               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,28.7.2015
            COM(2015) 380 final
            2015/0165(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU MÄÄRUS,
            millega muudetakse määrust (EÜ) nr 866/2004 (ühinemisakti protokolli 10 artiklis 2 sätestatud korra kohta) põllumajandustooteid ja toiduaineid käsitlevate kvaliteedikavadega hõlmatud kaupade osas

               SELETUSKIRI

               1.
                     ETTEPANEKU TAUST

               Nõukogu määrusega (EÜ) nr 866/2004 („eraldusjoone määrusˮ) on kehtestatud erieeskirjad kaupadele, teenustele ja isikutele, mis või kes ületavad Küprose Vabariigi valitsuse tõhusa kontrolli alt välja jäävate piirkondade ja Küprose Vabariigi valitsuse tõhusa kontrolli all olevate piirkondade vahelist eraldusjoont.

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1151/2012 on kehtestatud põllumajandustoodete ja toiduainete kvaliteedikavasid käsitlev kord, millest kõnealuse määrusega hõlmatud tooted võivad eelise saada, kui need ELi turule lastakse.

               Käesolevas muudatusettepanekus sätestatakse, kuidas asjaomastes piirkondades kuni Küprose taasühinemiseni rakendada määrusega (EL) nr 1151/2012 hõlmatud kaupadele ette nähtud kontrollimehhanismi selliste kaupade suhtes, mille tootmispiirkonna geograafiline ulatus hõlmab Küprose Vabariigi piirkondi, mille üle Küprose Vabariigi valitsusel puudub tõhus kontroll.

               Praegu hõlmab muudatus üksnes Halloumi/Hellem'i juustu, mille kohta komisjon on saanud avalduse selle nimetuse registreerimiseks kaitstud päritolunimetusena. Seda silmas pidades on käesolevas muudatusettepanekus arvesse võetud ühisseisukohta Halloumi/Hellim’i juustu käsitleva ajutise lahenduse suhtes, mida rakendatakse kuni Küprose taasühinemiseni ja milleni jõuti president Junckeri juhtimisel tema Küprose visiidi ajal 16. juulil 2015
                  1
               , ning muudatusettepanek põhineb sellel ühisseisukohal. Seda muudatust kohaldatakse aga ka muude võimalike tulevaste avalduste suhtes, mis puudutavad määruse (EL) nr 1151/2012 kohaste selliste nimetuste registreerimist, mille puhul tootmispiirkonna geograafiline ulatus hõlmab Küprose Vabariigi piirkondi, mille üle Küprose Vabariigi valitsusel puudub tõhus kontroll.

               2.
                     HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               Komisjon on konsulteerinud Küprose Vabariigi valitsusega ja arvukad sidusrühmad on talle oma seisukohti esitanud.

               3.
                     ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

               Käesoleva määrusega nähakse ette, et selliste kaupade puhul, mille nimetus registreeritakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) alusel ja mille tootmispiirkonna geograafiline ulatus hõlmab selliseid Küprose Vabariigi piirkondi, mille üle Küprose Vabariigi valitsusel puudub tõhus kontroll, täidab kõnealuse määruse artikli 39 lõike 1 kohaselt määratud kontrolliorgan nimetatud artiklis osutatud ülesandeid sellistes Küprose Vabariigi piirkondades, mille üle Küprose Vabariigi valitsusel puudub tõhus kontroll.

               2015/0165 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU MÄÄRUS,

               millega muudetakse määrust (EÜ) nr 866/2004 (ühinemisakti protokolli 10 artiklis 2 sätestatud korra kohta) põllumajandustooteid ja toiduaineid käsitlevate kvaliteedikavadega hõlmatud kaupade osas

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse 2003. aasta ühinemisakti protokolli nr 10 Küprose kohta
                  2
               , eriti selle artiklit 2,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt

               ning arvestades järgmist:

               (1)Nõukogu määrusega (EÜ) nr 866/2004
                  3
                on kehtestatud erieeskirjad kaupadele, teenustele ja isikutele, mis või kes ületavad Küprose Vabariigi valitsuse tõhusa kontrolli alt välja jäävate piirkondade ja Küprose Vabariigi valitsuse tõhusa kontrolli all olevate piirkondade vahelist eraldusjoont.

               (2)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1151/2012
                  4
                on kehtestatud põllumajandustoodete ja toiduainete kvaliteedikavasid käsitlev kord, millest kõnealuse määrusega hõlmatud tooted võivad eelise saada, kui need ELi turule lastakse.

               (3)Küprost käsitleva protokolli nr 10 artiklis 3 on öeldud, et see protokoll ei välista meetmeid, mille eesmärk on edendada nimetatud piirkondade majanduslikku arengut.

               (4)Tuleb kindlaks määrata, kuidas asjaomastes piirkondades kuni Küprose taasühinemiseni rakendada määrusega (EL) nr 1151/2012 hõlmatud kaupadele ette nähtud kontrollimehhanismi selliste kaupade suhtes, mille tootmispiirkonna geograafiline ulatus hõlmab Küprose Vabariigi piirkondi, mille üle Küprose Vabariigi valitsusel puudub tõhus kontroll.

               (5)President Junckeri juhtimisel jõuti 16. juulil 2015 ühisseisukohale Halloumi/Hellim’i juustu võimalikku kaitstud päritolunimetust käsitleva ajutise lahenduse suhtes, mida rakendatakse kuni Küprose taasühinemiseni. Käesolev määrus ei piira määrusest (EL) nr 1151/2012 tulenevaid komisjoni õigusi, sealhulgas registreerimistaotluste läbivaatamise õigust.

               (6)Kooskõlas ühisseisukohaga tagab komisjon, et järgitakse asjaomaseid ELi õigusakte, nagu on ette nähtud ELi aluslepingutega.

               (7)Käesolev määrus ei takista komisjonil võtta määruse (EÜ) nr 866/2004 artikli 4 lõike 9 alusel tulevikus vastu otsust, millega asjaomaste loomsete saaduste liikumise keeld tühistatakse,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

               Artikkel 1

               Määrust (EÜ) 866/2004 muudetakse järgmiselt.

               Artiklisse 4 lisatakse järgmine lõige:

               „4 a. Kaupade puhul, mille nimetus registreeritakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) alusel ja mille tootmispiirkonna geograafiline ulatus hõlmab selliseid Küprose Vabariigi piirkondi, mille üle Küprose Vabariigi valitsusel puudub tõhus kontroll, viib kõnealuse määruse artiklis 36 osutatud ametliku kontrolli läbi sama määruse artikli 39 lõike 1 kohaselt määratud kontrolliorgan sellistel Küprose Vabariigi aladel, mille üle Küprose Vabariigi valitsusel puudub tõhus kontroll.

               Lisaks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 882/2004 (ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks) artikli 5 lõike 2 punktis e osutatud teatamisele annab esimeses lõigus nimetatud organ iga kuue kuu tagant Euroopa Komisjonile aru käesoleva määruse kohaste ülesannete täitmisest.”

               Artikkel 2

               Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        http://europa.eu/rapid/press-release_MEX-15-5402_en.htm

                     (2)
                  EÜT L 236, 23.9.2003, lk 955.

                     (3)
                  ELT L 161, 30.4.2004, lk 128;

                     (4)
                  ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.


