               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,16.7.2021
            COM(2021) 388 final
            2021/0208(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS,
            mis käsitleb Euroopa Liidu ühinemist tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud välisriigi kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsiooniga
            {SEC(2021) 279 final} - {SWD(2021) 192 final} - {SWD(2021) 193 final}

               SELETUSKIRI

               1.ETTEPANEKU TAUST

               •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

                  Praegu seisavad ELi kodanikud ja ettevõtjad, kes taotlevad ELis tehtud kohtuotsuse tunnustamist ja täitmist kolmandas riigis, silmitsi killustatud õigusmaastikuga, kuna välisriigi kohtuotsuste tunnustamiseks ja täitmiseks tsiviil- ja kaubandusasjades kõikehõlmav rahvusvaheline raamistik puudub. See tähendab, et kohtuotsuse alusel õigustatud isikud peavad arvestama kolmandates riikides välisriigi kohtuotsuste aktsepteerimist käsitlevate seadustega ning kehtivate kahepoolsete, piirkondlike ja mitmepoolsete lepingutega. Seetõttu peavad rahvusvahelistes kohtumenetlustes osalejad otsuse täitmiseks kulutama vahendeid ja aega ning sageli kasutama tõhusa kohtustrateegia ettevalmistamiseks väliseksperte.
                      Selline keerukus ning sellega seotud kulud ja õiguskindlusetus on heidutavad tegurid, mis võivad panna ettevõtjad ja kodanikud vältima kohtuvaidlusi ja otsima muid vaidluste lahendamise viise, loobuma oma nõuete esitamisest või loobuma üldse rahvusvahelistest tehingutest. See omakorda võib negatiivselt mõjutada ELi ettevõtjate ja kodanike valmisolekut osaleda rahvusvahelises kaubanduses ja investeerimistegevuses. Kuna ELi kohtuotsuste täitmine kolmandates riikides on ebakindel, on ELi ettevõtjate ja kodanike õigus õiguskaitsele pärsitud.

                  Rahvusvaheliste kauba- ja investeerimisvoogude kasv suurendab neid õigusriske ELi ettevõtjate ja kodanike jaoks, kuid seda olukorda on võimalik lahendada tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kohtuotsuste prognoositava piiriülese tunnustamise ja täitmise süsteemi kaudu. Veel üsna hiljuti ei olnud tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud välisriigi kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine rahvusvahelisel tasandil kõikehõlmavalt reguleeritud, isegi kui eksisteerisid mõned piiratud ulatusega kahepoolsed või mitmepoolsed lepingud. Olukord muutus, kui 2019. aasta juulis võeti vastu tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud välisriigi kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsioon (edaspidi „kohtuotsuste konventsioon“)
                     1
                  .

               Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsi egiidi all vastu võetud kohtuotsuste konventsioon võib parandada välisriigi kohtuotsuste liikumise praegust süsteemi. Konventsiooni eesmärk on edendada õigusalase koostöö kaudu igaühe reaalset juurdepääsu õigusemõistmisele ning hõlbustada reeglitel põhinevat mitmepoolset kaubandust ja investeerimist, samuti liikuvust
                  2
               .

               EL on alati toetanud tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise mitmepoolse süsteemi loomist ning oli seepärast aktiivselt kaasatud konventsiooni läbirääkimiste protsessi, pidades silmas liidu võimalikku ühinemist kõnealuse tulevase rahvusvahelise süsteemiga. Volituste alusel, mille nõukogu andis Euroopa Komisjonile 2016. aasta mais,
                  3
                esindas komisjon Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsi läbirääkimisprotsessis liidu huve.

               Läbirääkimised kohtuotsuste konventsiooni üle viidi 2019. aasta juulis edukalt lõpule ja konventsioon on praegu allakirjutamiseks, ratifitseerimiseks või ühinemiseks avatud. Kui Euroopa Liit peaks vastavalt komisjoni ettepanekule kohtuotsuste konventsiooniga ühinema, kohaldataks konventsiooni ELi liikmesriikide ja teiste konventsiooni osalisriikide vahel sissetulevate ja väljaminevate kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise suhtes.

