				|

		52013PC0316

			Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, mis käsitleb sõidukisisese automaatsete hädaabikõnede eCall-süsteemi kasutuselevõtmisega seotud tüübikinnituse nõudeid ning millega muudetakse direktiivi 2007/46/EÜ /* COM/2013/0316 final - 2013/0165 (COD) */

			   	SELETUSKIRI
1.           ETTEPANEKU TAUST
Käesoleva ettepaneku eesmärk on võtta EÜ
mootorsõidukite tüübikinnituse süsteemis kasutusele sõidukisisese automaatse
hädaabikõnede süsteemi (edaspidi „eCall-süsteem”) kasutamise nõue. Käesolev
ettepaneku kuulub rea ELi õigusaktide juurde, millega tagatakse 1. oktoobriks
2015 hädaabinumbril 112 põhineva eCall-teenuse kasutuselevõtmine. Ülejäänud
peamised kõnealuse eCall-algatusega seotud õigusaktid on järgmised:
·
Komisjoni soovitus 2011/750/EL, 8. september 2011,
mis käsitleb ELi-ülese eCall-teenuse toetamist sõidukist numbrile 112 valitud
hädaabikõnede („eCall-kõned”) edastamiseks elektroonilistes sidevõrkudes,[1]
·
Komisjoni delegeeritud määrus (EL) nr 305/2013, 26.
november 2012, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi
2010/40/EL seoses koostalitlusvõimelise automaatse hädaabikõne (eCall)
ühtlustatud kasutuselevõtuga kogu ELis[2]
·
Ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsuse (EL)
nr …/…, xx.xx.20xxx, kohta, mis käsitleb koostalitlusvõimelise automaatse hädaabikõne
(eCall) kasutamist[3]
Kõnealused erinevad dokumendid on vastastikku
täiendavad ning võimaldavad hädaabinumbril 112 põhineva eCall-teenuse 1.
oktoobriks 2015. täielikult kasutusele võtta.
2.           HUVITATUD ISIKUTEGA
KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
2.1.        Konsulteerimine huvitatud
isikutega
Käesolev ettepanek põhineb peamiste
sidusrühmadega peetud ulatuslikel konsulteerimistel.
Tegevuskava „CARS 2020: konkurentsivõimelise
ja jätkusuutliku Euroopa autotööstuse nimel” vastuvõtmiseni viinud protsessi
käigus konsulteeriti sidusrühmade ja eelkõige CARS 21 kõrgetasemelise
töörühmaga. Käesolev ettepanek kujutab endast järgmise meetme võtmist: „arukate
transpordisüsteemide, sealhulgas koostöösüsteemide, eelkõige kogu ELi hõlmava
sõidukisisese automaatsete hädaabikõnede süsteemi eCall kasutuselevõtmise
toetamine.”
Ettepanekus võetakse ühtlasi arvesse kõiki
eCall-süsteemi mõju hindamise käigus peetud konsultatsioone. Nimetatud
konsultatsioonid hõlmavad eelkõige selliste sidusrühmade ulatuslikku panust,
kes tegutsevad erinevatel foorumitel, nagu Euroopa eCall-süsteemi rakendamise
platvorm, eCall-süsteemi häirekeskuste eksperdirühm ja eSafety/i-Mobility
foorumi raames tegutsev eCall-teenuse juhtrühm, ning avalikku konsultatsiooni
eCall-süsteemi rakendamise kohta, mis oli avatud 19. juulist 19. septembrini
2010.
Käesolevas ettepanekus võetakse arvesse ka
Euroopa intelligentsete transpordisüsteemide nõuanderühma arvamust. Kõnealune
25-liikmeline nõuanderühm koosneb intelligentsete transpordisüsteemide teenuste
osutajate, kasutajate ühenduste, transpordiettevõtjate ja rajatiste käitajate,
tootjate, sotsiaalpartnerite, kutseliitude, kohalike ametiasutuste ning muude
asjaomaste foorumite kõrgetasemelistest esindajatest.
2.2.        Mõjuhinnang ja tasuvusanalüüs
eCall-süsteemi mõjuhinnangu osana teostati
kolme väljapakutud valikuvariandi, sealhulgas reguleerivaid meetmeid käsitleva
eelistatud valiku kohta põhjalik tasuvusanalüüs.
Valituks osutunud valiku (valik 3)
tasuvusanalüüsist nähtub, et kõik kolm eCall-süsteemi reguleerivat meedet
(sõidukisisesed seadmed, telekommunikatsioon, häirekeskused) on üksteisest
lahutamatud.
2.2.1.     Peamise kasu analüüs
Mõjuhinnangus ja paljudes sealhulgas riiklikes
uuringutes kindlaks tehtud kasu hõlmab järgmist:
–            surmaga lõppenud liiklusõnnetuste
vähendamine (kui kõik sõidukid on varustatud eCall-seadmetega, siis vahemikus
1–10 %, sõltuvalt riigi rahvastikutihedusest, teede- ja
päästetaristutest);
–            vigastuste raskusastme vähendamine
(vahemikus 2–15 %);
–            liiklusõnnetustest tulenevate
ummikutega seotud kulude vähendamine. See tuleneb tõhusamast tegutsemisest
õnnetuste korral, kuna õnnetusest teatatakse viivitamata häirekeskustele, kust
teave edastatakse asjaomasele liiklusjuhtimiskeskusele, millel on võimalik kohe
teavitada teisi liiklejaid ja aidata vähendada järgnevaid õnnetusi;
–            päästeteenistuste töö hõlbustamine
ja päästemeeskonna (nt tuletõrjujad) turvalisuse suurendamine lõksujäänud
inimeste väljaaitamisel, kuna eCall-sõnumis sisalduvas miinimumteabes
esitatakse muu hulgas andmed ka kasutatud kütuseliigi kohta;
–            teeäärsete hädaabikõneseadmete
vähendamine, kuna kõikidel liiklejatel on võimalik teha hädaabikõne oma
sõidukist.
2.2.2.     Tulude-kulude suhe
Tulu on hinnatud ka rahalises väärtuses ning
eri valikute ja asjaomaste kategooriate jaoks on koostatud tulude-kulude
analüüs. Hinnanguline suhe on arvutatud kuni aastani 2033, mis on eelistatud
valikus eeldatav aasta eCall-teenuse täielikuks kasutuselevõtuks.
   || Valik 1 ELi meetmed puuduvad || Valik 2 Vabatahtlikkusel põhinev lähenemisviis || Valik 3 Reguleerivad meetmed
 Tulude-kulude suhe || 0.29 || 0.68 || 1.74
3.           ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
3.1.        Õiguslik alus
Õiguslikuks aluseks on Euroopa Liidu toimimise
lepingu artikkel 114.
3.2.        Subsidiaarsus ja
proportsionaalsus
Vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele (Euroopa
Liidu lepingu artikli 5 lõige 3) tuleb ELi tasandil võtta meetmeid ainult
juhul, kui liikmesriigid üksinda ei suuda kavandatud eesmärke piisavalt
saavutada ning seepärast saab kõnealuseid eesmärke kavandatud meetmete ulatuse
või mõju tõttu paremini saavutada ELi tasandil.