				|

		52013PC0226

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse teatavad üleminekusätted Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antava maaelu arengu toetuse kohta ja muudetakse määrust (EL) nr […] [RD] (vahendite ja nende jaotamise kohta) 2014. aasta suhtes ning nõukogu määrust (EÜ) nr 73/2009, samuti määrusi (EL) nr […] [DP], (EL) nr […] [HZ] ja (EL) nr […] [sCMO] seoses nende kohaldamisega aastal 2014 /* COM/2013/0226 final - 2013/0117 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Euroopa Komisjon teeb pingsalt tööd, et
saavutada ELi institutsioonide vahel ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) reformi
asjus kokkulepe, mis võimaldaks reformitud ÜPP-l jõustuda 1. jaanuaril 2014.
Institutsioonidevahelise mitmeaastast
finantsraamistikku käsitleva kokkuleppe ja ÜPP reformi käsitleva poliitilise
kokkuleppe puhul on seatud eesmärgiks sõlmida need enne 2013. aasta suve, sellisel
juhul nähakse ette, et reformitud ÜPP õiguslikud alused jõustuvad 1. jaanuaril
2014.
Siiski on vaja üleminekueeskirju, et
määratleda tehniline kord, mis võimaldab uute tingimustega sujuvalt kohaneda ja
tagab samas ÜPP alusel antavate mitmesuguses vormis toetuste jätkumise.
Otsetoetuste puhul peab liikmesriikidele ja
eriti nende makseasutustele jääma piisavalt aega, et olla hästi ette valmistatud
ja teavitada põllumajandustootjaid üksikasjalikult uutest eeskirjadest
piisavalt varakult. Seepärast käsitletakse 2014. aastaks esitatud nõudeid
üleminekueeskirjade alusel.
Teise samba puhul on tavaline, et kahe
programmitöö perioodi vahel määratakse kindlaks üleminekueeskirjad.
Üleminekueeskirju on üldjuhul vaja kahe järjestikuse programmitöö perioodi
ühendamiseks, nagu juba kogeti praeguse programmitöö perioodi alguses. Maaelu
arengu puhul on seekord siiski vaja ka spetsiaalset üleminekukorda, nimelt
selleks, et tegelda uue otsetoetuste režiimi hilinemisest tingitud
tagajärgedega teatud maaelu arengu meetmetele, eriti nendega, mis on seotud põllumajanduse
keskkonnameetmete ja kliimameetmete viitetasandiga ning nõuetele vastavuse
eeskirjade kohaldamisega. Üleminekukorda on vaja ka selleks, et liikmesriigid
saaksid 2014. aastal jätkuvalt võtta uusi kohustusi pindala ja loomadega seotud
meetmete jaoks, isegi kui praeguse perioodi vahendid on ammendatud. Need uued,
nagu ka vastavad kestvad kohustused on kõlblikud toetuse saamiseks järgmise programmitöö
perioodi maaelu arengu programmide uutest finantspakettidest.
Horisontaalregulatsiooni osas on
üleminekumeetmeid vaja ainult põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemi,
ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi ja nõuetele vastavuse jaoks, kuna need on
seotud otsetoetustega.
Eespool märgitud põhjustel peavad nõukogu ja
Euroopa Parlament enne aasta lõppu vastu võtma spetsiaalsed üleminekueeskirjad,
millega vajaduse korral muudetakse praeguse ÜPP alusakte.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA
MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
Üleminekueeskirjade üle ei olnud vaja
huvitatud isikutega konsulteerida või nende mõju hinnata, sest need kohandused
tulenevad mitmeaastase finantsraamistiku ja ÜPP reformi teemal toimuvate
institutsioonidevaheliste arutelude hetkeseisust.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
Otsetoetuste kohta nähakse üleminekumeetmetes
kõigepealt ette praeguste süsteemide – ühtne otsetoetuste kava, ühtse
pindalatoetuse kava, tootmiskohustusega seotud süsteemid, ka artikli 68
alusel eritoetusena antavad toetused – põhielementide pikendamine nõudeaastaks
2014. Teiseks hõlmavad need Euroopa Ülemkogu 8. veebruari järelduste
finantsmõjusid, sealhulgas liikmesriikidevahelise ühtlustamise protsessi
algust, tingimusel et Euroopa Parlament annab nõusoleku. Üleminekumeetmete
kasutuselevõtmine eeldab, et teatud kuupäevi, mis on esitatud komisjoni
ettepanekus otsetoetuste kohta pärast 2013. aastat, tuleb vastavalt kohandada,
et tagada kooskõla kavandatava käesoleva määrusega.
Maaelu arengu jaoks tuleb üleminekueeskirjad
kehtestada selleks, et kindlaks määrata, kuidas praegused meetmed üle kanda
järgmisesse programmitöö perioodi, koos nende rahastamisega uuest finantspaketist.
Lisaks määratakse nendes eeskirjades kindlaks, millised lähte- ja nõuetele
vastavuse eeskirjad peaksid kehtima 2014. aastal. Lõpuks kehtestatakse nendes
eeskirjades üleminekusätted Horvaatia jaoks.
Üleminekumeetmed hõlmavad ka sätteid
liikmesriikide võimaluse kohta kanda vahendeid üle ühest sambast teise. Selline
paindlikkusmehhanism on ÜPP reformi element, mille kohta tuleb teha otsus seadusandliku
tavamenetlusega. Selles küsimuses võttis 13. märtsil 2013 seisukoha Euroopa
Parlament ja 19. märtsil 2013 põllumajanduse nõukogu. Kui nõukogu võttis
Euroopa Ülemkogu järeldused mitmeaastase finantsraamistiku kohta üle, siis
Euroopa Parlament suurendas komisjoni ettepanekus esitatud protsendimäärasid
15 %-ni teise sambasse ülekandmise ja 10 %-ni esimesse sambasse
ülekandmise korral. Viimast lubatakse ainult liikmesriikidele, kelle keskmine
makse on alla 90 % ELi keskmisest. Käesolev ettepanek ei piira lõppotsust,
mille seadusandja teeb selle konkreetse elemendi kohta, ja selle näitamiseks on
artikli osad, mis kuuluvad üleminekumeetmetesse ja erinevad artiklist 14
komisjoni ettepanekus otsetoetuste kohta pärast 2013. aastat, pandud
nurksulgudesse.
4.           MÕJU EELARVELE
Käesoleva määruse eelnõuga ainult rakendatakse
komisjoni ettepanekuid mitmeaastase finantsraamistiku ja ÜPP reformi kohta
eelarveaastaks 2015, võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 8. veebruari 2013. aasta
järeldusi. See hõlmab otsetoetuste liikmesriikidevahelist ühtlustamist, ÜPP
sammastega seotud paindlikkuse suurendamist ja maaelu arengu kaasrahastamise
määra. Euroopa Ülemkogu järeldustest tulenevad uued elemendid on pandud
nurksulgudesse, kuni lõppkokkuleppeni mitmeaastase finantsraamistiku suhtes.
Komisjoni ettepanekuga võrreldes nähakse Euroopa
Ülemkogu 8. veebruari 2013. aasta järeldustes ette otsetoetuste vähendamine 830
miljoni euro võrra (praegustes hindades) eelarveaastal 2015 (mis vastab
otsetoetuste puhul nõudeaastale 2014). Otsetoetuste ülemmäära jaotamisel
liikmesriikide vahel võetakse arvesse liikmesriikidevahelist ühtlustamist, nagu
see peaks algama eelarveaastast 2015. Euroopa Ülemkogu järeldustes muudetakse
komisjoni ettepanekuga võrreldes ühtlustamise ajakava (6 aastat) ja lisatakse
miinimumtase 196 eurot/ha, mis tuleks saavutada eelarveaastaks 2020.
Komisjoni ettepanekuga võrreldes suurendatakse
vastavalt Euroopa Ülemkogu järeldustele paindlikkust vahendite sammastevahelise
ümbersuunamise suhtes. See on eelarve suhtes neutraalne, sest täpselt samad
summad, mida ühest fondist (EAGF või EAFRD) vähendatakse, tehakse
kättesaadavaks teisele fondile (EAGF või EAFRD).
Maaelu arengu puhul on käesoleva määruse
eelnõu eesmärk tagada mitmete mitmeaastaseid kohustusi hõlmavate meetmete
jätkuvus. Need sätted ei mõjuta eelarvet, sest maaelu arengu eraldis ei muutu.
Maksed võivad aja jooksul jaguneda siiski veidi teistmoodi kui muidu, aga seda
ei saa praegusel etapil arvudes väljendada.
Käesoleva ettepaneku mõju eelarvele on
esitatud ettepanekutele lisatud finantsaruandes.
2013/0117 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega kehtestatakse teatavad
üleminekusätted Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antava
maaelu arengu toetuse kohta ja muudetakse määrust (EL) nr  [RD] (vahendite
ja nende jaotamise kohta) 2014. aasta suhtes ning nõukogu määrust (EÜ) nr 73/2009,
samuti määrusi (EL) nr  [DP], (EL) nr  [HZ] ja (EL) nr  [sCMO]
seoses nende kohaldamisega aastal 2014
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[1],
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[2],
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Parlamendi ja nõukogu
… määruses (EL) nr […] [RD] Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist
(EAFRD) antavate maaelu arengu toetuse kohta,[3] mida tuleks kohaldada 1. jaanuarist 2014,
kehtestatakse üldeeskirjad, millega reguleeritakse maaelu arendamiseks antavat
liidu toetust, ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu 20. septembri 2005. aasta
määrus (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist
(EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta,[4] ilma et see piiraks seda määrust rakendavate
määruste jätkuvat kohaldamist, kuni komisjon need kehtetuks tunnistab. Selleks
et hõlbustada üleminekut määruse (EÜ) nr 1698/2005 kohastelt
olemasolevatelt toetuskavadelt uuele õigusraamistikule, mis katab
1. jaanuaril 2014. aastal algavat programmitöö perioodi („uus programmitöö
periood”), tuleks vastu võtta üleminekueeskirjad, et vältida raskusi või
hilinemisi maaelu arengu toetuse rakendamisel, mis võib tuleneda uute maaelu
arengukavade vastuvõtmise ajast. Sel põhjusel tuleks ette näha, et
liikmesriigid võivad jätkata oma olemasolevate maaelu arengukavade alusel
juriidiliste kohustuste võtmist 2014. aastal teatud meetmete puhul ja et
nendest tulenevad kulud on toetuskõlblikud uuel programmitöö perioodil.
(2)       Arvestades olulist muudatust
looduslikust eripärast tingitud oluliste piirangutega alade piiritlemise
meetodis, mis on kavandatud eelolevaks programmitöö perioodiks, tuleks ette
näha, et 2014. aastal võetud uute juriidiliste kohustuste puhul
põllumajandustootja kohustust jätkata sellel alal põllumajandustegevust viis
aastat ei kohaldata.
(3)       Õiguskindluse tagamiseks ülemineku
jooksul tuleks sätestada, et määruse (EÜ) nr 1698/2005 kohased
pindalapõhiste või loomadega seotud meetmetega tehtud kulud peaksid olema
abikõlblikud EAFRDi makse saamiseks uuel programmitöö perioodil, kui on veel vaja
makseid teha. Usaldusväärse finantsjuhtimise ja kava tõhusa rakendamise tagamiseks
peaksid sellised kulud olema liikmesriikide maaelu arengukavades ning juhtimis-
ja kontrollisüsteemides läbivalt selgelt märgitud. Selleks et vältida asjatut
keerukust maaelu arengukavade finantsjuhtimises uuel programmitöö perioodil,
tuleks sätestada, et üleminekukulude suhtes kohaldatakse uue programmitöö
perioodi kaasrahastamismäärasid.
(4)       Euroopa Parlamendi ja nõukogu
… määruses (EL) nr […], millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika
raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste
eeskirjad [DP],[5] kehtestatakse uued toetuskavad ja seda kohaldatakse 1. jaanuarist
2014. See kohaldamiskuupäev ei võimalda 2014. aastaks taotluste esitamiseks
vajalike halduslike ja praktiliste korralduste tegemist õigeks ajaks. Seepärast
tuleb uue otsetoetuste režiimi kohaldamist ühe aasta võrra edasi lükata. Nõukogu 19. jaanuari 2009. aasta määrus (EÜ)
nr 73/2009, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames
põllumajandustootjate suhtes kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja
teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks,[6]
peaks seega jääma aluseks, mille põhjal anda põllumajandustootjatele
sissetulekutoetust kalendriaastal 2014, võttes seejuures nõuetekohaselt arvesse
[määrust, millega kehtestatakse mitmeaastane finantsraamistik][7].
(5)       Arvestades, et määrust (EÜ)
nr 73/2009 tuleb 2014. aastal jätkuvalt kohaldada, ja selleks, et tagada
järjekindlus nõuetele vastavust ja teatud meetmete nõutavatest standarditest
kinnipidamist käsitlevate sätete rakendamises, tuleks sätestada, et asjaomaseid
sätteid, mis kehtivad 2007.–2013. aasta programmitöö perioodil, kohaldatakse
edasi kuni uue õigusraamistiku kohaldatavaks muutumiseni. Samadel põhjustel
tuleks sätestada, et 2013. aastal kehtivad sätteid, mis käsitlevad täiendavaid
riiklikke otsetoetusi Horvaatiale, kohaldatakse edasi.
(6)       Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr […][HZ][8]
artiklile 76 saavad liikmesriigid teha otsetoetuste ettemakseid. Määruse
(EÜ) nr 73/2009 kohaselt on sellise võimaluse jaoks vaja komisjoni luba. Otsetoetuskavade
rakendamise kogemus näitab, et on asjakohane võimaldada
põllumajandustootjatel saada ettemakseid. 2014. aastal esitatud taotluste
puhul peaksid need ettemaksed piirduma kuni 50 %-ga määruse (EÜ)
nr 73/2009 I lisas loetletud toetuskavadest ja kuni 80 %-ga veise- ja
vasikalihatoetustest.
(7)       [Määruse, millega kehtestatakse mitmeaastane
finantsraamistik] järgimiseks ja eelkõige põllumajandustootjatele
otsetoetuste andmiseks kättesaadava summa ühtlustamiseks ning ka liikmesriikidevahelise
ühtlustamise mehhanismi jaoks on vaja muuta määruse (EÜ) nr 73/2009 VIII lisas
2014. aastaks kehtestatud riiklikke ülemmäärasid. Riiklike ülemmäärade muutmine
mõjutab paratamatult summasid, mida üksikud põllumajandustootjad võivad 2014. aastal
otsetoetustena saada. Seepärast tuleks sätestada, kuidas see muudatus mõjutab
toetusõiguste väärtust ja muude otsetoetuste taset.
(8)       Määruse
(EÜ) nr 73/2009 rahalisel rakendamisel omandatud kogemus
näitas, et teatud sätteid on vaja selgitada, eriti seoses osutatud
määruse VIII lisas esitatud arvudega hõlmatud elementidega ja liikmesriikidele
antud võimalusega kasutada ühtses otsetoetuste kavas kulutamata jäänud
vahendeid eritoetuse rahastamiseks. Kuna määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklit 40
tuleb muuta, et teha selgeks, kuidas liikmesriigid peavad arvesse võtma muutusi
riiklikes ülemmäärades, on asjakohane kasutada seda võimalust asjaomaste sätete
sõnastuse selgitamiseks.
(9)       Määruse
(EÜ) nr 73/2009 kohaselt oli liikmesriikidel võimalik otsustada, kas nad kasutavad
teatud protsenti oma riiklikust ülemmäärast eritoetuse andmiseks oma
põllumajandustootjatele, samuti võisid nad varasema otsuse läbi vaadata, et muuta
sellist toetust või toetuse andmine lõpetada. On asjakohane näha ette nende
otsuste täiendav läbivaatamine alates kalendriaastast 2014. Samal ajal tuleb veel
üheks aastaks pikendada määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 69 lõike 5 kohaselt
