               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,17.5.2018
            COM(2018) 295 final
            2018/0147(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vahelise teatavaid lennundusküsimusi käsitleva lepingu liidu nimel sõlmimise kohta

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

                  Pärast Euroopa Kohtu otsuseid kohtuasjades, mis on seotud avatud lennunduspiirkonna lepingutega, volitas nõukogu 5. juunil 2003 komisjoni alustama kolmandate riikidega läbirääkimisi kehtivate kahepoolsete lennunduslepingute teatavate sätete asendamiseks Euroopa Liidu tasandil sõlmitava lepinguga (edaspidi „horisontaalsed volitused“). Selliste lepingute eesmärk on anda kõikidele ELi lennuettevõtjatele mittediskrimineeriv juurdepääs Euroopa Liidu ja kolmandate riikide vahelistele lennuliinidele ning viia seega liikmesriikide ja kolmandate riikide vahelised kahepoolsed lennunduslepingud vastavusse liidu õigusega.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

                  Lepingu sätetega asendatakse või täiendatakse liikmesriikide ja Hiina Rahvavabariigi (edaspidi „Hiina“) vahelise 27 kahepoolse lennunduslepingu kehtivaid sätteid.

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

                  Lepingu ülesanne on täita liidu lennundusalase välispoliitika põhieesmärk ning viia kehtivad kahepoolsed lennunduslepingud kooskõlla liidu õigusega.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

                  Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 100 lõige 2 ja artikli 218 lõike 6 punkt a.

               •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

                  Ettepanek põhineb täielikult nõukogu antud horisontaalsetel volitustel, võttes arvesse liidu õigusega ja kahepoolsete lennunduslepingutega hõlmatud küsimusi.

               •Proportsionaalsus

                  Lepinguga muudetakse või täiendatakse kahepoolsete lennunduslepingute sätteid üksnes niivõrd, kuivõrd on vajalik liidu õiguse järgimiseks.

               •Vahendi valik

                  Liidu ja Hiina vaheline leping on kõige tõhusam vahend liikmesriikide ja Hiina vaheliste kõikide olemasolevate kahepoolsete lennunduslepingute kooskõlla viimiseks liidu õigusaktidega.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

                  Ei kohaldata.

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

                  Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikele 4 pidas komisjon läbirääkimisi koostöös erikomiteega. Läbirääkimiste käigus konsulteeriti ka lennundussektoriga. Konsulteerimise käigus tehtud märkusi on arvesse võetud. Asjaomased liikmesriigid on kontrollinud kahepoolsetele lennunduslepingutele viitamise täpsust. Lennundussektor rõhutas, kuivõrd tähtis on kindel õiguslik alus nende äritegevuses.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

                  Ei kohaldata.

               •Mõjuhinnang

                  Ei kohaldata.

               •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine

                  Ettepanekuga nähakse ette õigusaktide lihtsustamine. Liikmesriikide ja Hiina vaheliste kahepoolsete lennunduslepingute asjakohased sätted asendatakse või neid täiendatakse ühe ühtse lepingu sätetega.

               •Põhiõigused

                  Ei kohaldata.

               4.MÕJU EELARVELE

                  Ettepanek ei mõjuta liidu eelarvet.

               5.MUU TEAVE

               •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord

                  Lepinguosalised teatavad teineteisele kirjalikult diplomaatiliste kanalite kaudu lepingu jõustumiseks vajalike vastavate siseriiklike menetluste lõpetamisest. Leping jõustub hilisema teatamise kuupäeval.

               Selgitavad dokumendid (direktiivide puhul)

                  Ei kohaldata.

               Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus

                  Rahvusvahelisi lennundussuhteid liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel on tavapäraselt reguleeritud liikmesriikide ja kolmandate riikide vaheliste kahepoolsete lennunduslepingute, nende lisade ja muude seonduvate kahe- või mitmepoolsete kokkulepetega.

                  Samas on liikmesriikide kahepoolsete lennunduslepingute tavapärased määramissätted vastuolus liidu õigusega. Need võimaldavad kolmandal riigil keelduda tegevus- või muude lubade andmisest liikmesriigi määratud lennuettevõtjale, kes ei kuulu olulisel määral kõnealuse liikmesriigi või selle kodanike omandusse ega tegeliku kontrolli alla, samuti sellised tegevus- või muud load tühistada või peatada. On leitud, et sellega diskrimineeritakse ELi lennuettevõtjaid, kes on asutatud ühe liikmesriigi territooriumil, kuid kuuluvad mõne teise liikmesriigi kodanike omandusse ning on nende kontrolli all. See on vastuolus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 49, millega tagatakse asutamisvabadust kasutanud liikmesriikide kodanikele asukohaliikmesriigis selle liikmesriigi kodanikega samaväärne kohtlemine.

                  On ka muid valdkondi, nagu lennuettevõtjate vahelised kohustuslikud ärikokkulepped, mille puhul tuleks tagada nende vastavus ühenduse õigusele, muutes või täiendades liikmesriikide ja kolmandate riikide vaheliste kahepoolsete lennunduslepingute kehtivaid sätteid.

                  Komisjon on pidanud horisontaalsete volituste lisas sätestatud menetluste ja suuniste kohaselt Hiina Rahvavabariigiga läbirääkimisi, et sõlmida leping, millega asendatakse liikmesriikide ja Hiina vaheliste kehtivate kahepoolsete lennunduslepingute teatavad sätted. Lepingu artikliga 2 asendatakse tavapärased määramissätted ELi määramissättega, mis võimaldab kõigil ELi lennuettevõtjatel asutamisõigust kasutada. Artikli 4 kohaselt lahendatakse võimalikud vastuolud liidu konkurentsieeskirjadega.

               Pärast kõnealuse lepingu allkirjastamist tuleks see sõlmida. Käesolevaga tehakse ettepanek sellekohase otsuse kohta.

               2018/0147 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               Euroopa Liidu ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vahelise teatavaid lennundusküsimusi käsitleva lepingu liidu nimel sõlmimise kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 100 lõiget 2 koostoimes artikli 218 lõike 6 punktiga a,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Kooskõlas nõukogu otsusega …/…/EL
                  1
                allkirjastati Euroopa Liidu ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline teatavaid lennundusküsimusi käsitlev leping (edaspidi „leping“), tingimusel et see sõlmitakse mõnel hilisemal kuupäeval.

               (2)Lepingu eesmärk on viia liikmesriikide ja Hiina Rahvavabariigi vahel sõlmitud 27 kahepoolset lennunduslepingut kooskõlla liidu õigusega.

               (3)Leping tuleks liidu nimel heaks kiita,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liidu ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline teatavaid lennundusküsimusi käsitlev leping (edaspidi „leping“) kiidetakse liidu nimel heaks.

               Lepingu tekst on lisatud käesolevale otsusele.

               Artikkel 2

               Nõukogu eesistuja nimetab isiku, kes on volitatud liidu nimel esitama kõnealuse lepingu artikli 6 lõikes 1 sätestatud teate, et väljendada Euroopa Liidu nõusolekut end lepinguga siduda.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Brüssel,

                     nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        ELT C , , lk .

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,17.5.2018
            COM(2018) 295 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: Nõukogu otsus
            Euroopa Liidu ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vahelise teatavaid lennundusküsimusi käsitleva lepingu liidu nimel sõlmimise kohta

               EELNÕU

               Euroopa Liidu ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline

               teatavaid lennundusküsimusi käsitlev

               leping

               EUROOPA LIIT

               ühelt poolt ja

               HIINA RAHVAVABARIIGI VALITSUS

               teiselt poolt

               (edaspidi „lepinguosalised“),

               MÄRKIDES, et Euroopa Kohus on leidnud, et mitme liikmesriigi ja kolmandate riikide vahel sõlmitud kahepoolsete lepingute teatavad sätted on Euroopa Liidu õigusega vastuolus,

               MÄRKIDES, et Euroopa Liidu mitme liikmesriigi ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vahel on sõlmitud kahepoolsed lennunduslepingud, mis sisaldavad ühesuguseid sätteid, ja et liikmesriikidel on kohustus võtta asjakohaseid meetmeid, et kõrvaldada kõnealuste lepingute ja Euroopa Liidu lepingu vahelised vastuolud,

               MÄRKIDES, et Euroopa Liidul on ainupädevus mitmes küsimuses, mis võivad sisalduda Euroopa Liidu liikmesriikide ja kolmandate riikide vahelistes kahepoolsetes lennunduslepingutes,

               MÄRKIDES, et Euroopa Liidu õiguse alusel on Euroopa Liidu liikmesriigis asutatud Euroopa Liidu lennuettevõtjatel õigus mittediskrimineerivale juurdepääsule Euroopa Liidu liikmesriikide ja kolmandate riikide vaheliste lennuteenuste osutamisele,

               VÕTTES ARVESSE Euroopa Liidu ja teatavate kolmandate riikide vahelisi lepinguid, millega kõnealuste kolmandate riikide kodanikele nähakse ette võimalus omandada osalus lennuettevõtjates, kellele on antud tegevusluba vastavalt Euroopa Liidu õigusele,

               TÕDEDES, et Euroopa Liidu liikmesriikide ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheliste kahepoolsete lennunduslepingute sätete kooskõla Euroopa Liidu õigusega loob Euroopa Liidu ja Hiina vahelistele lennuteenustele kindla õigusliku aluse ning tagab nende teenuste järjepidevuse,

               TUNNISTADES, et kui Euroopa Liidu liikmesriik on määranud lennuettevõtja, mis on Euroopa Liidu mõne teise liikmesriigi ohutusjärelevalvealase õiguskontrolli all, kohaldatakse selle teise liikmesriigi suhtes Hiina Rahvavabariigi õigusi, mis tulenevad ettevõtja määranud liikmesriigi ja Hiina Rahvavabariigi vahelise lepingu ohutussätetest,

               MÄRKIDES, et Euroopa Liidu eesmärk seoses käesoleva lepinguga ei ole suurendada Euroopa Liidu ja Hiina Rahvavabariigi vahelise lennuliikluse kogumahtu, mõjutada Euroopa Liidu lennuettevõtjate ja Hiina Rahvavabariigi lennuettevõtjate vahelist tasakaalu ega olla määravaks pooleks kehtivate kahepoolsete lennunduslepingute liiklusõigussätete tõlgendamisel,

               KINNITADES oma kavatsust, et asutamisvabaduse tunnustamine ja ELi lennuettevõtja määramise põhimõtte vastuvõtmine ei ole mõeldud ega kavandatud kõrvalehoidmise võimaldamiseks ning see ei hoiaks ära liiklusõiguste keelamist sellise kõrvalehoidmise korral,

               ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:

               ARTIKKEL 1

               Üldsätted

               1.Käesolevas lepingus tähendab mõiste „liikmesriigid“ Euroopa Liidu liikmesriike; mõiste „ELi aluslepingud“ tähendab Euroopa Liidu lepingut ja Euroopa Liidu toimimise lepingut .

               2.Viiteid 1. lisas loetletud lepingute osaliseks oleva liikmesriigi kodanikele käsitatakse viidetena Euroopa Liidu liikmesriikide kodanikele.

               3.Viiteid 1. lisas loetletud lepingute osaliseks oleva liikmesriigi lennuettevõtjatele või lennuliinidele käsitatakse viidetena asjaomase liikmesriigi määratud lennuettevõtjatele või lennuliinidele.

               4.Liiklusõigusi antakse jätkuvalt Hiina Rahvavabariigi ja iga üksiku liikmesriigi vaheliste kahepoolsete lepingute alusel.

               ARTIKKEL 2

               Lennuettevõtja määramine, tegevus- ja muud load, nende andmisest keeldumine, nende tühistamine, peatamine ja piiramine

               1.Käesoleva artikli lõikega 2 asendatakse 2. lisa punktis a loetletud artiklite sätted seoses lennuettevõtja määramisega asjaomase liikmesriigi poolt ning talle Hiina Rahvavabariigi poolt antud tegevus- ja muude lubadega ning lõikega 3 asendatakse 2. lisa punktis b loetletud artiklite vastavad sätted seoses lennuettevõtjatele tegevus- ja muude lubade andmisest keeldumise, nende tühistamise, peatamise või piiramisega.

