               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,14.9.2015
            COM(2015) 436 final
            2015/0201(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu ja Colombia Vabariigi vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sõlmimise kohta

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               Nõukogu määruses (EÜ) nr 539/2001
                  1
                on loetletud kolmandad riigid, kelle kodanikel peab liikmesriikide välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud. Määrust (EÜ) nr 539/2001 kohaldavad kõik liikmesriigid peale Iirimaa ja Ühendkuningriigi.

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 509/2014
                  2
                muudeti määrust (EÜ) nr 539/2001, kandes 19 riiki üle II lisasse, kus on loetletud kolmandad riigid, kelle kodanikud on viisanõudest vabastatud. Kõnealused 19 riiki on: Araabia Ühendemiraadid, Belau, Colombia, Dominica, Grenada, Ida-Timor, Kiribati, Marshalli Saared, Mikroneesia, Nauru, Peruu, Saalomoni Saared, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinid, Samoa, Tonga, Trinidad ja Tobago, Tuvalu ning Vanuatu. II lisas on lisatud igale nimetatud riigile osutavale viitele joonealune märkus, milles täpsustatakse, et „vabastust viisanõudest kohaldatakse Euroopa Liiduga sõlmitava viisavabaduslepingu jõustumise kuupäevast”.

               Määrus (EL) nr 509/2014 võeti vastu 20. mail 2014 ja see jõustus 9. juunil 2014. Esimesed viisavabaduslepingud sõlmiti 6. mail 2015 (Araabia Ühendemiraatidega), 26. mail 2015 (Ida-Timoriga) ja 28. mail 2015 (Dominica, Grenada, Saint Lucia, Saint Vincenti ja Grenadiinide, Samoa, Trinidadi ja Tobago ning Vanuatuga) ning alates lepingute allakirjutamise kuupäevast kuni nende jõustumiseni kohaldatakse neid ajutiselt.

               Kooskõlas määruse (EL) nr 509/2014 põhjendusega 5 ja vastuvõtmise ajal esitatud ühisdeklaratsiooniga kohaldati Colombia ja Peruu suhtes erimenetlust, mille kohaselt tuli kõnealuseid riike asjakohaste kriteeriumide alusel täiendavalt hinnata, enne kui komisjon sai esitada nõukogule soovitused võtta vastu otsused anda volitused alustada nende kahe riigiga läbirääkimisi viisavabaduslepingu sõlmimiseks. 2014. aasta oktoobris kiitis komisjon heaks aruande
                  3
               , milles hinnati Colombia olukorda laiapõhjaliselt määruse (EÜ) nr 539/2001 (mida on muudetud määrusega (EL) nr 509/2014) artiklis 1 loetletud kriteeriumide alusel, samaaegselt kiideti heaks ka Peruud käsitlev aruanne
                  4
               . Aruandes uuriti rännet ja liikuvust (Schengeni viisad, seaduslik ränne, ebaseaduslik ränne, reisidokumentide turvalisus ja nendega seotud pettused), kuritegevust ja turvalisust, majandust, kaubandust ja turismi, välissuhteid ja inimõigusi ning piirkondlikku ühtekuuluvust ja vastastikkuse põhimõtet käsitlevaid valdkondi hõlmavaid andmeid ja arenguid. Samuti hinnati viisavabadusest tekkivaid võimalikke riskistsenaariume. Komisjon järeldas, et Colombia majandusliku, sotsiaalse ja julgeolekuolukorra märkimisväärne paranemine viimastel aastatel on piisavalt põhjendanud otsust, et colombialastele tuleks võimaldada viisavaba juurdepääs liikmesriikide territooriumile, kuna viisavabadusega seotud riske peeti muu hulgas tõhusama tagasisaatmise alase koostöö ja korrektselt rakendatud piirkontrolli abil juhitavaks. Lisaks sellele sisaldab viisavabadusleping vajalikke kaitseabinõusid lepingu peatamiseks või lõpetamiseks, kui see peaks osutuma vajalikuks, et vältida liitu ohustavaid julgeoleku- või ränderiske.

               2015. aasta märtsis esitas komisjon nõukogule soovituse anda talle volitused alustada läbirääkimisi viisavabaduslepingu sõlmimiseks Colombia ja Peruuga
                  5
               . 19. mail 2015 esitas nõukogu komisjonile läbirääkimisjuhised. Läbirääkimised Colombiaga peeti 20. mail 2015 Brüsselis. Kohtumisel vaadati läbi kogu lepingu eelnõu tekst, tehti mõned muudatusettepanekud ja jõuti kokkuleppele kõikides eelnõu aspektides.

               Pealäbirääkijad parafeerisid lepingu 9. juunil 2015. Ametlik tseremoonia peeti ELi-CELACi tippkohtumise raames 10. juunil 2015. Lepingu tekst saadeti liikmesriikidele 27. mail 2015 ja täiendavat teavet jagati nõukogu viisatöörühma koosolekul 15. juunil 2015.

               2.ÕIGUSLIK ALUS

               Liidu poolt on lepingu õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) artikli 77 lõike 2 punkt a koostoimes artikliga 218.

               Lisatud ettepanek on õigusakt lepingu sõlmimiseks. Nõukogu teeb oma otsuse pärast lepingu alla kirjutamist kvalifitseeritud häälteenamusega liidu nimel nõukogu eesistuja määratud isiku vahendusel ning pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 6 teise lõigu punktile a.

               3.LÄBIRÄÄKIMISTE TULEMUS

               Komisjon on seisukohal, et nõukogu läbirääkimisjuhistes seatud eesmärgid on saavutatud ja viisavabaduslepingu eelnõu on Euroopa Liidule vastuvõetav.

               Lepingu eelnõu lõpliku sisu võib kokku võtta järgmiselt:

               Eesmärk

               Lepinguga nähakse Euroopa Liidu ja Colombia kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               Kõikide ELi kodanike võrdse kohtlemise tagamiseks on lepingusse lisatud säte, mille kohaselt Colombia võib lepingu peatada või lõpetada ainult kõikide Euroopa Liidu liikmesriikide suhtes ning liit võib omakorda lepingu peatada või lõpetada ainult kõigi oma liikmesriikide nimel.

               Ühendkuningriigi ja Iirimaa eriseisundit on kajastatud otsuse preambulis.

               Kohaldamisala

               Viisanõudest on vabastatud kõik isikud (tava-, diplomaatilise, teenistus- või ametipassi ning eripassi kasutajad), kes reisivad kõikidel muudel eesmärkidel peale tasustatava töö tegemise. Viimasesse reisijate kategooriasse kuuluvate teise lepinguosalise kodanike suhtes on igal liikmesriigil ja samuti Colombial õigus kehtestada kooskõlas kohaldatavate liidu või riiklike õigusaktidega viisanõue. Ühtlase rakendamise tagamiseks on lepingule lisatud ühisdeklaratsioon, milles tõlgendatakse tasustatava töö tegemise eesmärgil reisivate isikute kategooriat.

               Viibimise kestus

               Lepinguga nähakse Euroopa Liidu ja Colombia kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul. Lepingule on lisatud ühisdeklaratsioon, milles tõlgendatakse kõnealust 90-päevast ajavahemikku mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               Lepingus võetakse arvesse nende liikmesriikide olukorda, kes veel ei kohalda Schengeni acquis’d täies ulatuses. Kuni need liikmesriigid ei ole sisepiirideta Schengeni ala osa, nähakse Colombia kodanikele viisavabaduslepinguga ette õigus viibida lisaks kogu Schengeni ala kohta arvestatud ajavahemikule kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul iga kõnealuse liikmesriigi (praegu Bulgaaria, Horvaatia, Küpros ja Rumeenia) territooriumil.

               Territoriaalne kohaldatavus

               Leping sisaldab territoriaalse kohaldatavusega seotud sätteid: Prantsusmaa ja Madalmaade puhul annab viisanõudest loobumine Colombia kodanikele õiguse viibida kõnealuste liikmesriikide Euroopas paikneval territooriumil.

               Deklaratsioonid

               Lisaks eespool nimetatud ühisdeklaratsioonidele on lepingule lisatud veel neli ühisdeklaratsiooni:

               –ühisdeklaratsioon, mis käsitleb Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini seost Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega;

               –ühisdeklaratsioon viisavabaduslepingu sisu ja tagajärgi käsitleva ning muu asjakohase teabe, näiteks sissesõidunõuete laialdase levitamise kohta;

               –ühisdeklaratsioon biomeetriliste passide kasutuselevõtu kohta Colombia Vabariigi poolt, mille kohaselt kohustub Colombia väljastama biomeetrilisi passe hiljemalt alates 31. augustist 2015 ja suutmatus biomeetrilised passid 31. detsembriks 2015 kasutusele võtta kujutab endast piisavat põhjust lepingu peatamiseks; ning

               –ühisdeklaratsioon, mis käsitleb ebaseadusliku rände alal tehtavat koostööd. Kõnealuses deklaratsioonis tuletatakse meelde liidu ja Andide Ühenduse vahelise poliitilise dialoogi ja koostöölepingu artikli 49 lõikest 3 tulenevat kohustust, mis käsitleb ebaseaduslike rändajate tagasivõtmist. Lepinguosalised jälgivad tähelepanelikult kõnealuse kohustuse täitmist ja lepivad kokku tagasivõtulepingu sõlmimises ühe lepinguosalise taotluse korral, seda eelkõige juhul kui ebaseaduslik ränne suureneb ning ebaseaduslike rändajate tagasivõtmisel tekib probleeme. Juhul kui tagasivõtulepingut taotluse korral ei sõlmita, peetakse seda piisavaks põhjuseks, et lepingu kehtivus peatada.

               4.KOKKUVÕTE

               Eespool esitatut silmas pidades teeb komisjon nõukogule ettepaneku kiita pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist heaks Euroopa Liidu ja Colombia vaheline lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlev leping.