Liiklusohutus on suur probleem kõikide
inimeste jaoks kogu Euroopa Liidus. Koostalitlusvõimelist eCall-süsteemi
käsitleva kogu ELi hõlmava algatuse eesmärk on võtta ELis kõikides autodes
kasutusele miinimumfunktsioonid, mis on vajalikud tagamaks, et
päästeteenistused saaksid hädaabikõnedele adekvaatselt reageerida. Praegu
tehakse eri liikmesriikides aastas enam kui 100 miljonit maanteereisi ja
Euroopa Liidu jätkuva konsolideerumise tulemusena (kaupade, inimeste ja
teenuste vaba liikumise kaudu) nende arv üha kasvab. Teenuse
koostalitlusvõimelisuse ja pidevuse tagamiseks kogu Euroopas on vaja ELi
tasandi meetmeid, kuna iga liikmesriik eraldi ei suuda nimetatud eesmärki
rahuldaval tasemel saavutada. ELi tasandi meetmete võtmine, kasutades Euroopa
standardiorganisatsioonide (CEN ja ETSI) poolt heakskiidetud Euroopa ühiseid
eCall-süsteemi standardeid, tagab hädaabiteenuse tõhusa osutamise kogu
Euroopas, näiteks välismaal reisivate sõidukite puhul, ja aitab vältida turu
killustumist.
Kogu ELi hõlmav eCall-süsteem on kavandatud
viisil, millega minimeeritakse mõju kõikidele väärtusahela sidusrühmadele
(autotööstus, mobiilsideoperaatorid, liikmesriigid/häirekeskused) ja jaotatakse
nimetatud mõju ühtlaselt.
3.3.        Ettepaneku üksikasjalik
selgitus
Artiklid 2, 4 ja 5:
Ettepanekuga nähakse ette, et uut tüüpi
sõiduautod ja väikesed tarbesõidukid ehitatakse viisil, millega tagatakse raske
liiklusõnnetuse korral hädaabi kõne (eCall) automaatne ühendumine
hädaabinumbriga 112. Samuti peab olema võimalik hädaabikõnede (eCall) manuaalne
tegemine numbrile 112.
Artikkel 6:
Kõnealuse teenuse kaudu edastatava teabe laadi
tõttu on esitatud ka eraelu puutumatust ja andmekaitset käsitlevad eeskirjad.
Artiklid 5, 6 ja 8:
Komisjonil on volitused võtta vastu
delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad:
·
sõidukisiseste eCall-süsteemide tüübikinnituste
üksikasjalikke tehnilisi nõudeid ja katseid, mille aluseks on artiklis 5
osutatud standardid;
·
eraelu puutumatust ja andmekaitset;
·
eriotstarbelisi sõidukeid ja muid põhjendatud juhtumeid
hõlmavaid erandeid. Erandid on arvuliselt piiratud.
Artikkel 12:
Määrust kohaldatakse alates 1. oktoobrist
2015.
4.           MÕJU EELARVELE
Määrus ei mõjuta ELi eelarvet.
5.           TÄIENDAV TEAVE
Kavandatavas õigusaktis käsitletakse Euroopa
Majanduspiirkonnaga seotud küsimust, mistõttu tuleks seda kohaldada ka Euroopa
Majanduspiirkonnas.
2013/0165 (COD)
Ettepanek:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
mis käsitleb sõidukisisese automaatsete
hädaabikõnede eCall-süsteemi kasutuselevõtmisega seotud tüübikinnituse nõudeid
ning millega muudetakse direktiivi 2007/46/EÜ
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 114,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[4],

võttes arvesse Euroopa andmekaitseinspektori
arvamust,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)       Euroopa Parlamendi ja nõukogu
5. septembri 2007. aasta direktiiviga 2007/46/EÜ, millega kehtestatakse
raamistik mootorsõidukite ja nende haagiste ning selliste sõidukite jaoks
mõeldud süsteemide, osade ja eraldi seadmestike kinnituse kohta
(„raamdirektiiv”),[5]
on kehtestatud põhjalik liidu tüübikinnituse süsteem mootorsõidukitele.
(2)       ELi tasandil ühtlustati
mootorsõidukite turva- ja keskkonnaküsimustega seotud tüübikinnituste erinevad
tehnilised nõuded, et tagada kogu ELis liiklusohutuse kõrge tase.
(3)       Liiklusohutuse parandamiseks
esitatakse teatises „Aeg rakendada automaatse hädaabikõne süsteem eCall”[6] uusi meetmeid, millega
kiirendada sõidukisisese hädaabikõne süsteemi rakendamist ELis. Ühe soovitatud
meetme kohaselt muudetakse eCall-süsteemi sõidukisisese osa paigaldamine
kohustuslikuks kõigi uute sõidukite puhul alates sõidukikategooriatest M1
ja N1 vastavalt direktiivi 2007/46/EÜ II lisas esitatud
määratlustele.
(4)       Euroopa Parlament kiitis 3.
juulil 2012 heaks aruande „Kodanikele mõeldud uus hädaabikõne teenus eCall”,[7] milles kutsuti komisjoni üles
esitama direktiivi 2007/46/EÜ raames ettepaneku, millega tagada hädaabinumbrile
112 tehtavatel kõnedel põhineva avaliku eCall-süsteemi kohustuslik
kasutuselevõtmine 2015. aastaks.
(5)       Loodetakse, et ELi eCall-süsteem
aitab vähendada nii surmaga lõppevate liiklusõnnetuste arvu ELis kui ka
liiklusõnnetuste põhjustatud vigastuste raskusastet. eCall-süsteemi kohustuslik
kasutuselevõtmine muudaks kõnealuse teenuse kättesaadavaks kõigile kodanikele
ning aitaks seega vähendada inimkannatusi ja tervishoiu- ning muid kulusid.
(6)       Täpse positsioneerimisteabega
varustamisel on sõidukisisese eCall-süsteemi tõhusas toimimises täita oluline
osa. Seetõttu on asjakohane nõuda süsteemi ühilduvust satelliitnavigatsiooni
programmide osutatud teenustega, sealhulgas programmide Galileo ja EGNOS raames
loodud süsteemidega, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli
2008. aasta määruses (EÜ) nr 683/2008 Euroopa satelliitnavigatsiooni
programmide (EGNOS ja Galileo) rakendamise jätkamise kohta[8].
(7)       Sõidukite sõidukisisese
eCall-süsteemiga varustamise kohustus peaks esialgselt kehtima ainult uute
sõiduautode ja väikeste tarbesõidukite suhtes (kategooriad M1 ja N1),
millel on juba olemas asjaomane käivitusmehhanism.
(8)       Sõidukite sõidukisisese
eCall-süsteemiga kohustuslik varustamine ei tohiks piirata kõigi sidusrühmade
(nagu näiteks autotootjad ja sõltumatud ettevõtjad) õigust pakkuda täiendavaid
hädaabi- ja/või lisaväärtusteenuseid, mis oleksid hädaabinumbril 112 põhineva sõidukisisese
eCall-süsteemiga paralleelsed või toetuksid sellele. Kõnealused täiendavad
teenused ei tohiks siiski autojuhi tähelepanu liigselt häirida.
(9)       Tarbijatele vaba valiku ja
ausa konkurentsi tagamiseks ning innovatsiooni julgustamiseks ja maailmaturul
ELi infotehnoloogia tööstuse konkurentsivõime suurendamiseks peaks kõigil
sõltumatutel ettevõtjatel olema tasuta ja diskrimineerimata juurdepääs
sõidukisisesele eCall-süsteemile ning süsteemi aluseks peaks olema
koostalitlusvõimeline ja avatud juurdepääsuga platvorm võimalikele tulevastele
sõidukisisestele rakendustele või teenustele.
(10)     Tüübikinnitussüsteemi ühtsuse
säilitamiseks tuleks käesoleva määruse kohaldamisel heaks kiita ainult
täielikult katsetuse läbinud sõidukisisesed eCall-süsteemid.
(11)     Direktiivi 2007/46/EÜ alusel
ei kohaldata väikeseeriana toodetud sõidukite suhtes kohustust, mis käsitleb
reisijate kaitset laup- ja külgkokkupõrke korral. Seetõttu ei tuleks kõnealuste
väikeseeriana toodetud sõidukite suhtes kohaldada ka kohustust täita
eCall-süsteemi nõudeid.