mõnes liikmesriigis makstava eritoetuse maksmise eritingimusi, mis peaksid
aeguma 2013. aastal, et vältida toetusetaseme katkestust.
(10)     Määruses (EÜ) nr 73/2009 sätestatud ühtse pindalatoetuse kava on
olemuselt üleminekukava ja pidi lõppema 31. detsembril 2013. Kuna ühtse
pindalatoetuse kava asendatakse uue põhitoetuskavaga alles 1. jaanuarist 2015,
on vaja ühtse pindalatoetuse kava pikendada aastaks 2014, et uued liikmesriigid
ei peaks kohaldama ühtset otsetoetuste kava ainult ühel aastal.
(11)     Selleks et liikmesriigid saaksid
paremini arvesse võtta oma põllumajandussektori vajadusi või paindlikumalt tugevdada
oma maaelu arendamise poliitikat, tuleks neile anda võimalus kanda vahendeid
üle oma otsetoetuste ülemmääradest oma maaelu arendamiseks eraldatud toetusele
ning maaelu arendamiseks eraldatud toetusest nende otsetoetuste ülemmääradele.
Samas tuleks liikmesriikidele, kus otsetoetuste tase jääb alla 90 % ELi
keskmisest toetustasemest, anda võimalus kanda täiendavaid vahendeid üle nende
maaelu arendamiseks eraldatud toetusest nende otsetoetuste ülemmääradele.
Sellised valikud tuleks, teatavate piirangutega, teha üks kord ja kogu
eelarveaastate vahemikuks 2015–2020.
(12)     Vastavalt Euroopa Parlamendi
ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivi 2000/60/EÜ (millega kehtestatakse ühenduse
veepoliitika alane tegevusraamistik)[9]
artiklile 22 tunnistatakse nõukogu 17. detsembri 1979. aasta direktiiv 80/68/EMÜ
põhjavee kaitse kohta teatavatest ohtlikest ainetest lähtuva reostuse eest[10] kehtetuks alates 22. detsembrist
2013. Selleks et nõuetele vastavuse eeskirjad hõlmaksid jätkuvalt põhjavee
kaitset, on asjakohane kohandada nõuetele vastavuse reguleerimisala ning
määratleda hea põllumajandus- ja keskkonnaseisundi standard, mis hõlmaks
direktiivi 80/68/EMÜ artiklite 4 ja 5 nõudeid.
(13)     Euroopa Parlamendi ja nõukogu
määruses (EL) nr […][sCMO][11]
on ette nähtud siidiussikasvatuse toetuse lisamine otsetoetuskavasse ja seega
selle kõrvaldamine määrusest (EL) nr […][sCMO]. Arvestades uue
otsetoetuskava kohaldamise hilinemist, on asjakohane näha ette
siidiussisektoris abi jätkamine veel üheks aastaks.
(14)     Pealegi tuleks vastavalt
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr […][HZ] (ühise
põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja järelevalve kohta)[12] III jaotises,
V jaotise II peatükis ja VI jaotises sätestatud põllumajandusettevõtjate
nõustamise süsteemi, integreeritud haldus- ja kontrollisüsteemi ning nõuetele vastavust
käsitlevaid sätteid kohaldada 1. jaanuarist 2015.
(15)     Pärast määrusesse (EÜ)
nr 73/2009 artikli 136a lisamist ja määruse (EL) nr [DP], mida
kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2015, artikli 14 asendamist tuleb määruses
(EL) nr […] [RD] viiteid määruse (EL) nr [DP] artiklile 14 muuta.
(16)     Seega tules määrusi (EÜ)
nr 73/2009, (EL) nr […][DP], (EL) nr […][HZ], (EL) nr […][sCMO]
ja (EL) nr […] [RD] vastavalt muuta.
(17)     Käesolevat määrust tuleks
kohaldada 1. jaanuarist 2014. Määruses (EÜ) nr 73/2009 ja määruses (EL)
nr [DP], nagu seda on käesoleva määrusega muudetud, sätestatud
sammastevahelise ülekandmisega seotud paindlikkuse eeskirjade kattumise
vältimiseks on asjakohane sätestada, et seda konkreetset muudatusettepanekut
määruse (EÜ) nr 73/2009 kohta kohaldatakse alates käesoleva määruse
jõustumise kuupäevast ning et muudatusettepanekuid määruse (EL) nr [DP]
kohta, sealhulgas selle edasilükatud kohaldamist alates 1. jaanuarist 2015,
kohaldatakse alates määruse (EL) nr [DP] jõustumisest. Lisaks tuleks
määruse (EÜ) nr 73/2009 II ja III lisa muudatusi kohaldada alates 22.
detsembrist 2013,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
1. PEATÜKK
Üleminekusätted maaelu arengu toetuse kohta
Artikkel 1
Määruse (EÜ) nr 1698/2005 kohased juriidilised kohustused 2014. aastal
1.           Erandina määruse (EL) nr […]
[RD] artiklist 94 võivad liikmesriigid määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikli
36 punkti a alapunktide i–v ja punkti b alapunktide iv ja v kohaste meetmete
puhul jätkata 2014. aastal toetusesaajate suhtes uute juriidiliste kohustuste
võtmist vastavalt määruse (EÜ) nr 1698/2005 alusel vastu võetud maaelu
arengukavadele isegi pärast seda, kui programmitöö perioodi 2007–2013
finantsressursid on ära kasutatud, kuni programmitöö perioodiks 2014–2020
vastava maaelu arengukava vastuvõtmiseni. Nende kohustuste alusel tehtavad
kulud on abikõlblikud vastavalt käesoleva määruse artiklile 3.
2.           Nõukogu määruse (EÜ)
nr 1257/1999[13]
artikli 14 lõike 2 teise taande tingimust ei kohaldata määruse (EÜ)
nr 1698/2005 artikli 36 punkti a alapunktide i ja ii alusel liikmesriikide
poolt 2014. aastal võetud uute juriidiliste kohustuste suhtes.
Artikkel 2
Määruse (EÜ) nr 1698/2005 artiklite 50a ja 51 jätkuv kohaldamine
Erandina määruse
(EL) nr […] [RD] artiklist 94 kohaldatakse kuni 31. detsembrini 2014 määruse
(EÜ) nr 1698/2005 artikleid 50a ja 51 seoses meetmetega, mis on välja
valitud 2014.–2020. aasta programmitöö perioodi maaelu arengukavades vastavalt
määruse (EL) nr […] [RD] artikli 22 lõike 1 punktidele a ja b seoses iga-aastase
lisatasuga ning osutatud määruse artiklitele 29–32, 34 ja 35.
Artikkel 3
Teatud liiki kulude abikõlblikkus
1.           Erandina määruse (EL) nr […]
[RD] artikli 7 lõikest 1 on toetusesaajate suhtes võetud juriidiliste
kohustustega seotud kulud, mis on tehtud määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikli
36 punkti a alapunktides i–v ja punkti b alapunktides iv ja v ning osutatud
määruse artikli 36 punkti b alapunktides i ja iii sätestatud meetmetega seoses
iga-aastase lisatasuga, 2014.–2020. aasta programmitöö perioodil abikõlblikud
EAFRDi toetuse saamiseks järgmistel juhtudel:
a)      1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini
2015 tehtavad maksed, kui rahaeraldis vastavalt määrusele (EÜ)
nr 1698/2005 vastu võetud vastava kava asjaomasele meetmele on juba ära
kasutatud, ja
b)      pärast 31. detsembrit 2015 tehtavad
maksed.
2.           Lõikes 1 osutatud kulud on
abikõlblikud 2014.–2020. aasta programmitöö perioodil EAFRDi toetuse saamiseks,
tingimusel et on täidetud järgmised tingimused:
a)      sellised kulud on ette nähtud vastavas
maaelu arengukavas 2014.–2020. aasta programmitöö perioodiks;
b)      kohaldatakse vastava meetme EAFRD
toetusmäära määruse (EL) nr […] [RD] alusel, nagu on sätestatud käesoleva
määruse I lisas;
c)      liikmesriigid tagavad, et asjaomased
üleminekumeetmed on nende juhtimis- ja kontrollisüsteemide kaudu selgelt
identifitseeritud.
Artikkel 4
Määruse (EÜ) nr 73/2009 teatud sätete kohaldamine 2014. aastal
1.           2014. aasta suhtes loetakse viidet
määruse (EL) nr [HZ] VI jaotise I peatükile määruse (EL) nr […]
[RD] artiklites 29, 30, 31 ja 34 viitena määruse (EÜ) nr 73/2009
artiklitele 5 ja 6 ning II ja III lisale.
2.           2014. aasta suhtes loetakse viidet
määruse (EL) nr […] [RD] artikli 40a lõikes 1 määruse (EL) nr [DP]
artiklile 17a viitena määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklile 132. Sama aasta
suhtes loetakse viidet määruse (EL) nr […] [RD] artikli 40a lõike 2
punktis a määruse (EL) nr [DP] artiklile 16a viitena määruse (EÜ)
nr 73/2009 artiklile 121.
2. PEATÜKK
Muudatused
Artikkel 5
Määruse (EÜ) nr 73/2009 muudatused
1.           Määrust (EÜ) nr 73/2009
muudetakse järgmiselt.
1)      Artiklile 29 lisatakse järgmine
lõige:
„5.     Erandina lõikest 2 võivad liikmesriigid teha
alates 16. oktoobrist 2014 põllumajandustootjatele 2014. aastal esitatud
avalduste alusel ettemakseid kuni 50 % I lisas loetletud toetuskavadest.
IV jaotise 1. peatüki 11. jaos sätestatud veise-
ja vasikalihatoetuste puhul võivad liikmesriigid esimeses lõigus osutatud
summat suurendada kuni 80 %-ni.”
2)      Artikkel 40 asendatakse järgmisega:
„Artikkel
40
Riiklikud ülemmäärad
1.       Iga liikmesriigi puhul on igal aastal kõigi
jaotatud toetusõiguste, artiklis 41 osutatud riikliku reservi ja kooskõlas
artikli 51 lõikega 2 ja artikli 69 lõikega 3 kehtestatud ülemmäärade
koguväärtus võrdne vastava riikliku ülemmääraga, mis on kehtestatud VIII lisas.
2.       Vajaduse korral liikmesriik
vähendab/suurendab lineaarselt kõikide toetusõiguste väärtust ja/või artiklis 41
osutatud riikliku reservi summat, et tagada vastavus VIII lisas kehtestatud ülemmääraga.
3.       Ilma et see piiraks Euroopa Parlamendi
ja nõukogu määruse (EL) nr [HZ]* artikli 25 kohaldamist, ei ületa
liikmesriigis käesoleva määruse artiklite 34, 52, 53 ja 68 alusel kalendriaasta
2014 kohta lubatud otsetoetuste summad ja määruse (EÜ) nr 1234/2007
artikli 111 alusel siidiussikasvatajatele makstava abi summad käesoleva määruse
VIII lisas kõnealuseks aastaks kehtestatud ülemmäära. Vajaduse korral ja
selleks, et järgida VIII lisas kehtestatud ülemmäärasid, vähendavad
liikmesriigid lineaarselt otsetoetuste summasid kalendriaasta 2014 suhtes.
*           ELT L …, …, lk …”.
3)      Artikli 51 lõikele 2 lisatakse järgmine
lõik:
„2014. aasta puhul on artiklites 52 ja 53 osutatud
otsetoetuste ülemmäärad samasugused kui 2013.
aastaks kehtestatud ülemmäärad, mida on korrutatud iga asjaomase liikmesriigi
jaoks arvutatava teguriga, mille leidmiseks jagatakse VIII lisas 2014. aastaks
kehtestatud riiklik ülemmäär 2013. aastaks kehtestatud riikliku ülemmääraga.
Seda korrutamist kohaldatakse ainult liikmesriikide suhtes, kus VIII lisas
2014. aastaks kehtestatud riiklik ülemmäär on madalam kui 2013. aasta riiklik ülemmäär.”
4)      Artikli 68 lõike 8 sissejuhatav lause
asendatakse järgmisega:
„8.     Artikli 69 lõikes
1 osutatud otsuse teinud liikmesriigid võivad ...[14] oma
otsuse läbi vaadata ja otsustada alates 2014. aastast:”
5)      Artiklit 69 muudetakse järgmiselt:
a)       Lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1.     Liikmesriigid võivad otsustada 1. augustiks
2009, 1. augustiks 2010, 1. augustiks 2011, 1. septembriks 2012 või […[15]] kasutada sellisele otsusele järgnevast aastast või, kui otsus tehakse [...], siis 2014.
aastast alates kuni 10 % oma artiklis 40 osutatud riiklikust
ülemmäärast või, Malta puhul, 2 000 000 eurot artikli 68 lõikes 1
osutatud eritoetuseks.”
b)      Lõike 3 teine lõik asendatakse järgmisega:
„Üksnes artikli 40 lõikes 2 ettenähtud riiklikest
ülemmääradest kinnipidamise tagamise ja artikli 41 lõikes 1 osutatud arvutuse
tegemise eesmärgil lahutatakse artikli 68 lõike 1 punktis c osutatud toetuse
maksmiseks kasutatud summad artikli 40 lõikes 1 osutatud riiklikust
ülemmäärast. Kõnealused summad loetakse määratud toetusõigusteks.”
c)       Lõike 5 esimeses lauses asendatakse „2013” arvuga
„2014”.
d)      Lõike 6 teine lõik asendatakse järgmisega:
„Üksnes artikli 40 lõikes 2 ettenähtud riiklikest
ülemmääradest kinnipidamise tagamise ja artikli 41 lõikes 1 osutatud arvutuse
tegemise eesmärgil ei loeta asjaomast summat käesoleva artikli lõike 3 kohaselt
kehtestatud ülemmäära osaks, kui liikmesriik kasutab käesoleva lõike esimese
lõigu punktis a sätestatud võimalust.”
6)      Artikli 90 lõige 3 asendatakse
järgmisega:
„3.     Toetuse summa iga toetuskõlbliku hektari
kohta määratakse, korrutades lõikes 2 kehtestatud saagikused järgmiste
võrdlussummadega:
Bulgaarias: [520,20] eurot
Kreekas: [234,18] eurot
Hispaanias: [362,15] eurot
Portugalis: [228,00] eurot.”
7)      Artikli 122 lõige
3 asendatakse järgmisega:
„3.     Ühtse pindalatoetuse kava saab kasutada
kuni 31. detsembrini 2014.”
8)      Artikli 131 lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1.     Ühtse pindalatoetuse kava kohaldavad
uued liikmesriigid võivad 1. augustiks 2009, 1. augustiks 2010, 1. augustiks
2011, 1. septembriks 2012 või […[16]] otsustada
kasutada nimetatud otsuse tegemise aastale järgnevast aastast või, kui otsus
tehti […[17]],
siis alates aastast 2014, kuni 10 % artiklis 40 osutatud
riiklikest ülemmääradest, et maksta põllumajandustootjatele toetust, nagu on
sätestatud artikli 68 lõikes 1 ja kooskõlas III jaotise 5. peatükiga, kui see
on kohaldatav.”
9)      VI jaotisele lisatakse järgmine artikkel 136a:
„Artikkel
136a
Sammastevaheliste ülekannetega seotud paindlikkus
„1.     Enne ...[18] võivad
liikmesriigid otsustada, et nad kasutavad EAFRDst rahastatavate maaelu arengu
programmide raames võetavate meetmete jaoks, mis on täpsustatud Euroopa
Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr […] [RD],* aastaks 2014 lisatoetust
kuni [15] % oma iga-aastasest riiklikust ülemmäärast, mis on sätestatud
käesoleva määruse VIII lisas kalendriaastateks 2014–2019 ja Euroopa Parlamendi
ja nõukogu määruse (EL) nr [DP]** II lisas aastateks 2015–2019. Selle
tulemusel ei saa vastavat summat kasutada enam otsetoetuste andmiseks.
Esimeses lõigus osutatud otsusest teavitatakse
komisjoni kõnealuses lõigus osutatud kuupäevaks.
Teise lõigu kohaselt teatatav protsendimäär jääb
esimeses lõigus osutatud aastate jooksul samaks.
2.       [Liikmesriigid], kes ei kasuta lõikes 1
osutatud võimalust, [võivad enne ...[19] otsustada,
et nad kasutavad käesoleva määruse ja määruse (EL) nr [DP] alusel
otsetoetusteks kuni [15] % EAFRDst rahastatavate maaelu arengukavade
meetmete toetuseks eraldatud summast perioodil 2015–2020, nagu on täpsustatud
määruses (EL) nr […] [RD]]. Bulgaaria, Eesti, Soome, Läti, Leedu, Poola,
Portugal, Rumeenia, Slovakkia, Hispaania, Rootsi ja Ühendkuningriik võivad
otsustada kasutada otsetoetustena [täiendavalt] [10 %] maaelu arenguks
eraldatud summast. Selle tulemusel ei saa vastavat summat kasutada enam toetusmeetmete
jaoks maaelu arengu programmitöö alusel.
Esimeses lõigus osutatud otsusest teavitatakse
komisjoni kõnealuses lõigus osutatud kuupäevaks.
Teise lõigu kohaselt teatatav protsendimäär jääb
lõike 1 esimeses lõigus osutatud aastate jooksul samaks.
3.       Selleks et
võtta arvesse lõigetele 1 ja 2 vastavaid liikmesriikide teatatud
