katta Teil.”; või
kui kauba tagastamise kulusid ei ole mõistlikkuse piires võimalik eelnevalt
arvutada: „Kauba tagastamise otsesed kulud tuleb katta Teil. Maksimaalsed kulud
on umbes ___EUR [lisage summa]; või
–
Kui väljaspool äriruume sõlmitud lepingu puhul on
kaup toimetatud tarbija koju lepingu sõlmimise ajal ning seda kaupa ei saa
selle olemuse tõttu postiga tagasi saata: „Me tuleme kaubale ise oma kulul
järgi.”
c        „Te vastutate üksnes kauba väärtuse
vähenemise eest, mis on tingitud kauba kasutamisest muul viisil, kui on vaja
kauba olemuses, omadustes ja toimimises veendumiseks.”
6            Seotud teenuse osutamise lepingu
puhul lisage järgmine tekst: „Kui soovisite, et seotud teenuse osutamine algaks
taganemistähtaja jooksul, tasute meile summa, mis on proportsionaalne teenuse
osutamise hinnaga ajani, mil Te teatasite meile oma taganemisest käesolevast
lepingust, võrreldes lepingu kogumahuga.”
2. liide
Taganemisteate
näidisvorm
(täitke
see vorm ja saatke kauplejale üksnes juhul, kui soovite lepingust taganeda)
–
Kellele [kaupleja kannab siia oma nime, täpse
aadressi ning võimaluse korral faksinumbri ja e-posti aadressi]:
–
Käesolevaga soovin/soovime* taganeda lepingust,
millega on ostetud järgmine kaup*/ järgmine digitaalne infosisu / on tellitud
järgmine seotud teenus*
–
Tellimuse esitamise kuupäev*/ Kättesaamise kuupäev*
–
Tarbija nimi / tarbijate nimed
–
Tarbija(te) aadress(id)
–
Tarbija(te) allkiri (allkirjad) (ainult juhul, kui
see teade esitatakse paberkandjal)
–
Kuupäev

*        *Mittevajalik maha tõmmata.
II LISA
TEABELEHT
Lepingut, mida sõlmima hakkate, reguleerib Euroopa
ühise müügiõiguse normistik, mis on alternatiivne siseriikliku lepinguõiguse režiim,
mida võivad kasutada piiriüleseid tehinguid tegevad tarbijad. Euroopa ühise
müügiõiguse normid kehtivad kõikjal Euroopa Liidus ühetaoliselt ja nendega
tagatakse tarbijakaitse kõrge tase.
Euroopa ühise
müügiõiguse norme kohaldatakse ainult juhul, kui annate oma nõusoleku, et
lepingut reguleerib Euroopa ühise müügiõiguse normistik.
Võimalik, et
nõustusite lepingu sõlmimisega telefoni teel või muul viisil (näiteks
tekstisõnumiga), mistõttu te ei saanud teabelehte varem. Sel juhul hakkab
leping kehtima üksnes juhul, kui kinnitate oma nõusolekut ka pärast teabelehe
saamist.
Järgnevalt on kirjeldatud Teie peamisi
õigusi.
EUROOPA ÜHISE MÜÜGIÕIGUSE NORMISTIK:
KOKKUVÕTE TARBIJA PEAMISTEST ÕIGUSTEST
Õigused enne lepingule allakirjutamist
Kaupleja peab Teile edastama olulise teabe
lepingu kohta, näiteks toote ja hinna (kaasa arvatud maksud ja muud kulud)
kohta ning oma kontaktandmed. Teave peab olema üksikasjalikum, kui Te ei
soorita ostu kaupleja kaupluses või ei kohtu kauplejaga isiklikult, näiteks
juhul, kui teete ostu internetis või telefoni teel. Teil on õigus kahju
hüvitamisele, kui teave ei ole täielik või ei vasta tõele.
Õigused pärast lepingule allakirjutamist

Enamasti on Teil 14 päeva aega ost
tühistada, kui ostsite kauba mujalt kui kaupleja kauplusest või kui Te ostu
sooritamise ajal kauplejaga isiklikult ei kohtunud (näiteks kui tegite ostu
internetis või telefoni teel). Kaupleja peab Teile edastama vajaliku teabe ja
taganemisteate näidisvormi[23]. Kui kaupleja ei ole seda
teinud, on Teil õigus leping ühe aasta jooksul tühistada.
Millised õigused on Teil juhul, kui kaup on
puudustega või seda ei anta üle nii, nagu kokku lepitud? Teil on õigus valida järgmiste võimaluste vahel: 1) lasta kaup kohale
toimetada, 2) asendada või 3) parandada; 4) küsida hinnaalandust; 5) samuti on
Teil õigus leping tühistada, toode tagastada ja saada raha tagasi, välja
arvatud juhul, kui puudus on väga väike; 6) võite nõuda kahju hüvitamist. Te ei
pea ostuhinda tasuma enne, kui olete saanud puudusteta toote.