               2.
                     Kui liikmesriik on lennuettevõtja määranud, annab Hiina Rahvavabariik lennuettevõtjale minimaalse protseduurilise viivitusega asjakohased tegevus- ja muud load, tingimusel et:

               I.lennuettevõtja on asutatud määrava liikmesriigi territooriumil vastavalt ELi aluslepingutele ning kooskõlas määravas liikmesriigis ettevõtete asutamise kohta kehtivate õigusnormidega ja tal on kehtiv lennutegevusluba kooskõlas Euroopa Liidu õigusega, ning

               II.lennuettevõtja on lennuettevõtja sertifikaadi välja andnud liikmesriigi tõhusa ja jätkuva õiguskontrolli all ning asjaomane lennundusamet on määramisel selgelt nimetatud, ning

               III.lennuettevõtja peamine tegevuskoht on selle liikmesriigi territooriumil, millelt ta on saanud kehtiva lennutegevusloa, ning

               IV.lennuettevõtja on otse või enamusosaluse kaudu liikmesriikide ja/või liikmesriikide kodanike ja/või 3. lisas loetletud muude riikide ja/või nende muude riikide kodanike omandis ning nende tõhusa kontrolli all.

               3.
                     Hiina Rahvavabariik võib liikmesriigi määratud lennuettevõtjale tegevus- või muude lubade andmisest keelduda, need tühistada, peatada või neid piirata, kui:

               I.lennuettevõtja ei ole asutatud määrava liikmesriigi territooriumil vastavalt ELi aluslepingutele või tal puudub kehtiv lennutegevusluba kooskõlas Euroopa Liidu õigusega või

               II.lennuettevõtja ei ole lennuettevõtja sertifikaadi välja andnud liikmesriigi tõhusa ja jätkuva õiguskontrolli all või asjaomane lennundusamet ei ole määramisel selgelt nimetatud või

               III.lennuettevõtja põhitegevuskoht ei ole selle liikmesriigi territooriumil, kellelt ta on saanud lennutegevusloa, või

               IV. lennuettevõtja ei ole otse või enamusaktsiate kaudu liikmesriikide ja/või liikmesriikide kodanike või teiste 3. lisas loetletud riikide ja/või teiste riikide kodanike omandis või nende tõhusa kontrolli all või

               V.lennuettevõtjal on juba Hiina Rahvavabariigi ja mõne liikmesriigi vahelise kahepoolse lepingu kohaselt tegevusluba ning käesoleva lepingu alusel liiklusõiguste kasutamine liinil, mis hõlmab punkti ka asjaomases liikmesriigis, sealhulgas transiitteenusena turustatava või käsitatava teenuse korral, tähendaks kõnealuse teise lepinguga kehtestatud kolmanda, neljanda või viienda vabaduse liiklusõigustele seatud piirangutest kõrvalehoidmist, või

               VI.määratud lennuettevõtjal on lennuettevõtja sertifikaat, mille on välja andnud liikmesriik, kellega Hiina Rahvavabariik ei ole sõlminud kahepoolset lennunduslepingut, ja kõnealune liikmesriik on keeldunud Hiina Rahvavabariigile liiklusõiguste andmisest.

               4.
                     Käesolevast artiklist tulenevaid õigusi ja kohustusi ei tohi kasutada viisil, mis diskrimineeriks Euroopa Liidu lennuettevõtjaid riikkondsuse põhjal.

               ARTIKKEL 3

               Ohutus

               1.
                     Käesoleva artikli lõikega 2 täiendatakse 2. lisa punktis c loetletud artiklite vastavaid sätteid.

               2.
                     Kui liikmesriik on määranud lennuettevõtja, kes on teise liikmesriigi õiguskontrolli all, kohaldatakse Hiina Rahvavabariigi õigusi, mis tulenevad lennuettevõtja määranud liikmesriigi ja Hiina Rahvavabariigi vahelise lepingu ohutussätetest, nii selle teise liikmesriigi ohutusnõuete vastuvõtmise, täitmise või säilitamise kui ka lennuettevõtjale tegevusloa andmise suhtes.

               ARTIKKEL 4

               Vastavus konkurentsieeskirjadele

               1.
                     Liikmesriikide ja Hiina Rahvavabariigi vahel sõlmitud kahepoolsed lennunduslepingud ei mõjuta lepinguosaliste konkurentsieeskirjade kohaldamist.

               2.
                     2. lisa punktis d loetletud sätted jäetakse välja ja need kaotavad kehtivuse.

               ARTIKKEL 5

               Lepingu lisad

               Käesoleva lepingu lisad on selle lahutamatu osa.

               ARTIKKEL 6

               Jõustumine

               1.Lepinguosalised teatavad teineteisele kirjalikult diplomaatiliste kanalite kaudu käesoleva lepingu jõustumiseks vajalike vastavate siseriiklike menetluste lõpetamisest. Leping jõustub hilisema teatamise kuupäeval.

               2.Käesolevat lepingut kohaldatakse 1. lisas loetletud lepingute ja kokkulepete suhtes, mis on jõustunud.

               ARTIKKEL 7

               Läbivaatamine, parandamine või muutmine

               1.
                     Lepinguosalised kontrollivad käesoleva lepingu rakendamist ja vaatavad selle korrapäraselt läbi. Sellisel läbivaatamisel hinnatakse eelkõige lepingu võimalikku ettenägematut negatiivset mõju, mida on kogenud emb-kumb lepinguosaline.

               2.
                     Emma-kumma lepinguosalise taotlusel peavad lepinguosalised konsultatsioone, et arutada asjakohast reageeringut lõikes 1 nimetatud ettenägematule mõjule.

               3.
                     Lepinguosalised võivad igal ajal vastastikusel kokkuleppel käesoleva lepingu läbi vaadata ja seda parandada või muuta.

               ARTIKKEL 8

               Lepingu lõpetamine

               1.Kui mõni 1. lisas loetletud leping lõpetatakse, lõpetatakse samal ajal ka kõik käesoleva lepingu need sätted, mis on seotud 1. lisas loetletud asjaomase lepinguga.

               2.Kui kõik 1. lisas loetletud lepingud lõpetatakse, lõpetatakse samal ajal ka käesolev leping.

               SELLE KINNITUSEKS on nõuetekohaselt volitatud isikud käesoleva lepingu allkirjastanud.

               Koostatud [….(koht)] [… … …(kuupäev)] kahes eksemplaris bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, horvaadi, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi, ungari ja hiina keeles.

               EUROOPA LIIDU NIMEL:
                     HIINA RAHVAVABARIIGI VALITSUSE NIMEL:

               1. lisa

               Käesoleva lepingu artiklis 1 osutatud lepingud

               a) Hiina Rahvavabariigi ja Euroopa Liidu liikmesriikide vahelised lennunduslepingud (koos muudatuste või parandustega), mis on käesoleva lepingu allkirjastamise kuupäevaks sõlmitud, allkirjastatud või parafeeritud:

               -Austria Föderaalvalitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline tsiviillennundusleping, allkirjastatud Pekingis 12. septembril 1985 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Austria leping“);

               -Belgia Kuningriigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline tsiviillennundusleping, allkirjastatud Pekingis 20. aprillil 1975 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Belgia leping“);

               -Bulgaaria Vabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline lennutranspordileping, allkirjastatud Pekingis 21. juunil 1993 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Bulgaaria leping“);

               -Horvaatia Vabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline lennundusleping, allkirjastatud Zagrebis 20. juunil 2009 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Horvaatia leping“);

               -Küprose Vabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline tsiviillennundusleping, parafeeritud 5. aprillil 2000 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Küprose leping“);

               -Tšehhoslovakkia Sotsialistliku Vabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline lennutranspordi leping, mille sätted Tšehhi Vabariik on kuulutanud siduvateks, allkirjastatud Pekingis 25. mail 1988 (edaspidi 2. lisas „Hiina – Tšehhi Vabariigi leping“);

               -Taani Kuningriigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline lennundusleping, parafeeritud 12. märtsil 2010 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Taani leping“);

               -Eesti Vabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline tsiviillennundusleping, allkirjastatud Tallinnas 1. märtsil 1999 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Eesti leping“);

               -Soome Vabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline tsiviillennundusleping, allkirjastatud Pekingis 2. oktoobril 1975 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Soome leping“);

               -Prantsuse Vabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline leping („relatif aux communications aériennes“), allkirjastatud Pariisis 1. juunil 1966 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Prantsusmaa leping“);

               -Saksamaa Liitvabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline tsiviillennundusleping, allkirjastatud Pekingis 31. oktoobril 1975 (muudetud Saksamaa Liitvabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vahelise tsiviillennunduslepingu muutmise protokolliga, allkirjastatud Pekingis 11. detsembril 1995) (edaspidi 2. lisas „Hiina–Saksamaa leping“);

               -Kreeka Kuningriigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline tsiviillennundusleping, allkirjastatud Pekingis 23. mail 1973 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Kreeka leping“);

               -Ungari Vabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline lennutranspordileping, allkirjastatud Budapestis 15. septembril 1993 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Ungari leping“);

               -Iirimaa valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline tsiviillennundusleping, allkirjastatud Pekingis 14. septembril 1998 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Iirimaa leping“);

               -Itaalia Vabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline tsiviillennundusleping, allkirjastatud Pekingis 8. jaanuaril 1973 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Itaalia leping“);

               -Läti Vabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline tsiviillennundusleping, allkirjastatud Riias 4. märtsil 1999 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Läti leping“);

               -Luksemburgi Suurhertsogiriigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline tsiviillennundusleping, allkirjastatud Pekingis 18. novembril 2002 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Luksemburgi leping“);

               -
                     Malta Vabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline tsiviillennundusleping, allkirjastatud Pekingis 1. septembril 1997 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Malta leping“);

               -Madalmaade Kuningriigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline tsiviillennundusleping, allkirjastatud Pekingis 23. mail 1996 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Madalmaade leping“);

               -Poola Rahvavabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline tsiviillennundusleping, allkirjastatud Pekingis 20. märtsil 1986 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Poola leping“);

               -Portugali Vabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline lennutranspordileping, parafeeritud 26. märtsil 1999 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Portugali leping“);

               -Rumeenia Sotsialistliku Vabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline tsiviillennundusleping, allkirjastatud Bukarestis 6. aprillil 1972 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Rumeenia leping“);

               -Slovaki Vabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline lennundusleping, parafeeritud 12. augustil 2010 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Slovakkia leping“);

               -Jugoslaavia Sotsialistliku Liitvabariigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline tsiviillennundusleping, allkirjastatud Belgradis 14. aprillil 1972 ning mis jääb kehtima Hiina ja Sloveenia vahel (edaspidi 2. lisas „Hiina–Sloveenia leping“);

               -Hispaania Kuningriigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline leping, allkirjastatud Pekingis 19. juunil 1978 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Hispaania leping“);

               -Rootsi Kuningriigi valitsuse ja Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline lennundusleping, parafeeritud 12. märtsil 2010 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Rootsi leping“);

               -Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi valitsuse ning Hiina Rahvavabariigi valitsuse vaheline lennundusleping, parafeeritud 14. aprillil 2011 (edaspidi 2. lisas „Hiina–Ühendkuningriigi leping“).