otsuseid, on komisjon volitatud võtma kooskõlas
artikliga 141a vastu delegeeritud õigusakte VIII lisas kehtestatud ülemmäärade
läbivaatamiseks.
*           ELT L …, …, lk.
**         ELT L …, …, lk …”.
10)    Artikkel 141a asendatakse järgmisega:
„Artikkel 141a
Delegeerimine
1.       Komisjonile antakse õigus võtta vastu
delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2.       Volitused võtta vastu artiklis 11a
osutatud delegeeritud õigusakte on komisjonile delegeeritud 1. septembrist 2012
kuni 31. detsembrini 2014. Volitused võtta vastu artikli 136a lõikes 3 osutatud
delegeeritud õigusakte on komisjonile delegeeritud […[20]] kuni
31. detsembrini 2014.
3.       Euroopa Parlament või nõukogu võib
artiklis 11a ja artikli 136a lõikes 3 osutatud volituste delegeerimise
igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud
volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist
Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei
mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4.       Niipea kui komisjon on delegeeritud
õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile
ja nõukogule.
5.       Artikli 11a ja artikli 136a lõike 3
alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa
Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti
teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes
vastuväiteid või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja
möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväiteid. Euroopa
Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.”
11)    II, III ja VIII lisa muudetakse vastavalt
käesoleva määruse II lisale.
Artikkel 6
Määruse (EL) nr […][DP] muudatused
Määrust
(EL) nr […] [DP] muudetakse järgmiselt.
1)           Artikli 6 lõige 2 asendatakse
järgmisega:
„2.     Selleks et võtta arvesse suundumusi
seoses makstavate otsetoetuste maksimaalsete kogusummadega, sealhulgas summadega,
mis tulenevad liikmesriikide otsustest vastavalt määruse (EÜ) nr 73/2009
artiklile 136a ja käesoleva määruse artiklile 14 ning käesoleva määruse artikli
17b teise lõigu kohaldamisest tulenevatest otsustest, on komisjon vastavalt
käesoleva määruse artiklile 55 volitatud võtma vastu delegeeritud
õigusakte käesoleva määruse II lisas kehtestatud ülemmäärade läbivaatamiseks.”
2)           Artikkel 14 asendatakse järgmisega:
„Artikkel
14
Sammastevaheliste ülekannetega seotud paindlikkus
„1.     Enne ...[21] võivad
liikmesriigid otsustada kasutada EAFRDst rahastatavate maaelu arengu
programmide raames võetavate meetmete jaoks, mis on täpsustatud määruses (EL)
nr […] [RD], aastaks 2014 lisatoetust kuni [15] % oma iga-aastasest
riiklikust ülemmäärast, mis on sätestatud määruse (EÜ) nr 73/2009 VIII lisas
kalendriaastateks 2014–2019 ja käesoleva määruse II lisas aastateks
2015–2019. Selle tulemusel ei saa vastavat summat kasutada enam otsetoetuste
andmiseks.
Esimeses lõigus osutatud otsusest teavitatakse
komisjoni kõnealuses lõigus osutatud kuupäevaks.
Teise lõigu kohaselt teatatav protsendimäär jääb
esimeses lõigus osutatud aastate jooksul samaks.
2.      [Liikmesriigid], kes ei kasuta lõikes 1
osutatud võimalust, [võivad enne ...[22]
otsustada kasutada määruse (EÜ) nr 73/2009 ja käesoleva määruse alusel
otsetoetusteks kuni [15] % EAFRDst rahastatavate maaelu arengukavade
meetmete toetuseks eraldatud summast perioodil 2015–2020, nagu on täpsustatud
määruses (EL) nr […] [RD]]. Bulgaaria, Eesti, Soome, Läti, Leedu, Poola,
Portugal, Rumeenia, Slovakkia, Hispaania, Rootsi ja Ühendkuningriik võivad
otsustada kasutada otsetoetustena [täiendavalt] [10 %] maaelu arenguks
eraldatud summast. Selle tulemusel ei saa vastavat summat kasutada enam
toetusmeetmete jaoks maaelu arengu programmitöö alusel.
Esimeses lõigus osutatud otsusest teavitatakse
komisjoni kõnealuses lõigus osutatud kuupäevaks.
Teise lõigu kohaselt teatatav protsendimäär jääb
lõike 1 esimeses lõigus osutatud aastate jooksul samaks.”
3)           Artikli 57 lõikes 2 lisatakse esimese
lõigu järele järgmine lõik:
„Seda kohaldatakse siiski edasi abitaotluste
suhtes, mis esitatakse nõudeaastate kohta, mis algavad enne 1. jaanuari 2015.”
4)           Artiklis 59 asendatakse teine ja
kolmas lõik järgmisega:
„Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2015.
Artikli 20 lõiget 5, artikli 22 lõiget 6, artikli 35
lõiget 1, artikli 37 lõiget 1 ja artiklit 39 kohaldatakse siiski alates
käesoleva määruse jõustumise kuupäevast.”
Artikkel 7
Määruse (EL) nr […][HZ] muudatus
Määruse (EL) nr […][HZ] artikkel 115
asendatakse järgmisega:
„Artikkel
115
Jõustumine ja kohaldamine
Käesolev määrus jõustub seitsmendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Määrust kohaldatakse alates 1. jaanuarist
2014, välja arvatud:
(a)
artiklid 7, 8 ja 9, mida kohaldatakse alates 16. oktoobrist
2013;
(b)
artiklid 18, 42, 43 ja 45, mida kohaldatakse alates
16. oktoobrist 2013 kulude suhtes, mis on tehtud alates 16. oktoobrist 2013;
(c)
III jaotis, V jaotise II peatükk ja VI jaotis, mida
kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2015.”
Artikkel 8
Määruse (EL) nr […][sCMO] muudatus
Määruse (EL) nr […][sCMO] artikli 163
lõikesse 1 lisatakse järgmine punkt:
„h)          Artiklit 111 [määruse (EL)
nr KOM(2010) 799 artiklit 155] kuni 31. märtsini 2015.”
Artikkel 9
Määruse (EL) nr […] [RD] muudatus
Määruse (EL) nr […] [RD] artikli 64 lõiked
4 ja 5 asendatakse järgmisega:
„4.          Komisjon teeb rakendusaktiga lõikes
1 osutatud summade iga-aastase jaotuse liikmesriikide kaupa pärast lõikes 2
nimetatud summa mahaarvamist ning võttes arvesse nõukogu määruse (EÜ)
nr 73/2009* artikli 136a lõikes 2 osutatud rahaliste vahendite
ülekandmist.
Iga-aastase jaotuse tegemisel võtab komisjon
arvesse:
a)      artiklis 4 osutatud eesmärkidega seotud
objektiivseid kriteeriume ning
b)      varasemaid tulemusi.
5.           Lisaks lõikes 4 osutatud summadele
hõlmatakse samas lõikes osutatud rakendusaktiga ka määruse (EÜ) nr 73/2009
artikli 136a lõike 1 ja määruse (EL) nr [DP] artikli 7 lõike 2
kohaldamisel EAFRD-le ülekantud vahendid ning määruse (EÜ) nr 73/2009
artiklite 10b ja 136 rakendamisel kalendriaasta 2013 kohta EAFRD-le ülekantud
vahendid.
_______
* ELT L 30, 31.1.2009, lk 16.”
3. PEATÜKK
Lõppsätted
Artikkel 10
Jõustumine ja kohaldamine
Käesolev määrus jõustub seitsmendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolevat määrust kohaldatakse alates 1.
jaanuarist 2014.
Kuid:
–
artikli 5 punkte 9 ja 10 kohaldatakse alates
käesoleva määruse jõustumise kuupäevast;
–
käesoleva määruse artikli 5 punkti 11 kohaldatakse
määruse (EÜ) nr 73/2009 II ja III lisa suhtes alates 22. detsembrist 2013,
ja
–
käesoleva määruse artiklit 6 kohaldatakse
alates määruse (EL) nr […] [DP] jõustumise kuupäevast.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
I LISA
Pindalapõhiste ja loomadega seotud meetmete artiklite vastavus programmitöö
perioodidel 2007–2013 ja 2014–2020
 Määrus (EÜ) nr 1698/2005 || Määrus (EL) nr […] [RD]
 Artikli 36 punkti a alapunktid i ja ii – ebasoodsate looduslike tingimuste toetus mägipiirkondade põllumajandustootjatele ja ebasoodsate looduslike tingimuste toetus muude kui mägipiirkondade põllumajandustootjatele || Artikkel 32 – toetused looduslikust või muust eripärast tingitud piirangutega aladele
 Artikli 36 punkti a alapunkt iii – Natura 2000 toetus ja direktiiviga 2000/60/EÜ seotud toetus || Artikkel 31 – Natura 2000 ja veepoliitika raamdirektiivi kohased toetused
 Artikli 36 punkti a alapunkt iv – põllumajanduslik keskkonnatoetus || Artikkel 29 – põllumajanduse keskkonna- ja kliimatoetused
 Artikli 36 punkt v – loomade heaolu toetus || Artikkel 34 – loomade heaolu
 Artikli 36 punkti b alapunktid i ja iii – põllumajandusmaa esmane metsastamine ja mittepõllumajandusmaa esmane metsastamine || Artikli 22 lõike 1 punkt a – metsastamine ja metsamaa loomine
 Artikli 36 punkti b alapunkt iv – Natura 2000 toetus || Artikkel 31 – Natura 2000 ja veepoliitika raamdirektiivi kohased toetused
 Artikli 36 punkti b alapunkt v – metsanduse keskkonnatoetus || Artikkel 35 – metsanduse keskkonna- ja kliimateenused ja metsakaitse
II LISA
Määruse (EÜ) nr 73/2009 II, III ja VIII
lisa muudetakse järgmiselt.
1)           II lisa
punkt A „Keskkond” asendatakse järgmisega:
 „1 || Nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiiv 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (EÜT L 103, 25.4.1979, lk 1) || Artikli 3 lõige 1 ja lõike 2 punkt b, artikli 4 lõiked 1, 2 ja 4, artikli 5 punktid a, b ja d
 2 || Nõukogu 12. juuni 1986. aasta direktiiv 86/278/EMÜ keskkonna ja eelkõige pinnase kaitsmise kohta reoveesetete kasutamisel põllumajanduses (EÜT L 181, 4.7.1986, lk 6) || Artikkel 3
 3 || Nõukogu 12. detsembri 1991. aasta direktiiv 91/676/EMÜ veekogude kaitsmise kohta põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest (EÜT L 375, 31.12.1991, lk 1) || Artiklid 4 ja 5
 4 || Nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7) || Artikkel 6 ja artikli 13 lõike 1 punkt a”
2)           III lisa
muudetakse järgmiselt:
a)      Kanne „Veeressursside kaitse ja
majandamine” asendatakse järgmisega:
 „Veekaitse ja -majandus: Veekogude kaitse reostuse ja äravoolu eest; veekasutuse reguleerimine || – Vooluveekogude äärde puhverribade rajamine (1) ||
 – Loataotlusmenetluste täitmine, kui vee kasutamiseks niisutussüsteemis tuleb taotleda luba ||
 Liites sätestatud meetmed   ||
(1)         Märkus.
Heade põllumajandus- ja keskkonnatingimuste puhverribad peavad nii direktiivi
91/676/EMÜ artikli 3 lõike 2 kohaselt kindlaks määratud tundlikel aladel kui ka
väljaspool neid vastama vähemalt nõuetele, mis on seotud direktiivi 91/676/EMÜ
II lisa punkti A alapunktis 4 osutatud väetiste kasutamise tingimustega
vooluveekogude lähedal, mida kohaldatakse direktiivi 91/676/EMÜ artikli 5
lõike 4 alusel koostatud liikmesriikide tegevusprogrammide kohaselt.”
b)      Lisatakse järgmine liide:
„LIIDE
A.      Meetmed seoses I loendiga
Liikmesriigid:
–
keelavad igasuguse I loendi ainete otseheite,
–
nõuavad kõnealuste ainete kõrvaldamise või
kõrvaldamise eesmärgil kogumiskohta viimise puhul, mis võib kaasa tuua kaudse
heite, eelnevat uurimist. Kõnealuse uurimise põhjal liikmesriigid kas keelavad
sellise tegevuse või annavad selleks loa, kui võetakse kõik nimetatud heite
vältimiseks vajalikud tehnilised ettevaatusabinõud,
–
võtavad kõik vajalikuks peetavad asjakohased
meetmed, et vältida I loendi ainete mis tahes kaudset heidet seoses teises
taandes nimetamata maapealse või maa-aluse tegevusega.
Kui eelnev uurimine näitab, et põhjavesi, millesse
I loendi aineid kavatsetakse lasta, on muuks otstarbeks, eelkõige olme- või
põllumajanduskasutuseks kõlbmatu, võib liikmesriik nimetatud ainete heidet siiski
lubada tingimusel, et nende ainete olemasolu ei takista maavarade kasutamist.
Kõnealuseid lube võib anda üksnes juhul, kui on
võetud kõik tehnilised ettevaatusabinõud, et vältida nende ainete jõudmist muudesse
veeökosüsteemidesse või muude ökosüsteemide kahjustamist nende poolt.
Liikmesriigid võivad pärast eelnevat uurimist anda
loa heideteks, mis seonduvad geotermilistel eesmärkidel kasutatud vee
tagasijuhtimisega samasse põhjaveekihti, kaevandustest ja karjääridest välja
pumbatud veega või ehitustöödeks välja pumbatud veega.
B.      Meetmed seoses II loendiga
Liikmesriigid nõuavad eelnevat uurimist järgmistel
juhtudel:
–
II lisa iga aine otseheide, eesmärgiga piirata
selliseid heiteid,
–
kõnealuste ainete kõrvaldamine või kõrvaldamise
eesmärgil kogumiskohta viimine, mis võib kaasa tuua kaudse heite.
Kõnealuse uurimise põhjal võivad liikmesriigid
anda loa, kui võetakse kõik tehnilised ettevaatusabinõud, et vältida põhjavee
reostamist nende ainetega.
Lisaks võtavad liikmesriigid vajalikuks peetavad asjakohased
meetmed, et piirata II loendi ainete mistahes kaudset heidet seoses esimeses
lõigus nimetamata maapealse või maa-aluse tegevusega.
JAOS A OSUTATUD AINEPEREKONDADE JA RÜHMADE I LOEND
I loend sisaldab individuaalseid aineid, mis
kuuluvad allpool loetletud aineperekondadesse ja rühmadesse, välja arvatud
ained, mille kandmist I loendisse ei peeta seoses nende vähese mürgisuse,
püsivuse ja bioakumulatsiooni ohuga vajalikuks.
Ained, mis mürgisuse, püsivuse ja
bioakumuleeruvuse põhjal kuuluvad II loendisse, klassifitseeritakse II loendisse.
1.       Halogeenorgaanilised ühendid ja ained,
mis võivad veekeskkonnas selliseid ühendeid moodustada
2.       Fosfororgaanilised ühendid
3.       Tinaorgaanilised ühendid
4.       Ained, millel veekeskkonnas või selle
vahendusel on kantserogeensed, mutageensed või teratogeensed omadused (*)
5.       Elavhõbe ja selle ühendid
6.       Kaadmium ja selle ühendid
7.       Mineraalõlid ja süsivesinikud
8.       Tsüaniidid
JAOS B OSUTATUD AINEPEREKONDADE JA RÜHMADE II
LOEND
II loend sisaldab individuaalseid aineid ning
allpool loetletud aineperekondadesse ja rühmadesse kuuluvaid aineid, mis võivad
kahjustada põhjavett.
1.       Järgmised metalloidid ja metallid ning
nende ühendid:
1. Tsink
2. Vask
3. Nikkel
4. Kroom
5. Plii
6. Seleen
7. Arseen
8. Antimon
9. Molübdeen
10. Titaan
11. Tina
12. Baarium
13. Berüllium
14. Boor
15. Uraan
16. Vanaadium
17. Koobalt
18. Tallium
19. Telluurium
20. Hõbe.
2.       I loendis nimetamata biotsiidid ja nende
derivaadid.
3.       Ained, mis halvendavad põhjavee maitset
ja/või lõhna, ning ühendid, mis võivad põhjustada selliste ainete teket
nimetatud vees ning muuta selle inimtarbimiseks kõlbmatuks.
4.       Mürgised ja püsivad orgaanilised räniühendid
ning ained, mis võivad põhjustada selliste ühendite teket vees, välja arvatud
bioloogiliselt kahjutud või vees kiiresti kahjutuks muutuvad ühendid ning
ained.
5.       Anorgaanilised fosfori- ja elementaarse
fosfori ühendid.
6.       Fluoriidid.
7.       Ammoniaak ja nitritid
(*)     Kui mõni II loendi aine on
kantserogeenne, mutageenne või teratogeenne, lisatakse see käesoleva loendi 4. kategooriasse.”