               2015/0201 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               Euroopa Liidu ja Colombia Vabariigi vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sõlmimise kohta

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 77 lõike 2 punkti a koostoimes artikli 218 lõike 6 teise lõigu punktiga a,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut,

               ning arvestades järgmist:

               (1)Komisjon on pidanud Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Colombia Vabariigiga (edaspidi „Colombia”) sõlmitava lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu (edaspidi „leping”) üle.

               (2)Kõnealune leping allkirjastati kooskõlas nõukogu [...] otsusega …/…/EL Euroopa Liidu nimel … 2015 ja seda on nimetatud kuupäevale järgnenud päevast alates ajutiselt kohaldatud, eeldusel et leping hiljem sõlmitakse.

               (3)Leping tuleks heaks kiita.

               (4)Lepinguga luuakse lepingu haldamise ühiskomitee, kes võtab vastu oma töökorra. Sellisel juhul on asjakohane näha liidu seisukoha esitamiseks ette lihtsustatud kord.

               (5)Kooskõlas protokolliga Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes ning Euroopa Liidu raamistikku integreeritud Schengeni acquis'd käsitleva protokolliga, mis on lisatud Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule, ei kohaldata käesolevat lepingut ei Ühendkuningriigi ega Iirimaa suhtes,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liidu ja Colombia vaheline lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlev leping kiidetakse liidu nimel heaks.

               Artikkel 2

               Nõukogu eesistuja esitab lepingu artikli 8 lõikes 1
                  6
                sätestatud teate.

               Artikkel 3

               Lepingu artikliga 6 moodustatud ekspertide ühiskomitees esindab liitu komisjon, keda abistavad liikmesriikide eksperdid.

               Artikkel 4

               Komisjon esitab ekspertide ühiskomitees liidu seisukoha lepingu artikli 6 lõike 4 kohase töökorra vastuvõtmise kohta pärast nõupidamist nõukogu määratud erikomiteega.

               Artikkel 5

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  Nõukogu määrus (EÜ) nr 539/2001, 15. märts 2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1).

                     (2)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 509/2014, 15. mai 2014, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (ELT L 149, 20.5.2014, lk 67).

                     (3)
                  COM (2014) 665, 29.10.2014

                     (4)
                  COM (2014) 663, 29.10.2014

                     (5)
                  COM (2015) 119, 11.3.2015

                     (6)
                  Nõukogu peasekretariaat avaldab lepingu jõustumise kuupäeva Euroopa Liidu Teatajas.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,14.9.2015
            COM(2015) 436 final
            LISA
            (dokumendi juurde)
            Ettepanek: Nõukogu otsus
            Euroopa Liidu ja Colombia Vabariigi vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sõlmimise kohta

               LISA

               (dokumendi juurde)

               Ettepanek: Nõukogu otsus

               Euroopa Liidu ja Colombia Vabariigi vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sõlmimise kohta

               Euroopa Liidu ja Colombia Vabariigi

               vaheline lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlev LEPING

               EUROOPA LIIT, edaspidi „liit” või „EL”, ja

               COLOMBIA VABARIIK (edaspidi "Colombia")

               edaspidi koos „lepinguosalised”,

               PIDADES SILMAS lepinguosaliste sõbralike suhete edendamist ja soovides hõlbustada oma kodanike reisimist, tagades neile viisavaba riiki sisenemise ja lühiajalise riigis viibimise õiguse,

               VÕTTES ARVESSE Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta määrust (EL) nr 509/2014 (millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud),
                  1
                millega kantakse muu hulgas 19 kolmandat riiki, sealhulgas Colombia, nende kolmandate riikide nimekirja, kelle kodanikud on lühiajalisel viibimisel liikmesriikides viisanõudest vabastatud,

               PIDADES SILMAS määruse (EL) nr 509/2014 artiklit 1, milles on sätestatud, et kõnealuse 19 riigi suhtes kohaldatakse viisanõudest vabastamist alates liiduga sõlmitava viisavabaduslepingu jõustumise kuupäevast,

               SOOVIDES kindlustada võrdse kohtlemise kõigile ELi kodanikele,

               VÕTTES ARVESSE, et käesolev leping ei hõlma isikuid, kes soovivad lühiajalise viibimise jooksul teha tasustatavat tööd, ning seetõttu kohaldatakse kõnealuste isikute suhtes ka edaspidi asjakohaseid liidu õigusnorme ja liikmesriikide õigusakte ning asjakohaseid Colombia õigusakte, mis käsitlevad viisanõude kehtestamist või viisanõudest vabastamist ja tööturule juurdepääsu,

               VÕTTES ARVESSE protokolli Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes ning Euroopa Liidu raamistikku integreeritud Schengeni acquis'd käsitlevat protokolli, mis on lisatud Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule, ning kinnitades, et käesolevat lepingut ei kohaldata Ühendkuningriigi ega Iirimaa suhtes,

               ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:

               ARTIKKEL 1

               Eesmärk

               Käesoleva lepinguga nähakse liidu ja Colombia kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               ARTIKKEL 2

               Mõisted

               Käesolevas lepingus kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a)
                     „liikmesriik” – liidu liikmesriik, välja arvatud Ühendkuningriik ja Iirimaa;

               b)
                     „liidu kodanik” – punktis a määratletud liikmesriigi kodanik;

               c)
                     „Colombia kodanik” – isik, kellel on Colombia kodakondsus;

               d)
                     „Schengeni ala” – sisepiirideta ala, mis hõlmab selliste punktis a määratletud liikmesriikide territooriumi, kes kohaldavad täielikult Schengeni acquis’d.

               e)
                     „Schengeni acquis” – mis tahes meetmed, mille eesmärk on tagada isikute vaba liikumine sisepiirideta alal koostoimes nendega otseselt seotud välispiirikontrolli, varjupaika ja sisserännet käsitlevate kõrvalmeetmetega ning kuritegevuse ennetamist ja selle vastu võitlemist käsitlevate meetmetega.

               ARTIKKEL 3

               Kohaldamisala

               1.
                     Liidu kodanikud, kellel on liikmesriigi väljastatud kehtiv tava-, diplomaatiline, teenistus-, ameti- või eripass, võivad siseneda viisavabalt Colombia territooriumile ja viibida seal viisavabalt artikli 4 lõikes 1 kindlaks määratud ajavahemikul.

               Colombia kodanikud, kellel on Colombia väljastatud kehtiv tava-, diplomaatiline, teenistus-, ameti- või eripass, võivad siseneda viisavabalt liikmesriikide territooriumile ja viibida seal viisavabalt artikli 4 lõikes 2 kindlaks määratud ajavahemikul.

               2.
                     Käesoleva artikli lõiget 1 ei kohaldada nende isikute suhtes, kes reisivad tasustatava töö tegemise eesmärgil.

               Kõnealuse isikute kategooria puhul võib iga liikmesriik vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 539/2001
                  2
                artikli 4 lõikele 3 kehtestada Colombia kodanike suhtes viisanõude või nad viisanõudest vabastada.

               Kõnealuse isikute kategooria puhul võib Colombia iga liikmesriigi kodanike suhtes kehtestada viisanõude või viisanõudest loobuda kooskõlas siseriikliku õigusega.

               3.
                     Käesoleva lepinguga ette nähtud viisanõudest loobumise kohaldamine ei piira lepinguosaliste selliste õigusaktide kohaldamist, mis käsitlevad riiki sisenemise ja seal lühiajalise viibimise tingimusi. Liikmesriikidel ja Colombial on õigus keelata isikutel nende territooriumile siseneda ja seal lühiajaliselt viibida, kui üks või mitu kõnealust tingimust on täitmata.

               4.
                     Viisanõudest loobumist kohaldatakse sõltumata sellest, missuguse transpordivahendiga reisijad lepinguosaliste piiri ületavad.

               5.
                     Käesolevas lepingus käsitlemata küsimuste suhtes kohaldatakse liidu õigust ning liikmesriikide ja Colombia siseriiklikku õigust.

               ARTIKKEL 4

               Viibimise kestus

               1.
                     Liidu kodanikud võivad viibida Colombia territooriumil kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               2.
                     Colombia kodanikud võivad viibida Schengeni acquis'd täielikult kohaldavate liikmesriikide territooriumil kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul. Kõnealuse ajavahemiku arvutamisel ei võeta arvesse viibimist sellises liikmesriigis, kes veel ei kohalda täielikult Schengeni acquis'd.

               Colombia kodanikud võivad viibida kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul iga sellise liikmesriigi territooriumil, kes veel ei kohalda täielikult Schengeni acquis'd; sellisel juhul ei võeta viibimise kestuse arvutamisel arvesse Schengeni acquis'd täielikult kohaldavate liikmesriikide territooriumil viibimise kestust.

               3.
                     Käesoleva lepinguga ei piirata Colombia ja liikmesriikide võimalust lubada kooskõlas siseriikliku ja liidu õigusega viibida oma territooriumil kauem kui 90 päeva.

               ARTIKKEL 5

               Territoriaalne kohaldatavus

               1.
                     Käesolevat lepingut kohaldatakse Prantsuse Vabariigi puhul ainult Prantsuse Vabariigi Euroopas paikneva territooriumi suhtes.

               2.
                     Käesolevat lepingut kohaldatakse Madalmaade Kuningriigi puhul ainult Madalmaade Kuningriigi Euroopas paikneva territooriumi suhtes.

               ARTIKKEL 6

               Lepingu haldamise ühiskomitee

               1.
                     Lepinguosalised moodustavad ekspertide ühiskomitee (edaspidi „komitee”), mis koosneb liidu esindajatest ja Colombia esindajatest. Liitu esindab Euroopa Komisjon.

               2.
                     Komitee ülesanded on järgmised:

               a)
                     teostada järelevalvet käesoleva lepingu rakendamise üle;

               b)
                     esitada ettepanekuid käesoleva lepingu muutmiseks või täiendamiseks;

               c)
                     lahendada käesoleva lepingu tõlgendamise või kohaldamise üle tekkivaid vaidlusi;

               d)
                     muud lepinguosaliste vahel kokku lepitud ülesanded.