(12)     Eriotstarbeliste sõidukite
suhtes ei kohaldata käesolevas määruses sätestatud eCall-süsteemi nõudeid
ainult juhul, kui juhtumipõhiselt on tüübikinnitusasutused seisukohal, et
teatav sõiduk ei vasta kõnealustele nõuetele seetõttu, et tegemist on
eriotstarbelise sõidukiga.
(13)     Vastavalt artikli 29 alusel
asutatud andmekaitse töörühma soovitustele, mis esitati 26. septembril 2006
vastu võetud töödokumendis eCall-algatuse mõju kohta andmekaitsele ja eraelu
puutumatusele,[9]
peab sõidukisisese eCall-süsteemi kaudu teostatav isikuandmete töötlemine
toimuma kooskõlas isikuandmete kaitse eeskirjadega, mis on sätestatud Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivis 95/46/EÜ
üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba
liikumise kohta[10]
ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. juuli 2002. aasta direktiivis
2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse
kaitset elektroonilise side sektoris (eraelu puutumatust ja elektroonilist
sidet käsitlev direktiiv)[11],
tagamaks, et sõidukisisese eCall-süsteemiga varustatud sõidukid, mis
tavaolukorras on seotud hädaabinumbriga 112, ei oleks jälgitavad ja nende
suhtes ei kohaldataks pidevat seiret ning sõidukisisese eCall-süsteemi
edastatav teave sisaldaks hädaabikõnede asjakohaseks käsitlemiseks nõutavaid
miinimumandmeid.
(14)     Euroopa
standardiorganisatsioonid ETSI ja CEN on käesolevas määruses osutatud
üleeuroopalise eCall-teenuse rakendamiseks välja töötanud ühised standardid, mida
tuleks käesoleva määruse puhul kohaldada, kuna see lihtsustaks sõidukisisese
eCall-teenuse arengut, tagaks teenuse koostalitlusvõime ja pidevuse kogu ELis
ning vähendaks rakenduskulusid kogu ELi jaoks.
(15)     Sõidukisisese eCall-süsteemiga
seotud ühtsete tehniliste nõuete kohaldamise tagamiseks tuleks komisjonile
delegeerida volitused võtta vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile
290 vastu õigusakte üksikasjalike eeskirjade kohta, mis käsitlevad asjaomaste
standardite kohaldamist katsetamisel, isikuandmete ja eraelu kaitset ning
teatavatele M1- ja N1-kategooria sõidukitele või
sõidukiklassidele tehtavaid erandeid. Eriti oluline on, et komisjon viiks oma
ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas
ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel
peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase
edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(16)     Sõidukitootjatele tuleks anda
käesoleva määruse tehniliste nõuetega kohanemiseks piisavalt aega.
(17)     Käesoleva määruse puhul on
direktiivis 2007/46/EÜ sätestatud EÜ tüübikinnitusmenetluse kontekstis tegemist
uue üksikmäärusega ning seetõttu tuleks kõnealuse direktiivi I, III, IV, VI, IX
ja XI lisa vastavalt muuta.
(18)     Kuna liikmesriigid ei suuda
käesoleva määruse eesmärki – siseturu väljakujundamist ühtsete tehniliste
nõuete kehtestamise kaudu sõidukisisese eCall-süsteemiga varustatud uutele
tüübikinnitusega sõidukitele – piisavalt saavutada ning seda on meetme ulatuse
tõttu parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid vastavalt
Euroopa Liidu asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttele.
Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe
käesolev määrus selle eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesoleva määrusega kehtestatakse sõidukite EÜ
tüübikinnituse tehnilised nõuded seoses sõidukisisese eCall-süsteemiga.
Artikkel 2
Reguleerimisala
Käesolevat määrust kohaldatakse M1-
ja N1-kategooria sõidukite suhtes, nagu on määratletud direktiivi
2007/46/EÜ II lisa punktides 1.1.1 ja 1.2.1.
Artikkel 3
Mõisted
Käesoleva määruse kohaldamisel kasutatakse
lisaks direktiivi 2007/46/EÜ artiklis 3 ja komisjoni delegeeritud määruse (EL)
nr 305/2013[12]
artiklis 2 sätestatud mõistetele järgmisi mõisteid:
(1)          „sõidukisisene eCall-süsteem” –
süsteem, mis aktiveeritakse kas automaatselt sõidukisiseste andurite kaudu või
käsitsi ja mis edastab mobiilsidevõrkude kaudu standarditud miinimumteabe ja
loob hädaabinumbril 112 põhineva audiokanali sõidukis viibivate isikute ning
häirekeskuse vahel;
(2)          „sõidukisisene süsteem” –
sõidukisisene varustus koos vahenditega eCall-ülekande algatamiseks,
juhtimiseks ja teostamiseks üldkasutatava traadita mobiilsidevõrgu kaudu,
millega luuakse sõidukiga ühendus, ning vahendid eCall-teenuste teostamiseks
üldkasutatava traadita mobiilsidevõrgu kaudu.
Artikkel 4
Tootjate üldised kohustused
Tootjad tõendavad, et kõik artiklis 2 osutatud
uued sõidukitüübid on vastavalt käesolevale määrusele ja käesoleva määruse
alusel vastuvõetud delegeeritud õigusaktidele varustatud sõidukisisese
eCall-süsteemiga.
Artikkel 5
Tootjate erikohustused
1.           Tootjad tagavad, et kõik uued
sõidukitüübid toodetakse ja neile antakse tüübikinnitus vastavalt käesolevas
määruses ja käesoleva määruse alusel vastuvõetud delegeeritud õigusaktides
sätestatud nõuetele.
2.           Tootjad tõendavad, et kõik uued
sõidukitüübid toodetakse selliselt, et liidu territooriumil aset leidva raske
liiklusõnnetuse korral on tagatud eCall-kõne automaatne ühendumine Euroopa
ühtse hädaabinumbriga 112.
              Tootjad tõendavad, et uued sõidukid
toodetakse selliselt, et eCall-kõne ühendumine Euroopa ühtse hädaabinumbriga
112 oleks tagatud ka manuaalselt.
3.           Tootjad tagavad, et sõidukisisese
süsteemi andurid ühilduvad satelliitnavigatsiooni programmide osutatud
teenustega, sealhulgas programmide Galileo ja EGNOS raames loodud süsteemidega.
4.           Tüübikinnituse saamiseks sobivad
ainult katsetuse läbivad sõidukisisesed eCall-süsteemid.
5.           Sõidukisisesed eCall-süsteemid on
kooskõlas direktiivi 1999/5/EÜ[13]
ja ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirja nr 10[14] nõuetega.
6.           Sõidukisisene eCall-süsteem on
kõigile sõltumatutele ettevõtjatele tasuta ja ilma diskrimineerimata juurdepääsetav
vähemalt remondi- ja hooldustööde teostamiseks.
7.           Komisjonile antakse volitused võtta
vastavalt artiklile 9 vastu delegeeritud õigusakte, millega kehtestatakse
sõidukisiseste eCall-süsteemide tüübikinnituse üksikasjalikud tehnilised nõuded
ja katsed ning muudetakse vastavalt direktiivi 2007/46/EÜ.
Käesoleva lõike esimeses lõigus osutatud
tehniliste nõuete ja katsete aluseks on lõigetes 3, 4 ja 6 järgmiste
standardite kohta kehtestatud nõuded:
a)      EN 16072 „Intelligentsed
transpordisüsteemid – eSafety – üleeuroopaline eCall-süsteem – käitamisnõuded”;

b)      EN 16062 „Intelligentsed
transpordisüsteemid – eSafety – eCall-süsteemi kõrgetasemeliste rakenduste
nõuded”;
c)      EN 16454 „Intelligentsed
transpordisüsteemid – eSafety – eCall-süsteemi kui terviku vastavuskatsed”,
seoses sõidukisisese eCall-süsteemi vastavusega üleeuroopalisele
eCall-süsteemile;
d)      mis tahes täiendavad eCall-süsteemiga
seotud Euroopa standardid või ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirjad.