3)           VIII lisas
asendatakse aastat 2014 käsitlev veerg järgmisega:
„Tabel 1
(tuhandetes eurodes)
   Liikmesriik || 2014
 Belgia || [544 047]
 Taani || [926 075]
 Saksamaa || [5 178 178]
 Kreeka || [2 063 187]
 Hispaania || [4 833 647]
 Prantsusmaa || [7 586 341]
 Iirimaa || [1 216 547]
 Itaalia || [3 953 394]
 Luksemburg || [33 661]
 Madalmaad || [793 319]
 Austria || [693 716]
 Portugal || [557 667]
 Soome || [523 247]
 Rootsi || [696 487]
 Ühendkuningriik || [3 548 576]
Tabel 2(*)
(tuhandetes eurodes)
 Bulgaaria || [642 103]
 Tšehhi Vabariik || [875 305]
 Eesti || [110 018]
 Küpros || [51 344]
 Läti || [168 886]
 Leedu || [393 226]
 Ungari || [1 272 786]
 Malta || [5 239]
 Poola || [2 970 020]
 Rumeenia || [1 428 531]
 Sloveenia || [138 980]
 Slovakkia || [377 419]
 (*) Ülemmäärade arvutamisel võetakse arvesse artikliga 121 ettenähtud juurdekasvukava.”
 FINANTSARUANNE || FS/13/344471 Rev1
 6.15.2013
   || KUUPÄEV: 25.03.2013
 1. || EELARVERUBRIIK   05 03 Otsetoetused 05 04 Maaelu areng   ||
 2. || PEALKIRI:   Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse teatavad üleminekusätted Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antava maaelu arengu toetuse kohta ja muudetakse määrust (EL) nr […] [RD] vahendite ja nende jaotamise kohta) 2014. aasta suhtes ning nõukogu määrust (EÜ) nr 73/2009, samuti määrusi (EL) nr […] [DP], (EL) nr […] [HZ] ja (EL) nr […] [sCMO] seoses nende kohaldamisega aastal 2014
 3. || ÕIGUSLIK ALUS:   Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõige 2.
 4. || EESMÄRGID:   Käesoleva määrusega kehtestatakse üleminekueeskirjad aastaks 2014 seoses otsetoetuste ja maaelu arengu toetuse kohaldamisega.
 5. || FINANTSMÕJU || 12-KUULINE PERIOOD (miljonites eurodes) || JOOKSEV EELARVEAASTA 2013 (miljonites eurodes) || JÄRGMINE EELARVEAASTA 2014 (miljonites eurodes)
 5.0 || KULUD -               ELi EELARVEST MAKSTAVAD (TOETUSED/SEKKUMISED) -               RIIGIASUTUSED -               MUUD ||   ||   ||
 5.1 || TULUD -               ELi OMAVAHENDID (LÕIVUD/TOLLIMAKSUD) -               RIIKIDE TULUD ||   ||   ||
   ||   || 2015 || 2016 || 2017 || 2018
 5.0.1 || KAVANDATUD KULUD || -830 miljonit eurot ||   ||   ||
 5.1.1 || KAVANDATUD TULUD ||   ||   ||   ||
 5.2 || ARVUTUSMEETOD: vt märkused
 6.0 || KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA JOOKSVA EELARVE ASJAKOHASES PEATÜKIS KIRJENDATUD ASSIGNEERINGUTEST? || ei kohaldata
 6.1 || KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA ASSIGNEERINGUTE ÜMBERPAIGUTAMISEGA JOOKSVA EELARVE PEATÜKKIDE VAHEL? || ei kohaldata
 6.2 || KAS ON VAJA LISAEELARVET? || EI
 6.3 || KAS TULEVASTESSE EELARVETESSE ON VAJA KIRJENDADA ASSIGNEERINGUID? || EI
 MÄRKUSED:   Käesolev finantsaruanne täiendab ÜPP reformi ettepanekute (COM(2012) 551, COM(2012) 552, COM(2012) 553) finantsaruannet ja neid aruandeid tuleks lugeda koos. Käesoleva määruse eelnõu eesmärk on pikendada mõnda olemasolevate kavade elementi, lisades mitmeaastase finantsraamistiku lepingu mõju otsetoetuste liikmesriikidevahelisele ühtlustamisele, ÜPP sammastevaheliste ülekannete paindlikkusele ja maaelu arengu kaasrahastamise määrale. Kuna käesoleva kavandatava määrusega ainult rakendatakse komisjoni ettepanekuid mitmeaastase finantsraamistiku ja ÜPP reformi kohta, võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 8. veebruari 2013. aasta järeldusi, ei ole sel eelarvega seotud tagajärgi. Euroopa Ülemkogu 8. veebruari 2013. aasta järeldustest tulenevad uued elemendid on esitatud nurksulgudes, kuni saavutatakse mitmeaastase finantsraamistiku alane lõppkokkulepe.   Otsetoetuste puhul on liikmesriikidevaheline ühtlustamine ja sammastevaheliste ülekannetega seotud paindlikkus kohaldatavad alates eelarveaastast 2015 (mis otsetoetuste puhul vastab nõudeaastale 2014). Võrreldes komisjoni ettepanekuga ja selle finantsaruandega, nähakse Euroopa Ülemkogu 8. veebruari 2013. aasta järeldustes ette nõudeaasta 2014 otsetoetuste vähendamine 830 miljoni euro võrra (praegustes hindades) (5 miljonit eurot puuvilla eritoetuse puhul ja 825 miljonit VIII lisa puhul).   Sammastevaheliste ülekannetega seotud paindlikkuse puhul ei ole finantsmõju võimalik veel hinnata, sest liikmesriigid peavad komisjoni oma vahendite ülekandmisest teavitama käesoleva aasta hilisemal perioodil. Igal juhul on paindlikkus eelarve suhtes neutraalne, sest täpselt samad summad, mida ühes fondis (EAGF või EAFRD) vähendatakse, tehakse kättesaadavaks teisele fondile (EAGF või EAFRD).   Maaelu arengu puhul on käesoleva kavandatava määruse eesmärk tagada terve rea mitmeaastaseid kohustusi hõlmavate meetmete jätkuvus. Ka nende meetmete suhtes nähakse määruse eelnõus ette, et aastatel 2007–2013 võetud kohustuste puhul võivad vastavad kulud olla abikõlblikud pärast 2015. aastat (kui on vaja teha makseid) uue programmitöö perioodi alusel või enne, kui praegused rahaeraldised on ammendatud. Need sätted ei mõjuta eelarvet, sest maaelu arengu eraldis ei muutu. Makseid võidakse ajaliselt jaotada siiski veidi teistmoodi kui muidu, aga seda ei saa praegu arvuliselt kirjeldada.
[1]               ELT C […], lk […].
[2]               ELT C […], lk […].
[3]               ELT L […], […], lk […].
[4]               ELT L 277, 21.10.2005,
lk 1.
[5]               ELT L […], […], lk […].
[6]               ELT L 30, 31.1.2009,
lk 16.
[7]               ELT L […], […], lk […].
[8]               ELT L […], […], lk […].
[9]               EÜT L 327, 22.12.2000,
lk 1.
[10]             EÜT L 20, 26.1.1980, lk 43.
[11]             ELT L […], […], lk […].
[12]             ELT L […], […], lk […].
[13]             EÜT L 160, 26.6.1999,
lk 80.
[14]             ELT, sisestada käesoleva määruse
jõustumise kuupäevast ühe kuu võrra hilisem kuupäev.
[15]             ELT, sisestada käesoleva määruse
jõustumise kuupäevast ühe kuu võrra hilisem kuupäev.
[16]             ELT, sisestada käesoleva määruse
jõustumise kuupäevast ühe kuu võrra hilisem kuupäev.
[17]             ELT, sisestada käesoleva määruse
jõustumise kuupäevast ühe kuu võrra hilisem kuupäev.
[18]             ELT, sisestada käesoleva määruse
jõustumise kuupäevast seitsme päeva võrra hilisem kuupäev.
[19]             ELT, sisestada käesoleva määruse
jõustumise kuupäevast seitsme päeva võrra hilisem kuupäev.
[20]             ELT, sisestada käesoleva määruse
jõustumise kuupäevast seitsme päeva võrra hilisem kuupäev.
[21]             ELT, sisestada käesoleva määruse
jõustumise kuupäevast seitsme päeva võrra hilisem kuupäev.
[22]             ELT, sisestada käesoleva määruse
jõustumise kuupäevast seitsme päeva võrra hilisem kuupäev.