               2. lisa

               1. lisas loetletud lepingute artiklid, millele on osutatud käesoleva lepingu artiklites 2–4

               a) Liikmesriigipoolne määramine

               -Hiina–Austria lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Belgia lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Bulgaaria lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Horvaatia lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Küprose lepingu artikkel 3;

               -Hiina – Tšehhi Vabariigi lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Taani lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Eesti lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Soome lepingu artikkel 2;

               -Hiina–Prantsusmaa lepingu artikkel 2;

               -Hiina–Saksamaa lepingu artikli 2 lõige 2;

               -Hiina–Kreeka lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Ungari lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Iirimaa lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Itaalia lepingu artikkel III;

               -Hiina–Läti lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Luksemburgi lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Malta lepingu artikkel 3;

               -Hiina-Madalmaade lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Poola lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Portugali lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Rumeenia lepingu artikkel 2;

               -Hiina–Slovakkia lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Sloveenia lepingu artikkel 2;

               -Hiina–Hispaania lepingu artikkel 2;

               -Hiina–Rootsi lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Ühendkuningriigi lepingu artikkel 4.

               b) Tegevus- ja muude lubade andmisest keeldumine, nende tühistamine, peatamine või piiramine

               -Hiina–Austria lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Belgia lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Bulgaaria lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Horvaatia lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Küprose lepingu artikkel 4;

               -Hiina – Tšehhi Vabariigi lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Taani lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Eesti lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Soome lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Prantsusmaa lepingu artikkel 15;

               -Hiina–Saksamaa lepingu artikli 3 lõige 1a;

               -Hiina–Kreeka lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Ungari lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Iirimaa lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Itaalia lepingu artikkel III;

               -Hiina–Läti lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Luksemburgi lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Malta lepingu artikkel 4;

               -Hiina-Madalmaade lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Poola lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Portugali lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Rumeenia lepingu artikkel 2;

               -Hiina–Slovakkia lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Sloveenia lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Hispaania lepingu artikkel 3;

               -Hiina–Rootsi lepingu artikkel 4;

               -Hiina–Ühendkuningriigi lepingu artikkel 5.

               c) Ohutus

               -Hiina–Horvaatia lepingu artikkel 15;

               -Hiina–Taani lepingu artikkel 13;

               -Hiina–Ungari lepingu artikkel 17;

               -Hiina–Itaalia lepingu artikkel XIbis;

               -Hiina–Luksemburgi lepingu artikkel 6;

               -Hiina–Portugali lepingu artikkel 15;

               -Hiina–Slovakkia lepingu artikkel 8;

               -Hiina–Hispaania vastastikuse mõistmise memorandumi (sõlmitud Pekingis 26. novembril 2004) 3. lisa;

               -Hiina–Rootsi lepingu artikkel 13;

               -Hiina–Ühendkuningriigi lepingu artikkel 10.

               d) Vastavus konkurentsieeskirjadele

               -Hiina–Bulgaaria lepingu artikli 12 lõige 2 ja artikli 14 lõiked 2–4;

               -Hiina–Küprose lepingu artikli 9 lõiked 2–4;

               -Hiina – Tšehhi Vabariigi lepingu artikli 10 lõige 2 ja artikli 12 lõiked 2–4;

               -Hiina–Eesti lepingu artikli 8 lõiked 2–4;

               -Hiina–Soome lepingu artikli 7 lõige 3 ja artikli 8 lõiked 2–6;

               -Hiina–Prantsuse lepingu

               oartikli 5 lõike 1 viimane lause ning lõiked 2 ja 3,

               oartikli 3 lõike 1 kaks esimest lauset, lõike 2 esimene lause ja lõike 2 punkt B,

               oartikli 12 fraas „kummagi lepinguosalise määratud lennuettevõtjate vahel kokku lepitud vääringus“ (in the currency agreed on between the designated airlines of both Contracting Parties), muudetud 15. ja 22. septembril 1966 vahetatud diplomaatiliste nootidega,

               oartikkel 16, muudetud 27. juulil ja 7. septembril 1973 vahetatud diplomaatiliste nootidega,

               o19. jaanuaril ja 11. märtsil 1991 vahetatud diplomaatiliste nootide II jaotise lõike 2 punkt 2 (algab sõnadega: „Lisaks kõnealuste teenuste töötingimused…“ (Moreover, the operating conditions of those services…));

               -Hiina–Saksamaa lepingu

               oartikli 7 lõike 3 esimene lause ja teise lause sõnad „selliselt kokku lepitud“ (so agreed),

               oartikli 8 lõike 2 esimene lause ja teise lause sõna „selline“ (Such),

               oartikli 8 lõike 3 sõnad „selliselt kokku lepitud“ (so agreed),

               oartikli 8 lõike 4 fraas „Kui tariifis ei jõuta kokkuleppele vastavalt käesoleva artikli lõikele 2 või“ (If a tariff cannot be agreed in accordance with paragraph 2 of this Article, or) ja fraas „kokku lepitud vastavalt lõike 2 sätetele“ (agreed in accordance with the provisions of paragraph 2);

               -Hiina–Kreeka lepingu artikli 10 lõige 2 ja artikli 11 lõiked 2–5;

               -Hiina–Ungari lepingu artikli 10 lõiked 2–4;

               -Hiina–Läti lepingu artikli 8 lõiked 2–4;

               -Hiina–Luksemburgi lepingu artikli 11 lõiked 2–4;

               -Hiina–Malta lepingu artikli 12 lõike 2 punktid a–b;

               -Hiina-Madalmaade lepingu artikli 8 lõiked 2–4;

               -Hiina–Poola lepingu artikli 10 lõige 2 ja artikli 12 lõiked 2–4;

               -Hiina–Portugali lepingu artikli 17 lõiked 2–5;

               -Hiina–Sloveenia lepingu artikli 4 lõiked 2–3;

               -Hiina–Hispaania lepingu artikli 7 lõige 3 ja artikli 8 lõiked 2–6.

               3. lisa

               Käesoleva lepingu artiklis 2 osutatud muud riigid

               a) Islandi Vabariik (Euroopa Majanduspiirkonna lepingu alusel);

               b) Liechtensteini Vürstiriik (Euroopa Majanduspiirkonna lepingu alusel);

               c) Norra Kuningriik (Euroopa Majanduspiirkonna lepingu alusel);

               d) Šveitsi Konföderatsioon (Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lennutranspordilepingu alusel).


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,3.7.2018
            COM(2018) 510 final
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Ukraina vahelise assotsieerimislepingu alusel moodustatud tolli allkomitees seoses sellega, et protokoll nr 1, milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted“ määratlust ja halduskoostöö viise, asendatakse uue protokolliga, milles osutatakse Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikule konventsioonile

               SELETUSKIRI

               1.Kavandatav reguleerimisese

               Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust liidu nimel võetava seisukoha kujundamiseks ühelt poolt Euroopa Liidu ja teiselt poolt Ukraina vahelise assotsieerimislepingu (edaspidi „leping“) alusel moodustatud tolli allkomitees seoses kavatsusega võtta vastu otsus selle kohta, et kõnealuse lepingu protokoll nr 1, milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted“ määratlust ja halduskoostöö viise, asendatakse uue protokolliga, milles osutatakse Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikule konventsioonile
                  1
                (edaspidi „konventsioon“).

               2.Ettepaneku taust

               2.1.Assotsieerimislepingu protokoll nr 1

               Lepinguga kehtestatakse sooduskaubandusrežiim. Kõnealuse režiimiga nähakse ette ELi ja Ukraina vaheline juurdepääs kummagi turule. Lepingu protokollis nr 1 on määratletud mõiste „päritolustaatusega tooted“ ja käsitletud halduskoostöö viise. Leping jõustus 1. septembril 2017.

               2.2.ELi ja Ukraina tolli allkomitee

                  Protokolli nt 1 artikli 39 lõikes 1 on sätestatud, et lepingu alusel moodustatud tolli allkomitee võib otsustada muuta assotsieerimislepingu protokolli nr 1. Protokolli nr 1 artikli 39 lõikes 2 on täpsemalt sätestatud, et tolli allkomitee võib pärast Ukraina ühinemist Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooniga otsustada asendada kõnealuses protokollis sätestatud päritolureeglid konventsioonile lisatavate päritolureeglitega.

               2.3.ELi-Ukraina tolli allkomitee kavandatav akt

                  ELi-Ukraina tolli allkomitee peab vastu võtma otsuse lepingu protokolli nr 1 (milles käsitletakse „päritolustaatusega toodete“ mõiste määratlust ja halduskoostöö viise) asendamise kohta uue protokolliga, milles osutatakse konventsioonile.

                  Kavandatud õigusakti eesmärk on tagada konventsiooni tulemuslik rakendamine.

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               Konventsiooniga kehtestatakse konventsiooniosaliste vahel sõlmitud asjakohaste lepingute alusel kaubastatavate kaupade päritolu käsitlevad sätted. Liit kirjutas konventsioonile alla 15. juunil 2011. Ukraina esitas 12. septembril 2016 taotluse saada konventsiooniosaliseks ja konventsiooni ühiskomitee 16. mai 2017. aasta otsusega nr 1/2017
                  2
                kutsuti Ukrainat konventsiooniga ühinema.

               Liit andis oma konventsiooni heakskiitmiskirja konventsiooni hoiulevõtjale üle 26. märtsil 2012. Ukraina andis oma konventsiooni heakskiitmiskirja konventsiooni hoiulevõtjale üle 19. detsembril 2017. Konventsiooni artikli 10 lõigete 2 ja 3 kohaselt jõustus konventsioon seega vastavalt liidu suhtes 1. mail 2012 ning Ukraina suhtes 1. veebruaril 2018.

               Konventsiooni artikli 6 kohaselt võtavad kõik lepinguosalised vajalikke meetmeid, et tagada konventsiooni tulemuslik kohaldamine. ELi-Ukraina tolli allkomitee esitatud otsuse näol on tegu menetlusliku toiminguga, mis on vajalik konventsiooni põhieesmärgi saavutamiseks, milleks on asendada konventsiooniosaliste vaheliste lepingute päritolustaatust käsitlevad protokollid sellisega, milles osutatakse konventsioonile.

               Sidusrühmadega ei olnud seega vaja konsulteerida.

                  Mõju ei ole vaja hinnata, kuna esitatud muudatused on tehnilist laadi ega muuda praegu kehtiva päritolureeglite protokolli sisu.

               4.Õiguslik alus

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1.Põhimõtted

                  Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikes 9 on sätestatud, et nõukogu võtab vastu otsused, millega „kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku.“

                  Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslikud tagajärjed asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Siia hulka kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, aga mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“.

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul

                  ELi-Ukraina tolli allkomitee on komitee, mis on moodustatud lepingu alusel, milleks on ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Ukraina vaheline assotsieerimisleping.

                  Akt, mille ELi-Ukraina tolli allkomitee peab vastu võtma, on õigusliku toimega akt.

                  Kavandatava õigusaktiga ei täiendata ega muudeta lepingu institutsioonilist raamistikku.

                  Esitatud otsuse menetlusõiguslik alus on seega ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

                  ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava akti eesmärgist ja sisust, mida liidu nimel võetav seisukoht puudutab. Kui kavandatava aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks või ülekaalukaks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul

                  Kavandatud õigusakti peamine eesmärk ja sisu on seotud ühise kaubanduspoliitikaga.

                  Esitatud otsuse materiaalõiguslik alus on seega ELi toimimise lepingu artikkel 207.

               4.3.Kokkuvõte

                  Ettepanekus esitatud otsuse õiguslik alus peaks seega olema ELi toimimise lepingu artikkel 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               5.Kavandatava õigusakti avaldamine

               Kuna ELi-Ukraina tolli allkomitee aktiga muudetakse assotsieerimislepingut, on asjakohane avaldada see pärast vastuvõtmist Euroopa Liidu Teatajas.

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Ukraina vahelise assotsieerimislepingu alusel moodustatud tolli allkomitees seoses sellega, et protokoll nr 1, milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted“ määratlust ja halduskoostöö viise, asendatakse uue protokolliga, milles osutatakse Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikule konventsioonile

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Ukraina vahelise assotsieerimislepingu (edaspidi „leping“) sõlmis liit nõukogu otsusega 2014/668/EL
                  3
                ja see jõustus 1. septembril 2017.

               (2)Lepingu protokolli nr 1 (edaspidi „protokoll nr 1“) artikli 39 lõike 1 kohaselt võib lepingu IV jaotise 5. peatüki artikli 83 alusel moodustatud tolli allkomitee (edaspidi „tolli allkomitee“) muuta nimetatud protokolli sätteid.

               (3)Protokolli nr 1 artikli 39 lõike 2 kohaselt võib tolli allkomitee pärast Ukraina ühinemist Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooniga
                  4
                (edaspidi „konventsioon“) otsustada asendada kõnealuses protokollis sätestatud päritolureeglid konventsioonile lisatavate päritolureeglitega.