               3.
                     Komitee tuleb vajaduse korral kokku ühe lepinguosalise taotlusel.

               4.
                     Komitee kehtestab oma töökorra.

               ARTIKKEL 7

               Seos käesoleva lepingu ning liikmesriikide ja Colombia vaheliste olemasolevate kahepoolsete viisanõudest loobumist käsitlevate lepingute vahel

               Käesolev leping on ülimuslik liikmesriikide ja Colombia vahel sõlmitud selliste kahepoolsete lepingute või kokkulepete suhtes, mis hõlmavad käesoleva lepingu kohaldamisalasse jäävaid küsimusi.

               ARTIKKEL 8

               Lõppsätted

               1.
                     Lepinguosalised ratifitseerivad või kiidavad käesoleva lepingu heaks vastavalt oma sisemenetlustele ning leping jõustub teise kuu esimesel päeval pärast viimase sellise teate saamise kuupäeva, millega lepinguosalised teineteisele teatavad, et kõnealused menetlused on lõpule viidud.

               Kuni selle jõustumiseni kohaldatakse lepingut alates selle allakirjutamisele järgnevast päevast.

               2.
                     Käesolev leping sõlmitakse määramata ajaks, välja arvatud juhul, kui see lõpetatakse lõike 5 kohaselt.

               3.
                     Käesolevat lepingut võib muuta lepinguosaliste kirjalikul kokkuleppel. Muudatused jõustuvad pärast seda, kui lepinguosalised on teineteisele teatanud selleks vajalike sisemenetluste lõpuleviimisest.

               4.
                     Lepinguosalised võivad lepingu täitmise täielikult või osaliselt peatada eelkõige avaliku korra, riigi julgeoleku või rahvatervise kaitse huvides, samuti ebaseadusliku sisserände tõttu või juhul, kui üks lepinguosaline kehtestab uuesti viisanõude. Lepingu täitmise peatamise otsusest teatatakse teisele lepinguosalisele hiljemalt kaks kuud enne selle kavandatud jõustumist. Käesoleva lepingu täitmise peatanud lepinguosaline teatab viivitamata teisele lepinguosalisele, kui käesoleva lepingu täitmise peatamise põhjused on kõrvaldatud, ja lõpetab lepingu täitmise peatamise.

               5.
                     Kumbki lepinguosaline võib käesoleva lepingu lõpetada, teatades sellest kirjalikult teisele lepinguosalisele. Käesolev leping kaotab kehtivuse 90. päeval pärast teatamise kuupäeva.

               6.
                     Colombia võib käesoleva lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõigi liikmesriikide suhtes korraga.

               7.
                     Liit võib käesoleva lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõigi oma liikmesriikide nimel.

               Koostatud kahes eksemplaris bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, horvaatia, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi ja ungari keeles, kusjuures kõik tekstid on võrdselt autentsed.

               ÜHISDEKLARATSIOON ISLANDI, NORRA, ŠVEITSI JA LIECHTENSTEINI KOHTA

               Lepinguosalised võtavad arvesse Euroopa Liidu ning Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini vahelisi tihedaid suhteid, mis tulenevad eelkõige 18. mai 1999. aasta ja 26. oktoobri 2004. aasta lepingutest, mis käsitlevad nende riikide ühinemist Schengeni acquis' rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega.

               Seepärast on soovitav, et ühelt poolt Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini ning teiselt poolt Colombia ametiasutused sõlmiksid viivitamatult lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevad kahepoolsed lepingud käesoleva lepingu tingimustega sarnastel tingimustel.

               ÜHISDEKLARATSIOON, MILLES TÕLGENDATAKSE KÄESOLEVA LEPINGU ARTIKLI 3 LÕIKES 2 KÄSITLETAVAT TASUSTATAVA TÖÖ EESMÄRGIL REISIVATE ISIKUTE KATEGOORIAT

               Lepinguosalised lepivad ühtse tõlgenduse tagamiseks kokku, et käesoleva lepingu kohaldamisel hõlmab tasustatavat tööd tegevate isikute kategooria selliseid isikuid, kes sisenevad teise lepinguosalise territooriumile tasustatava töö tegemise või tulutoova tegevusega tegelemise eesmärgil töövõtja või teenuse osutajana.

               Kõnealune kategooria ei hõlma:

               –
                     äritegevusega tegelevaid isikuid, s.t isikuid, kes reisivad ärikohtumise eesmärgil (ega tööta teise lepinguosalise territooriumil);

               –
                     sportlasi või kunstnikke, kes tegutsevad riigis ajutiselt;

               –
                     ajakirjanikke, kelle on saatnud nende elukohariigi meedia, ning

               –
                     äriühingusiseseid praktikante.

               Käesoleva deklaratsiooni rakendamise üle teostab lepingu artiklis 6 sätestatud vastutuse raames järelevalvet ühiskomitee, kes võib teha muudatusettepanekuid, kui ta peab seda lepinguosaliste kogemuste põhjal vajalikuks.

               ÜHISDEKLARATSIOON, MILLES TÕLGENDATAKSE KÄESOLEVA LEPINGU ARTIKLIS 4 SÄTESTATUD 90-PÄEVAST VIIBIMISE KESTUST MIS TAHES 180-PÄEVASE AJAVAHEMIKU JOOKSUL

               Lepinguosalised lepivad kokku, et käesoleva lepingu artiklis 4 sätestatud kuni 90-päevane kestus mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul tähendab kas üht katkematut külastust või mitut järjestikust külastust, mille kestus ei ületa 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               Väljend „mis tahes” osutab sellele, et kohaldatakse liikuvat 180-päevast võrdlusperioodi, võttes arvesse kõik liikmesriikide territooriumil viibimise päevad viimase 180-päevase ajavahemiku jooksul, et kontrollida, kas nõue, mille kohaselt on liikmesriikide territooriumil lubatud viibida 90 päeva 180-päevase ajavahemiku jooksul, on jätkuvalt täidetud. See tähendab muu hulgas, et kui liikmesriikide territooriumil ei ole viibitud katkematu 90-päevase ajavahemiku jooksul, on lubatud uus kuni 90-päevane viibimine.

               ÜHISDEKLARATSIOON KODANIKE VIISANÕUDEST LOOBUMISE LEPINGUST TEAVITAMISE KOHTA

               Teadvustades läbipaistvuse olulisust Euroopa Liidu ja Colombia kodanike jaoks, kohustuvad lepinguosalised tagama viisanõudest loobumise lepingu sisu ja tagajärgi käsitleva ning muu asjakohase teabe, näiteks territooriumile sisenemise tingimuste laialdase levitamise.

               Ühisdeklaratsioon biomeetriliste passide kasutuselevõtu kohta Colombia Vabariigi poolt

               Colombia Vabariik teatab lepinguosalisena, et on sõlminud lepingu, mis käsitleb biomeetriliste passide valmistamist ja kohustub hiljemalt alates 31. augustist 2015 hakkama väljastama oma kodanikele biomeetrilisi passe. Kõnealused passid on täielikult kooskõlas ICAO dokumendis 9303 sätestatud ICAO nõuetega.

               Lepinguosalised lepivad kokku, et suutmatus biomeetrilised passid 31. detsembriks 2015 kasutusele võtta kujutab endast piisavat põhjust lepingu kehtivuse peatamiseks vastavalt artikli 8 lõikes 4 sätestatud menetlusele.

               ÜHISDEKLARATSIOON, MIS KÄSITLEB EBASEADUSLIKU RÄNDE ALAL TEHTAVAT KOOSTÖÖD

               Lepinguosalised tuletavad meelde ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Andide Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelise (2003. aastal alla kirjutatud) poliitilise dialoogi ja koostöölepingu artikli 49 lõikest 3 tulenevat kohustust, mis käsitleb ebaseaduslike rändajate tagasivõtmist.

               Lepinguosalised jälgivad kõnealuse kohustuse täitmist tähelepanelikult. Lepinguosalised lepivad kokku tagasivõtulepingu sõlmimises ühe lepinguosalise taotluse korral ja eelkõige juhul kui ebaseaduslik ränne suureneb või ebaseaduslike rändajate tagasivõtmisel tekib probleeme pärast lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu jõustumist, millega reguleeritakse mõlema lepinguosalise konkreetseid tagasivõtmisega seotud kohustusi.

               Lepinguosalised lepivad kokku, et sellise tagasivõtulepingu puhul oleks tegemist olulise teguriga, mis aitab tugevdada kõnealuse lepingu raames võetud omavahelisi kohustusi, ning et suutmatus sellist tagasivõtulepingut sõlmida on piisav põhjus, et lepingu kehtivus vastavalt artikli 8 lõikes 4 sätestatud menetlusele peatada.

               _________________

                     (1)
                  ELT L 149, 20.5.2004, lk 67

                     (2)
                  Nõukogu määrus (EÜ) nr 539/2001, 15. märts 2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1).


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,6.4.2017
            COM(2017) 162 final
            2017/0072(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooniga loodud ühiskomitees seoses Ukraina taotlusega ühineda kõnealuse konventsiooniga

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

               Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikus konventsioonis
                  1
                (edaspidi „konventsioon“) kehtestatakse sätted nende kaupade päritolu kohta, millega kaubeldakse konventsiooniosaliste vahel sõlmitud asjaomaste lepingute alusel.

               Konventsiooni artikli 5 lõikes 1 on sätestatud, et kolmandad isikud võivad ühineda konventsiooniga, kui kandidaatriigil või -territooriumil on vähemalt ühe konventsiooniosalisega sõlmitud kehtiv, sooduspäritolureegleid hõlmav vabakaubandusleping. Konventsiooni artikli 5 lõikes 2 ja lõikes 3 on sätestatud, et kolmas isik peab selleks esitama kirjaliku taotluse konventsiooni hoiulevõtjale, kes peab selle taotluse omakorda esitama ühiskomiteele otsuse tegemiseks. Konventsiooni artikli 2 lõikes 2 on sätestatud, et konventsiooni mõistes tähendab kolmas isik mis tahes naaberriiki või -territooriumi, mis ei kuulu konventsiooniosaliste hulka.