				|

		52013PC0678

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 55/2008, millega kehtestatakse ühepoolsed kaubandussoodustused Moldova Vabariigi suhtes /* COM/2013/0678 final - 2013/0325 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Euroopa Liit (edaspidi „EL”) on lõpetanud
läbirääkimised Moldova Vabariigiga (edaspidi „Moldova”) assotsieerimislepingu
üle, sealhulgas põhjaliku ja laiaulatusliku vabakaubanduspiirkonna loomise üle
2013. aasta juunis. Kõnealuste läbirääkimiste käigus on Moldova võtnud vastu
põhjaliku tegevuskava, milles käsitletakse poliitilist lähenemist ja veelgi
suuremat majanduslikku integratsiooni ELiga. Samuti on tehtud suuri edusamme
õigusaktide ühtlustamisel, mille tulemuseks on suurem kooskõla ELi õigusaktide
ja standarditega.
Kõnealuste läbirääkimiste raames on pooled
teinud ettepaneku täielikult liberaliseerida kahepoolne veinikaubandus.
Moldoval on viimasel ajal raskusi veini
eksportimisega mõningatele oma traditsioonilistest turgudest ning see takistab
riigi majanduse elavnemist ja reforme, mida Moldova valitsus jõuliselt läbi
viia üritab. Põllumajandussektor moodustab umbes 40 protsenti Moldova
majandusest ja veinisektor on selle oluline osa, pakkudes tööhõivet umbes 300
000 inimesele (üks neljandik tööealisest elanikkonnast), kes elavad peamiselt
maapiirkondades ning harivad väikeseid ja keskmise suurusega ühele
majapidamisele kuuluvaid maatükke.
Eespool öeldut arvesse võttes teeb Euroopa
Komisjon ettepaneku viivitamata täielikult liberaliseerida veini import
Moldovast ELi, milleks muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 55/2008[1] ja jäetakse vein selle
I lisa tabelist 1 välja.
Praegune Moldovale määratud tariifisoodustusi
käsitlev WTO erikord ei hõlma kavandatava määrusega ettenähtud lisasoodustusi.
Lisaks lõppeb erikorra kehtivusaeg 31. detsembril 2013. Seetõttu peaks EL
vastavalt WTO lepingu artikli IX lõikele 3 taotlema, et 1994. aasta üldise
tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT 1994) artikli I ja artikli XIII kohaseid
liidu kohustusi käsitleva erikorra kehtivusaega pikendataks ja reguleerimisala
laiendataks määral, mis on vajalik selleks, et ELil oleks võimalik määrata
tollimaksuvabastus Moldovast pärit veinile, ilma et ta peaks laiendama sama
tollimaksuvabastust muude WTO riikide samasugustele toodetele. Komisjoni
ettepanek taotleda erikorra pikendamist on nõukogus arutamisel.
2.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK ALUS
Ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikli 207 lõige 2.
3.           MÕJU EELARVELE
Kavandatava määrusega ei kaasne kulusid ELi
eelarvest. Kuna üldine veiniimpordimaht Moldovast moodustab ELi kogu
veiniimpordist vaid 0,6 %, eeldatakse, et turu täiendav avanemine ei
avalda ELile negatiivset mõju.
2013/0325 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr
55/2008, millega kehtestatakse ühepoolsed kaubandussoodustused Moldova
Vabariigi suhtes
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eelkõige selle artikli 207 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu määrusega (EÜ) nr 55/2008[2] on kehtestatud
ühepoolsete kaubandussoodustuste erikava Moldova Vabariigi (edaspidi „Moldova”)
suhtes. Kõnealuse kavaga võimaldatakse kõikidele Moldovast pärit toodetele vaba
juurdepääs liidu turule, välja arvatud teatavatele määruse I lisas loetletud
põllumajandustoodetele, mille puhul on antud piiratud soodustused kas
tariifikvootide piires tollimaksudest vabastamise või tollimaksude vähendamise
kujul.
(2)
Euroopa naabruspoliitika (ENP), ELi-Moldova ENP
tegevuskava ja idapartnerluse raames on Moldova seadnud endale lennukad
eesmärgid liiduga poliitiliste sidemete ja edasise majandusintegratsiooni
arendamisel. Samuti on Moldova juba teinud suuri edusamme õigusaktide
ühtlustamisel, mille tulemuseks on suurem kooskõla ELi õigusaktide ja
standarditega.
(3)
Läbirääkimised uue assotsieerimislepingu üle,
sealhulgas põhjaliku ja laiaulatusliku vabakaubanduspiirkonna (DCFTA) loomise
üle liidu ja Moldova vahel algasid 2010. aasta jaanuaris ja need lõpetati 2013.
aasta juulis. Kõnealuse lepinguga nähakse ette kahepoolse veinikaubanduse
täielik liberaliseerimine.
(4)
Selleks et toetada Moldova püüdlusi Euroopa
naabruspoliitika ja idapartnerluse raames ning pakkuda talle ligitõmbavat ja
usaldusväärset turgu veini eksportimiseks, tuleks veiniimport Moldovast liitu
viivitamata liberaliseerida.
(5)
Seetõttu tuleks määrust (EÜ) nr 55/2008 vastavalt
muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määruse (EÜ) nr 55/2008 I lisa punkti 1 tabeli
viimane rida järjekorranumbriga 09.0514 „Värsketest viinamarjadest valmistatud
vein, v.a vahuvein” jäetakse välja.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub seitsmendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus
on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
 FINANTSSELGITUS || FinancSt/2013 JE/nh/3263078-Rev1 6.0.2013.1
   || KUUPÄEV 18/09/2013
 1. || EELARVERUBRIIK Peatükk 12 – tollimaksud ja muud maksud || ASSIGNEERINGUD Paranduseelarve nr 1/2013 18 654,2 miljonit eurot
 2. || PEALKIRI: Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 55/2008, millega kehtestatakse ühepoolsed kaubandussoodustused Moldova Vabariigi suhtes.
 3. || ÕIGUSLIK ALUS: Euroopa Liidu toimimise leping, eriti selle artikli 207 lõige 2.
 4. || EESMÄRGID: Täielikult liberaliseerida veini import Moldovast ELi.
 5. || FINANTSMÕJU || 12-KUULINE PERIOOD (miljonites eurodes) || JOOKSEV EELARVEAASTA 2013 (miljonites eurodes) || JÄRGMINE EELARVEAASTA 2014 (miljonites eurodes)
 5.0 || KULUD -               EÜ EELARVEST MAKSTAVAD (TOETUSED/SEKKUMISED) -               RIIGIASUTUSED -               MUUD || - || - || -
 5.1 || TULUD -               EÜ OMAVAHENDID (MAKSUD/TOLLIMAKSUD) -               SISERIIKLIKUD || - || - || -
   ||   || 2015 || 2016 || 2017 || 2018
 5.0.1 || KAVANDATUD KULUD || - || - || - || -
 5.1.1 || KAVANDATUD TULUD || - || - || - || -
 5.2 || ARVUTUSMEETOD -
 6,0 || KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA JOOKSVA EELARVE ASJAKOHASES PEATÜKIS KIRJENDATUD ASSIGNEERINGUTEST? || JAH EI
 6.1 || KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA ASSIGNEERINGUTE ÜMBERPAIGUTAMISEGA JOOKSVA EELARVE PEATÜKKIDE VAHEL? || JAH EI
 6,2 || KAS ON VAJA LISAEELARVET? || JAH EI
 6,3 || KAS TULEVASTESSE EELARVETESSE ON VAJA KIRJENDADA ASSIGNEERINGUID? || JAH EI
 MÄRKUSED: Import Moldovast on viimastel aastatel olnud väiksem kui iga-aastased tollimaksuvaba tariifikvoodi kogused. Asjaolu, et Moldovast imporditava veini iga-aastane tollimaksuvaba tariifikvoot tühistatakse, ei avalda mõju eelarvele.
[1]               Nõukogu määrus (EÜ) nr 55/2008, 21. jaanuar 2008,
millega kehtestatakse ühepoolsed kaubandussoodustused Moldova Vabariigi suhtes
ning muudetakse määrust (EÜ) nr 980/2005 ja komisjoni otsust 2005/924/EÜ (ELT L
20, 24.1.2008, lk 1).
[2]               Nõukogu määrus (EÜ) nr 55/2008, 21. jaanuar 2008,
millega kehtestatakse ühepoolsed kaubandussoodustused Moldova Vabariigi suhtes
ning muudetakse määrust (EÜ) nr 980/2005 ja komisjoni otsust 2005/924/EÜ (ELT L
20, 24.1.2008, lk 1).