               Käesolev ettepanek on kooskõlas komisjoni eesmärkidega, mis on esitatud Euroopa Komisjoni poliitilistes suunistes (2019–2024),
                  4
                eelkõige prioriteediga „Uus hoog Euroopa demokraatiale“
                  5
               . See on kooskõlas liidu kindla toetusega mitmepoolsusele rahvusvahelistes suhetes ning tõenäoliselt innustab see teisi riike ja ELi kaubanduspartnereid kohtuotsuste konventsiooniga ühinema. ELi ühinemine tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise mitmepoolse konventsiooniga oleks samuti kooskõlas liidu poliitikaga, mille eesmärk on suurendada rahvusvahelise kaubanduse ja välisinvesteeringute kasvu ning kodanike liikuvust kõikjal maailmas.

               •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

                  ELil on tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kohtuotsuste vastastikuseks tunnustamiseks ja täitmiseks liikmesriikides hästi välja arendatud süsteem,
                     6
                   mis loodi ELi ühtse turu vajaliku täiendusena. Samas ei kohaldata

                     Brüsseli Ia määrust

                     7
                   kolmandates riikides tehtud kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise suhtes.

                  Rahvusvahelisel tasandil on EL sõlminud EMP riikide ja Šveitsiga rahvusvahelise konventsiooni (2007. aasta Lugano konventsioon
                     8
                  ). Lisaks viis esimene katse luua kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise mitmepoolne raamistik kohtualluvuse kokkuleppeid käsitleva 2005. aasta konventsiooni
                     9
                   sõlmimiseni. Selle konventsiooniga tagatakse kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine juhtudel, kui pooled on kokku leppinud kohtutes, kellel on vaidluse lahendamisel erandlik pädevus. Liit ratifitseeris selle konventsiooni 2015. aastal, mis tähendab, et see on nüüd liidu acquis’ osa.

                  Peale 2005. aasta kohtualluvuse kokkuleppeid käsitleva konventsiooni, mille kohaldamisala on piiratud, muud üleilmset mitmepoolset raamistikku kohtuotsuste liikumiseks pole.

                  Kohtuotsuste konventsioon täiendaks seega liidus kehtivat õigusraamistikku, tagades välisriigi kohtuotsuste liikumise väljaspool olemasolevat ELi ja EMP riikide ning Šveitsi vahel kohaldatavat süsteemi.

               Ilma deklaratsioonideta konventsioon ei mõjutaks ELi-sisest acquis’d, sest neid kahte akti kohaldatakse erinevates kontekstides
                  10
               . Brüsseli Ia määrust kohaldatakse ELi-siseste kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise suhtes, kuid konventsiooni kohaldataks kolmandatest riikidest pärit kohtuotsuste suhtes. Küll aga on deklaratsioon vajalik tagamaks, et konventsiooniga ühinemine ei mõjuta Brüsseli Ia määruse poliitiliste eesmärkide saavutamist. Täpsemalt annab Brüsseli Ia määrus äriruumi üüri või renti puudutavates asjades erandliku pädevuse selle liikmesriigi kohtutele, kus asjaomane kinnisasi asub. Kohtuotsuste konventsioonis selliseid äriruumi üüri või renti puudutavaid erandliku pädevuse norme ei ole. Seetõttu oleksid liikmesriigid konventsiooni kohaselt kohustatud tunnustama ja täitma kolmandate riikide kohtuotsuseid, mis puudutavad nende territooriumil asuva kinnisasja äriruumina üürimist või rentimist. See oleks vastuolus Brüsseli Ia määruse poliitilise eesmärgiga anda ELi kohtutele erandlik pädevus vaidlustes, mis on seotud ELis asuva kinnisasjaga.

               Seetõttu tuleks ühinemise ajal esitada sihipärane deklaratsioon, millega välistatakse ELis asuva kinnisasja äriruumina üürimist või rentimist käsitlevate kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine. See piiratud ulatusega deklaratsioon tagab konventsiooni sidususe ELi acquis’ga, takistamata kõigi käesoleva ettepaneku poliitiliste eesmärkide täielikku saavutamist.