               (4)Konventsiooniga kehtestatakse konventsiooniosaliste vahel sõlmitud asjakohaste lepingute alusel kaubastatavate kaupade päritolu käsitlevad sätted; konventsioon jõustus liidu suhtes 1. mail 2012 ning Ukraina suhtes 1. veebruaril 2018.

               (5)Tolli allkomitee peab vastu võtma otsuse lepingu protokolli nr 1 (milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted“ määratlust ja halduskoostöö viise) asendamise kohta uue protokolliga, milles osutatakse konventsioonile.

               (6)On asjakohane kehtestada liidu nimel tolli allkomitees võetav seisukoht, kuna kõnealuse komitee poolt vastu võetud otsus on liidu jaoks siduv.

               (7)Konventsiooni artikli 6 kohaselt võtavad kõik lepinguosalised vajalikke meetmeid, et tagada konventsiooni tulemuslik kohaldamine. Selleks tuleks protokoll nr 1 asendada uue protokolliga, milles päritolureeglite puhul osutatakse konventsioonile.

               (8)Liidu nimel tolli allkomitees võetav seisukoht peaks põhinema lisatud otsuse eelnõul.

               (9)Kuna tolli allkomitee otsusega muudetakse protokolli nr 1, tuleks see avaldada Euroopa Liidu Teatajas.

               (10)Vastavalt Euroopa Liidu lepingu (edaspidi „ELi leping“) artikli 17 lõikele 1 esindab tolli allkomitees liitu komisjon,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Seisukoht, mis ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Ukraina vahelise assotsieerimislepingu IV jaotise 5. peatüki artikli 83 alusel moodustatud tolli allkomitees (edaspidi „tolli allkomitee“) liidu nimel võetakse, põhineb käesolevale otsusele lisatud otsuse eelnõul.

               Artikkel 2

               Väiksemaid muudatusi artiklis 1 osutatud otsuse eelnõus võivad liidu esindajad tolli allkomitees teha ilma nõukogu täiendava otsuseta.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     eesistuja

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        ELT L 54, 26.2.2013, lk 4.

                     (2)

                        ELT L 191, 22.7.2017, lk 11.

                     (3)

                        Nõukogu 23. juuni 2014. aasta otsus 2014/668/EL ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning nende liikmesriikide ning teiselt poolt Ukraina vahelise assotsieerimislepingu Euroopa Liidu nimel allkirjastamise ja ajutise kohaldamise kohta selle III jaotise (välja arvatud sätted teise lepinguosalise territooriumil seaduslikult töötavate kolmandate riikide kodanike kohtlemise kohta) ning IV, V, VI ja VII jaotise ning seotud lisade ja protokollide osas (ELT L 278, 20.9.2014, lk 1).

                     (4)

                        ELT L 54, 26.2.2013, lk 4.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,3.7.2018
            COM(2018) 510 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Ukraina vahelise assotsieerimislepingu alusel moodustatud tolli allkomitees seoses sellega, et protokoll nr 1, milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted“ määratlust ja halduskoostöö viise, asendatakse uue protokolliga, milles osutatakse Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikule konventsioonile

               LISA

               Eelnõu
                  ELi-UKRAINA TOLLI ALLKOMITEE OTSUS nr …/2018,

               ...,

               millega asendatakse ELi-Ukraina assotsieerimislepingu protokoll nr 1 mõiste „päritolustaatusega tooted“ määratluse ja halduskoostöö viiside osas

               ELi JA UKRAINA TOLLI ALLKOMITEE,

               võttes arvesse ühelt poolt Euroopa Liidu ja teiselt poolt Ukraina vahelist assotsieerimislepingut,
                  1
                eriti selle artikli 26 lõiget 2,

               võttes arvesse ühelt poolt Euroopa Liidu ja teiselt poolt Ukraina vahelise assotsieerimislepingu protokolli nr 1, mis käsitleb mõiste „päritolustaatusega tooted“ määratlust ja halduskoostöö viise,

               ning arvestades järgmist:

               (1)Ühelt poolt Euroopa Liidu ja teiselt poolt Ukraina vahelise assotsieerimislepingu (edaspidi „leping“) artikli 26 lõikes 2 osutatakse seoses päritolureeglitega lepingu protokollile nr 1 (edaspidi „protokoll nr 1“).

               (2)Leping jõustus 1. septembril 2017.

               (3)Lepingu protokolli nr 1 artikli 39 kohaselt võib lepingu IV jaotise 5. peatüki artikli 83 alusel moodustatud tolli allkomitee (edaspidi „tolli allkomitee“) otsustada muuta kõnealuse protokolli sätteid ja asendada selles protokollis sätestatud päritolureegleid.

               (4)Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooni
                  2
                (edaspidi „konventsioon“) eesmärk on asendada Euroopa – Vahemere piirkonna riikides praegu kehtivate päritolureeglite protokollid ühe õigusaktiga.

               (5)Liit kirjutas konventsioonile alla 15. juunil 2011. Konventsiooni artikli 3 lõike 1 alusel moodustatud ühiskomitee otsustas 16. mail 2017, et Ukrainat tuleks kutsuda konventsiooniga
                  3
                ühinema.

               (6)Liit andis oma konventsiooni heakskiitmiskirja konventsiooni hoiulevõtjale üle 26. märtsil 2012. Ukraina andis oma konventsiooni heakskiitmiskirja konventsiooni hoiulevõtjale üle 19. detsembril 2017. Konventsiooni artikli 10 lõigete 2 ja 3 kohaselt jõustus konventsioon seega vastavalt liidu suhtes 1. mail 2012 ning Ukraina suhtes 1. veebruaril 2018.

               (7)Protokoll nr 1 tuleks seepärast asendada uue protokolliga, milles osutatakse konventsioonile,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Ukraina vahelise assotsieerimislepingu protokoll nr 1, mis käsitleb mõiste „päritolustaatusega tooted“ määratlust ja halduskoostöö viise, asendatakse käesoleva otsuse lisas esitatud tekstiga.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Seda kohaldatakse alates …

               [Koht] …,

               ELi ja Ukraina tolli allkomitee nimel

                     esimees

               LISA

               „Protokoll nr 1,

               milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted“ määratlust ja halduskoostöö viise

               Artikkel 1

               Kohaldatavad päritolureeglid

               1.
                     Käesoleva lepingu rakendamisel kohaldatakse Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooni
                  4
                (edaspidi „konventsioon“) I liidet ja II liite asjakohaseid sätteid.

               2.
                     Konventsiooni I liites ja II liite asjakohastes sätetes esitatud viiteid asjaomasele lepingule käsitatakse viidetena käesolevale lepingule.

               Artikkel 2

               Vaidluste lahendamine

               1.
                     Kui seoses konventsiooni I liite artiklis 32 osutatud kontrollimenetlusega tekivad vaidlused, mida kontrolli taotlenud tolliasutus ja kontrolli eest vastutav tolliasutus ei suuda lahendada, esitatakse need lahendamiseks tolli allkomiteele. Käesoleva lepingu IV jaotise „Kaubandus ja kaubandusküsimused“ 14. peatüki „Vaidluste lahendamine“ sätteid vaidluste lahendamise mehhanismi kohta ei kohaldata.

               2.
                     Importija ja importiva riigi tolliasutuse vahelised vaidlused lahendatakse alati importiva riigi õigusnormide kohaselt.

               Artikkel 3

               Protokolli muudatused

               Tolli allkomitee võib otsustada muuta käesoleva protokolli sätteid.

               Artikkel 4

               Konventsioonist välja astumine

               1.
                     Kui Euroopa Liit või Ukraina teatavad konventsiooni hoiulevõtjale kirjalikult oma soovist konventsioonist selle artikli 9 kohaselt välja astuda, alustavad Euroopa Liit ja Ukraina kohe läbirääkimisi käesoleva lepingu rakendamisel kohaldatavate päritolureeglite üle.

               2.
                     Kuni jõustuvad päritolureeglid, milles lepitakse kokku pärast uusi läbirääkimisi, kohaldatakse käesoleva lepingu suhtes konventsiooni I liites esitatud päritolureegleid ja asjakohasel juhul konventsiooni II liites esitatud asjaomaseid sätteid, mis kehtisid konventsioonist välja astumise hetkel. Väljaastumise hetkest alates käsitatakse konventsiooni I liites esitatud päritolureegleid ja asjakohasel juhul konventsiooni II liites esitatud asjaomaseid sätteid selliselt, et saaks arvesse võtta üksnes Euroopa Liidu ja Ukraina vahelist kahepoolset kumulatsiooni.

               Artikkel 5

               Üleminekusätted – kumulatsioon

               Olenemata konventsiooni I liite artikli 16 lõikest 5 ja artikli 21 lõikest 3 võib juhul, kui kumulatsioon hõlmab üksnes EFTA liikmesriike, Fääri saari, Euroopa Liitu, Türgit, stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessis osalejaid, Moldova Vabariiki, Gruusiat ja Ukrainat, olla päritolutõendiks kas liikumissertifikaat EUR.1 või päritoludeklaratsioon.“

                     (1)

                        ELT L 161, 29.5.2014, lk 3.

                     (2)

                        ELT L 54, 26.2.2013, lk 4.

                     (3)

                        Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooni ühiskomitee 16. mai 2017. aasta otsus nr 1/2017, milles käsitletakse Ukraina taotlust ühineda Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooniga [2017/1367] (ELT L 191, 22.7.2017, lk 11).

                     (4)

                        ELT L 54, 26.2.2013, lk 4.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,22.11.2017
            COM(2017) 691 final
            2017/0308(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            transpordiühenduse asutamise lepinguga loodud ministrite nõukogus Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU SISU

               Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust, millega määratakse kindlaks transpordiühenduse asutamise lepinguga loodud ministrite nõukogus Euroopa Liidu nimel võetav seisukoht seoses ministrite nõukogus selle kodukorda käsitleva otsuse kavandatud vastuvõtmisega.

               2.ETTEPANEKU TAUST

               2.1Transpordiühenduse asutamise leping

               Lääne-Balkani osalistega (Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Kosovo
                  1* (edaspidi „Kosovo“), endise Jugoslaavia Makedoonia vabariigi, Montenegro ja Serbiaga) sõlmitud transpordiühenduse asutamise lepingu ingliskeelsele versioonile kirjutasid Triestes 12. juulil 2017 Lääne-Balkani riikide kuuendal tippkohtumisel alla kõik osalised, v.a Bosnia ja Hertsegoviina, kes kirjutas sellele tekstile alla 18. septembril 2017 Brüsselis. Transpordiühenduse asutamise lepingu teistele keeleversioonidele kirjutasid osalised alla 9. oktoobril 2017. Pärast allkirjastamist kohaldatakse transpordiühenduse asutamise lepingut ajutiselt vastavalt selle artikli 41 lõikele 3. Liidu puhul on ajutine kohaldamine ette nähtud nõukogu otsusega transpordiühenduse asutamise lepingu
                  2
                Euroopa Liidu nimel allkirjastamise ja selle ajutise kohaldamise kohta.

               Euroopa Liit on transpordiühenduse asutamise lepingu osaline.

               2.2Ministrite nõukogu

                  Ministrite nõukogu on loodud transpordiühenduse asutamise lepingu artikliga 21, et tagada selles sätestatud eesmärkide saavutamine. Ministrite nõukogu ülesanded on järgmised:

               –a) anda üldisi poliitikajuhiseid;

               –b) vaadata läbi transpordiühenduse asutamise lepingu rakendamisel saavutatud edu; sh võtta järelmeetmeid sotsiaalfoorumi esitatud ettepanekute suhtes;

               –c) esitada arvamusi sekretariaadi direktori ametisse nimetamise kohta ning

               –d) teha otsus sekretariaadi asukoha kohta.

                  Ministrite nõukokku kuulub iga lepinguosalise üks esindaja. Vaatlejana võivad osaleda kõik ELi liikmesriigid. Otsuseid tehakse konsensuse alusel, kui ei ole sätestatud teisiti.