Artikkel 6
Eraelu puutumatuse ja andmekaitse eeskirjad
1            Kooskõlas direktiividega 95/46/EÜ ja
2002/58/EÜ tagavad tootjad, et sõidukisisese eCall-süsteemiga varustatud
sõidukid ei oleks tavaolukorras seoses eCall-süsteemiga jälgitavad ja nende
suhtes ei kohaldataks pidevat seiret.
Sõidukisisesele eCall-süsteemile lisatakse eraelu
puutumatust soodustavaid tehnoloogiaid, et eCall-süsteemi kasutajatel oleks
tagatud eraelu puutumatuse kaitse soovitud tase ning vajalikud kaitsemeetmed,
mis takistavad jälgimist ja süsteemi kuritarvitamist.
2.           Sõidukisisese eCall-süsteemi kaudu
edastatav miinimumteave sisaldab ainult hädaabikõnede asjakohaseks
käsitlemiseks nõutavaid miinimumandmeid.
3.           Tootjad tagavad, et eCall-süsteemi
kasutajate kasutuses on arusaadav ja terviklik teave sõidukisisese
eCall-süsteemi kaudu toimuva andmetöötluse kohta, mis hõlmab eelkõige:
a)      viidet töötlemise õiguslikule alusele;
b)      asjaolu, et sõidukisisene eCall-süsteem
on vaikimisi aktiveeritud olekus;
c)      sõidukisiseses eCall-süsteemis
töödeldavaid andmeid käsitlevaid tingimusi;
d)      eCall-süsteemis andmete töötlemise
eesmärki;
e)      kogutud ja töödeldud andmete tüüpe ning
nende andmete saajaid;
f)       andmete sõidukisiseses süsteemis
säilitamise ajalimiiti;
g)      asjaolu, et sõiduki pidevat seiret ei
toimu;
h)      andmesubjekti õiguste teostamist käsitlevaid
tingimusi;
i)       mistahes vajalikku täiendavat teavet
isikuandmete töötlemise kohta seoses privaatse eCall-teenuse ja/või mõne muu
lisaväärtust pakkuva teenuse osutamisega.
4.           Komisjonile antakse volitused võtta
artikli 9 kohaselt vastu delegeeritud õigusakte, milles määratletakse täpsemalt
lõikes 1 osutatud nõue jälgitavuse ja seire puudumise ning eraelu puutumatust
soodustavate tehnoloogiate kohta ning samuti lõikes 3 osutatud isikuandmete
töötlemist ja kasutaja andmeid käsitlevad tingimused.
Artikkel 7
Liikmesriikide kohustused
Alates 1. oktoobrist 2015 annavad
liikmesriikide ametiasutused seoses sõidukisiseste eCall-süsteemidega
tüübikinnituse ainult sellistele uutele sõidukitüüpidele, mis on kooskõlas
käesoleva määruse ning käesoleva määruse alusel vastuvõetud delegeeritud
õigusaktidega.
Artikkel
8
Erandid
1.           Komisjon võib vabastada
teatavad M1- ja N1-kategooriatesse kuuluvad sõidukid või
sõidukiklassid kohustusest paigaldada artiklis 4 sätestatud sõidukisisene
eCall-süsteem, kui komisjoni enda poolt või tema volituse alusel teostatud
tulude-kulude analüüsi järel ning kõiki asjaomaseid ohutusaspekte arvesse
võttes ilmneb, et kõnealuste süsteemide rakendamine ei sobi asjaomase sõiduki
või sõidukiklassi omadustega.
2.           Komisjonil on õigus võtta vastavalt
artiklile 9 vastu delegeeritud õigusakte, milles kehtestatakse lõikes 1
osutatud erandid. Kõnealused erandid hõlmavad eriotstarbelisi sõidukeid ning
ilma turvapadjata sõidukeid ning nende erandite arv on piiratud.
Artikkel 9
Delegeeritud
volituste rakendamine
1.           Komisjonile antakse õigus
võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2.           Artikli 5 lõikes 7, artikli 6
lõikes 4 ja artikli 8 lõikes 2 osutatud volitused võtta vastu delegeeritud
õigusakte antakse komisjonile määramata ajaks alates […] [Väljaannete Talitus
lisab jõustumise täpse kuupäeva].
3.           Euroopa Parlament ja nõukogu
võivad artikli 5 lõikes 7, artikli 6 lõikes 4 ja artikli 8 lõikes 2 osutatud
volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega
lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel
päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses
kindlaksmääratud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud
õigusaktide kehtivust.
4.           Niipea kui komisjon on
delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa
Parlamendile ja nõukogule.
5.           Artikli 5 lõike 7, artikli 6
lõike 4 ja artikli 8 lõike 2 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub
üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast
õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle
suhtes vastuväiteid või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja
möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväiteid. Euroopa
Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel 10
Sätete täitmata jätmise eest määratavad karistused
1.           Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad
karistuste kohta, mida kohaldatakse, kui tootjad ei täida käesoleva määruse
sätteid, ning võtavad kõik meetmed nende rakendamise tagamiseks. Kehtestatud
karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Liikmesriigid
teatavad neist sätetest komisjonile ja annavad viivitamata teada nende
edaspidistest muudatustest.
2.           Karistatavad rikkumised on
järgmised:
a)      valeandmete esitamine tüübikinnituse
andmise menetluses või sõiduki tagasikutsumisega päädivas menetluses;
b)      katsetulemuste võltsimine tüübikinnituse
saamiseks;
c)      selliste andmete või tehniliste
kirjelduste esitamisest hoidumine, mis võivad tuua kaasa tüübikinnituse
andmisest keeldumise või tüübikinnituse tühistamise.
Artikkel 11
Direktiivi 2007/46/EÜ muutmine
Direktiivi 2007/46/EÜ I, III, IV, VI, XI ja XI
lisa muudetakse vastavalt käesoleva määruse lisale.
Artikkel 12
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub
kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 1. oktoobrist 2015.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel,
Euroopa Parlamendi nimel                           Nõukogu
nimel
president                                                        eesistuja
LISA
Direktiivi 2007/46/EÜ muutmine
Direktiivi 2007/46/EÜ muudetakse järgmiselt:
(1)          I lisasse lisatakse punktid 12.8 ja
12.8.1:
„12.8. eCall-süsteem
12.8.1. Kirjeldus või joonised”;
(2)          III lisa I osa A-jaos lisatakse
punktid 12.8 ja 12.8.1:
„12.8. eCall-süsteem
12.8.1. Olemasolu: jah/ei (1)”;
(3)          IV lisa 1. osa muudetakse
järgmiselt:
a)       Tabelisse lisatakse punkt 71:
 Jrk-nr || Teema || Õigusakt || Kohaldamine
 M1 || M2 || M3 || N1 || N2 || N3 || O1 || O2 || O3 || O4
 71. || eCall-süsteem || Määrus (EL) nr … || X ||   ||   || X ||   ||   ||   ||   ||   ||
(b)     Liidet 1 muudetakse järgmiselt:
i)        Tabelisse 1 lisatakse punkt 71:
 Jrk-nr || Teema   || Õigusakt || Eriküsimused || Kohaldatavus ja erinõuded
 71. ||  eCall-süsteem || Määrus (EL) nr … ||   || Ei kohaldata.
ii)       Tabelisse 2 lisatakse punkt 71:
 Jrk-nr || Teema   || Õigusakt || Eriküsimused || Kohaldatavus ja erinõuded
 71. ||  eCall-süsteem || Määrus (EL) nr … ||   || Ei kohaldata.