               •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

                  Kohtuotsuste konventsioon on kohtuotsuste üleilmse liikumise järkjärgulise hõlbustamise tulemus. See põhineb kohtualluvuse kokkuleppeid käsitleval 2005. aasta konventsioonil, mille eesmärk on laiendada selliste kohtuotsuste ringi, mis võivad riikide vahel liikuda. Haagi konverentsi egiidi all vastu võetud konventsioonide eesmärk on teha seda sekkumata erikonventsioonidesse või kehtivatesse kahepoolsetesse konventsioonidesse, mis võivad eksisteerida konkreetsetes valdkondades, näiteks mere- ja transpordiküsimustes.

                  Õiguskindluse suurenemise ning rahvusvaheliste kohtumenetluste kulude ja kestuse vähenemise kaudu võib kohtuotsuste konventsioon julgustada ELi ettevõtjaid ja kodanikke osalema rahvusvahelistes tehingutes ning suurendada seeläbi piiriüleseid kauba- ja investeerimismahte.

                  Ühinemine kohtuotsuste konventsiooniga on ka kooskõlas liidu kindla toetusega mitmepoolsusele ja reeglitel põhinevale maailmakorrale.

               2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

               •Õiguslik alus

               Liidu pädevus reguleerida tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud välisriigi kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist põhineb ELi toimimise lepingu artikli 81 lõike 2 punktil a.

               ELi toimimise lepingu artikli 3 lõike 2 alusel kuulub liidu ainupädevusse rahvusvahelise lepingu sõlmimine, kui selle sõlmimine võib mõjutada ühiseeskirju või muuta nende reguleerimisala. Brüsseli I määruse vastuvõtmisega on liit omandanud sellise ainuvälispädevuse reguleerida tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kolmandate riikide kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist
                  11
               .

               Seega kuulub välisriigis tehtud kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsioon liidu ainuvälispädevusse. Liit võib sellega ühineda ELi toimimise lepingu artikli 81 lõike 2 punkti a ja artikli 218 lõike 6 punkti a alusel.

               •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

                  Ei kohaldata

               •Proportsionaalsus

                  Käesoleva ettepaneku eesmärk on parandada õiguskaitse kättesaadavust ELi poolte jaoks, lihtsustades ELi kohtute tehtud kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist seal, kus asub võlgniku vara, suurendada rahvusvahelistes tehingutes osalevate ettevõtjate ja kodanike jaoks õiguskindlust ning vähendada piiriüleste kohtumenetluste kulusid ja kestust. Samal ajal on käesoleva ettepaneku eesmärk võimaldada kolmanda riigi kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist liidus üksnes juhul, kui järgitud on liidu õiguses kehtestatud aluspõhimõtteid ja see ei mõjuta liidusisest acquis’d.

               Neid eesmärke on võimalik saavutada üksnes osalemisega riikidevahelises kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise ja täitmise süsteemis, näiteks kohtuotsuste konventsiooniga loodud süsteemis. Liikmesriikidel ei ole enam võimalik pidada läbirääkimisi kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist käsitlevate mitme- või kahepoolsete konventsioonide üle, sest välispädevus rahvusvahelise kohtualluvuse ning tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise küsimustes on ainult Euroopa Liidul.

               Ühepoolsete ELi tasandi meetmetega ei saavutataks eespool nimetatud eesmärke, sest need ei hõlbustaks ELi kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kolmandates riikides.

               Ühinemine kehtiva mitmepoolse raamistikuga, mille üle EL aitas läbirääkimisi pidada, oleks tõhusam kui läbirääkimiste alustamine ELi mittekuuluvate riikidega kahepoolselt. Sõltuvalt sellest, kui mitu riiki konventsiooniga ühineb, tagaks see ühise õigusraamistiku kolmandate riikide kohtuotsuste käsitlemiseks, olenemata sellest, kus need on tehtud. Samuti tagaks see ühtse õigusraamistiku ELi ettevõtjate ja kodanike jaoks, kes taotlevad kolmandates riikides ELi kohtute tehtud kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist
                  12
               .