               Ukraina esitas 12. septembril2016 konventsiooni hoiulevõtjale (Euroopa Liidu Nõukogu peasekretariaat) kirjaliku taotluse konventsiooniga ühinemiseks.

               Ukraina ametiasutused kinnitasid, et Ukrainal on vabakaubandusleping mitme konventsiooniosalisega, nimelt ELi, EFTA riikide, endise Jugoslaavia Makedoonia Vabariigi ja Montenegroga. Seega täidab Ukraina konventsiooni artikli 5 lõikes 1 sätestatud tingimust, mis võimaldab ühineda konventsiooniga.

               Kooskõlas konventsiooni artikli 4 lõike 3 punktiga b tuleks seega konventsiooni ühiskomiteele esitada taotlus võtta vastu otsus, millega kutsutakse Ukrainat konventsiooniga ühinema. Ühiskomitees võetava ELi seisukoha kehtestab nõukogu.

               Komisjoni sõnul ei ole Ukraina ühinemiseks vaja võtta üleminekumeetmeid vastavalt konventsiooni artikli 4 lõike 3 punktile c.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

               Nõukogu otsuse õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikes 9 on sätestatud, et kui rahvusvahelise lepingu alusel loodud organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega otsus, võtab nõukogu komisjoni või liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ettepaneku põhjal vastu otsuse, millega määratakse kindlaks asjaomases organis liidu nimel võetav seisukoht.

               Konventsiooni ühiskomitee tehtav otsus kuulub selle sätte alla.

               •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

               Ettepanek tehakse liidu ainupädevusse kuuluvas valdkonnas.

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

               Konventsiooniosalisi ja liikmesriike teavitati Ukraina taotlusest konventsiooni ühiskomitee kohtumisel 28. septembril 2016.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

               Välisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada.

               •Mõjuhinnang

               Mõju hindamine ei olnud vajalik, kuna kolmanda isiku ühinemine konventsiooniga toimub vaid tingimusel, et kolmandal isikul on kehtiv vabakaubandusleping vähemalt ühe konventsiooniosalisega.

               2017/0072 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooniga loodud ühiskomitees seoses Ukraina taotlusega ühineda kõnealuse konventsiooniga

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikus konventsioon (edaspidi „konventsioon“), milles on kehtestatud sätted nende kaupade päritolu kohta, millega kaubeldakse lepinguosaliste vahel sõlmitud asjaomaste lepingute alusel, jõustus 1. detsembril 2012.

               (2)Konventsiooni artikli 5 lõikes 1 on sätestatud, et kolmandad isikud võivad ühineda konventsiooniga, kui kandidaatriigil või -territooriumil on vähemalt ühe konventsiooniosalisega sõlmitud kehtiv, sooduspäritolureegleid hõlmav vabakaubandusleping.

               (3)Konventsiooni artikli 5 lõikes 2 ja lõikes 3 on sätestatud, et kolmas isik peab selleks esitama kirjaliku taotluse konventsiooni hoiulevõtjale, kes peab selle taotluse omakorda esitama ühiskomiteele otsuse tegemiseks.

               (4)Ukraina esitas 12. septembril 2016 konventsiooni hoiulevõtjale kirjaliku taotluse konventsiooniga ühinemiseks.

               (5)Ukrainal on kehtiv vabakaubandusleping mitme konventsiooniosalisega ja seega täidab ta konventsiooni artikli 5 lõikes 1 sätestatud tingimust, mis võimaldab ühineda konventsiooniga.

               (6)Kooskõlas konventsiooni artikli 4 lõike 3 punktiga b võtab ühiskomitee vastu otsuse kolmandale isikule konventsiooniga ühinemise kutse esitamise kohta.

               (7)Euroopa Liidu võetav seisukoht ühiskomitees on hääletada otsuse poolt, mis lubab Ukrainal konventsiooniga ühineda,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liidu võetav seisukoht Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooni ühiskomitees seoses Ukraina taotlusega ühineda kõnealuse konventsiooniga põhineb ühiskomitee otsuse eelnõul, mis on lisatud käesolevale otsusele.

               Liidu esindajad ühiskomitees võivad otsustada teha nimetatud otsuse eelnõus väiksemaid muudatusi ilma nõukogu täiendava otsuseta.

               Artikkel 2

               Ühiskomitee otsus avaldatakse pärast selle vastuvõtmist Euroopa Liidu Teatajas.

               Artikkel 3

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise kuupäeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  ELT L 54, 26.2.2013, lk 4.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,6.4.2017
            COM(2017) 162 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: Nõukogu otsus
            seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooniga loodud ühiskomitees seoses Ukraina taotlusega ühineda kõnealuse konventsiooniga

               EELNÕU
               Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite PIIRKONDLIKU KONVENTSIOONI ÜHISKOMITEE
               OTSUS nr 1/2017,

               xx xx 2017,

               milles käsitletakse Ukraina taotlust ühineda Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooniga

               Ühiskomitee,

               võttes arvesse Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikku konventsiooni
                  1

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooni (edaspidi „konventsioon“) artikli 5 lõikes 1 sätestatakse, et kolmandad isikud võivad konventsiooni osaliseks saada, kui kandidaatriigil või -territooriumil on vähemalt ühe konventsiooniosalisega sõlmitud kehtiv, sooduspäritolureegleid hõlmav vabakaubandusleping.

               (2)Ukraina esitas 12. septembril 2016 konventsiooni hoiulevõtjale kirjaliku taotluse konventsiooniga ühinemiseks.

               (3)Ukrainal on kehtiv vabakaubandusleping mitme konventsiooniosalisega ja ta täidab konventsiooni artikli 5 lõikes 1 sätestatud tingimust, mis võimaldab saada konventsiooniosaliseks.

               (4)Kooskõlas konventsiooni artikli 4 lõike 3 punktiga b võtab ühiskomitee vastu otsuse kolmandale isikule konventsiooniga ühinemise kutse esitamise kohta,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Ukrainat kutsutakse ühinema Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooniga.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub ….

               Brüssel,

                  Ühiskomitee nimel

                  eesistuja

                     (1)
                  ELT L 54, 26.2.2013, lk 4.