Kui kaupleja ei ole osutanud seotud teenust
nii, nagu lepingus sätestatud, on Teil samasugused õigused. Kui olete
kauplejale kaebuse esitanud, on tal tavaliselt siiski kõigepealt õigus püüda
töö korralikult ära teha. Ainult siis, kui kaupleja sellega taas hakkama ei
saa, on Teil õigus valida järgmiste võimaluste vahel: 1) nõuda kauplejalt
seotud teenuse uuesti osutamist; 2) hinda mitte tasuda, kuni seotud teenus on
korrektselt osutatud; 3) küsida hinnaalandust või 4) nõuda kahju hüvitamist. 5)
Samuti on Teil õigus leping tühistada ja raha tagasi saada, välja arvatud
juhul, kui seotud teenuse osutamisel esinenud puudus oli väga väike. Ajavahemik,
mille jooksul Teil on õigus nõudeid esitada, kui kaup on puudustega või seda ei
anta üle lepingu kohaselt: Pärast seda, kui saate aru või oleksite pidanud
aru saama, et kaupleja ei ole lepingut täitnud, on Teil on kaks aastat aega
nõudeid esitada. Kui niisugused probleemid ilmnevad väga hilja, on viimane
võimalik ajahetk nõude esitamiseks kümme aastat pärast seda, kui kaupleja oleks
pidanud kauba või digitaalse infosisu üle andma või seotud teenuse osutama.
Kaitse ebaõiglaste lepingutingimuste eest: Kaupleja lepingu tüüptingimused, mis Teid ebamõistlikult kahjustavad,
ei ole Teie suhtes õiguslikult siduvad.
See õiguste loetelu on kokkuvõtlik ja ei
ole täielik ega sisalda kõiki üksikasju. Euroopa ühise müügiõiguse normistiku
terviktekstiga saate tutvuda siin. Lugege leping hoolikalt läbi!
Vaidluse
korral kasutage vajadusel õigusabi.
[1]               Eurobaromeetri
2011. aasta uuring nr 320 Euroopa lepinguõiguse kohaldamise kohta
ettevõtjatevaheliste tehingute korral, lk 15, ning Eurobaromeetri
2011. aasta uuring nr 321 Euroopa lepinguõiguse kohaldamise kohta
tarbijatevaheliste tehingute korral, lk 19.
[2]               ELT L 177, 4.7.2008, lk 6.
[3]               Eurobaromeetri
2011. aasta uuring nr 320 Euroopa lepinguõiguse kohaldamise kohta
ettevõtjatevaheliste tehingute korral, lk 15, ning Eurobaromeetri
2011. aasta uuring nr 321 Euroopa lepinguõiguse kohaldamise kohta
tarbijatevaheliste tehingute korral, lk 19.
[4]               A. Turrini
ja T. Van Ypersele, „Traders, courts and the border effect puzzle”
(„Kauplejad, kohtud ja piiriülesed olukorrad”, väljaandes „Regional Science
and Urban Economics” („Regionaalteadus ja linnamajandus”), nr 40,
2010, lk 82: „Analüüsides rahvusvahelisi kaubandussuhteid OECD riikides,
tõestame, et riigi eripäradega arvestamine, vahemaa, ühine piir ja keel […],
sarnane õigussüsteem omavad märkimisväärset mõju kaubandusele […]. Kui kahe
riigi õigussüsteemid põhinevad ühistel alustel, on nendevaheline kaubavahetus 40 %
suurem.”
[5]               KOM (2001) 398, 11.7.2001.
[6]               KOM(2010) 348 lõplik, 1.7.2010.
[7]               Ühtse
turu aktis (KOM (2011) 206 (lõplik), 13.4.2011, lk 19) ja iga-aastases
majanduskasvu analüüsis, 1. lisa, Euroopa 2020. aasta strateegia
eduaruanne (KOM (2011) 11 - A1/2, 12.10.2010, lk 5) mainitakse samuti algatust
töötada välja Euroopa lepinguõigus.
[8]               KOM(2010)
245(lõplik), 26.8.2010, lk 13.
[9]               Ühendkuningriik,
Iirimaa, Portugal ja Malta.
[10]             Euroopa
Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/31/EÜ, 8. juuni 2000,
infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise
kaubanduse kohta siseturul (EÜT L 178, 17.07.2000, lk 1–16).
[11]             ELT L 177, 4.7.2008, lk 6.
[12]             ELT L 199, 31.7.2007, lk 40.
[13]             ELT L 124,
20.5.2003, lk 36.
[14]             ELT L 105, 27. 4.2010, lk 109.
[15]             Komisjoni
teatis „Usalduse suurendamine Euroopa õigusemõistmise vastu: Euroopa
õiguskoolituse uus mõõde”, KOM(2011) 551 (lõplik), 13.9.2011.
[16]             ELT L 376,
27.12.2006, lk 36.
[17]             ELT C […],
[…], lk […].
[18]             ELT C […],
[…], lk […].
[19]             ELT L 177,
4.7.2008, lk 6.
[20]             ELT L 199, 31.7.2007, lk 40.
[21]                    21             ELT L 124, 20.5.2003, lk 36.
[22]             ELT L 376, 27.12.2006, lk 36.
[23]             Lisa link