               •Vahendi valik

                  Ei kohaldata

               3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

               •Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

                  Ei kohaldata

               •Konsulteerimine sidusrühmadega

                  Kohtuotsuste konventsiooniga seotud erinevate poliitikavalikute hindamise käigus küsis komisjon sidusrühmade arvamust avatud avaliku konsultatsiooni ja liikmesriikidega peetud seminari
                     13
                   käigus. Lisaks korraldas välistöövõtja uuringu, mis hõlmas ka mitmeid konsultatsioone, näiteks veebiküsitlust, sihtotstarbelisi intervjuusid sidusrühmadega ning liikmesriikide ametiasutustele jagatud küsimustikku.

                  Konsultatsioonid näitasid, et kohtuotsuste konventsiooniga ühinemist toetasid nii liikmesriigid kui ka valdav enamik sidusrühmi (näiteks õigusala töötajad, ettevõtjad, juristide ja kohtutäiturite kutseorganisatsioonid, akadeemilised ringkonnad). Mis puudutab deklaratsioonide
                     14
                   esitamise võimalust, siis olid liikmesriigid vastu konventsiooni artiklil 19 põhinevale deklaratsioonile ega väljendanud selget arvamust artikli 18 kohaste deklaratsioonide kohta. Vaid väike arv sidusrühmi pooldas ühinemist artikli 19 kohase deklaratsiooniga, artikli 18 kohaste deklaratsioonide puhul selget seisukohta ei tuvastatud.

                  Nende konsultatsioonide käigus sai komisjon äärmiselt olulist teavet, et kujundada oma seisukohad selle kohta, millist lähenemisviisi oleks käesolevas ettepanekus kõige parem kasutada. Selle tulemusena otsustas komisjon teha ettepaneku ELi ühinemiseks kohtuotsuste konventsiooniga ja esitada piiratud ulatusega sihipärane deklaratsioon, millega välistatakse ELis asuva kinnisasja äriruumina üürimise või rentimise kohta tehtud kolmandate riikide kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine ELi kohtute poolt.

               •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

                  Kohtuotsuste konventsiooni üle peetavate läbirääkimiste käigus on komisjon pidevalt konsulteerinud liikmesriikide ekspertidega ja tuginenud nende ekspertteadmistele. Lisaks konsulteeriti liikmesriikide ekspertidega ka käesoleva ettepaneku ettevalmistamise käigus.

                  Komisjonile oli mõjuhinnangu analüüsil toeks ka välistöövõtja tehtud uuring. See uuring
                     15
                   sisaldab erinevate poliitikavalikute ulatuslikku majanduslikku ja õiguslikku analüüsi. Uuringus kasutatakse erinevaid analüüsivahendeid, alates eri viisidel kogutud empiirilistest andmetest (veebipõhine uuring, küsimustik ja intervjuud) kuni statistika või dokumentide analüüsini. Kui kvantitatiivsed andmed ei olnud kättesaadavad, kasutati kvalitatiivseid hinnanguid. Väliseksperdid kinnitasid neid hinnanguid ja kasutatud eeldusi seminaril.

                  Uuringus jõuti järeldusele, et kõige sobivam viis poliitiliste eesmärkide saavutamiseks on ühineda konventsiooniga ilma deklaratsioone esitamata. Seda järeldust on võetud arvesse ka käesolevas ettepanekus, milles tehakse ettepanek kohtuotsuste konventsiooniga ühinemisel esitada vaid piiratud ulatusega sihipärane deklaratsioon, mida peetakse vajalikuks, et saavutada sidusus kehtiva ELi acquis’ga. Samal ajal ei takista selline piiratud ulatusega deklaratsioon käesoleva ettepaneku muude eesmärkide saavutamist ega selle tõhusust, pidades silmas oodatavat otsest kasu ELi ettevõtjate ja kodanike jaoks.