               2.3Ministrite nõukogu kavandatav õigusakt

                  Käesolevas otsuse eelnõus käsitletakse ministrite nõukogu kodukorra vastuvõtmist, et tagada transpordiühenduse asutamise lepingu artiklites 21, 22 ja 23 sätestatud ministrite nõukogu ülesannete nõuetekohane täitmine ja elluviimine. Kodukorra eelnõu hõlmab selliseid teemasid nagu ministrite nõukogu kohtumistel osalemine, ministrite nõukogu eesistumine, ministrite nõukogu kohtumiste ettevalmistamine ja selliste kohtumiste puhul kohaldatavad menetlusnõuded, ministrite nõukogus võetavate võimalike eri liiki meetmete puhul kohaldatav menetlus, teabe avalikustamine ja mitmed lõppsätted. Kodukorda hakatakse kohaldama selle vastuvõtmise päeval. Ministrite nõukogu kodukorda käsitleva otsuse vastuvõtmine on transpordiühenduse asutamise lepingu õigeaegse rakendamise seisukohast oluline.

                  Kavandatud otsus muutub osalistele õiguslikult siduvaks vastavalt transpordiühenduse asutamise lepingu artiklile 21.

               3.LIIDU NIMEL VÕETAV SEISUKOHT

               Selleks et tagada transpordiühenduse asutamise lepingu artiklites 21, 22 ja 23 sätestatud ministrite nõukogu ülesannete nõuetekohane täitmine ja elluviimine, on oluline, et ministrite nõukogu võtaks vastu oma kodukorra. Kuna liit on transpordiühenduse asutamise lepingu osaline, siis on vaja liidu seisukohta.

               Seoses sellega tuleb meeles pidada, et transpordiühenduse asutamise leping on üks teguritest, mis võib aidata tugevdada piirkondlikku koostööd Lääne-Balkani riikidega, nagu on selgitatud komisjoni esitatud nõukogu otsuse ettepanekus transpordiühenduse asutamise lepingu allakirjutamise kohta [COM(2017)324 (final), punkt „Üldine taust“].

               4.ÕIGUSLIK ALUS

               4.1Menetlusõiguslik alus

               4.1.1 Põhimõtted

                  Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikes 9 on sätestatud, et „[n]õukogu võtab komisjoni [...] ettepaneku põhjal vastu otsuse, millega […] kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku“.

                  Õigusliku toimega aktide mõiste hõlmab akte, millel on õiguslikud tagajärjed asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Samuti hõlmab see selliseid õiguslikke vahendeid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, aga mis võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu
                     3
                  .

               4.1.2 Kohaldamine käesoleval juhul

               Ministrite nõukogu on lepinguga, nimelt transpordiühenduse asutamise lepinguga loodud organ.

               Käesolev õigusakt, mis ministrite nõukogul tuleb vastu võtta, on õigusliku toimega õigusakt. Kuna ministrite nõukogu on transpordiühenduse asutamise lepinguga loodud organ, keda on transpordiühenduse asutamise lepingu artikli 21 kohaselt volitatud meetmeid võtma, tuleb ministrite nõukogu pidada volitatuks võtma vastu kodukorda, et ta saaks nõuetekohaselt täita talle pandud ülesandeid. Tulenevalt selle iseloomust ja arvestades ministrite nõukogu tegevust reguleerivat rahvusvahelist õigust, sisaldab kõnealune kodukord elemente, mis on ministrite nõukogu liikmetele ja seega liidu esindajale õiguslikult siduvad. Seega on kodukorral õiguslik mõju.

               Kavandatud õigusaktiga ei täiendata ega muudeta lepingu institutsioonilist raamistikku.

               Ettepanekus esitatud otsuse menetlusõiguslik alus on seega Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohaste otsuste materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava õigusakti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.

               Kui kavandatava aktiga taotletakse mitut eesmärki või reguleeritakse mitut valdkonda, mis on üksteisega lahutamatult seotud ning millest ükski ei ole võrreldes teistega kõrvalise tähtsusega, tuleb erandina nimetada ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõigusliku alusena mitu vastavat õiguslikku alust.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Kavandatav õigusakt on transpordiühenduse asutamise lepingu nõuetekohaseks toimimiseks vajalik. Transpordiühenduse asutamise lepingu eesmärgid ning osad hõlmavad maantee-, raudtee- ja siseveetransporti, mis on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 91 hõlmatud transpordiliigid, ning meretransporti, mis on hõlmatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 100 lõikega 2. Tulenevalt selle horisontaalsest laadist hõlmab kavandatav õigusakt kõiki neid elemente. Kõik need elemendid on omavahel lahutamatult seotud ja ükski neist ei ole võrreldes teistega kõrvalise tähtsusega.

                  Seepärast moodustavad esildatud otsuse materiaalõigusliku aluse järgmised sätted: Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 91 ja artikli 100 lõige 2.

                  4.3
                        Järeldus

                  Esildatud otsuse õigusliku aluse peaks seega moodustama Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklid 91 ja artikli 100 lõige 2 koostoimes Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikega 9.

               2017/0308 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               transpordiühenduse asutamise lepinguga loodud ministrite nõukogus Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 91 ja artikli 100 lõiget 2 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Liit allkirjastas transpordiühenduse asutamise lepingu kooskõlas nõukogu 11. juuli 2017. aasta otsusega (EL) 2017/1937 transpordiühenduse asutamise lepingu Euroopa Liidu nimel allkirjastamise ja selle ajutise kohaldamise kohta
                  4
               .

               (2)Transpordiühenduse asutamise lepingu artikli 41 lõike 3 kohaselt kohaldatakse transpordiühenduse asutamise lepingut ajutiselt alates [XXX] Euroopa Liidu ja Albaania Vabariigi, Bosnia ja Hertsegoviina ning Serbia Vabariigi vahel.

               (3)Selleks et tagada transpordiühenduse asutamise lepingu artiklites 21, 22 ja 23 sätestatud ministrite nõukogu ülesannete nõuetekohane täitmine ja elluviimine, on oluline, et ministrite nõukogu võtaks vastu oma kodukorra.

               (4)Ministrite nõukogu võtab kodukorra vastu oma teisel kohtumisel, mis peaks toimuma hiljemalt 2018. aasta lõpus.

               (5)On asjakohane kehtestada liidu nimel ministrite nõukogus võetav seisukoht, kuna ministrite nõukogu kodukorda käsitlev otsus on liidu jaoks siduv,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Ministrite nõukogu teisel kohtumisel liidu nimel võetav seisukoht põhineb ministrite nõukogu otsuse eelnõul, mis on lisatud käesolevale otsusele.

               Väiksemaid muudatusi nimetatud otsuse eelnõus võivad liidu esindajad ministrite nõukogus teha ilma nõukogu täiendava otsuseta.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  *
                        See nimetus ei piira Kosovo staatust käsitlevaid seisukohti ning on kooskõlas ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 1244/1999 ja Rahvusvahelise Kohtu arvamusega Kosovo iseseisvusdeklaratsiooni kohta.

                     (2)

                        ELT L 278, 27.10.2017, lk 1.

                     (3)

                        Euroopa Liidu Kohtu otsus, 7.10.2014, Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.

                     (4)

                        ELT L 278, 27.10.2017, lk 1.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,22.11.2017
            COM(2017) 691 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Nõukogu otsus
            transpordiühenduse asutamise lepinguga loodud ministrite nõukogus Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta

               LISA

               TRANSPORDIÜHENDUSE MINISTRITE NÕUKOGU

               OTSUS NR 2018/1

               D/2018/1/MC-TC … 2018: Ministrite nõukogu kodukord

               TRANSPORDIÜHENDUSE MINISTRITE NÕUKOGU,

               võttes arvesse transpordiühenduse asutamise lepingut, eriti selle artikleid 21, 22 ja 23,

               ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:

               Ainus artikkel

               Käesolevale otsusele lisatud ministrite nõukogu kodukord võetakse vastu.

               [koht], [...] 2018.

               Ministrite nõukogu nimel

               ……………………………

               LISA. TRANSPORDIÜHENDUSE MINISTRITE NÕUKOGU KODUKORD

               I.
                     ÜLDIST

               1.
                     Kõnealuse kodukorraga määratakse kindlaks ministrite nõukogu kui transpordiühenduse asutamise lepingu (edaspidi „asutamisleping“) kohase organi tööks vajalikud sisemenetlused.

               2.
                     Käesoleva kodukorra ja asutamislepingu vahelise vastuolu korral kohaldatakse asutamislepingu sätteid.

               II.
                     LEPINGUOSALISED, VAATLEJAD JA MUUD OSALEJAD

               1.
                     Lepinguosalised peaksid üldiselt olema ministrite nõukogus esindatud ministrite või samaväärsete esindajate tasemel.

               2.
                     Ilma et see mõjutaks asutamislepingu artikli 22 teise lause kohast vaatlejate positsiooni, võivad III jao lõikes 2 osutatud eesistuja ja ase-eesistuja vajaduse korral nõustuda, et teiste riikide, rahvusvaheliste organisatsioonide või muude organite, sealhulgas kodanikuühiskonna esindajad kutsutakse ajutiselt osalema ministrite nõukogu konkreetsetel kohtumistel või nende ühel või mitmel osal.

               3.
                     Kui eesistuja ja ase-eesistuja nõustuvad, et kutsutakse teiste riikide, rahvusvaheliste organisatsioonide või muude organite esindajad, teavitab eesistuja sellest lepinguosalisi ja transpordiühenduse alalist sekretariaati (edaspidi „sekretariaat“) vähemalt kolm nädalat enne kohtumist. Lepinguosalised ja sekretariaat võivad esitada oma seisukohti eesistujale viie tööpäeva jooksul alates kõnealuse teabe saamisest.

               III.
                     EESISTUJA

               1.
                     Ministrite nõukogu eesistuja on see Kagu-Euroopa osalisriik, kes on piirkondliku juhtimiskomitee eesistuja asutamislepingu artikli 24 lõike 6 kohaselt ja piirkondliku juhtimiskomitee töökorras ettenähtud tingimustel.

               2.
                     Eesistuja juhib ministrite nõukogu. Teda abistab üks Euroopa Liidu ja üks järgmise eesistuja esindaja, keda koos nimetatakse ase-eesistujaks.

               3.
                     Kui eesistuja ei saa teatava kohtumisega seoses oma ülesandeid täita, juhib seda kohtumist ase-eesistujana Euroopa Liidu esindaja.

               IV.
                     KOHTUMISTE ETTEVALMISTAMINE

               1.
                     Lisaks artikli 23 kohastele igal aastal korraldatavatele kohtumistele korraldab ministrite nõukogu vajaduse korral muid kohtumisi. Sellisel otstarbel korraldatavad kohtumised kutsub kokku eesistuja kokkuleppel ase-eesistujaga.

               2.
                     Ministrite nõukogu kohtumiste toimumise koha otsustab eesistuja, olles konsulteerinud ase-eesistuja ja sekretariaadiga. Kõnealune otsus tehakse vähemalt kaks kuud enne asjaomast kohtumist. Sekretariaadi panus mujal kui sekretariaadi asukohas toimuvate kohtumiste korraldamise kuludesse sõltub selle eelarvet käsitlevatest sise-eeskirjadest.

               3.
                     Kohtumiste kuupäevad lepivad kokku eesistuja, ase-eesistuja ja sekretariaat. Kuupäevad lepitakse kokku üldiselt vähemalt kaks kuud enne asjaomast kohtumist.

               4.
                     Kohtumiste päevakorra kavandis lepivad kokku eesistuja ja ase-eesistuja. Päevakorra kavand ja sellega seotud dokumendid esitatakse lepinguosalistele ja vaatlejatele vähemalt kaks kuud enne asjaomast kohtumist. Lepinguosalised võivad esitada märkusi ja teha ettepaneku lisada uusi päevakorrapunkte. Neid huvitavad materjalid esitatakse ka II jao lõike 2 kohaselt kutsutud esindajatele.

               5.
                     Sekretariaat vastutab kohtumiste ettevalmistamise eest. Sekretariaat teavitab eesistujat ja ase-eesistujat korrapäraselt ja taotluse korral ettevalmistusprotsessist ja võtab arvesse nende sellekohaseid taotlusi ja juhtnööre.

               V.
                     MINISTRITE NÕUKOGU KOHTUMISED – MENETLUSEESKIRJAD

               1.
                     Ministrite nõukogu kohtumised ei ole avalikud, v.a juhul, kui ministrite nõukogu otsustab teisiti.