				|

		52014PC0265

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega keelatakse triivvõrgupüük, muudetakse nõukogu määruseid (EÜ) nr 850/98, (EÜ) nr 812/2004, (EÜ) nr 2187/2005 ja (EÜ) nr 1967/2006 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 894/97 /* COM/2014/0265 final - 2014/0138 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Triivvõrgupüügil on traditsiooniliselt
kasutatud võrke, mis on piiratud pikkusega ja millel on suhteliselt väikesed
võrgusilmad, et püüda peamiselt rannikualadel elavaid või sealt läbi rändavaid
pelaagilisi liike. Probleemid algasid 1970. aastate lõpus ja 1980. aastatel,
kui hakati kasutama suurema silmasuurusega ja 10 km pikkuseid triivvõrke.
Suuremahuliste triivvõrkude kasutamisega surmati tahtmatult märkimisväärsel
hulgal kaitsealuseid liike, eelkõige vaalalisi, merikilpkonni ja haisid, ning
selle keskkonnamõju muutus rahvusvaheliseks mureküsimuseks.
Võttes arvesse ÜRO Peaassamblee resolutsioone,[1] milles nõuti
moratooriumi suurte triivvõrkude[2]
kasutamisele pelaagiliste liikide püügiks avameres, töötas EL 1990. aastate algul
välja õigusaktid triivvõrgupüügi kohta.
Selles tulenevalt on alates 1992 aasta juunist
ELis keelatud hoida pardal või kasutada triivvõrke, mille pikkus on üle 2,5 km
(välja arvatud Läänemerel, Suur- ja Väike-Beltis ning Sundis). Alates 2002.
aastast on keelatud kõigi igasuguses pikkuses triivvõrkude kasutamine nõukogu
määruse (EÜ) nr 894/97 VIII lisas loetletud liikide (keelatud liigid) püügiks.
Samuti on keelatud lossida VIII lisas loetletud liikidesse kuuluvaid
triivvõrkudega püütud kalu. Lisaks on alates 1. jaanuarist 2008 keelatud
igasuguseid triivvõrke pardal hoida või kasutada püügiks Läänemerel, Suur- ja
Väike-Beltis ning Sundis.
Siiski on ELi kehtivas triivvõrke reguleerivas
õigusraamistikus leitud puudusi, mis võivad soodustada seadusest kõrvalehoidmist.
Kuna puuduvad ELi eeskirjad püügivahendite omaduste (nt võrgusilma maksimaalne
suurus, võrguniidi maksimaalne jämedus, võrgunöörisuhe jne) ja püügivahendite
kasutamise (nt maksimaalne kaugus rannikust, veesoleku aeg, püügihooaeg jne)
kohta ning laeva pardal on lubatud hoida muid püügivahendeid, on kalurid saanud
triivvõrkudega ebaseaduslikult püüda keelatud liike, mida triivvõrkudega püüda
ei tohi, kuid on deklareerinud, et sellistesse liikidesse kuuluvad kalad on
püütud näiteks muude püügivahenditega (nt õngejadad jne).
Hoolimata triivvõrke käsitlevatest sätetest on
teateid triivvõrkude jätkuvast ebaseaduslikust kasutamisest ELi vetes. Euroopa
Kohus on mõnede liikmesriikide raskete rikkumiste suhtes teinud ka otsused:
Prantsusmaa (C-556/07; C-479/07) ja
Itaalia (C-249/08).
Kontrolli- ja jõustamismeetmed ei ole andnud
soovitud tulemusi, kuna tegevuse väikese ulatuse tõttu on lihtne kohaneda ja
leida võimalusi kontrollidest kõrvalehoidmiseks. Väikesed triivvõrgud on
endiselt lubatud ja lüngad ELi õigusaktides soodustavad nende ebaseaduslikku
kasutamist. Seetõttu on kontrolliasutustel äärmiselt keeruline saada kindlaid
tõendeid ebaseadusliku tegevuse kohta ja jõustada eeskirju.
Seega on selge, et selliste püügivahendite
kasutamisega seotud tõsised keskkonna ja kalavarude kaitse probleemid on
endiselt alles.
Olukorra lahendamiseks ja selleks, et täita
ELi rahvusvahelisi kohustusi seoses triivvõrgupüügi nõuetekohase
reguleerimisega, on ettevaatuspõhimõttele tuginevas kavandatavas määruses
sätestatud täielik keeld võtta pardale või kasutada mis tahes triivvõrke ELi
vetes alates 1. jaanuarist 2015. Sellega kehtestatakse ka kõnealuse
püügivahendi läbivaadatud ja põhjalikum määratlus, et sulgeda kõik senised
lüngad.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
Mõjuhinnangu läbiviimisel võeti arvesse teavet
eri allikatest: veebipõhine avalik arutelu, kaks koordineeritud uuringut,[3] teave liikmesriikidelt
ja mõjuhinnangu juhtrühma märkused.
Mõjuhinnangus on uuritud järgmisi
poliitikavalikuid: 1) senine olukord; 2) tehniliste ja/või kontrollimeetmete võtmine,
et suurendada kontrollitavust ja keskkonnanõuetele vastavust; 3) selliste
triivvõrkude kasutamise valikuline keelustamine, mille puhul on kindlaks
tehtud, et need on rangelt kaitstud liikide suhtes jätkuvalt kõige kahjulikumad
ja/või mille puhul ei ole keelatud liikide kaaspüük välistatud; 4) triivvõrkude
kasutamise täielik keelustamine.
Liikmesriigid ei kontrolli sellist kalapüüki
üldse või see kontroll on olnud ebapiisav (nii kontrolli kui ka teaduslikust
seisukohast) ja kahe uuringu käigus õnnestus võtta vaid piiratud ulatuses
proove, seetõttu on praeguses olukorras äärmiselt keeruline saada põhjalikku
ülevaadet praegusest püügitegevusest ja selle tegelikust keskkonnamõjust ning
seepärast ei olnud näitajatepõhise analüüsi kaudu võimalik hinnata eri
poliitikavalikute mõju.
Kõnealuste valikute hulgast eelistatakse
valikut 4, kuna see vastab kõige paremini asjakohasuse, tõhususe,
tulemuslikkuse ja sidususe kriteeriumidele ning annab ka keskkonnamõju ja
väiksema halduskoormuse seisukohalt parima tulemuse. Seda toetab enam kui
52 % avalikus arutelus osalenutest, sealhulgas kalurite ühendused ja
valitsusvälised organisatsioonid. Seega peeti kõige sobivamaks valikut 4, mis
põhineks ettevaatusprintsiibi kohaldamisel kalapüügi suhtes, mille puhul valitseb
kõige suurem oht rangelt kaitstud liikide juhupüügiks ja mida liikmesriigid
saavad kontrollida vaid vähesel määral või üldse mitte.
Suur osa tuvastatud laevadest, kes kasutavad
triivvõrke, tegutseb hooajaliselt ja nende laevastik koosneb mitmeotstarbelistest
laevadest (kokku vähemalt 840 laeva, välja arvatud Läänemeri), mis on hajutatud
väga suurel alal. Enamik neist laevadest tegutseb aastas vaid paar kuud ja
mõned neist kasutavad triivvõrke vähem kui pool kuud aastas. Seega ei tähenda
triivvõrkude kasutamise täielik keelustamine kalurite arvu vähenemist, sest
kalapüük jätkub muude püügivahenditega vastavalt kehtivatele püügilubadele.
Mõjuhinnangu jaoks kogutud teabest nähtub, et majandustulemused ja kõnealuste
püügivahendite tähtsus üksikute laevade ja laevastike puhul varieeruvad
märkimisväärselt, kuid riigi tasandil on nende tähtsus siiski piiratud.
Selliste laevastike puhul, mille kohta on andmed kättesaadavad (nt Ühendkuningriik),
moodustab väikeste triivvõrkudega püügi koguväärtus umbes 250 laeva kohta
0,14 % Ühendkuningriigis 2011. aastal lossitud saagi koguväärtusest.
Itaalias, kus triivvõrkudega püüdmas on leitud vähem laevu, umbes 100, on
triivvõrkude kasutamise majanduslik tähtsus riigi tasandil väike (0,8 %
väärtuse põhjal ja 1,3 % lossitud saagi massi põhjal), kuigi lossitud
saagi väärtus kõnealuste laevade käibest on vahemikus ligikaudu 20 % kuni
55 % (ühe laevastiku puhul kuni 90 %). Kuid triivvõrkude kasutamisest
saadud kasum on väga erinev, jäädes vahemikku 1–54 % selliste laevade
käibest ja on keskmiselt 22 % kogu triivvõrgupüügi kohta Itaalias. Kuigi
ei saa välistada, et keeld võib mõjutada teatavate laevade püügitegevust, ei
peeta täieliku keelustamise üldist sotsiaal-majanduslikku mõju riigi ja
kohalikul tasandil asjakohaseks.
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
·
Kavandatud meetmete kokkuvõte
Kehtestada alates 1. jaanuarist 2015 täielik
keeld hoida pardal ja kasutada mis tahes triivvõrke kõigil ELi laevadel ja
kõigis ELi vetes. Seaduselünga kõrvaldamiseks kehtivates õigusaktides on
esitatud triivvõrkude läbivaadatud ja ulatuslikum määratlus.
·
Õiguslik alus
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43
lõige 2.
·
Subsidiaarsuse põhimõte
Ettepanek tehakse Euroopa Liidu ainupädevusse
kuuluvas valdkonnas.
·
Proportsionaalsuse põhimõte
Ettepanek on vajalik ja asjakohane selleks, et
rakendada kalavarude majandamise suhtes ökosüsteemil põhinevat lähenemisviisi.
Käesolevas ettepanekus piirdutakse sellega, mis on vajalik eesmärkide
saavutamiseks kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikli 5 lõikega 4.
·
Õigusakti valik
Kavandatud õigusakt: Euroopa Parlamendi ja
nõukogu määrus.
Muud meetmed ei oleks asjakohased järgmisel
põhjusel: õigusaktiga tunnistatakse kehtetuks ja muudetakse kehtivaid määrusi,
mida tuleb muuta muu määrusega.
4.           MÕJU EELARVELE
Käesoleva meetmega ei kaasne täiendavaid liidu
kulusid.
2014/0138 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
millega keelatakse triivvõrgupüük, muudetakse
nõukogu määruseid (EÜ) nr 850/98, (EÜ) nr 812/2004, (EÜ) nr 2187/2005 ja (EÜ)
nr 1967/2006 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 894/97
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[4],
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Parlamendi ja nõukogu
määrusega (EL) nr 1380/2013[5]
on kehtestatud majandamisraamistik mere bioloogiliste ressursside kaitseks ja
nendel põhineva kalanduse majandamiseks.
(2)       Mere bioloogiliste
ressursside säästev kasutamine peaks põhinema ettevaatuspõhimõttest tuleneval
lähenemisviisil, mis ei tulene üksnes ELi toimimise lepingu artikli 191 lõike 2
esimeses lõigus osutatud ettevaatuspõhimõttest, vaid ka liidu rahvusvahelistest
kohustustest, nagu on ette nähtud ÜRO kalavarude kokkuleppega,[6] eelkõige selle
artikliga 6, ja parimatel olemasolevatel teaduslikel tõenditel.
(3)       Ühine kalanduspoliitika peaks
toetama merekeskkonna kaitset ja kõikide ärilisel eesmärgil kasutatavate
liikide säästvat majandamist, eriti aga hea keskkonnaseisundi saavutamist
hiljemalt 2020. aastaks, nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu
direktiivi 2008/56/EÜ[7]
artikli 1 lõikega 1.
(4)       Mitmes ÜRO Peaassamblee
resolutsioonis (44/225, 22. detsember 1989, 45/197, 21. detsember 1990 ja
46/215, 20. detsember 1991)[8]
nõuti moratooriumi triivvõrkude kasutamisele; selle ajendiks olid mureküsimused
seoses suuremahuliste, üle 2,5 km pikkuste triivvõrkude keskkonnamõjuga,
mistõttu suurenes märkimisväärselt kaitstud liikide suremus.
(5)       Sellega seoses on nõukogu
määrusega (EÜ) nr 894/97[9]
kehtestatud majandamisraamistik kalavarude kaitsmiseks tehniliste meetmete
abil, millega piiratakse triivvõrkude üldine kogupikkus kuni 2,5 kilomeetrini
ja keelatakse teatavate liikide püüdmiseks kasutada või hoida laeva pardal
triivvõrke.