                  Lõpuks on komisjon tuginenud ulatuslikele kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist puudutavatele ELi tasandi eksperditeadmistele, mis on saadud Brüsseli Ia määruse kohaldamisel. Selle määruse eelkäija oli määrus (EÜ) nr 44/2001,
                     16
                   mis omakorda oli 1968. aasta Brüsseli samateemalise konventsiooni
                     17
                   järeltulija. Euroopa Liidu Kohtul on põhjalikud suunised nende õigusaktide tõlgendamiseks ja kohaldamiseks ELi tasandil.

               •Mõjuhinnang

                  Mõjuhinnangus kaaluti, kas ELi ühinemine konventsiooniga on soovitatav. EL konventsiooniga ühinemise stsenaariumis võeti arvesse mitmeid alternatiivseid poliitikavalikuid. Alternatiividena kaaluti ühinemist kas ilma ühtegi deklaratsiooni esitamata või esitades teatavad deklaratsioonid – kas konventsiooni artikli 18 kohase deklaratsiooni, millega jäetakse teatavad küsimused (tarbija-, töö- või kindlustusküsimused ja/või kinnisasja äriruumina üürimine või rentimine) kohaldamisalast välja, või konventsiooni artikli 19 kohase deklaratsiooni, millega jäetakse välja riike või riiklikke üksusi hõlmavad tsiviil- ja kaubandusasju käsitlevad kohtuotsused.

                  Eelistatud valik on ühineda konventsiooniga ja esitada piiratud ulatusega sihipärane deklaratsioon, millega välistatakse ELis asuva kinnisasja äriruumina üürimise või rentimise kohta tehtud kolmandate riikide kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine ELi kohtute poolt.

                  Selleks et mõõta kohtuotsuste konventsiooni mõju kohtuotsuste liikumisele ELi ja kolmandate riikide vahel, lähtuti eeldusest, et konventsiooniga ühineb kaheksa valitud ELi mittekuuluvat riiki. Need valitud ELi mittekuuluvad riigid olid Ameerika Ühendriigid, Argentina, Austraalia, Brasiilia, Hiina, Jaapan, Kanada ja Lõuna-Korea. Kogumõju hindamine hõlmas vaatlusperioodi 2022–2026.

                  Eelistatud variant parandab õiguskaitse kättesaadavust ning suurendab õiguskindlust ja prognoositavust rahvusvahelistes kohtuvaidlustes. ELi kodanike ja ettevõtjate otsene kasu, kui nad taotlevad ELi kohtuotsuse tunnustamist ja täitmist valitud kolmandates riikides, on 2026. aastaks hinnanguliselt 1,1–2,6 miljonit eurot. See tuleneb kolmandates riikides ELi kohtuotsuste tunnustamise ja täitmisega seotud kulude prognoositud vähenemisest 10–20 %. Lisaks peaks menetluste keskmine kestus lühenema keskmiselt kolm kuni kuus kuud.

                  Lihtsam ja prognoositavam süsteem välisriigi kohtuotsuste tunnustamiseks ja täitmiseks tsiviil- ja kaubandusasjades aitab ka edendada rahvusvahelist kaubandust ja investeerimist. Rahvusvaheline kaubandus ja investeerimine tõenäoliselt kasvavad ning seetõttu võib avalduda positiivne mõju nii mikro- ja makrotasandil kui ka töövõimalustele. Eelkõige saavad kohtuotsuste konventsioonist tulenevast õiguskaitse paremast kättesaadavusest ja suuremast õiguskindlusest rahvusvahelistes suhetes kasu VKEd.

               Eelistatud poliitikavariant on täielikult kooskõlas selle valdkonna ELi acquis’ga ehk Brüsseli Ia määrusega. Eelistatud variandi puhul jäetakse äriruumi üürimine või rentimine konventsiooni kohaldamisalast välja, kuna Brüsseli Ia määrusega on ELi kohtutele antud ELis asuva kinnisasja äriruumina üürimise või rentimisega seotud vaidlustes erandlik pädevus.

                  Samas ei peetud deklaratsiooni esitamist muude vaadeldud küsimuste väljajätmiseks
                     18
                   vajalikuks. Konventsioon pakub nõrgematele pooltele (tarbijad, töötajad või kindlustusvõtjad, kindlustatud või soodustatud isikud) piisavat kaitset, ehkki erineval viisil kui ELi acquis. Erinevalt deklaratsioonist ELis asuva kinnisasja äriruumina üürimise või rentimise kohta võivad muud laiema ulatusega deklaratsioonid takistada käesoleva algatuse eesmärkide täielikku saavutamist.