(4)          VI lisa näidise A liites lisatakse
tabelile punkt 71:
 Jrk-nr || Teema   || Viide õigustloovale aktile (1) || Muutmisdokument || Kohaldatav versioonidele
 71. ||  eCall-süsteem || Määrus (EL) nr … ||   ||
(5)          IX lisa muudetakse järgmiselt:
a)       I osa näidist B muudetakse
järgmiselt:
i)        Lehe pöördel „M1-kategooria
sõiduk” muudetakse järgmiselt:
- punkt 52 asendatakse järgmisega:
“52. eCall-süsteemi olemasolu jah/ei”,
- lisatakse punkt 53 järgmises sõnastuses:
“53. Märkused (11): …………….”;
ii)       Lehe pöördel „N1-kategooria
sõiduk” muudetakse järgmiselt:
- punkt 52 asendatakse järgmisega:
“52. eCall-süsteemi olemasolu jah/ei”,
- lisatakse punkt 53 järgmises sõnastuses:
“53. Märkused (11): …………….”;
b)      II osas muudetakse näidist C2
järgmiselt.
i)        Lehe pöördel „M1-kategooria
sõiduk” muudetakse järgmiselt:
- punkt 52 asendatakse järgmisega:
“52. eCall-süsteemi olemasolu jah/ei”,
- lisatakse punkt 53 järgmises sõnastuses:
“53. Märkused (11): …………….”;
ii)       Lehe pöördel „N1-kategooria
sõiduk” muudetakse järgmiselt:
- punkt 52 asendatakse järgmisega:
“52. eCall-süsteemi olemasolu jah/ei”,
- lisatakse punkt 53 järgmises sõnastuses:
“53. Märkused (11): …………….”;
(6)          XI lisa 1. liites lisatakse tabelile
järgmine punkt 71:
 Jrk-nr || Teema   || Viide õigusaktile || M1 ≤ 2 500 (1) kg || M1 > 2 500 (1) kg || M2 || M3
 71. ||  eCall-süsteem || Määrus (EL) nr … || A || A || N/A || N/A
[1]               ELT L 303, 22.11.2011, lk 46.
[2]               ELT L 91, 3.4.2013, lk 1.
[3]               ELT […], […], lk […].
[4]               ELT C […], […], lk […].
[5]               ELT L 263, 09.10.2007, lk 1.
[6]               KOM(2009) 434 (lõplik).
[7]               2012/2056(INI).
[8]               ELT L 196, 24.07.2008, lk 1.
[9]               1609/06/EN – WP 125.
[10]             ELT L 281, 23.11.1995, lk 31.
[11]             ELT L 201, 31.07.2002, lk 37.
[12]             ELT L 91, 3.4.2013, lk 1.
[13]             EÜT L 91, 7.4.1999, lk 10.
[14]             ELT L 254, 20.9.2012, lk 1.


Tähtis õiguslik teade

|

52005PC0661

Ettepanek: Nõukogu määrus teatavate kolmandatest riikidest imporditud toodete päritoluriigi märkimise kohta {SEC(2005) 1657}  /* KOM/2005/0661 lõplik - ACC 2005/0254 */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 16.12.2005KOM(2005) 661 lõplik2005/0254 (ACC)Ettepanek:NÕUKOGU MÄÄRUSteatavate kolmandatest riikidest imporditud toodete päritoluriigi märkimise kohta {SEC(2005) 1657}(komisjoni esitatud)SELETUSKIRI2003. aasta detsembris esitas komisjon artikli 133 alusel loodud nõukogu komiteele töödokumendi ELi võimaliku päritolumärgistuse skeemi kohta, olid vastava teema vastu uuesti huvi tundnud.. Kõnealused liikmesriigid ja sektorid väljendasid kasvavat muret eksitavate ja/või valede päritolumärgiste suureneva esinemissageduse üle imporditavatel toodetel. Paluti reeglite väljatöötamist, millega kehtestataks imporditavate ja/või ELi toodete päritolu märkimise nõue.2004. aasta esimesel poolel käivitas komisjon selles küsimuses konsultatsioonid, kaasates peamised sidusrühmad – tööstuse, ametiühingud, tarbijad jt institutsioonid; nende konsultatsioonide tulemusi arutati artikli 133 alusel moodustatud komitees 2004. aasta juulis. Nimetatud komitee kutsus komisjoni üles jätkama konsultatsioone, et selgitada välja konkreetsetele impordikategooriatele kehtivate päritolumärgistuse skeemide otstarbekus ja muud võimalikud lahendused ning soovitas komisjonil edastada oma järeldused ja soovitused nõukogule. Vastavalt sellele peeti septembrist 2004 kuni aprillini 2005 täiendavaid konsultatsioone.Võttes arvesse eespool nimetatud konsultatsiooniprotsessi tulemusi, tehakse lisatud määruse eelnõus ettepanek kohustusliku päritolumärgistuse skeemi kehtestamiseks; see hõlmab sektoreid, mis nimetatud algatusest kasu loodavad saada (vt lisa) ja kehtib üksnes imporditud kaupadele. See on lahendus, mis kõike igakülgselt arvestades vastabkõige enam suurema osa sidusrühmade (tööstus, ametiühingud, osa tarbijaliikumistest) huvidele; see on lahendus, mille puhul on teiste huvitatud isikute (ELi tööstus, mis on oma tootmise ümber paigutanud, kaubandusettevõtjad) kulutused ja negatiivne mõju väike, ning mis samaaegselt kindlustab positiivse mõju seoses algatuse eesmärkidega.Praegu puuduvad Euroopa Ühendusel õigusaktid päritolumärgistuse („valmistatud”) kasutamise kohta tööstustoodetel. Hiljutine direktiiv, mille eesmärk on harmoniseerida ebaausate kaubandustavade kontrolli siseturul, tõstatab samuti päritolumärgiste eksitava kasutamise küsimuse. Nimetatud direktiiv ei määratle siiski märke „valmistatud” tähendust ega võimalda tollil vastavat kontrolli teostada. Erinevad ka vabatahtliku päritolumärgiste kasutamise reeglid, mis mõnes liikmesriigis kehtivad.Praegune olukord on ebasoodne EÜ-le suhetes kaubanduspartneritega, kes nõuavad imporditava kauba puhul päritolumärgistust. See võtab EÜ päritolutundlike tarbekaupade tootjatel võimaluse mõista eeliseid, mis on seotud tootmisega Euroopa Ühenduse sees; jääb kasutamata võimalus ennetada tõhusamalt valesid ja/või eksitavaid päritoluandmeid. EÜ-l puudub seega võimalus tõhustada tarbijatele suunatud teavet mõnede toodete päritolu kohta, mis oleks kasulik ka eespool nimetatud direktiivi täitmise seisukohast. Käesoleva määruse eelnõu eesmärk on käsitleda neid vajakajäämisi.EÜ peamised kaubanduspartnerid, nagu Kanada, Hiina, Jaapan ja USA, rakendavad juba praegu imporditavate kaupade puhul päritolumärgistamist. EÜ eksportijad peavad vastavaid nõudeid järgima ja oma tooted märgistama. Käesolev ettepanek asetab seega EÜ võrdsele alusele kaubanduspartneritega, kehtestades võrdväärsed õigusaktid.Märgistuseks vajaliku ühtse päritolumääratluse, märgistusreeglite ja ühtsete kontrollireeglite puudumine ei mõjuta üksnes tarbijaid, keda võidakse nende ostu päritolu suhtes või imporditud kaupade päritoluteabe esitamata jätmise tõttu petta, vaid ka EÜ tootmisharu konkurentsivõimet.Päritolumärgistuse abil on võimalik vältida ühenduse tootmisharu kahjustamist ebatäpsete või selgelt valede päritoluandmete tõttu.Päritolumärgistus lihtsustaks tarbija valikut ja aitaks vähendada kuritahtlike päritoluandmete esitamist. Paranenud läbipaistvus ja tarbijale suunatud teave kaupade päritolu kohta aitab samuti saavutada Lissaboni tegevuskava eesmärki tugevdada Euroopa toodete konkurentsivõimet, mis on praegu kahjustatud