(6)       Lisaks on nõukogu määrusega
(EÜ) nr 2187/2005[10]
alates 1. jaanuarist 2008 keelatud pardal hoida või püügiks kasutada triivvõrke
Läänemerel, Suur- ja Väike-Beltis ning Sundis.
(7)       Kaitsealuste liikide tahtmatu
surmamise vältimiseks seatud kaitse-eesmärgid, mille järgimiseks on vastu
võetud liidu eespool nimetatud eeskirjad triivvõrkude kohta, kehtivad endiselt
ja neid tuleks tugevdada.
(8)       Triivvõrkude määratlust
tuleks täpsustada selguse huvides ja selleks, et tagada ühetaoline arusaam
triivvõrke käsitlevatest eeskirjadest ja nende ühetaoline rakendamine
liikmesriikides.
(9)       Lisaks sellele on vaja laiendada
kõnealuse määratluse ulatust, et hõlmata kõik viimasel ajal kindlaks tehtud
muud triivvõrkude tüübid kui teatavates püügipiirkondades kasutatavad triivivad
nakkevõrgud. Eriti oluline on, et see mõiste hõlmaks püügivahendeid, mis
erinevalt triivivatest nakkevõrkudest koosnevad kahest või enamast võrgulinast,
mis ripuvad paralleelselt ühe või mitme ülemise selise küljes, kuid neid
kasutatakse veepinna lähedal samal viisil nagu triivivaid nakkevõrke ja nad
avaldavad mereressurssidele sarnast mõju; seega peaksid need olema ühtselt
reguleeritud.
(10)     Triivvõrke reguleerivas liidu
õigusraamistikus on puudusi ja vastavates eeskirjades esinevad lüngad
võimaldavad seadusest mööda hiilida, mistõttu on need eeskirjad ebatõhusad
sellise püügivahendiga seotud keskkonnaprobleemide lahendamiseks.
(11)     Triivvõrke kasutab teadmata
arv väikseid mitmeotstarbelisi kalalaevu, kellest enamiku tegevus toimub ilma
korrapärase teadusliku seire ja kontrollita. Kuna kõnealune kalapüük toimub
väikeses ulatuses, mistõttu on lihtne kontrollidest kõrvale hoida, ei ole
kontrolli- ja jõustamismeetmed andnud vajalikke tulemusi mereressursside kaitse
seisukohalt, eelkõige seoses teatavate kaitsealuste liikidega.
(12)     Jätkuvalt on tulnud teateid,
et liidu kalalaevad kasutavad ebaseaduslikult triivvõrke, eelkõige määruse (EÜ)
nr 847/97 VIII lisas loetletud liikidesse kuuluvate kalade püügiks, ja see
on põhjustanud kriitikat liidu vastavate rahvusvaheliste kohustuste täitmise
suhtes.
(13)     Lisaks tekitab veepinna
lähedal või veepinnal toimuv triivvõrgupüük suuri probleeme seoses sellega, et
tahtmatult püütakse õhku hingavaid loomi, nagu mereimetajad, merikilpkonnad ja
merelinnud, kes on liidu õigusaktide kohaselt enamasti klassifitseeritud kui
rangelt kaitstud liigid.
(14)     Lisaks ei ole nõukogu
direktiiviga 92/43/EMÜ („elupaikade direktiiv”)[11] loodud kontrolli- ja
aruandlussüsteemid osutunud tõhusaks, et teha kindlaks ja registreerida rangelt
kaitstud liikide inimtegevuse ja kalapüügiga seotud surmapõhjuseid.
(15)     Kalavarude majandamisele ökosüsteemipõhise
lähenemisviisi rakendamisel nõutakse, et kalapüügi kahjulik mõju
mereökosüsteemidele oleks minimeeritud ning soovimatut püüki välditaks ja
vähendataks nii palju kui võimalik.
(16)     Pidades silmas eespool
nimetatud põhjuseid ja selleks, et tegelda nõuetekohaselt keskkonnakaitse
probleemidega, mida kõnealune kalapüük põhjustab, samuti selleks, et saavutada
keskkonna- ja jõustamise eesmärgid tõhusalt ja tulemuslikult, võttes samas
arvesse minimaalset sotsiaalmajanduslikku mõju, on vaja kehtestada täielik
keeld hoida pardal ja kasutada mis tahes triivvõrke kõigis ELi vetes ja kõigil
ELi laevadel, sõltumata sellest kas nad tegutsevad liidu vetes või mujal; see
kehtib ka liidu vetes tegutsevate kolmandate riikide laevade suhtes.
(17)     Samuti on liidu õigusaktide
selguse huvides vaja jätta välja kõik muud triivvõrkudega seotud sätted ja
muuta nõukogu määruseid (EÜ) nr 850/98,[12]
(EÜ) nr 812/2004, (EÜ) nr 2187/2005 ja (EÜ) nr 1967/2006[13] ning tunnistada
kehtetuks määrus (EÜ) nr 894/97.
(18)     Väikesemahulisi triivvõrke
kasutavad laevad võivad vajada aega uue olukorraga kohanemiseks ja seepärast on
vaja üleminekuperioodi. Seepärast peaks käesolev määrus jõustuma 1. jaanuaril
2015,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Reguleerimisala
Käesolevat määrust kohaldatakse kogu
püügitegevuse suhtes ühise kalanduspoliitika reguleerimisala raames, nagu on
sätestatud määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 1 lõikes 2.
Artikkel 2
Mõiste
1.           Käesolevas määruses
kasutatakse määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 4 lõikes 1 sätestatud mõisteid.
2.           Lisaks määratletakse järgmine
mõiste: „triivvõrk” – võrk, mis koosneb ühest või enamast võrgulinast, mis
ripub (ripuvad) paralleelselt ühe või enama ülemise selise küljes, ja paikneb
veepinnal või mida hoiavad teataval sügavusel allpool veepinda ujukid, mis
triivivad kas vabalt hoovuste mõjul või paadi taha kinnitatult. Triivvõrk võib
olla varustatud vahenditega, mille eesmärk on hoida võrk stabiilsena ja/või
piirata selle triivimist, nt mereankur või põhjaankur, mis on kinnitatud võrgu
ühte nurka.
Artikkel 3
Triivvõrkude
keelustamine
Keelatakse:
a)       mere bioloogiliste ressursside püük
triivvõrkudega ning
b)       hoida kalalaeva pardal mis tahes
triivvõrke.
Artikkel 4
Seonduvate
määruste muudatused
1.           Määruse (EÜ) nr 850/98
artikli 20 lõige 3 jäetakse välja.
2.           Määrust (EÜ) nr 812/2004
muudetakse järgmiselt:
a)      artikkel 1a jäetakse välja;
b)      I lisas jäetakse välja punkti A alapunkt
b ja punkti E alapunkt b;
c)      III lisas jäetakse välja punkt D.
3.           Määruse (EÜ) nr 2187/2005
artikli 2 punkt o ning artiklid 9 ja 10 jäetakse välja.
4.           Määruse (EÜ) nr 1967/2006 II
lisa punktis 1 jäetakse välja sõnad „ja triivvõrkude”.
Artikkel 5
Kehtetuks
tunnistamine
Määrus (EÜ) nr 894/97 tunnistatakse kehtetuks.
Artikkel 6
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub 1. jaanuaril 2015.
Käesolev
määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
[1]               ÜRO Peaassamblee resolutsioonid: 44/225, 22. detsember
1989; 45/197, 21. detsember 1990; 46/215, 20. detsember 1991.
[2]               Wellingtoni konventsioonis, millega keelati pikkade
triivvõrkudega püük Vaikse ookeani lõunaosas, määratleti pikkade triivvõrkudena
üle 2,5 km pikkused võrgud; konventsioon võeti vastu Wellingtonis 24. novembril
1989 ja see jõustus 17. mail 1991. http://www.mfe.govt.nz/laws/meas/wellington.html;
 http://www.jus.uio.no/english/
services/library/treaties/08/8-02/large-driftnets.xml.
[3]               - MAREA - Erileping nr 8 (SI2.646130). „Identification
and characterization of the small scale driftnet fisheries in the Mediterranean
(DriftMed)”
                - Erileping nr 5
(SI2.650655). „Study in support of the review of the EU regime on the
small-scale driftnet fisheries”.
[4]               ELT C , , lk .
[5]               Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1380/2013,
11. detsember 2013, ühise kalanduspoliitika kohta, millega muudetakse nõukogu
määruseid (EÜ) nr 1954/2003 ja (EÜ) nr 1224/2009 ning tunnistatakse
kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 2371/2002 ja (EÜ) nr 639/2004 ning nõukogu
otsus (EÜ) nr 2004/585 (ELT L 354, 28.12.2013, lk 22).
[6]               EÜT L 189, 3.7.1998, lk 16.
[7]               Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/56/EÜ,
17. juuni 2008, millega kehtestatakse ühenduse
merekeskkonnapoliitika-alane tegevusraamistik (merestrateegia raamdirektiiv)
(ELT L 164, 25.6.2008, lk 19).
[8]               ÜRO Peaassamblee 22. detsembri 1989. aasta resolutsioon
A/RES/44/225, mis käsitleb pelaagiliste liikide laiaulatuslikku triivvõrgupüüki
ja selle mõju maailma ookeanide ja merede elusressurssidele, lk 147. ÜRO
Peaassamblee 21. detsembri 1990. aasta resolutsioon A/RES/45/197, mis käsitleb
pelaagiliste liikide laiaulatuslikku triivvõrgupüüki ja selle mõju maailma
ookeanide ja merede elusressurssidele, lk 123. ÜRO Peaassamblee 20.
detsembri 1991. aasta resolutsioon A/RES/46/215, mis käsitleb pelaagiliste
liikide laiaulatuslikku triivvõrgupüüki ja selle mõju maailma ookeanide ja
merede elusressurssidele, lk 147.
[9]               Nõukogu määrus (EÜ) nr 894/97, 29. aprill 1997,
millega sätestatakse kalavarude kaitse teatavad tehnilised meetmed (EÜT
L 132, 23.5.1997, lk 1), muudetud määrusega (EÜ) nr 1239/98.
[10]             Nõukogu määrus (EÜ) nr 2187/2005, 21. detsember 2005,
mis käsitleb Läänemere, Suur- ja Väike-Belti ning Sundi kalavarude kaitsmist
tehniliste meetmete abil (ELT L 349, 31.12.2005, lk 1).
[11]             NÕUKOGU DIREKTIIV 92/43/EMÜ, 21. mai 1992, looduslike
elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT L 206,
22.7.1992, lk 7).
[12]             Nõukogu määrus (EÜ) nr 850/98, 30. märts 1998, kalavarude
kaitsest noorte mereorganismide kaitseks võetud tehniliste meetmete kaudu (EÜT
L 125, 27.4.1998, lk 1).
[13]             Nõukogu määrus (EÜ) nr 1967/2006, 21. detsember 2006, mis
käsitleb Vahemere kalavarude säästva kasutamise majandamismeetmeid (ELT L 409,
30.12.2006, lk 11).