                  Õiguskontrollikomitee esitas 23. aprillil 2021 mõjuhinnangu aruande kohta positiivse arvamuse.

               •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine

                  VKEde jaoks ettepanek kulusid kaasa ei too. Lisaks kalduvad VKEd eelistama vahekohtumenetlustele kohtuvaidlusi ja seepärast eeldatakse, et õiguskindluse suurenemisel koos väiksemate kulude ja menetlusaja lühenemisega rahvusvahelistes kohtuvaidlustes on positiivne mõju nende valmisolekule osaleda rahvusvahelistes tehingutes või laiendada sellealast tegevust. Konventsiooniga ühinemine võib parandada ka VKEde konkurentsivõimet. Seda seetõttu, et rahvusvaheliste kohtuvaidluste ja seega kaudselt rahvusvahelise äritegevuse kulud vähenevad, mis annab ELis asuvatele VKEdele suhtelise eelise nende riikide ettevõtjate ees, kes ei ole konventsiooni ratifitseerinud. Ettepanekul on eeldatavasti positiivne mõju ka rahvusvahelisele kaubandusele ja investeerimisele.

               •Põhiõigused

                  Ettepaneku eesmärk on parandada õiguskaitse kättesaadavust ELi ettevõtjate ja kodanike jaoks, sest kohtuotsuste piiriülene tunnustamine ja täitmine, mis on õiguskaitse kättesaadavuse õiguse lahutamatu osa, üldjuhul paraneb ja muutub prognoositavamaks. Konventsioon kajastab suures osas ELi-siseselt kohaldatavaid kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise norme (Brüsseli Ia määrus). Seega ei kaldu konventsioon põhimõtteliselt kõrvale ELi põhiõigustest ega õiglase menetluse põhimõtetest. Eelkõige on konventsioonis sätestatud alus selliste kohtuotsuste tunnustamisest ja täitmisest keeldumiseks, mis on vastuolus õiglase menetluse aluspõhimõtetega või selle riigi avaliku korraga, kus tunnustamist ja täitmist taotletakse. See aitaks läbiproovitud lähenemisviisi
                     19
                   alusel tagada, et kolmandas riigis on nõuetekohaselt järgitud selliseid põhiõigusi nagu õigus kaitsele või õigus õiglasele kohtulikule arutamisele. Lisaks sellele on konventsiooni eesmärk parandada ELi kohtute tehtud kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kolmandates riikides, et hõlbustada ettevõtlusvabadust ja parandada õigust omandile ELis.

               4.MÕJU EELARVELE

               Mõju liidu eelarvele puudub. Liikmesriikidel võivad konventsiooni rakendamisega kaasneda ühekordsed kulud ja liikmesriikide kohtute kulud võivad pisut suureneda, sest kohtuasjade arv eeldatavasti pisut kasvab. Siiski eeldatakse, et need kulud kompenseeritakse keskpikas ja pikas perspektiivis menetluse kestuse eeldatava lühenemisega.

               5.MUU TEAVE

               •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord

                  Kuna ettepanek käsitleb ELi ühinemist rahvusvahelise konventsiooniga, mis sisaldab selgeid norme välisriigi kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta, siis rakenduskava ei koostata.

                  Konventsiooni praktilise toimimise järelevalve ja hindamise eesmärgil osaleb EL Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsi korrapäraselt korraldatavatel erikomisjoni koosolekutel, et teha kokkuvõte konventsiooni praktilisest kohaldamisest.

                  ELi sisemine hindamis- ja järelevalvemehhanism hakkab vastama nii palju kui võimalik Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsi hindamismehhanismile. Hindamine toimub korrapäraste ajavahemike järel ning hõlmab selle mõju hindamist, mis tuleneb ELi ühinemisest kohtuotsuste konventsiooniga, samuti hinnangut selle kohta, kas ühinemisega taotletavad peamised eesmärgid on saavutatud. Lisaks sisaldab hindamine ka analüüsi deklaratsioonide soovitatavuse kohta, et hinnata, kas säilitada või võtta tagasi juba esitatud deklaratsioon(id) või esitada uus(i) deklaratsioon(e).