turul valitseva ebaausa konkurentsi tõttu.Käesoleva määrusega tehakse valik päritoluriigi määratluse kasuks, mis põhineb EÜ mittesooduspäritolureeglitel, nagu seda kohaldatakse tollis ka muudel juhtudel. EÜ mittesooduspäritolureeglite kohaldamine päritolumärgistuse eesmärkidel on kooskõlas WTO päritolureegleid käsitlevast lepingust tulenevate EÜ kohustustega.Et hoida uue skeemi tõttu tekkivat koormust võimalikult väiksena, piiratakse määrusega toodete märkimise nõudeid ja tingimusi nii, et tarbijale oleks kättesaadav vajalik miinimum, st päritolumärge peab olema kergesti tuvastatav ja arusaadav, kuid samal ajal raskesti asendatav või võltsitav. Keeleversiooni osas antakse määrusega võimalus kasutada märget „valmistatud” või muud sarnast väljendit kõigis Euroopa Ühenduse ametlikus keeltes, mis on lõpptarbijale arusaadav.Tõdedes, et päritolumärke kinnitamise konkreetsed viisid võivad sõltuda tootetüübist, antakse komisjonile määrusega õigus nimetatud aspekti edaspidi reguleerida.Võttes arvesse ka seda, et teised sektorid võivad huvituda päritolumärgistuse skeemiga ühinemisest või et mõnede sektorite jaoks võib päritolumärkimine osutuda vähem asjakohaseks, antakse määrusega komisjonile ka õigus sektoreid lisada või kõrvaldada.2005/0254 (ACC)Ettepanek:NÕUKOGU MÄÄRUSteatavate kolmandatest riikidest imporditud toodete päritoluriigi märkimise kohtaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 133,võttes arvesse komisjoni ettepanekut[1]ning arvestades järgmist:1.  Käesolevat määrust tuleks kohaldada imporditud tööstustoodete suhtes, välja arvatud kalandus- ja akvakultuuritooted, nagu need on määratletud nõukogu 17. detsembri 1999. aasta määruse (EÜ) nr 104/2000 (kalandus- ja akvakultuuritooteturu ühise korralduse kohta)[2] artiklis 1, ning välja arvatud toit, nagu see on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002 (millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused)[3] artiklis 2.2.  Ühenduse eeskirjade puudumine ja erinevused liikmesriikides kehtivates süsteemides, mida kasutatakse teatavatele toodetele nende päritoluriigi märkimisel, on tekitanud olukorra, kus paljudes sektorites puudub enamikul kolmandatest riikidest imporditud ja ühenduse turul levitatavatest toodetest teave päritoluriigi kohta või on kõnealune teave eksitav.3.  Päritolu märkimise majanduslikku olulisust tarbija otsuste ja kaubanduse jaoks on oma tegevuses teadvustanud ka teised peamised kaubanduspartnerid, kes on välja töötanud päritolu märgistamise kohustuslikud nõuded.. Ühenduse eksportijad peavad kõnealuseid nõudeid täitma ning märkima päritolu toodetele, mida nad soovivad kõnealustele turgudele eksportida.4.  Euroopa ühendused tuleb seada võrdväärsete õigusaktide kehtestamise abil kaubanduspartneritega võrdväärsele tasemele. Ühtlasi aitavad kõnealused õigusaktid ära hoida vale või eksitava päritoluteabe esitamist teatavate imporditud kaupade kohta.5.  Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivile 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul,[4] võib teabel geograafilise päritolu kohta olla tarbijate jaoks kaubanduslik väärtus. võib juhul, kui tarbija ostab geograafilise päritolu kohta antud vale või eksitava teabe tõttu toote, mille ta oleks muidu ostmata jätnud, võib kõnealuse direktiivi kohaselt tegemist olla ebaausa kaubandustavaga. Kõnealune direktiiv ei sätesta, et kaupade geograafilise päritolu kohta peab teavet esitama, samuti ei määratleta selles „päritolu” mõistet.6.  Päritolumärgistuse ühtse päritolumääratluse loomine ning ühtse märkimis- ja kontrollikorra väljatöötamine looks võrdsed tegevustingimused, muudaks tarbijatele valiku tegemise lihtsamaks ning aitaks vähendada tarbijate petmist ja eksitava päritoluteabe esitamist.7.  Päritolumärgise kasutuselevõtt võib kaasa aidata sellele, et ühenduse nõudlikud standardid toimivad rohkem ühenduse tootmisharu, eriti väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete huvides. Ühtlasi aitaks see ära hoida ebaõige päritoluteabe esitamisest tingitud kahju ühenduse tootmisharu mainele. Suurenenud läbipaistvus ja tarbijate parem teavitamine kaupade päritolustaitavad omakorda ellu viia Lissaboni tegevuskava eesmärke.8.  1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATTi) IX artiklis sätestatakse, et Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) liikmed võivad vastu võtta ja rakendada seadusi ja määrusi impordi päritolumärgistuse kohta, eriti eesmärgiga kaitsta tarbijaid petturlike ja eksitava märgiste eest.9.  Euroopa Ühenduse ja Bulgaaria, Rumeenia, Türgi ja EMÜ lepingu osalisriikide vahel sõlmitud lepingu alusel tuleb nimetatud riikidest pärinevad tooted välja arvata käesoleva määruse reguleerimisalast.10.  Euroopa Ühenduse reeglid kauba mittesooduspäritolu kohta on sätestatud nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määrusega (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik[5], ja selle rakendussätted komisjoni 2. juuli 1993. aasta määrusega (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik[6]. Kui käesoleva määruse elluviimiseks määratakse kindlaks imporditud kaupade päritolu, on soovitav toetuda kõnealustele päritolureeglitele. Kaubandusettevõtjatele ja kaubanduse haldusasutustele tuttava kontseptsiooni kasutamine peaks lihtsustama selle kasutuselevõttu ja rakendamist. Mittesooduspäritolureegleid peaks rakendama kõikidel mittesooduskaubanduspoliitika eesmärkidel. Vältida tuleks deklaratsioonide ja dokumentide koopiaid.11.  Piiramaks tööstuse, kaubanduse ja haldusasutuste koormuse kasvu, peab päritolu märgistamise muutma kohustuslikuks vaid nendele sektoritele, mille puhul on komisjon eelnevalt toimunud konsultatsioonide põhjal leidnud, et tekib lisandväärtus. Tuleks ette näha sätted, mis võimaldavad käesolevat määrust lihtsalt kohandada kogu selle sektoripõhises ulatuses. Samuti tuleks ette näha, et teatavate toodete puhul ei pea tehnilistest või majanduslikest põhjustest lähtudes või juhul, kui päritolu märgistamine ei ole muudel põhjustel käesoleva määruse mõttes vajalik, käesolevat määrust rakendama. Nimetatud olukord võib tekkida juhul, kui päritolu märkimine kahjustaks vaatlusaluseid kaupu, või teatud toorainete puhul.12.  Tuleks ette näha, et kaupade päritolu käsitlevaid andmeid, mida pädevad ametiasutused kontrolli käigus koguvad ja/või kinnitavad, võib vahetada, sealhulgas ametiasutuste ning teiste isikute ja organisatsioonidega, millele liikmesriigid on andnud direktiivi 2005/29/EÜ kohaselt täideviija rolli. Sealjuures tuleb arvesse võtta isikuandmete, äri- ja tootmissaladuse ning kutse- ja haldussaladuste kaitset.13.  