Tähtis õiguslik teade

|

52009PC0101

Ettepanek: Nõukogu otsus, millega muudetakse otsust 2006/325/EÜ, et näha Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise kohtualluvust ja kohtuotsuste täitmist tsiviil- ja kaubandusasjades käsitleva lepingu artikli 5 lõike 2 rakendamise kord  /* KOM/2009/0101 lõplik - CNS 2009/0034 */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 4.3.2009KOM(2009) 101 lõplik2009/0034 (CNS)Ettepanek:NÕUKOGU OTSUS,millega muudetakse otsust 2006/325/EÜ, et näha Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise kohtualluvust ja kohtuotsuste täitmist tsiviil- ja kaubandusasjades käsitleva lepingu artikli 5 lõike 2 rakendamise kordSELETUSKIRI1. ETTEPANEKU TAUST |110 | 1. 1. Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli kohaselt ei osale Taani EÜ asutamislepingu IV jaotises ja seega ei ole tsiviilasjades tehtava õigusalase koostöö valdkonnas vastuvõetud ühenduse aktid Taani suhtes siduvad ega kohaldatavad. Siiski on teatavate ühenduse aktide kohaldamist laiendatud Taanile Euroopa Ühenduse ja Taani vahel EÜ asutamislepingu artikli 300 alusel sõlmitud rahvusvaheliste lepingutega. Asjaomased rahvusvahelised lepingud, mis on sõlmitud nõukogu otsustega 2006/325/EÜ[1] ja 2006/326/EÜ,[2] on järgmised: Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist tsiviil- ja kaubandusasjades käsitlev leping[3] ning Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vaheline tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide kätteandmist käsitlev leping[4]. Nendes paralleelsetes lepingutes (artikli 5 lõikes 2) on ette nähtud Euroopa Ühenduse nõusoleku andmine juhtudel, mil Taani kavatseb sõlmida rahvusvahelise lepingu, mis võib mõjutada või muuta nõukogu määruse (EÜ) nr 44/2001 (kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades, edaspidi „Brüsseli I määrus”)[5] või Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1393/2007 (kohtu- ja kohtuväliste dokumentide liikmesriikides kättetoimetamise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (dokumentide kättetoimetamine), millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1348/2000, edaspidi „dokumentide kättetoimetamise määrus”)[6] reguleerimisala. Ei nõukogu otsustega kõnealuste paralleelsete lepingute kohta ega paralleelsete lepingute endiga ei ole sätestatud, kuidas tuleks ühendusel sellise lepingu kohta otsus teha. Ettepaneku eesmärk on kehtestada mõlema paralleelse lepingu artikli 5 lõike 2 rakendamise kord, muutes nende lepingute sõlmimist käsitlevaid nõukogu otsuseid. |120 | 1.2. Üldine taust Paralleelsetes lepingutes (artikli 5 lõikes 1) on sätestatud, et rahvusvahelised lepingud, millega ühendus on (paralleelsetele lepingutele lisatud) asjaomaste määruste alusel ühinenud, ei ole Taani suhtes siduvad ega kohaldatavad. Taani peab hoiduma selliste rahvusvaheliste lepingutega ühinemisest, mis võivad mõjutada või muuta asjaomaste määruste reguleerimisala, välja arvatud juhul, kui see toimub ühenduse nõusolekul ning asjaomaste paralleelsete lepingute ja kõnealuse rahvusvahelise lepingu omavahelise suhestamise kohta on võetud tarvitusele piisavad abinõud. Taani ja Euroopa Ühenduse vahelisi suhteid seoses asjaomaste paralleelsete lepingutega reguleeritakse rahvusvahelise õigusega. Kohaldatakse EÜ asutamislepingu artiklit 300 ja seepärast ei või komisjon ühineda Euroopa Ühenduse nimel rahvusvaheliste kohustustega ilma, et talle oleks spetsiaalselt selline õigus delegeeritud. Nõukogu otsustega paralleelsete lepingute sõlmimise kohta ega lepingute endiga ei ole delegeeritud komisjonile pädevust anda nõusolek Euroopa Ühenduse nimel. Seepärast peab Euroopa Ühendus kehtestama sisekorra, mida Euroopa Ühendus (välja arvatud Taani) järgib otsuste tegemisel seoses nõusoleku andmisega Taanile selliste rahvusvaheliste lepingutega ühinemiseks, mis mõjutavad paralleelsetele lepingutele lisatud asjaomaseid määruseid. Praktilistel kaalutlustel esitab komisjon samal ajal kaks ettepanekut mõlema paralleelse lepingu rakendamiseks. Kuigi on vähem tõenäoline, et Taani teeb ettepanekuid selliste dokumentide välismaal kättetoimetamist käsitlevate rahvusvaheliste lepingutega ühinemiseks, mis võivad mõjutada paralleelset lepingut dokumentide kättetoimetamise kohta, on vajalik kehtestada ka selle paralleelse lepingu rakendamise kord. |2. KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE |230 | Taani ametiasutuste ja komisjoni esindajate vahel peeti 2008. aastal olukorra arutamiseks koosolek. Täiendavaid nõupidamisi ei peetud, sest Euroopa Ühenduse järgitava sisekorra küsimus mõjutab ainult Euroopa Ühendust, välja arvatud Taanit, arvestades et Taani ei osale EÜ asutamislepingu IV jaotises ja Taanit võib asjaomases kontekstis pidada kolmandaks riigiks. Komisjon hindas rakendamiskorra loomiseks erinevaid võimalusi, kuigi ta ei teinud ametlikku mõjuhinnangut. Üks võimalus oleks sisaldanud mõlema paralleelse lepingu muutmist, et näha ette konkreetne rakenduskord. See kord oleks olnud palju töömahukam (vajadus komisjoni läbirääkimisvolituste järele, läbirääkimised ise ja lepingute sõlmimise kord) ja kuna olukord vajab kiiresti lahendamist, seda võimalust ei valitud. Komisjoni valitud võimalusega kavandatakse lihtne ja suhteliselt kiire lahendus, see tähendab, et muudetakse nõukogu otsuseid paralleelsete lepingute sõlmimise kohta, lisades konkreetsed sätted korra kohta, mida Euroopa Ühendus järgib seoses nõusoleku andmisega Taanile asjaomaste rahvusvaheliste lepingutega ühinemiseks. |3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG 3.1. Kavandatud meetmete kokkuvõte Komisjon teeb teepaneku muuta nõukogu otsust 2006/325/EÜ ja nõukogu otsust 2006/3267EÜ, et lisada neisse otsustesse sätted paralleelsete lepingute artikli 5 lõike 2 rakendamise kohta. Sama kord nähakse ette mõlema paralleelse lepingu rakendamise kohta. Eristatakse kahte olukorda ja kummagi olukorra kohta kehtestatakse Euroopa Ühenduse nõusoleku andmiseks eraldi kord. Ühine nimetaja mõlema olukorra puhul on see, et nõukogu volitab komisjoni andma Euroopa Ühenduse nimel nõusolekut. Esimene olukord hõlmab juhte, kus liikmesriigid on juba saanud volituse sõlmida asjaomane rahvusvaheline leping. Sellise olukorra näide on 2001. aasta punkrikütuse reostuskahjude tsiviilvastutuse rahvusvaheline konventsioon (edaspidi „punkrikütuse konventsioon”), mille puhul on ühendus juba volitanud liikmesriike ühenduse huvides seda alla kirjutama, ratifitseerima või sellega ühinema (vt nõukogu otsus 2002/762/EÜ millega volitatakse liikmesriike ühenduse huvides 2001. aasta punkrikütuse reostuskahjude tsiviilvastutuse rahvusvahelist konventsiooni (punkrikütuse konventsiooni) allkirjastama, ratifitseerima või sellega ühinema[7]). Veel üks näide on 12. veebruari 2004. aasta protokoll, millega muudetakse 29. juuli 1960. aasta Pariisi konventsiooni tsiviilvastutuse kohta tuumaenergia valdkonnas (vt nõukogu otsus 2003/882/EÜ, millega lubatakse liikmesriikidel, kes on tuumaenergia valdkonnas tsiviilvastutust käsitleva 29. juuli 1960. aasta Pariisi konventsiooni osalised, alla kirjutada Euroopa Ühenduse nimel seda konventsiooni muutvale protokollile[8] ja nõukogu otsus 2004/294/EÜ, millega volitatakse liikmesriike, kes on 29. juuli 1960. aasta Pariisi konventsiooni kolmanda osapoole vastutuse kohta tuumaenergia alal osalisriikideks, ratifitseerima Euroopa Ühenduse huvides seda konventsiooni parandav protokoll või sellega ühinema[9]). Esimene olukord hõlmab ka juhte, kus ühendus ise on saanud Brüsseli I määrust või dokumentide kätteandmise määrust mõjutavate rahvusvaheliste lepingute osaliseks. Kirjeldatud olukordades kehtestatakse lihtne kord, arvestades asjaolu, et ühendus on juba uurinud võimalust, et asjaomased rahvusvahelised lepingud võivad mõjutada kõnealuseid ühenduse akte ja on vajaduse korral näinud ette kaitsemeetmed selle tagamiseks, et kõnealuseid ühenduse akte asjakohastel juhtudel kohaldataks. Sellistes olukordades volitatakse komisjoni andma Taanile nõusolek Euroopa Ühenduse nimel. Teine olukord hõlmab juhte, mis ei kuulu esimese olukorra alla. Selliste juhtude korral on vaja arutada liikmesriikidega võimalust, et rahvusvaheline leping, mida Taani kavatseb sõlmida, võib mõjutada asjaomaseid määruseid. Seepärast kaasatakse liikmesriigid otsuse tegemise protsessi komiteemenetluse kaudu. Sellistes olukordades volitatakse komisjoni andma Taanile nõusolek Euroopa Ühenduse nimel komiteemenetluse kaudu. 3.2. Õiguslik alus Mõlema ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 61 punkt c koostoimes artikli 300 lõike 2 esimese lõigu ja lõike 3 esimese lõiguga. |2009/0034 (CNS)Ettepanek:NÕUKOGU OTSUS,millega muudetakse otsust 2006/325/EÜ, et näha Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise kohtualluvust ja kohtuotsuste täitmist tsiviil- ja kaubandusasjades käsitleva lepingu artikli 5 lõike 2 rakendamise kordEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 61 punkti c koostoimes artikli 300 lõike 2 esimese lõigu ja lõike 3 esimese lõiguga,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[10]ning arvestades järgmist:(1) Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 (kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades)[11] rakendamist laiendati Taanile Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise kohtualluvust ja kohtuotsuste täitmist tsiviil- ja kaubandusasjades käsitleva lepinguga, mis sõlmiti nõukogu otsusega 2006/325/EÜ[12].(2) Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise lepingu artikli 5 lõikes 2 on sätestatud, et Taani hoidub selliste rahvusvaheliste lepingutega ühinemisest, mis võivad mõjutada või muuta määruse (EÜ) nr 44/2001 reguleerimisala, välja arvatud juhul, kui see toimub ühenduse nõusolekul ning asjaomaste lepingu ja kõnealuse rahvusvahelise lepingu omavahelise suhestamise kohta on võetud tarvitusele piisavad abinõud.(3) Ei Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise lepingu ega otsusega 2006/325/EÜ ei ole sätestatud, kuidas peaks Euroopa Ühendus tegema otsuse nõusoleku andmise kohta Taani poolt sõlmitavale asjaomasele rahvusvahelisele lepingule.(4) Tuleks kehtestada Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise lepingu artikli 5 lõike 2 rakendamise kord. Selle korraga tuleks tagada, et Euroopa Ühenduse otsuseid nõusoleku andmise kohta tehtaks kiiresti.(5) Neid olukordi, kus Euroopa Ühendus on juba saanud rahvusvahelise lepingu osaliseks või olukordi, kus ta on volitanud liikmesriike seda Euroopa Ühenduse huvides tegema, tuleks eristada kõikidest muudest olukordadest.(6) Otsust 2006/325/EÜ tuleks sellise korra ette nägemiseks vastavalt muuta.(7) Käesoleva otsuse rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta kooskõlas nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusega 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused[13].(8) Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli artikli 3 kohaselt osalevad Ühendkuningriik ja Iirimaa käesoleva otsuse vastuvõtmises ja kohaldamises.(9) Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole talle siduv ega tema suhtes kohaldatav,ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:Ainus artikkelOtsust 2006/325/EÜ muudetakse järgmiselt:Lisatakse artikkel 1a järgmises sõnastuses:„ Artikkel 1aLepingu artikli 5 lõike 2 kohaldamiseks võtab komisjon vastu otsuse Euroopa Ühenduse nõusoleku kohta, kui:1.  Euroopa Ühendus on ise saanud asjaomase rahvusvahelise lepingu osaliseks, või2.  Euroopa Ühendus on volitanud liikmesriike seda Euroopa Ühenduse huvides.Kõikidel muudel juhtudel võtab komisjon otsuse Euroopa Ühenduse nõusoleku kohta vastu kooskõlas määruse (EÜ) nr 44/2001 artikli 75 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.”Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja [1] ELT L 120, 5.5.2006, lk 22.[2] ELT L 120, 5.5.2006, lk 23.[3] ELT L 299, 16.11.2005, lk 62.[4] ELT L 300, 17.11.2005, lk 55.[5] EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1.[6] ELT L 324, 10.12.2007, lk 78.[7] EÜT L 256, 25.9.2002, lk 7.[8] ELT L 338, 23.12.2003, lk 30.[9] ELT L 97, 1.4.2004, lk 53.[10] ELT C , , lk .[11] EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1.[12] ELT L 120, 5.5.2006, lk 22.[13] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.