               •Selgitavad dokumendid (direktiivide puhul)

                  Ei kohaldata

               •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus

               Võttes arvesse Euroopa Liidu ainuvälispädevust ja asjaolu, et kohtuotsuste konventsioon võimaldab selle artikli 26 alusel piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonil konventsiooniga ühineda, peaks EL ise saama konventsiooni osaliseks ilma liikmesriikideta, tuginedes nõukogu positiivsele otsusele.

               Seepärast peaks Euroopa Liit ühinemise ajal esitama konventsiooni artikli 27 kohase deklaratsiooni selle kohta, et ELil on pädevus kõigis konventsiooniga reguleeritavates küsimustes ning et tema liikmesriigid ei ole konventsiooni osalised, kuid on konventsiooniga seotud, sest sellega ühineb EL. Kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolliga nr 22, mille kohaselt Taani ei osale aluslepingu artikli 81 lõike 2 kohaselt võetud meetmetes, ei hõlma ELi ühinemine kohtuotsuste konventsiooniga Taanit.

               Konventsiooniga ühinemise ajal peaks liit esitama konventsiooni artikli 18 kohase deklaratsiooni konventsiooni esemelise kohaldamisala kohta, jättes konventsiooni kohaldamisalast välja kohtuotsused, mis käsitlevad liidus asuva kinnisasja äriruumina üürimist või rentimist.

               2021/0208 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS,

               mis käsitleb Euroopa Liidu ühinemist tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud välisriigi kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsiooniga

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 81 lõike 2 punkti a ja artikli 218 lõike 6 punkti a,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut
                  20

               ning arvestades järgmist:

               (1)2. juulil 2019 sõlmiti Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsi raames tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud välisriigi kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsioon (edaspidi „konventsioon“).

               (2)Konventsiooni eesmärk on edendada süvendatud rahvusvahelise õigusalase koostöö kaudu õiguskaitse kättesaadavust kõikjal maailmas. Eelkõige on konventsiooni eesmärk vähendada piiriüleste kohtuasjade ja vaidluste lahendamisega seotud riske ja kulusid ning seeläbi hõlbustada rahvusvahelist kaubandust, investeerimist ja liikuvust.

               (3)Liit osales aktiivselt läbirääkimistel, mis viisid konventsiooni vastuvõtmiseni, ja jagab konventsiooni eesmärke.

               (4)Praegu seisavad ELi kodanikud ja ettevõtjad, kes taotlevad ELis tehtud kohtuotsuse tunnustamist ja täitmist kolmandas riigis, silmitsi killustatud õigusmaastikuga, kuna tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud välisriigi kohtuotsuste tunnustamiseks ja täitmiseks kõikehõlmav rahvusvaheline raamistik puudub. Rahvusvaheliste kauba- ja investeerimisvoogude kasv suurendab neid õigusriske liidu ettevõtjate ja kodanike jaoks ning see olukord tuleks lahendada tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kohtuotsuste prognoositava piiriülese tunnustamise ja täitmise süsteemi kaudu.

               (5)Neid eesmärke on võimalik saavutada üksnes osalemisega riikidevahelises kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise ja täitmise süsteemis, näiteks kohtuotsuste konventsiooniga loodud süsteemis. Samal ajal peaks konventsioon võimaldama tunnustada ja täita kolmanda riigi kohtuotsuseid liidus üksnes juhul, kui on järgitud liidu õiguses kehtestatud aluspõhimõtteid ja see ei mõjuta liidusisest acquis’d.

               (6)Konventsiooni artikli 26 kohaselt võivad piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonid, mis on pädevad teatavates või kõigis konventsiooniga reguleeritavates küsimustes, näiteks liit, konventsioonile alla kirjutada, selle heaks kiita või sellega ühineda.