               2.
                     Mis tahes lepinguosalist või muud kohtumisel osalejat võivad saata neid abistavad ametnikud. Sekretariaadile teatatakse eelnevalt selliste ametnike nimed ja ametiülesanded. Üldiselt ei ole ühegi lepinguosalise puhul kõnealuseid ametnikke üle kolme ja mis tahes muu kohtumisel osaleja puhul üle kahe. Siiski võib eesistuja anda täiendavaid soovitusi delegatsiooni kuuluvate esindajate suurima arvu kohta.

               3.
                     Ministrite nõukogu saavutab vajaliku kvoorumi üksnes siis, kui on esindatud neli Kagu-Euroopa osalisriiki ja Euroopa Liit.

               4.
                     Ministrite nõukogu tegutseb konsensuse alusel. Lepinguosalise erapooletuks jäämine ei takista ministrite nõukogul meetmeid võtmast, kui on täidetud käesoleva jao lõike 3 kohane kvoorum.

               5.
                     Kohtumise päevakord kiidetakse heaks kohtumise alguses. Kiireloomulistel juhtudel võidakse kohtumise ajal lisada uusi päevakorrapunkte, kui eesistuja ja ase-eesistuja on sellega nõus.

               6.
                     Vaatlejad võivad teha avaldusi, kui nad on selleks loa saanud või kui eesistuja palub seda.

               7.
                     II jao lõike 2 kohaselt kutsutud isikud võivad aruteludes osaleda, kuid nad ei osale ministrite nõukogu meetmete võtmises.

               8.
                     Iga kohtumise järeldused koostatakse sekretariaadi abiga. Need allkirjastab eesistuja ja need esitatakse lepinguosalistele ja vaatlejatele. Kui järelduste kavandit ei ole asjaomase kohtumise lõpuks võimalik viimistleda, tagab eesistuja selle viimistlemise ja esitamise seitsme kalendripäeva jooksul pärast kohtumist. Kõik lepinguosalised võivad taotleda muudatuste tegemist seitsme kalendripäeva jooksul alates järelduste kavandi saamisest. Eesistuja tagab, et lõplik versioon esitatakse seitsme päeva jooksul alates märkuste esitamise tähtpäeva lõpust.

               9.
                     Kohtumisel vastuvõetud üldised poliitikajuhised või meetmed märgitakse järeldustes ära.

               10.
                     Kohtumise järeldused ei või ühelgi viisil piirata õigusaktide ega asutamislepingu kohaldamisala ega mõju. Siduvate õigusaktidega vastuolus olevaid avaldusi ega järeldusi ei tehta. Kohtumise järeldused ei ole osa õigusaktidest ja neil puudub normatiivne mõju.

               VI.
                     MINISTRITE NÕUKOGUS VÕETAVATE MEETMETE VORM JA JÄRGITAV MENETLUS

               1.
                     Ministrite nõukogu võtab olukorrast olenevalt vastu järgmisi dokumente:

               – üldised poliitikajuhised ja

               – otsused, soovitused või arvamused (koos „meetmed“).

               Ministrite nõukogu toimimist tagavate eeskirjade ja aruannete vastuvõtmist käsitatakse otsuste vastuvõtmisena.

               2.
                     Kui üldised poliitikajuhised või meetmed vastu võetakse või neid muudetakse, allkirjastab eesistuja need kohe ja seejärel edastab sekretariaat need kõigile lepinguosalistele.

               3.
                     Üldised poliitikajuhised ja meetmed jõustuvad nende vastuvõtmise kuupäeval, kui ei ole ette nähtud teisiti.

               Üldised poliitikajuhised

               4.
                     Üldiste poliitikajuhiste vastuvõtmist või muutmist võib taotleda iga lepinguosaline või sekretariaat. Taotlus tehakse kirjalikult ja see peab sisaldama piisavalt teavet selle kohta, miks ministrite nõukogus on vaja kavandatud poliitikajuhised vastu võtta või neid muuta.

               5.
                     Asjaomane lepinguosaline esitab kirjaliku taotluse eesistujale ja koopia ase-eesistujale ja sekretariaadile. Eesistuja teavitab kõiki teisi lepinguosalisi seitsme kalendripäeva jooksul alates taotluse saamisest. Vajaduse korral küsib taotluse esitanud lepinguosaline või sekretariaat piirkondliku juhtimiskomitee seisukohta.

               6.
                     Eesistuja koostab ase-eesistujaga konsulteerides ja tema nõusolekul ministrite nõukogu seisukoha kavandi, mis esitatakse arutamiseks ministrite nõukogu järgmisel kohtumisel. Seisukoha kavand saadetakse kõigile lepinguosalistele vähemalt 30 kalendripäeva enne asjaomast kohtumist.

               7.
                     Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võidakse üldised poliitikajuhised vastu võtta või neid võidakse muuta ilma et järgitaks käesoleva jao lõigetega 4–6 ette nähtud vorme ja menetlust.

               Meetmed

               9.
                     Kui käesolevas kodukorras või muudes ministrite nõukogu poolt konkreetseteks juhtudeks ette nähtud eeskirjades ei ole sätestatud teisti, järgitakse meetmete vastuvõtmise või muutmise korral sama menetlust.

               10.
                     Meetmete vastuvõtmist või muutmist käsitleva taotluse esitab mis tahes lepinguosaline või sekretariaat kirjalikult vähemalt 60 kalendripäeva enne ministrite nõukogu kohtumist, kus seda arutatakse.

               11.
                     Taotlus esitatakse eesistujale ning koopia kõigile lepinguosalistele ja sekretariaadile. Sellega on kaasas asjakohased selgitavad märkused. Vajaduse korral küsib taotluse esitanud lepinguosaline või sekretariaat piirkondliku juhtimiskomitee seisukohta.

               12.
                     Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võidakse meetmed vastu võtta või neid võidakse muuta ilma et järgitaks käesoleva jao lõigetega 10 ja 11 ette nähtud vorme ja menetlust.

               Üldiste poliitikajuhiste ja meetmete vastuvõtmine kirja teel

               13.
                     Ministrite nõukogu võib kohtumiste vahepeal võtta üldisi poliitikajuhiseid ja meetmeid vastu või neid muuta kirja teel. Kui lepinguosaline või sekretariaat taotleb üldiste poliitikajuhiste või meetmete vastuvõtmist kirja teel või kui seda taotleb eesistuja omal algatusel, otsustab eesistuja ase-eesistujaga konsulteerides ja tema nõusolekul, kas asjaomast küsimust saaks kirja teel menetleda.

               14.
                     Kui eesistuja otsustab küsimust kirja teel menetleda, annab ta sekretariaadile juhised edastada see taotlus igale lepinguosalisele koos sellise teabega, mida eesistuja ase-eesistujaga konsulteerides ja tema nõusolekul peab vajalikuks. Eesistuja märgib ase-eesistujaga konsulteerides ja tema nõusolekul ka seda, kas ja mis tingimustel lepinguosalised võivad teha taotlusse muudatusi.

               15.
                     Eesistuja määrab ase-eesistujaga konsulteerides ja tema nõusolekul kindlaks kuupäeva ja kellaaja, mil vastused peavad olema saabunud, mis ei ole mingil juhul varasem kui kümme kalendripäeva alates käesoleva jao lõikes 14 osutatud teabe esitamise kuupäevast. Erandolukorras, taotluse korral või omal algatusel võib eesistuja ase-eesistujaga konsulteerides ja tema nõusolekul pikendada vastuste saamise tähtaega. Mis tahes lepinguosaline, kes ei vasta kirjalikult (sh e-posti teel) tähtaja jooksul, jääb erapooletuks.

               VII.
                     TEABE AVALIKUSTAMINE

               1.
                     Kui ei otsustata teisiti, tehakse kohtumisega seotud dokumendid (päevakord, järeldused jne) avalikuks sekretariaadi veebisaidil.

               2.
                     Ministrite nõukogu dokumentidele juurdepääsu õiguse näeb ette piirkondlik juhtimiskomitee kooskõlas asutamislepingu artikli 38 lõigetega 2 ja 3.

               VIII.
                     LÕPPSÄTTED

               1.
                     Vaatlejad ja II jao lõike 2 kohaselt kutsutud isikud järgivad kõiki konfidentsiaalsusnõudeid, mida kohaldatakse lepinguosaliste suhtes. Kõnealuseid nõudeid võetakse arvesse asjaomase kohtumise järeldustes.

               2.
                     II jao lõike 2 kohaselt kutsutud isikud peavad enne asjaomases arutelus osalemist allkirjastama konfidentsiaalsusavalduse. See konfidentsiaalsusavaldus sisaldab kohustust järgida konfidentsiaalsuseeskirju, millele on osutatud käesoleva jao esimeses lõigus. Isikud jäetakse kõnealustest aruteludest kõrvale, kui nad ei allkirjasta kõnealust avaldust.

               3.
                     Kõik ministrite nõukogu aktid allkirjastab eesistuja.

               4.
                     Kodukorra muudatused võetakse vastu ministrite nõukogu otsusega.

               5.
                     Kui kodukorra kohaldamine konkreetses olukorras põhjustab tõlgendamisraskusi, annab eesistuja ase-eesistujaga konsulteerides ja tema nõusolekul nõu olukorra lahendamiseks.

               6.
                     Üks aasta pärast käesoleva kodukorra jõustumist võib sekretariaat kodukorra kohaldamisel saadud kogemuste põhjal teha ettepaneku kodukorra muutmiseks, kui ta peab seda kasulikuks või vajalikuks. Kui lepinguosaline soovib teha ettepaneku sellise muudatuse kohta, konsulteerib ta kõigepealt sekretariaadiga.

               Käesolev kodukord jõustub selle ministrite nõukogus vastuvõtmise kuupäeval.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,22.11.2017
            COM(2017) 677 final
            2017/0305(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta

               SELETUSKIRI

               Euroopa Liidu toimimise lepingus on sätestatud, et liikmesriigid käsitlevad oma majanduspoliitikat ja edendavad tööhõivet ühise huvi küsimusena ning kooskõlastavad oma tegevust nõukogus. Lepinguga on ette nähtud, et nõukogu peab vastu võtma tööhõivesuunised (artikkel 148) ning täpsustatud, et need peavad olema kooskõlas majanduspoliitika üldsuunistega (artikkel 121).

               Majanduspoliitika üldsuunised jäävad kehtima pikemaks perioodiks, kuid tööhõivesuunised tuleb koostada igal aastal. Need suunised võeti esimest korda ühisena (koondpakett) vastu 2010. aastal, et toetada strateegiat „Euroopa 2020“. Koondsuunised jäid samaks kuni 2014. aastani. Muudetud koondsuunised võeti vastu 2015. aastal. Lisaks liikmesriikide poliitika kooskõlastamise ulatuse ja suuna määramisele on suunised ka vastavate valdkondade riigipõhiste soovituste koostamise aluseks.

               Praeguste koondsuunistega toetatakse strateegiat „Euroopa 2020“ lähtuvalt uuest majanduspoliitika suunast, mis põhineb investeeringutel, struktuurireformil ja eelarvepoliitikal. Selles raamistikus on koondsuuniste eesmärk toetada arukat, jätkusuutlikku ja kaasavat majanduskasvu ning majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta eesmärke.

               Liikmesriikide tööhõivepoliitika suunised esitatakse nõukogu otsusena liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta − koondsuuniste II osana. Liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniseid muudeti selliselt, et viia tekst kooskõlla Euroopa sotsiaalõiguste samba põhimõtetega, et parandada Euroopa konkurentsivõimet ning teha sellest parem koht investeerimiseks, töökohtade loomiseks ja sotsiaalse ühtekuuluvuse toetamiseks.

               Muudetud tööhõivesuunised on järgmised.

               suunis 5:
                     tööjõunõudluse suurendamine;

               suunis 6:
                     tööjõupakkumise parandamine: juurdepääs tööle, oskustele ja pädevustele;

               suunis 7:
                     tööjõuturgude toimimise ja sotsiaaldialoogi tõhususe parandamine;

               suunis 8:
                     kõigi võrdsete võimaluste edendamine, sotsiaalse kaasatuse toetamine ja vaesuse vastu võitlemine.