Tähtis õiguslik teade

|

52009PC0123

Ettepanek: Nõukogu otsus India Ookeani Tuunikomisjonis vastuvõetava ühenduse seisukoha kehtestamise kohta  /* KOM/2009/0123 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 11.3.2009KOM(2009) 123 lõplikEttepanek:NÕUKOGU OTSUSIndia Ookeani Tuunikomisjonis vastuvõetava ühenduse seisukoha kehtestamise kohtaSELETUSKIRIVastavalt EÜ asutamislepingu artikli 300 lõike 2 teisele lõigule, mille kohaselt rahvusvaheliste lepingutega loodud organeid kutsutakse üles võtma vastu õiguslike tagajärgedega otsuseid (välja arvatud otsuseid, mis täiendavad või muudavad lepingu institutsioonilist raamistikku), kehtestab nõukogu komisjoni ettepanekul ühenduse seisukoha kõnealuste otsuste suhtes.Kõnealust kohustust silmas pidades ja järgides sarnast ettepanekut, milles käsitletakse ühenduse seisukoha kehtestamist ICCATis (nõukogu 11. novembri 2008. aasta otsus, milles käsitletakse ühenduse seisukoha kehtestamist Rahvusvahelises Atlandi Tuunikaitse Komisjonis, dok 148683/08, PECH 278 RESTREINT), teeb Euroopa Komisjon ettepaneku võtta vastu käesolev otsus, et määrata kindlaks ühenduse seisukoht India Ookeani Tuunikomisjonis (IOTC). Käesolevas ettepanekus järgitakse sama lähenemisviisi nagu nõukogu ICCATit käsitlevas otsuses, et tagada kooskõla ühenduse seisukohtadega erinevates piirkondlikes kalandusorganisatsioonides.Ettepanek:NÕUKOGU OTSUSIndia Ookeani Tuunikomisjonis vastuvõetava ühenduse seisukoha kehtestamise kohtaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37 koostoimes artikli 300 lõike 2 teise lõiguga,võttes arvesse komisjoni ettepanekutning arvestades järgmist:(1) EÜ asutamislepingu artiklis 33 koostoimes artikliga 32 on sätestatud, et ühise kalanduspoliitika üks eesmärke on tagada varude kättesaadavus. Nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määruses (EÜ) nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta) on sätestatud, et ühendus kohaldab vee-elusressursside kaitseks ja säilitamiseks kavandatud meetmete võtmisel ettevaatusprintsiipi, et sätestada nende säästev kasutamine ning võimalikult vähendada kalanduse mõju mere ökosüsteemidele. Määruses on sätestatud ka see, et ühenduse eesmärgiks seatakse ökosüsteemil põhineva lähenemisviisi järkjärguline rakendamine kalapüügi korralduses ning tõhusa kalapüügi toetamine majanduslikult elujõulises ja konkurentsivõimelises kalandus- ja vesiviljelussektoris, pakkudes rahuldavat elatustaset nendele, kes sõltuvad kalandusest, ning võttes arvesse tarbijate huve.(2) Euroopa Ühendus on Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni raames India Ookeani Tuunikomisjoni (IOTC) loomist käsitleva lepingu osaline. IOTC võib teaduslike tõendite alusel võtta meetmeid, mis on kavandatud India ookeanis ja sellega seotud meredes põhja pool antarktilist konvergentsivööndit püütavate pika rändega kalavarude (tuun või selle lähiliigid) populatsiooni säilitamiseks tasemel, mis tagab kõnealuste varude pikaajalise jätkusuutlikkuse.(3) Vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 300 lõike 2 teisele lõigule tuleb nõukogul selleks, et kehtestada ühenduse seisukoht piirkondlike kalanduskokkulepetega loodud asutustes, mida kutsutakse üles võtma vastu õiguslike tagajärgedega otsuseid (välja arvatud otsuseid, mis täiendavad või muudavad lepingu institutsioonilist raamistikku), võtta komisjoni ettepaneku põhjal vastu kvalifitseeritud häälteenamusega otsus,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Ühenduse nimel India Ookeani Tuunikomisjonis vastuvõetav seisukoht, kui kõnealust komisjoni kutsutakse üles võtma vastu õiguslike tagajärgedega otsuseid, on sätestatud käesoleva otsuse lisas.Artikkel 2Nõukogu annab otsusele hinnangu ja vaatab selle komisjoni ettepaneku põhjal vajaduse korral läbi hiljemalt India Ookeani Tuunikomisjoni 2014. aasta aastakoosolekuks.Brüssel,Nõukogu nimeleesistujaLISAÜhenduse seisukoht India Ookeani Tuunikomisjonis1. PÕHIMÕTTEDEuroopa Ühenduse tegevus IOTC raames on järgmine:1.  tegutseda kooskõlas ühenduse poolt ühise kalanduspoliitika raames seatud eesmärkidega, kohaldades eelkõige ettevaatusprintsiipi, et tagada IOTC reguleeritavate liikide säästev kasutamine, edendada ökosüsteemil põhineva lähenemisviisi järkjärgulist rakendamist kalamajanduses ja vähendada kalanduse mõju mere ökosüsteemidele, ning edendades tõhusa kalapüügi toetamist majanduslikult elujõulises ja konkurentsivõimelises ühenduse kalandussektoris, pakkudes rahuldavat elatustaset nendele, kes sõltuvad kalandusest, ning võttes arvesse tarbijate huve;2.  tagada IOTC meetmete kooskõla IOTC lepingu eesmärkidega;3.  tagada IOTC meetmete kooskõla rahvusvahelise õigusega, eelkõige ÜRO mereõiguse konventsiooniga, ÜRO piirialade kalavarude ja siirdekalade kaitset ja majandamist käsitleva kokkuleppega ning kokkuleppega edendada avamere kalalaevade vastavust rahvusvahelistele kaitse- ja majandamismeetmetele;4.  edendada kooskõla piirkondlike kalandusorganisatsioonide seisukohtades;5.  taotleda koostoimet ühenduse poliitikaga, mis moodustab osa kahepoolsetest kalandusalastest suhetest kolmandate riikidega, ja tagada kooskõla ühenduse välispoliitikaga;6.  tagada ühenduse rahvusvaheliste kohustuste järgimine.2. TegevussuunadEuroopa Ühendus püüab vajaduse korral toetada järgmiste meetmete võtmist IOTC poolt:7.  parimaid olemasolevaid teaduslikke soovitusi arvesse võtvad ja varude pikaajalise jätkusuutlikkuse tagavad kalavarude ranged kaitse- ja majandamismeetmed suursilm-tuuni, kulduim-tuuni ja vööttuuni püüdvate seinerite suhtes ning samaväärsed meetmed tuuni- või mõõkkalavarusid püüdvate õngepüügilaevade suhtes;8.  püügikoormust piiravad meetmed, et tagada püügivõimsuse vastavus kasutada olevatele kalapüügivõimalustele;9.  meetmed kalastustegevuse mõju vähendamiseks mittesihtliikidele, eelkõige haidele;10.  seire-, kontrolli- ja järelevalvemeetmete ning muu hulgas sadamariigi meetmete arendamine ja rakendamine;11.  tõhustatud meetmed ebaseadusliku, reguleerimata ja teatamata jäetud kalapüügiga võitlemiseks, eelkõige siduvad turumeetmed mitteliikmete vastavuse edendamiseks;12.  ühiste seisukohtade arendamine teiste piirkondlike kalandusorganisatsioonidega, sh Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjoni ja Rahvusvaheline Atlandi Tuunikaitse Komisjoniga;13.  IOTC jätkuv uuendamine pärast tulemuskontrolli, sh selle reform ja ÜRO raamistikust eraldiseisva asutuse loomine.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,27.7.2017
            COM(2017) 402 final
            2017/0179(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            sõlmida Euroopa Liidu ja Barbadose vaheline leping, millega muudetakse Euroopa Ühenduse ja Barbadose vahelist lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevat lepingut

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               26. juuni 2013. aasta määrusega (EL) nr 610/2013
                  1
                (edaspidi „Schengeni piirieeskirjade muudatus“) muudeti Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni
                  2
               , määrust (EÜ) nr 562/2006
                  3
                (Schengeni piirieeskirjad) ja määrust (EÜ) nr 810/2009
                  4
                (viisaeeskiri) ning määratleti muu hulgas uuesti kolmandate riikide kodanike Schengeni alal „lühiajalise viibimise“ mõiste. Alates 18. oktoobrist 2013 on Schengeni alale lühiajaliselt reisida kavatsevate kolmandate riikide kodanikel lubatud seal maksimaalset viibida 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul, olenemata sellest, kas neil on viisat vaja või mitte. Erinevalt kuni 18. oktoobrini 2013 kehtinud määratlusest (kolm kuud kuue kuu pikkuse ajavahemiku jooksul alates esmakordse sisenemise kuupäevast), on uus määratlus täpsem, sest kestust väljendatakse kuude asemel päevades. Lisaks sellele on termin „alates esmakordse sisenemise kuupäevast“ määratlusest välja jäetud, sest see tekitas palju segadust ja küsimusi.

               Schengeni piirieeskirjade muudatusega tehti ELi viisa- ja piiridealasesse õigustikku (st Schengeni lepingu rakendamise konventsioon, Schengeni piirieeskirjad, viisaeeskiri ja määrus (EÜ) nr 539/2001
                  5
               ) kõik vajalikud muudatused. Lühiajalise viibimise määratlus on aga sätestatud ka Euroopa Liidu poolt sõlmitud rahvusvahelistes lepingutes. Antigua ja Barbuda,
                  6
                Bahama Ühenduse,
                  7
                Barbadose,
                  8
                Brasiilia,
                  9
                Mauritiuse,
                  10
                Saint Kittsi ja Nevise
                  11
                ning Seišellidega
                  12
                sõlmitud viisanõudest loobumist käsitlevates lepingutes osutatakse viisavaba viibimise määratlemisel siiani vanale määratlusele („kolm kuud kuue kuu pikkuse ajavahemiku jooksul, mille algust arvestatakse alates esmakordse sisenemise kuupäevast“
                  13
               ).