Käesoleva määruse rakendamiseks vajalikud meetmed peaks vastu võtma vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused[7].14.  Reisijate isiklikus pagasis leiduvate isiklikuks kasutamiseks mõeldud kaupade osas ei peaks rakendama käesolevat määrust, kui kõnealused kaubad on tollimaksust vabastatud ja kui puuduvad märgised selle kohta, et kõnealuseid kaupu veetakse kaubanduslikul eesmärgil. Tuleks ette näha sätted, et ka teised juhud, mida käsitletakse nõukogu 28. märtsi 1983. aasta määruses (EMÜ) nr 918/83, millega kehtestatakse ühenduse tollimaksuvaba süsteem, saab rakendussätete abil käesoleva määruse reguleerimisalast välja arvata,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 11. Käesolevat määrust kohaldatakse imporditud tööstustoodete suhtes, välja arvatud kalandus- ja akvakultuuritooted, nagu need on määratletud nõukogu 17. detsembri 1999. aasta määruse (EÜ) nr 104/2000 artiklis 1, ja toit, nagu see on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002 artiklis 2.2. Märgistust vajavad kaubad on loetletud käesoleva määruse lisas ning need on imporditud kolmandatest riikidest, välja arvatud kaubad, mis pärinevad Euroopa ühenduste territooriumilt, Bulgaariast, Rumeeniast, Türgist ja Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriikidest.Kaubad võib päritolumärgise omamise nõudest vabastada, kui selgub, et neid on tehnilistel või kaubanduslikel põhjustel võimatu märgistada.3. Mõisted „päritolu” ja „pärinema” viitavad mittesooduspäritolule vastavalt ühenduse tolliseadustiku artiklitele 22–26.4. Turuleviimine – üksiku lõpptarbimiseks mõeldud toote kättesaadavaks tegemine ühenduse turul, et kõnealust toodet tasuta või tasu eest levitataks ja/või kasutataks.5. Pädevad asutused – iga ametiasutus, mis on kaasatud kaupade kontrollimisse kas kõnealuste kaupade impordi või turuleviimise ajal.6. Käesolev määrus ei kehti reisijate isiklikus pagasis olevate mittekaubandusliku iseloomuga kaupade suhtes, kui kõnealused kaubad on tollimaksust vabastatud ja kui puuduvad konkreetsed märgised, mis annavad alust arvata, et kõnealuseid kaupu veetakse kaubanduslikul eesmärgil.Imporditud kaupu, mida võib vastavalt määrusele (EMÜ) nr 918/83 [8] imporditollimaksust vabastada ja mille puhul puuduvad materiaalsed märgised, mis annavad alust arvata, et kõnealused kaubad on osa kaubanduslikust veondusest, võib samuti käesoleva määruse reguleerimisulatusest välja arvata.Komisjon võib vastavalt artikli 6 lõikes 2 mainitud menetlusele vastu võtta rakendusmeetmeid eesmärgiga määrata kindlaks konkreetsed kaupade kategooriad, mille suhtes kohaldatakse lõiget 6.Artikkel 2Kaupade importimisel või turuleviimisel tuleb neile käesolevas määruses esitatud tingimustel märkida kaupade päritolu.Artikkel 31. Kaupadele märgitakse nende päritoluriik. Juhul, kui kaubad pakendatakse, tehakse pakendile eraldi päritolumärgistus.Komisjon võib vastavalt artikli 6 lõikes 2 sätestatud menetlusele vastu võtta rakendusmeetmeid, et määratleda juhtumid, mille puhul aktsepteeritakse kaupade märgistamise asemel pakendi märgistamist. Eelkõige kehtib see juhul, kui kaubad jõuavad lõpptarbija või -kasutajani üldjuhul nende tavapakendis.2. Kaupade päritolu näitab sõna „valmistatud” (“made-in” ) koos päritoluriigi nimega. Päritolumärgis võib olla mis tahes Euroopa ühenduste ametlikus keeles, millest lõpptarbijad selles liikmesriigis, kuhu tooteid turustatakse, hõlpsasti aru saavad.3. Päritolumärgis kirjutatakse selgesti loetavate ja kustumatute tähtedega, see on tavalise kasutamise puhul nähtav, muust teabest selgelt eristuv ja esitatud viisil, mis ei ole eksitav ega tekita toote päritolu suhtes vale ettekujutust.4. Kaubad kannavad importimisel nõutud märgist. Ilma, et see piiraks artikli 5 lõike 3 kohaselt võetavaid meetmeid, ei tohi märgist eemaldada või omavoliliselt muuta seni, kuni kaubad on müüdud lõpptarbijale või -kasutajale.Artikkel 4Komisjon võib vastavalt artikli 6 lõikes 2 sätestatud menetlusele vastu võtta rakendusmeetmeid, mille eesmärk on eelkõige järgmine:-  määrata kindlaks päritolumärgise üksikasjalik vorm ja märgistamise viisid;-  koostada nimekiri nendest mõistetest kõigis ühenduse keeltes, mis väljendavad selgelt, et kaubad on pärit märgisel nimetatud riigist;-  määrata kindlaks juhtumid, mille puhul viitavad tavakasutuses olevad lühendid üheselt päritoluriigile ning neid võib käesoleva määruse rakendamisel kasutada;-  määrata kindlaks juhtumid, mille puhul ei saa või ei ole vaja kaupu tehnilistel või majanduslikel põhjustel märgistada;-  määrata kindlaks muud reeglid, mida vajatakse juhul, kui kaubad ei vasta käesoleva määruse nõuetele;-  kaasajastada käesoleva määruse lisa, kui hinnang päritolumärgistuse vajalikkuse kohta teatud sektoris on muutunud.Artikkel 51. Kaubad ei ole käesoleva määrusega kooskõlas, kui:-  kõnealused kaubad ei kanna päritolumärgist;-  päritolumärgis ei vasta kaupade päritolule;-  päritolumärgist on muudetud või see on eemaldatud või seda on muul moel omavoliliselt moonutatud, välja arvatud juhul, kui oli vaja teha käesoleva artikli lõikes 3 sätestatud parandusi.2. Komisjon võib võtta edasisi rakendusmeetmeid artikli 6 lõikes 2 osutatud korra kohaselt seoses deklaratsioonide ja tõendavate dokumentidega, millega näidatakse vastavust käesolevale määrusele.3. Liikmesriigid peavad kehtestama reeglid karistuste kohta, mida rakendatakse käesoleva määruse sätete rikkumise korral, ja võtma vajalikke meetmeid, et tagada, et kõnealuseid karistusi rakendataks. Ettenähtud karistused peavad olema mõjusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Liikmesriigid teavitavad kõnealustest sätetest komisjoni 9 kuu jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist ja teatavad viivitamata kõnealuseid sätteid mõjutavatest hilisematest muudatustest.4. Juhul, kui kaubad ei ole käesoleva määrusega kooskõlas, võtavad liikmesriigid lisaks meetmeid, millega kohustavad kaupade omanikku või mis tahes muud kõnealuste kaupade eest vastutavat isikut kaupu vastavalt käesoleva määruse nõuetele oma kuludega märgistama.5. Kui see on käesoleva määruse tõhusaks rakendamiseks vajalik, võivad pädevad asutused vahetada käesoleva määruse täitmise kontrollimisel saadud andmeid, sealhulgas asutuste ja teiste isikute või organisatsioonidega, millele liikmesriigid on andnud direktiivi 2005/29/EÜ artiklis 11 sätestatud volitused.Artikkel 61 Komisjoni abistab päritolu märkimise komitee (edaspidi „komitee”).2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 sätestatud periood on üks kuu.3. Komitee võtab vastu oma töökorra.Artikkel 7Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Artikleid 2, 3 ja 5 kohaldatakse pärast 12 kuu möödumist käesoleva määruse jõustumisest. Artikli 6 lõikes 2 osutatud korras võib komisjon pikendada seda ajavahemikku aja võrra, mida ettevõtjad vajavad rakendussätetega kehtestatud päritolumärgistusnõuete rakendamiseks, ja mitte mingil juhul vähem kui kuue kuu võrra.Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel,Nõukogu nimeleesistujaLISATooted, mille suhtes käesolev määrus kehtib, identifitseeritakse KN-koodi alusel.KN-kood | Kirjeldus |4104 41 / 4104 49 / 4105 30 / 4106 22 / 4106 32 / 4106 40 / 4106 92 / 4107–4114 / 4302 13 / ex 4302 19 (35, 80) | Pargitud, värvitud, kuid lõplikult viimistlemata nahk ja viimistletud nahk |4008 21 / 4008 11 / 4005 99 / 4204 / 4302 30 (25, 31) 8308 10(00) / 8308 90(00) / 9401 90 / 9403 90 | Kontsad, tallad, ribad; tehismaterjalid, muud |4201 / 4202 / 4203 / 4204/ 4205 / 4206 | Sadulsepatooted ja rakmed, reisitarbed, käekotid jms tooted, tooted loomasooltest (v.a jämesiidist) |4303 / 4304 | Karusnahast rõivad, rõivamanused jm karusnahatooted; tehiskarusnahk ja tooted sellest |Grupid 50 – 63 | Tekstiil ja tekstiiltooted |6401 / 6402 / 6403 / 6404 / 6405 / 6406 | Jalatsid; kedrid jms |6907 / 6908 / 6911 / 6912 / 6913 / 691490100 | Keraamikatooted |7013 21 11 / 7013 21 19 / 7013 21 91 / 7013 21 99 / 7013 31 10 / 7013 31 90 / 7013 91 10 / 7013 91 90 | Klaasist lauanõud ja kööginõud, tualett- ja kontoritarbed, sisekujunduses kasutatavad klaasesemed jms kristallist klaastooted (v.a rubriikides 7010 ja 7018 nimetatud). |7113/7114/7115/7116 | Juveeltooted ning nende osad väärismetallist või väärismetalliga plakeeritud metallist; hõbesepa- ja kullassepatooted ning nende osad väärismetallist või väärismetalliga plakeeritud metallist; muud tooted väärismetallist või väärismetalliga plakeeritud metallist; tooted looduslikest või kultiveeritud pärlitest, vääris- või poolvääriskividest (looduslikest, tehislikest või taastatud) |Grupp 94 | Mööbel, madratsid, madratsialused, padjad, lambid ja valgustid, sisevalgustusega sildid jms, kokkupandavad ehitised. |9603 | Luuad, pintslid, harjad (k.a harjad seadmete, mehhanismide ja sõidukite osadena), mehaanilised mootorita põrandapuhastajad, mopid ja sulgedest tolmupühkijad; eeltöödeldud köitesõlmed ja harjasekimbud luudade ja harjade valmistamiseks; maalrirullid ja -tampoonid; kuivatuskaabitsad (v.a kuivatusrullid) |[1] ELT C , , lk .[2] EÜT L 17, 21.1.2000, lk 22.[3] EÜT L 31, 1.2.2002, lk 1.[4] ELT L 149, 11.6.2005, lk 22.[5] EÜT L 302, 19.10.1992, lk 1. Määrust on viimati muudetud 2003. aasta ühinemisaktiga.[6] EÜT L 253, 11.10.1993, lk 1. Määrust on viimati muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 837/2005 (ELT L 139, 2.6.2005, lk 1).[7] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[8] EÜT L 105, 23.4.1983, lk 1. Määrust on viimati muudetud 2003. aasta ühinemisaktiga.


Tähtis õiguslik teade

|

52008PC0342

Ettepanek: Nõukogu määrus, millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 243/2008, millega kehtestatakse Komoori Liitu kuuluva Ndzwani saare ebaseaduslike võimude suhtes teatavad piiravad meetmed  /* KOM/2008/0342 lõplik */

	[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 4.6.2008KOM(2008) 342 lõplikEttepanek:NÕUKOGU MÄÄRUS,millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 243/2008, millega kehtestatakse Komoori Liitu kuuluva Ndzwani saare ebaseaduslike võimude suhtes teatavad piiravad meetmed(komisjoni esitatud)SELETUSKIRI1.  Võttes arvesse Komoori Liitu kuuluva Ndzwani saare olukorda ning Aafrika Liidu rahu- ja julgeolekunõukogu võetud meetmeid ning Euroopa Liidult taotletavat toetust, võttis nõukogu vastu määruse (EÜ) nr 243/2008. Määrusega kehtestati vastavalt ühisele seisukohale 2008/187/ÜVJP piiravad meetmed Ndzwani ebaseaduslike võimude ja teatavate nendega seotud isikute suhtes, kes takistasid leppimisprotsessi ning ohustasid Komooride rahu ja julgeolekut.2.  25. märtsil 2008 teostatud sõjalise sekkumise ja Komoori Liitu kuuluva Ndzwani saare valitsuse võimu taastamise järel tuleks nimetatud piiravad meetmed kehtetuks tunnistada. Seetõttu tunnistatakse ühine seisukoht 2008/187/ÜVJP ühise seisukohaga 2008/XXX/ÜVJP kehtetuks.3.  Sellest tulenevalt teeb komisjon ettepaneku määrus (EÜ) nr 243/2008 kehtetuks tunnistada.Ettepanek:NÕUKOGU MÄÄRUS,millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 243/2008, millega kehtestatakse Komoori Liitu kuuluva Ndzwani saare ebaseaduslike võimude suhtes teatavad piiravad meetmedEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 60 ja 301,võttes arvesse nõukogu […] ühist seisukohta [2008/XXX/ÜVJP], millega tunnistatakse kehtetuks ühine seisukoht 2008/187/ÜVJP, mis käsitleb Komoori Liitu kuuluva Ndzwani saare ebaseaduslike võimude suhtes kehtestatud piiravaid meetmeid[1],võttes arvesse komisjoni ettepanekut[2]ning arvestades järgmist:4.  Nõukogu võttis Aafrika Liidu esimehe taotlusel vastu ühise seisukoha 2008/187/ÜVJP,[3] millega kehtestatakse Ndzwani ebaseaduslike võimude ja teatavate nendega seotud isikute suhtes piiravad meetmed. Ühise seisukohaga 2008/187/ÜVJP ettenähtud piiravad meetmed hõlmavad eelkõige asjaomaste isikute rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamist[4], mida ühenduses rakendatakse määrusega (EÜ) nr 243/2008.5.  Ndzwani saarel 25. märtsil 2008 teostatud sõjalise sekkumise ja Komoori Liitu kuuluva Ndzawani saare valitsuse võimu taastamise järel tunnistati ühise seisukohaga 2008/XXX/ÜVJP kehtetuks ühise seisukohaga 2008/187/ÜVJP kehtestatud piiravad meetmed.6.  Seepärast tuleks määrus (EÜ) nr 243/2008 tunnistada kehtetuks,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1Määrus (EÜ) nr 243/2008 tunnistatakse kehtetuks.Artikkel 2Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .Seda kohaldatakse alates … maist 2008.Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel, […]Nõukogu nimeleesistuja [1] ELT L […], […] 2008, lk […].[2] ELT L […], […] 2008, lk […].[3] ELT L 59, 4.3.2008, lk 32.[4] ELT L 75, 18.3.2008, lk 53.