               2017/0305 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 148 lõiget 2,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,

               võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust,

               võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust,

               võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust

               ning arvestades järgmist:

               (1)Liikmesriigid ja liit püüavad välja arendada kooskõlastatud tööhõivestrateegiat ja eelkõige kujundada välja kvalifitseeritud, koolitatud ja kohanemisvõimelist tööjõudu ning majanduse arengule reageerivaid tööturge, pidades silmas Euroopa Liidu lepingu artiklis 3 sätestatud täieliku tööhõive ja sotsiaalse progressi eesmärkide saavutamist. Liikmesriigid peavad käsitama tööhõive edendamist ühist huvi pakkuva valdkonnana ja kooskõlastama nõukogus oma sellealased meetmed, võttes samas arvesse tööturu osapoolte kohustustega seotud riigisiseseid tavasid.

               (2)Liit peab võitlema sotsiaalse tõrjutuse ja diskrimineerimise vastu ning edendama sotsiaalset õiglust ja sotsiaalkaitset ning naiste ja meeste võrdõiguslikkust. Oma poliitika ja meetmete kindlaks määramisel ja rakendamisel peab liit arvesse võtma nõudeid, mis on seotud kõrge tööhõivemäära edendamise, piisava sotsiaalkaitse tagamise, vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastase võitluse ning hariduse ja koolituse kõrge tasemega.

               (3)Kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepinguga (ELi toimimise leping) on liit välja töötanud poliitika koordineerimise vahendid eelarve-, makromajandus- ja struktuuripoliitika jaoks ning neid rakendanud. Nende vahendite hulka kuuluvad käesolevad liikmesriikide tööhõivepoliitika suunised ning liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuunised (esitatud nõukogu soovituses (EL) 2015/1184), mis üheskoos moodustavad strateegia „Euroopa 2020” rakendamise koondsuunised. Nende alusel suunatakse poliitika elluviimist liikmesriikides ja liidus, võttes arvesse liikmesriikide vahelist vastastikust sõltuvust. Sellest tulenev Euroopa ja liikmesriikide kooskõlastatud poliitikasuundade ja reformide kompleks peaks moodustama sobiva majandus- ja sotsiaalpoliitika üldise kompleksi, millega tuleks saavutada positiivne vastastikune mõju.

               (4)Tööhõivepoliitika suunised on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga, kehtivate Euroopa Liidu õigusaktidega ja erinevate ELi algatustega, sh nõukogu soovitusega noortegarantii loomise kohta;
                  1
                nõukogu soovitusega, mis käsitleb pikaajaliste töötute integreerimist tööturule,
                  2
                nõukogu soovitusega oskuste täiendamise meetme kohta
                  3
                ning nõukogu soovituse ettepanekuga kvaliteetse ja tõhusa õpipoisiõppe Euroopa raamistiku kohta
                  4
               .

               (5)Euroopa poolaasta koondab need eri vahendid majandus-, eelarve-, tööhõive- ja sotsiaalpoliitika mitmepoolse jälgimise üldiseks raamistikuks ning püüdleb strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide, sh nõukogu otsuses 2010/707/EL
                  5
                esitatud tööhõive, hariduse ja vaesuse vähendamise eesmärkide saavutamise poole. Alates 2015. aastast on Euroopa poolaasta tegevust jätkuvalt tugevdatud ja ühtlustatud, eelkõige selle tööhõive- ja sotsiaalfookuse tugevdamiseks ning liikmesriikide, sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna esindajatega peetava dialoogi elavdamiseks.

               (6)See, et Euroopa Liit taastub majanduskriisist, on toeks positiivsetele tööturutrendidele, kuid liikmesriikide vahel ja liikmesriikides on endiselt suuri probleeme ja erinevusi majandus- ja sotsiaalvaldkonna tulemustes. Kriis tõi selgelt esile liikmesriikide majanduse ja tööturgude tiheda omavahelise sõltuvuse. Praegu on peamine ülesanne soodustada liidus tugevat, jätkusuutlikku ja kaasavat majanduskasvu ning töökohtade loomist. Selleks tuleb nii liidu kui ka liikmesriikide tasandil võtta kooskõlastatud, ulatuslikke ja tõhusaid poliitilisi meetmeid kooskõlas ELi toimimise lepingu sätetega ja liidu sätetega majandusjuhtimise kohta. Sellised pakkumist ja nõudlust ühendavad poliitilised meetmed peaksid muu hulgas elavdama investeeringuid, kinnitama õiges järjekorras struktuurireformide (millega suurendatakse tootlikkust, elavdatakse majanduskasvu, sotsiaalset ühtekuuluvust ja majanduslikku vastupanuvõimet kriisidele) elluviimise kohustust ning täitma eelarvepoliitilisi kohustusi, võttes samal ajal arvesse tööhõivealast ja sotsiaalset mõju.

               (7)Tööturureformide, sealhulgas riikide palgakujundusmehhanismide reformide puhul tuleks järgida riigi sotsiaaldialoogi pidamise tavasid ja võimaldama vajalikku põhjalikku tähelepanu sotsiaal-majanduslikele küsimustele, sh konkurentsivõime parandamisele, töökohtade loomisele, elukestvale õppele ja koolituspoliitikale ning reaaltulule.

               (8)Liikmesriigid ja liit peaksid käsitlema ka majandus- ja finantskriisi sotsiaalset pärandit ning seadma eesmärgiks ehitada üles kaasav ühiskond, mis võimaldab inimestel olla muutusteks valmis ja nendega toime tulla, nii et nad saaksid ühiskonnas ja majanduses aktiivselt osaleda, nagu on märgitud ka komisjoni soovituses tööturult tõrjutud isikute aktiivse kaasamise kohta
                  6
               . Tuleks võidelda ebavõrdsusega, kõigile tuleks tagada juurdepääs ja võimalused ning vähendada tuleks vaesust ja (sh laste) sotsiaalset tõrjutust, tagades eelkõige toimiva tööturu ja sotsiaalkaitsesüsteemid ning kõrvaldades hariduse omandamise / koolitumise ja tööturul osalemise takistused. Kui ELi töökohtadel juurduvad uued majandus- ja ärimudelid, muutuvad ka töösuhted. Liikmesriigid peaksid tagama, et uute töösuhete puhul säiliks ja tugevneks Euroopa sotsiaalmudel.

               (9)Ulatusliku ja laia avaliku konsultatsiooni järel avaldasid Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon 17. novembril 2017 institutsioonide ühise teadaande Euroopa sotsiaalõiguste samba kohta
                  7
               . Sambasse on koondatud kakskümmend põhimõtet, et toetada hästi toimivaid ja õiglaseid tööturge ning sotsiaalhoolekande süsteeme. Põhimõtted on jagatud kolme kategooriasse: võrdsed võimalused ja juurdepääs tööturule, õiglased töötingimused ning sotsiaalkaitse ja kaasatus. Sammas kujutab endast raamistikku liikmesriikide tööhõive- ja sotsiaalnäitajate jälgimiseks, riigi tasandi reformide edendamiseks ning teenäitajat Euroopa uuendatud lähenemisprotsessis. Võttes arvesse nimetatud põhimõtete olulisust struktuuripoliitika kooskõlastamisel, on tööhõivesuunised viidud kooskõlla Euroopa sotsiaalõiguste samba põhimõtetega.

               (10)Euroopa sotsiaalõiguste sambaga kaasneb tulemustabel, mille alusel jälgitakse samba rakendamist ja edusamme, hoides silma peal eri ELi riikide suundumustel ja tulemustel ning hinnates sotsiaal-majandusliku lähenemise suunas tehtavaid samme. Analüüsitulemusi kasutatakse majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta juures.

               (11)Koondsuunised peaksid olema aluseks riigipõhistele soovitustele, mida nõukogu võib liikmesriikidele esitada. Liikmesriigid peaksid täiel määral ära kasutama Euroopa Sotsiaalfondi ja muid liidu vahendeid, et edendada tööhõivet, sotsiaalset kaasatust, elukestvat õpet ja haridust ning parandada avalikku haldust. Olgugi et koondsuunised on adresseeritud liikmesriikidele ja liidule, tuleks neid rakendada koostöös kõigi liikmesriigi, piirkondliku ja kohaliku tasandi ametiasutustega, tehes tihedalt koostööd parlamentide, sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna esindajatega.

               (12)Tööhõivekomitee ja sotsiaalkaitsekomitee peaksid kooskõlas oma vastavate aluslepingust lähtuvate volitustega jälgima, kas tööhõivepoliitika suuniseid võetakse nende vastutusvaldkonna poliitika elluviimisel arvesse. Nimetatud komiteed ning teised majandus- ja sotsiaalpoliitika koordineerimises osalevad nõukogu ettevalmistavad asutused peaksid tegema omavahel tihedat koostööd,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Võetakse vastu liikmesriikide tööhõivepoliitika suunised, mis on esitatud lisas. Suunised on osa strateegia „Euroopa 2020“ koondsuunistest.

               Artikkel 2

               Lisas esitatud suuniseid peavad liikmesriigid arvesse võtma oma tööhõivepoliitikas ja reformikavades, millest antakse aru vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 148 lõikele 3.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        ELT C 120, 26.4.2013, lk 1–6.

                     (2)

                        ELT C 67, 20.2.2016, lk 1–5.

                     (3)

                        ELT C 484, 24.12.2016, lk 1–6.

                     (4)

                        COM(2017) 0563 (final) - 2017/0244 (NLE).

                     (5)

                        ELT L 308, 24.11.2010, lk 46–5.

                     (6)

                        KOM/2008/0639 lõplik

                     (7)

                        xxx

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,22.11.2017
            COM(2017) 677 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            ettepanek: NÕUKOGU OTSUS liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta

               LISA

               Suunis 5. Tööjõunõudluse suurendamine

               Liikmesriigid peaksid hõlbustama kvaliteetsete töökohtade loomist: vähendama muuhulgas ettevõtjate takistusi inimeste palkamisel, edendama ettevõtlust ja füüsilisest isikust ettevõtjana töötamist ning eelkõige soodustama mikro- ja väikeettevõtete loomist ja arendamist. Liikmesriigid peaksid aktiivselt edendama sotsiaalmajandust ja sotsiaalset innovatsiooni.

               Liikmesriigid peaksid toetama uuenduslikke töömudeleid, millega luuakse töövõimalusi kõigile vastutustundlikul viisil.

               Maksukoormuse peaks suunama tööjõu maksustamise asemel muudele maksustamisallikatele, mille mõju on tööhõivele ja majanduskasvule vähem kahjulik, võttes arvesse maksusüsteemi ümberjaotavat mõju, tagades samas tulu säilimise asjakohase sotsiaalkaitse pakkumiseks ja majanduskasvu soodustavate kulutuste tegemiseks.

               Liikmesriigid peaksid kooskõlas oma tavadega ja sotsiaalpartnerite sõltumatust austades soodustama läbipaistvaid ja ennustatavaid palgakujundusmehhanisme, mis võimaldavad viia palgad vastavusse tootlikkuse arenguga nii et need oleks samas õiglased ja tagaksid inimväärse elatustaseme. Nende mehhanismide puhul tuleks arvesse võtta kvalifikatsioonide tasemete ja majandustulemuste erinevust piirkondade, majandussektorite ja ettevõtete lõikes. Lähtudes liikmesriikide tavadest, peaksid liikmesriigid ja sotsiaalpartnerid tagama piisaval tasemel miinimumpalgad, võttes arvesse nende mõju konkurentsivõimele, töökohtade loomisele ja palgavaesusele.