               Komisjon võttis 16. juulil 2014 vastu soovituse nõukogu otsuse kohta, millega lubatakse alustada läbirääkimisi Euroopa Liidu ja eespool nimetatud riikide vaheliste lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevate lepingute muutmiseks
                  14
               . Nõukogu võttis kõnealuse otsuse vastu 9. oktoobril 2014
                  15
               . Eesmärk oli rakendada nende seitsme riigi suhtes Schengeni piirieeskirjade muudatuses sätestatud lühiajalise viibimise uut määratlust. Lisaks sellele on lühiajalist viibimist, mida viisanõudest loobumist käsitlevates lepingutes määratletakse kuude asemel päevades, elektrooniliste/IT-vahenditega lihtsam kontrollida ja arvestada ning selline määratlus on seega tsentraliseeritud piirihaldussüsteemide (nt kavandatav riiki sisenemise ja riigist lahkumise süsteem
                  16
               ) jaoks sobilikum.

               Pärast nõukogult volituste saamist alustas komisjon seitsme riigiga (Antigua ja Barbuda, Bahama Ühendus, Barbados, Brasiilia, Mauritius, Saint Kitts ja Nevis ning Seišellid) läbirääkimisi viisanõudest loobumist käsitlevate lepingute muutmiseks.

               Läbirääkimised Barbadosega viidi edukalt lõpule muutmislepingu parafeerimisega 8. veebruaril 2017. Mõlemad lepinguosalised nõustusid võtma „lühiajalise viibimise“ uue määratluse kasutusele kogu ELi ja Barbadose vahelise viisanõudest loobumist käsitleva lepingu ulatuses. Lisaks sellele muudeti lepingus mõningaid tehnilisi üksikasju (vt allpool), kuid kõik need muudatused on reisija seisukohast väheolulised.

                  Ühendkuningriigi ja Iirimaa eriseisundit on kajastatud lepingu preambulis.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

               Lepingu kohaselt peavad mõlemad lepinguosalised selle kooskõlas oma vastavate menetlustega heaks kiitma. Liidu poolel on selleks vaja nõukogu otsust lepingu allkirjastamise ja sõlmimise kohta.

               Käesolev ettepanek esitatakse nõukogule, et ta annaks volitused sõlmida leping, millega muudetakse Euroopa Ühenduse ja Barbadose vahelist lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevat lepingut.

               Võttes üle Schengeni piirieeskirjade muudatuses sätestatud lühiajalise viibimise uue määratluse, millega antakse „lühiajalise viibimise“ sõnaselge tõlgendus, tagatakse lepinguga liikmesriikide vahel õiguslik sidusus ja ühtlustamine.

               Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 77 lõike 2 punkt a koostoimes artikliga 218.

               Liidul ei ole õigust muuta viisanõudest loobumist käsitlevaid lepinguid, mis seoksid Schengeni acquis’ ja sealhulgas ühise viisapoliitika rakendamisega assotsieerunud nelja riiki. Ühtlustatud lähenemisviisi ja Schengeni alal lubatud viibimise kestust käsitlevate sätete rakendamise tagamiseks on lepingule lisatud ühisdeklaratsioon, milles kinnitatakse ühelt poolt Barbadose ning teiselt poolt Islandi, Liechtensteini, Norra ja Šveitsi soovi muuta vastavalt kehtivaid kahepoolseid viisanõudest loobumist käsitlevaid lepinguid.

               Lisatud ettepanek on õiguslik vahend lepingu sõlmimiseks. Nõukogu teeb oma otsuse pärast lepingu allakirjutamist kvalifitseeritud häälteenamusega liidu nimel nõukogu eesistuja määratud isiku vahendusel ning pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 6 teise lõigu punktile a.

               •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

               Kui üks rahvusvahelise lepingu pooltest on Euroopa Liit, siis ei saa sellise lepingu muudatusi liikmesriigid ise õiguslikult rakendada. Viisanõudest loobumist käsitleva lepingu Barbadosega sõlmis Euroopa Liit. Seega on vaja liidu tasandi meedet.

               Lisaks sellele mõjutaks see, kui viisanõudest loobumist käsitlevaid lepinguid sõlmiksid liikmesriigid, liidu viisaõigustikku (ELi toimimise lepingu artikli 3 lõige 2).

               •Proportsionaalsus

               Käesolev ettepanek ei lähe kaugemale seatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust, milleks on Barbadose ning liidu vahel kehtiva viisanõudest loobumist käsitleva lepingu muutmine.

               3.MÕJU EELARVELE

               Ettepanekuga ei kaasne ELi eelarvele lisakulusid.

               4. JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

               Nõukogu võttis 9. oktoobril 2014 vastu läbirääkimisjuhised, millega volitati komisjoni alustama Barbadosega läbirääkimisi kahe osapoole vahelise viisanõudest loobumist käsitleva lepingu muutmiseks. Liikmesriike teavitati läbirääkimiste kulgemisest viisatöörühma koosolekutel.

               5.MUU TEAVE

               •Läbirääkimiste tulemus

                  Komisjon on seisukohal, et nõukogu läbirääkimisjuhistega seatud eesmärgid on saavutatud ja lepingu eelnõu on liidule vastuvõetav.

                  Lepingu eelnõu lõpliku sisu võib kokku võtta alljärgnevalt.

                  a. Viibimise kestus

                  Lepinguga nähakse Euroopa Liidu ja Barbadose kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul (varem kuni kolmeks kuuks kuue kuu pikkuse ajavahemiku jooksul alates esmakordse sisenemise kuupäevast). Uut määratlust kohaldatakse kogu Euroopa Liidu ja Barbadose vahelises lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevas lepingus.

                  b. Lõppsätted – lepingu täitmise peatamine (artikli 8 lõige 4)

               Lepinguga muudetakse artikli 8 lõike 4 viimast lauset järgmiselt: „Käesoleva lepingu täitmise peatanud lepinguosaline teatab viivitamata teisele lepinguosalisele, kui käesoleva lepingu täitmise peatamise põhjused on kõrvaldatud, ja lõpetab lepingu täitmise peatamise.“ Praegusele tekstile sõnade „ja lõpetab lepingu täitmise peatamise“ lisamine tähendab muudetud lepingu kohaselt, et viisanõudest loobumise peatamine lõpetatakse, kui peatamise esile kutsunud põhjused on kõrvaldatud. Selle muudatusega ühtlustatakse Barbadosega sõlmitud viisanõudest loobumist käsitleva lepingu sõnastus kõigi teiste liidu poolt 2015. ja 2016. aastal allkirjastatud viisanõudest loobumist käsitlevate lepingute sõnastusega. 14. juunil 2016 konsulteeriti kõnealuse muudatuse osas viisatöörühmaga ning ükski liikmesriik vastuväiteid ei esitanud.

                  c. Ühenduse asendamine liiduga

                  Alates Lissaboni lepingu jõustumisest 1. detsembril 2009 on ainult Euroopa Liidul juriidilise isiku staatus. „Euroopa Ühendus“ sisaldub siiski neis rahvusvahelistes lepingutes, mis jõustusid enne Lissaboni lepingut. Nii on see ka Euroopa Ühenduse ja Barbadose vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu puhul. Muutmislepinguga asendatakse seetõttu ühendus kogu viisanõudest loobumist käsitleva lepingu ulatuses liiduga.

                  d. Ühisdeklaratsioonid

                  Lepingule lisatakse kaks ühisdeklaratsiooni:

                  - ühisdeklaratsioon, milles tõlgendatakse 90-päevast ajavahemikku mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul ning

                  - ühisdeklaratsioon Islandi, Liechtensteini, Norra ja Šveitsi kohta.

                  e. Jõustumine

                  Leping jõustub selle kuuenda kuu esimesel päeval, mis järgneb kuupäevale, mil viimane lepinguosaline teatab teisele lepinguosalisele, et ratifitseerimine on lõpule viidud. Õiguskindluse tagamiseks ning võimaldamaks reisijatel seadusest aru saada ja seda täita, on vajalik kehtestada piisavalt pikk üleminekuperiood. Pärast lepingu ratifitseerimist võimaldab kuuekuuline periood reisijatel lõpetada lühiajalised viibimised, mida arvestatakse veel täielikult vana määratluse alusel. Seejärel jõustub uus lühiajalise viibimise määratlus ning selle 180-päevane tagasiulatuv viiteperiood.

                  Muutmislepinguga ei mõjutata teisi Euroopa Ühenduse ja Barbadose vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu sätteid, sealhulgas territoriaalset kohaldamisala.

               6.KOKKUVÕTE

               Eespool esitatut silmas pidades teeb komisjon nõukogule ettepaneku kiita pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist heaks Euroopa Liidu ja Barbadose vaheline leping, millega muudetakse Euroopa Ühenduse ja Barbadose vahelist lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevat lepingut.

               2017/0179 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               sõlmida Euroopa Liidu ja Barbadose vaheline leping, millega muudetakse Euroopa Ühenduse ja Barbadose vahelist lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevat lepingut

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 77 lõike 2 punkti a koostoimes artikli 218 lõike 6 teise lõigu punkti a alapunktiga v,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut
                  17

               ning arvestades järgmist:

               (1)Nõukogu sõlmis 30. novembri 2009. aasta otsusega Euroopa Ühenduse ja Barbadose vahelise lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu. Lepinguga nähakse Euroopa Liidu ja Barbadose kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile „kuni kolmeks kuuks kuue kuu pikkuse ajavahemiku jooksul“.

               (2)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 610/2013
                  18
                tehti liidu viisa- ja piiridealasesse õigustikku horisontaalsed muudatused ning määratleti lühiajalise viibimisena kuni 90-päevane viibimine mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               (3)Euroopa Liidu ja Barbadose vahelisse lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevasse lepingusse tuleb liidu lühiajalise viisarežiimiga täieliku kooskõla saavutamiseks inkorporeerida kõnealune uus määratlus.

               (4)Komisjon on pidanud liidu nimel Barbadosega läbirääkimisi lepingu üle, millega muudetakse Euroopa Ühenduse ja Barbadose vahelist lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevat lepingut (edaspidi „leping“).

               (5)Kooskõlas nõukogu otsusega (EL) 2017/[…] on lepingule alla kirjutatud.