               Suunis 6. Tööjõupakkumise parandamine: juurdepääs tööle, oskustele ja pädevustele

               Tehnoloogilise, keskkondliku ja demograafilise muutuse kontekstis peaksid liikmesriigid koostöös sotsiaalpartneritega edendama tööviljakust ja tööalast konkurentsivõimet, pakkudes inimese terve tööelutsükli jooksul piisavalt asjakohaseid teadmisi, oskusi ja pädevusi, reageerimaks tööturu praegustele ja tulevastele vajadustele. Liikmesriigid peaksid tegema vajalikud investeeringud nii kooli- kui ka täiendusharidusse ja -koolitusse. Nad peaksid tegema koostööd sotsiaalpartnerite, haridus- ja koolitusasutuste ning teise sidusrühmadega, et kõrvaldada haridus- ja koolitussüsteemide struktuursed puudused ning pakkuda kvaliteetset ja kaasavat haridust, koolitust ja elukestvat õpet. Liikmesriigid peaksid tagama koolitusõiguste ülekandmise töökoha vahetamisel. See peaks võimaldama kõigil paremini prognoosida tööturu vajadusi ja nendega kohaneda ning edukalt vahetada töökohti, suurendades sellega majanduse üldist vastupanuvõimet vapustustele.

               Liikmesriigid peaksid toetama võrdseid võimalusi hariduses ja tõstma üldist haridustaset, eelkõige kõige vähem kvalifitseeritute puhul. Liikmesriigid peaksid tagama kvaliteetsed õppetulemused, parandama põhioskusi, vähendama haridussüsteemist varakult lahkuvate noorte arvu, tõhustama kolmanda tasandi kraadide asjakohasust tööturul, parandama oskuste seiret ja prognoosimist ning suurendama täiskasvanute osalemist täiendushariduses ja -koolituses. Liikmesriigid peaksid oma kutseharidus- ja -koolitussüsteemide puhul tugevdama töölõppimist, sh kvaliteetsete ja tulemuslike praktikate kaudu, muutma oskusi nähtavamaks ja paremini võrreldavaks ning parandama võimalusi väljaspool formaalharidust ja -koolitust omandatud oskuste ja pädevuste tunnustamiseks ja valideerimiseks. Nad peaksid ajakohastama ja suurendama paindliku kutsealase täiendkoolituse pakkumist ja juurutamist. Liikmesriigid peaksid toetama ka piiratud oskustega täiskasvanute pikaajalise tööalase konkurentsivõime säilitamist või arendamist, parandades juurdepääsu kvaliteetsetele õppevõimalustele ja nende kasutamisele, võttes oskuste täiendamise meetmeid, sealhulgas hinnates oskusi, viies kooskõlla hariduse ja koolituse ning valideerides ja tunnustades omandatud oskusi.

               Tuleks võidelda kõrge töötuse ja mitteaktiivsusega, sh pakkudes õigeaegset ja spetsiaalselt kohandatud abi töö otsimisele, koolitusele ja ümberkvalifitseerumisele. Selleks et märkimisväärselt vähendada ja ennetada struktuurset töötust, tuleks rakendada terviklikke strateegiaid, mis hõlmavad individuaalseid süvahinnanguid hiljemalt kaheksateistkümne kuu jooksul pärast töötuks jäämist. Noorte töötusega ning mittetöötavate ja mitteõppivate noorte (NEET-noored) kõrge määraga tuleks jätkuvalt tegeleda, parandades struktuurselt üleminekut hariduselust tööellu, mille alla kuulub ka noortegarantii
                  1
                täielik rakendamine.

               Selleks et maksureformidega suunata töötajatelt võetavad maksud muudele valdkondadele, tuleks keskenduda tööturul osalemist takistavate asjaolude kõrvaldamisele, seda eelkõige tööturult kõige rohkem kõrvale jäänud isikute puhul. Liikmesriigid peaksid toetama töökeskkonna kohandamist puudega inimestele, sh suunatud rahalisi toetusmeetmeid ja -teenuseid, mis võimaldavad neil osaleda tööturul ja ühiskonnas.

               Selleks et tagada sooline võrdõiguslikkus ja naiste ulatuslikum osalemine tööturul, tuleks kaotada tööturul osalemise ja karjääri edendamise tõkked, sh makstes võrdse töö eest võrdset palka. Tuleks edendada töö ja pereelu ühitamist, eelkõige juurdepääsu kaudu pikaajalisele lapsehooldusele ning taskukohase hinnaga kvaliteetsele alusharidusele ja lapsehoiule. Liikmesriigid peaksid tagama, et vanematel ja teistel lapsehoolduskohustustega inimestel oleks juurdepääs sobilikule perepuhkusele ja paindlikule töökorraldusele, et tasakaalustada töö- ja eraelu ning edendada nende õiguste tasakaalustatud kasutamist naiste ja meeste vahel.

               Suunis 7. Tööjõuturgude toimimise ja sotsiaaldialoogi tõhususe parandamine

               Selleks et saada suurimat kasu dünaamilisest ja tootlikust tööjõust ning uutest tööviisidest ja ärimudelitest, peaksid liikmesriigid tegema koostööd sotsiaalpartneritega paindlikkuse ja kaitstuse põhimõtete kohaldamisel. Nad peaksid vähendama ja ennetama segmenteerumist tööturul, võitlema deklareerimata tööga ning toetama üleminekut avatud töövormidele. Töösuhteid kaitsvad reeglid, tööõigus ja asutused peaksid kõik tagama sobiva värbamiskeskkonna. Tuleks tagada tööandjatele vajalik paindlikkus, et neil oleks võimalik kiiresti kohaneda majanduskeskkonna muutustega, säilitades seejuures töötajaile nõuetekohase kaitstuse ning tervisliku, ohutu ja hästikohandatud töökeskkonna. Hoiduda tuleks töösuhetest, mille tulemuseks on ebakindlad töötingimused, sealhulgas tuleks keelata ebatüüpiliste töölepingute kuritarvitamine. Ebaõiglase vallandamise korral tuleks tagada juurdepääs tõhusale ja erapooletule vaidluste lahendamisele ning õigus heastamisele, sealhulgas piisav hüvitis.

               Poliitikasuundade eesmärk peaks olema parandada ja toetada tööjõuturu pakkumise ja nõudluse omavahelist vastavusse viimist ning üleminekuid. Liikmesriigid peaksid tõhusalt „aktiveerima“ inimesi, kes saavad tööturul osaleda ja pakkuma neile võimalusi. Liikmesriigid peaksid tugevdama aktiivse tööturupoliitika tõhusust, parandades selle otstarbekohasust, sihtrühmadega tehtavat tööd, ulatust ning sidudes seda paremini sissetulekutoetusega, millega kaasneb töötute õigus ja kohustus aktiivselt tööd otsida. Liikmesriikide eesmärk peaks olema avalike tööturuasutuste tulemuslikum tegevus, et tagada tööotsijatele nende toetamiseks õigeaegsed ja nende vajadustele kohandatud teenused, toetades tööturu nõudlust ja rakendades tulemuspõhist juhtimist.

               Liikmesriigid peaksid kooskõlas töötute sissemaksete ja riiklike toetuskõlblikkuse eeskirjadega tagama töötutele mõistliku kestusega piisavad töötushüvitised. Sellised hüvitised ei tohiks mõjuda stiimulina, mis takistab kiiret tööle naasmist.

               Tuleks edendada õppijate ja töötajate liikuvust, et parandada tööalase konkurentsivõimega seotud oskusi ja kasutada täiel määral ära Euroopa tööturu võimalused. Tuleks kõrvaldada liikuvusega seotud haridus- ja koolitusvaldkonna, tööandja- ja personaalpensionide ülekandmise ja kvalifikatsioonide tunnustamise takistused. Liikmesriigid peaksid võtma meetmed selle tagamiseks, et haldusmenetlused ei tõkestaks teistest liikmesriikidest pärit töötajatel alustada aktiivset tööd ega muudaks seda keerukamaks. Liikmesriigid peaksid ka ära hoidma kehtivate reeglite kuritarvitamist ning tegelema võimaliku nn ajude äravooluga teatavatest piirkondadest.

               Kooskõlas riiklike tavadega ning selleks, et tõhustada sotsiaaldialoogi ja parandada sotsiaalmajanduslikke tulemusi, peaksid liikmesriigid tagama sotsiaalpartnerite õigeaegse ja sisuka kaasamise majandus-, tööhõive- ja sotsiaalreformide ning -poliitika kavandamisse ja rakendamisse, toetades muu hulgas sotsiaalpartnerite sutlikkuse tõstmist. Sotsiaalpartneritel tuleks soovitada pidada läbirääkimisi kollektiivlepingute üle ja sõlmida neid olulistes küsimustes, austades täielikult nende sõltumatust ja kollektiivse tegutsemise õigust.

               Suunis 8. Kõigi võrdsete võimaluste edendamine, sotsiaalse kaasatuse toetamine ja vaesuse vastu võitlemine

               Liikmesriigid peaksid edendama kõigile avatud kaasavat tööturgu, sätestades tõhusad meetmed, millega edendatakse tööjõuturul alaesindatud rühmade võrdseid võimalusi. Nad peaksid tagama võrdse kohtlemise tööhõive, sotsiaalkaitse, hariduse ning kaupadele ja teenustele juurdepääsu vallas, vaatamata soole, rassile või rahvuslikule päritolule, usule või veendumustele, puudele, vanusele või seksuaalsele sättumusele.

               Liikmesriigid peaksid ajakohastama sotsiaalkaitsesüsteeme, et tagada tõhus, tulemuslik ja piisav kaitse inimese kõigis eluetappides, edendades sotsiaalset kaasatust ja sotsiaalset ülesliikuvust, stimuleerides tööturul osalemist ning tegeledes ebavõrdsusega, sealhulgas maksu- ja toetussüsteemide ülesehituse kaudu. Sotsiaalkaitsesüsteemide kaasajastamine peaks parandama juurdepääsu sotsiaalkaitsele, selle jätkusuutlikkust, piisavust ja kvaliteeti.

               Liikmesriigid peaksid arendama ning rakendama ennetavaid ja integreeritud strateegiaid, ühendades aktiivse kaasamise kolm elementi: piisav sissetulekutoetus, kaasavad tööturud ja juurdepääs kvaliteetsetele teenustele. Sotsiaalkaitsesüsteemidega tuleks tagada kõigi piisavate vahenditeta isikute õigus piisavale miinimumsissetuleku toetusele ning edendada sotsiaalset kaasamist, innustades inimesi aktiivselt osalema tööturul ja ühiskonnas.

               Võrdsete võimaluste, sh laste ja noorte võrdsete võimaluste tagamisel on olulised sellised taskukohased, kättesaadavad ja kvaliteetsed teenused nagu lastehoid, koolipäevajärgne lastehoid, haridus-, koolitus-, eluaseme- ja tervishoiuteenused ning pikaajaline hooldus. Erilist tähelepanu tuleks pöörata võitlusele vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu, sh palgavaesuse vähendamisele. Liikmesriigid peaksid tagama, et kõigil oleks juurdepääs põhiteenustele, sealhulgas veele, kanalisatsioonile, elektrile, transpordile, finantsteenustele ja digitaalsidele. Seda vajavatele ja haavatavatele isikutele peaksid liikmesriigid tagama juurdepääsu piisavale sotsiaalmajutustoetusele ning õigusele sobivale abile ja kaitsele sundväljatõstmise eest. Eraldi tuleks võidelda kodutusega. Tuleks võtta arvesse puudega inimeste erivajadusi.

               Liikmesriigid peaksid tagama õiguse õigeaegsele juurdepääsule taskukohasele tervishoiule ja pikaajalisele kvaliteetsele hooldusele, kaitstes pikaajalises perspektiivis jätkusuutlikkust.

               Pikeneva eluea ja demograafiliste muutuste valguses peaksid liikmesriigid kindlustama meeste ja naiste pensionisüsteemide jätkusuutlikkuse ning piisavuse, pakkudes mõlemast soost töötajatele ja füüsilisest isikust ettevõtjatele võrdseid võimalusi koguda pensioniõigusi, sh täiendavate kavade kaudu, et tagada inimväärne elu. Pensionireforme tuleks toetada meetmetega, millega pikendatakse tööelu ja tõstetakse tegelikku pensioniiga, näiteks piirates varast väljumist tööturult ning tõstes seadusjärgset pensioniiga, et võtta arvesse pikenevat eluiga. Liikmesriigid peaksid alustama asjaomaste sidusrühmadega konstruktiivset dialoogi ning võimaldama reformide käivitamist etapiviisiliselt.

                     (1)

                        ELT C 120, 26.4.2013, lk 1–6.