               (6)Käesolev otsus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Ühendkuningriik ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2000/365/EÜ
                  19
               . Seetõttu ei osale Ühendkuningriik käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               (7)Käesolev otsus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2002/192/EÜ
                  20
               . Seetõttu ei osale Iirimaa käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               (8)Leping tuleks seetõttu heaks kiita,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa Liidu ja Barbadose vaheline leping, millega muudetakse Euroopa Ühenduse ja Barbadose vahelist lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevat lepingut (edaspidi „leping“), kiidetakse liidu nimel heaks.

               Lepingu tekst on lisatud käesolevale otsusele.

               Artikkel 2

               Nõukogu eesistuja esitab liidu nimel lepingu artiklis 2 sätestatud teate
                  21
               .

               Artikkel 3

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)
                  ELT L 182, 29.6.2013, lk 1.

                     (2)
                  EÜT L 239, 22.9.2000, lk 19.

                     (3)
                  ELT L 105, 13.4.2006, lk 1.

                     (4)
                  ELT L 243, 15.9.2009, lk 1.

                     (5)
                  EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1.

                     (6)
                  ELT L 169, 30.6.2009, lk 1.

                     (7)
                  ELT L 169, 30.6.2009, lk 23.

                     (8)
                  ELT L 169, 30.6.2009, lk 9.

                     (9)
                  Brasiiliaga sõlmis EL kaks lepingut. Esimene leping käsitles tavapassi kasutajaid (ELT L 255, 21.9.2012, lk 4) ning teine leping eraldi diplomaatilise, teenistus- ja ametipassi kasutajaid (ELT L 66, 12.3.2011, lk 2).

                     (10)
                  ELT L 169, 30.6.2009, lk 16.

                     (11)
                  ELT L 169, 30.6.2009, lk 37.

                     (12)
                  ELT L 169, 30.6.2009, lk 30.

                     (13)
                  Vt lepingutes „Eesmärk“ ja „Riigis viibimise kestus“.

                     (14)
                  COM(2014) 468 final.

                     (15)
                  Nõukogu otsus, millega volitatakse komisjoni alustama läbirääkimisi Euroopa Liidu/Ühenduse ning Antigua ja Barbuda, Bahama Ühenduse, Barbadose, Brasiilia Liitvabariigi, Mauritiuse Vabariigi, Saint Kittsi ja Nevise Föderatsiooni ning Seišelli Vabariigi vahel sõlmitud lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevate lepingute muutmiseks; vastu võetud nõukogus 9. oktoobril 2014.

                     (16)
                  COM(2016) 194 final.

                     (17)
                  Nõusolek anti [...].

                     (18)
                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrus (EL) nr 610/2013, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 562/2006, millega kehtestatakse isikute üle piiri liikumist reguleerivad ühenduse eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad), Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni, nõukogu määrusi (EÜ) nr 1683/95 ja (EÜ) nr 539/2001 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusi (EÜ) nr 767/2008 ja (EÜ) nr 810/2009 (ELT L 182, 29.6.2013, lk 1).

                     (19)
                  Nõukogu 29. mai 2000. aasta otsus 2000/365/EÜ Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes (EÜT L 131, 1.6.2000, lk 43).

                     (20)
                  Nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsus 2002/192/EÜ Iirimaa taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes (EÜT L 64, 7.3.2002, lk 20).

                     (21)
                  Nõukogu peasekretariaat avaldab lepingu jõustumise kuupäeva Euroopa Liidu Teatajas.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,27.7.2017
            COM(2017) 402 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: Nõukogu otsus
            sõlmida Euroopa Liidu ja Barbadose vaheline leping, millega muudetakse Euroopa Ühenduse ja Barbadose vahelist lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevat lepingut

               LISA

               järgmise dokumendi juurde:

               Ettepanek: Nõukogu otsus

               sõlmida Euroopa Liidu ja Barbadose vaheline leping, millega muudetakse Euroopa Ühenduse ja Barbadose vahelist lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevat lepingut

               Euroopa Liidu ja Barbadose vaheline
               LEPING,

               millega muudetakse Euroopa Ühenduse ja Barbadose vahelist lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevat lepingut

               EUROOPA LIIT

               ühelt poolt ning

               BARBADOS

               teiselt poolt,

               edaspidi koos „lepinguosalised“,

               VÕTTES ARVESSE Euroopa Ühenduse ja Barbadose vahelist lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevat lepingut (edaspidi „leping“), mis jõustus 1. märtsil 2010,

               KINNITADES VEEL KORD inimestevaheliste kontaktide lihtsustamise olulisust,

               VÕTTES TEADMISEKS, et lepingut rakendatakse lepinguosaliste kodanike huvides,

               VÕTTES ARVESSE, et lepingus sätestatud lühiajalise viibimise määratlus (kolm kuud kuue kuu pikkuse ajavahemiku jooksul alates esmakordse sisenemise kuupäevast) ei ole piisavalt täpne ning eelkõige mõiste „esmakordse sisenemise kuupäev“ võib tekitada ebakindlust ja küsimusi,

               PIDADES SILMAS, et 26. juuni 2013. aasta määrusega (EL) nr 610/2013 tehti ELi „sisemisse“ viisa- ja piiridealasesse õigustikku horisontaalsed muudatused ning määratleti lühiajalise viibimisena „90 päeva mis tahes180-päevase ajavahemiku jooksul“,

               VÕTTES ARVESSE, et Euroopa Liidu loodav riiki sisenemise ja riigist lahkumise süsteem eeldab lühiajalist viibimist käsitleva ühtse ja sõnaselge määratluse kasutamist, mis on kohaldatav kõigi kolmandate riikide kodanike suhtes,

               SOOVIDES tagada reisijate sujuva voo lepinguosaliste piiriületuspunktides,

               KINNITADES VEEL KORD, et käesolev leping hõlmab Euroopa Liidu kõigi liikmesriikide kodanikke, välja arvatud Ühendkuningriik ja Iirimaa,

               VÕTTES ARVESSE Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, julgeolekul ja õigusel rajaneva ala suhtes ning Euroopa Liidu raamistikku integreeritud Schengeni acquis’d käsitlevat protokolli, ning kinnitades, et käesolevat lepingut ei kohaldata Ühendkuningriigi ega Iirimaa suhtes,

               ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:

               Artikkel 1

               Lepingut muudetakse vastavalt käesoleva artikli sätetele.

               (1)Pealkirjas ja artikli 3 lõikes 5, artikli 6 lõikes 1 ning artikli 8 lõikes 7 asendatakse sõna „ühendus“ sõnaga „liit“.

               (2)Artiklis 1 asendatakse sõnad „kolmeks kuuks kuue kuu pikkuse ajavahemiku jooksul“ sõnadega „90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul“.

               (3)Artikli 4 lõige 1 asendatakse järgmisega:

               „Euroopa Liidu kodanikud võivad viibida Barbadose territooriumil kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.“

               (4)Artikli 4 lõige 2 asendatakse järgmisega:

               „Barbadose kodanikud võivad viibida Schengeni acquis’d täielikult kohaldavate liikmesriikide territooriumil kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul. Kõnealuse ajavahemiku arvestamisel ei võeta arvesse viibimist sellises liikmesriigis, kes veel ei kohalda täielikult Schengeni acquis’d.

               Barbadose kodanikud võivad viibida kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul iga sellise liikmesriigi territooriumil, kes veel ei kohalda täielikult Schengeni acquis’d; sellisel juhul ei võeta viibimise kestuse arvestamisel arvesse Schengeni acquis’d täielikult kohaldavate liikmesriikide territooriumil viibimise kestust.“

               (5)Artikli 4 lõikes 3 asendatakse sõnad „kolme kuu“ sõnadega „90 päeva“ ning sõna „ühenduse“ asendatakse sõnaga „liidu“.

               (6)Artikli 8 lõike 4 viimane lause asendatakse järgmisega:

               „Käesoleva lepingu täitmise peatanud lepinguosaline teatab viivitamata teisele lepinguosalisele, kui käesoleva lepingu täitmise peatamise põhjused on kõrvaldatud, ja lõpetab lepingu täitmise peatamise.“

               Artikkel 2

               Lepinguosalised ratifitseerivad või kiidavad käesoleva lepingu heaks oma vastavate menetluste kohaselt ja leping jõustub selle kuuenda kuu esimesel päeval, mis järgneb kuupäevale, mil lepinguosalised on teineteisele teatanud, et eespool osutatud menetlused on lõpule viidud.

               Käesolev leping on koostatud … [koht] … [kuupäev] … [kuu] kahe tuhande seitsmeteistkümnendal aastal kahes eksemplaris bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, horvaadi, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi ja ungari keeles, kusjuures kõik tekstid on võrdselt autentsed.

               Euroopa Liidu nimel

               Barbadose nimel

               ÜHISDEKLARATSIOON ISLANDI, LIECHTENSTEINI, NORRA JA ŠVEITSI KOHTA

               On soovitav, et ühelt poolt Islandi, Liechtensteini, Norra ja Šveitsi ning teiselt poolt Barbadose ametiasutused muudaksid viivitamata lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevaid kahepoolseid lepinguid vastavalt käesoleva lepingu tingimustele.

               Ühisdeklaratsioon, milles tõlgendatakse 90-päevast ajavahemikku mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul

               Lepinguosalised lepivad kokku, et käesoleva lepingu artiklis 4 sätestatud kuni 90-päevane kestus mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul tähendab kas üht katkematut külastust või mitut järjestikust külastust, mille kestus ei ületa kokku 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.

               Väljend „mis tahes“ osutab sellele, et kohaldatakse liikuvat 180-päevast võrdlusperioodi, võttes arvesse kõik liikmesriikide territooriumil viibitud päevad viimase 180-päevase ajavahemiku jooksul, et kontrollida, kas nõue, mille kohaselt on liikmesriikide territooriumil lubatud viibida 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul, on jätkuvalt täidetud. See tähendab muu hulgas, et kui liikmesriikide territooriumil ei ole viibitud katkematu 90-päevase ajavahemiku jooksul, on lubatud uus kuni 90-päevane viibimine.

               ________