               (7)Aluslepingu artikli 3 lõike 2 alusel kuulub liidu ainupädevusse rahvusvahelise lepingu sõlmimine, kui selle sõlmimine võib mõjutada ühiseeskirju või muuta nende reguleerimisala. Konventsioon mõjutab kohtualluvust ja vastavas kohtus tehtud kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist käsitlevat liidu teisest õigust, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1215/2012
                  21
               . Sellest tulenevalt on liidul kõigis konventsiooniga reguleeritavates küsimustes ainupädevus.

               (8)Konventsiooni artikli 24 lõike 3 ja artikli 28 kohaselt võib konventsiooniga ühinemine toimuda enne selle jõustumist.

               (9)Liit peaks konventsiooni sõlmima sellega ühinemise teel.

               (10)Konventsiooniga ühinedes peaks liit esitama konventsiooni artikli 27 kohase deklaratsiooni selle kohta, et tal on pädevus kõigis konventsiooniga reguleeritavates küsimustes. Sellest tulenevalt peaks konventsioon olema liikmesriikidele siduv, kuna selle sõlmib liit.

               (11)Äriruumi üüri või renti puudutavates kohtuasjades annab määrus (EL) nr 1215/2012 erandliku pädevuse selle liikmesriigi kohtutele, kus asjaomane kinnisasi asub. Konventsioonis selliseid äriruumi üüri või renti puudutavaid erandliku pädevuse norme ei ole. Seepärast peaks liit konventsiooniga ühinedes esitama konventsiooni artikli 18 kohase deklaratsiooni selle kohta, et konventsiooni kohaldamisalast jäetakse välja kohtuotsused, mis käsitlevad liidus asuva kinnisasja äriruumina üürimist või rentimist.

               (12)Määrus (EL) 1215/2012 on Iirimaale siduv ja seepärast osaleb ta käesoleva otsuse vastuvõtmisel.

               (13)Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli nr 22 artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel, mistõttu see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Käesolevaga sõlmib liit tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud välisriigi kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise 2. juuli 2019. aasta Haagi konventsiooni (edaspidi „konventsioon“).

               Konventsiooni tekst on lisatud käesolevale otsusele.

               Artikkel 2

               Komisjon määrab isiku, kes on volitatud liidu nimel hoiule andma konventsiooni artikli 24 lõikes 4 osutatud ühinemiskirja.

               Artikkel 3

               Liit esitab konventsiooni artikli 24 lõikes 4 osutatud kirja hoiule andmise ajal kooskõlas konventsiooni artikli 27 lõikega 1 järgmise deklaratsiooni:

               „Euroopa Liit teatab kooskõlas konventsiooni artikli 27 lõikega 1, et tal on pädevus kõigis käesoleva konventsiooniga reguleeritavates küsimustes. Liidu liikmesriigid ei osale konventsioonile allakirjutamisel, selle ratifitseerimisel ega heakskiitmisel, ent konventsioon on nende suhtes siduv, kuna selle sõlmib Euroopa Liit.

               Käesolevas deklaratsioonis ei hõlma mõiste „Euroopa Liit“ Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli nr 22 artiklite 1 ja 2 kohaselt Taani Kuningriiki“.

               Artikkel 4

               Konventsiooni artikli 24 lõikes 4 osutatud kirja hoiule andmise ajal esitab liit kinnisasja äriruumina üürimise või rentimise kohta kooskõlas konventsiooni artikliga 18 järgmise deklaratsiooni:

               „Käesolevaga teatab Euroopa Liit konventsiooni artikli 18 kohaselt, et ta ei kohalda konventsiooni Euroopa Liidus asuva kinnisasja äriruumina üürimise või rentimise suhtes.“

               Artikkel 5

               Käesolev otsus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas
                  22
               .

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud välisriigi kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise 2. juuli 2019. aasta konventsioon.

                     (2)

                        Kohtuotsuste konventsiooni preambul.

                     (3)

                        Vt nõukogu 26.–27. mai 2016. aasta istungi (konkurentsivõime (3470. istung)) tulemused, nr 9357/16, ja nõukogu otsuse eelnõu (nr 8814/16), millega antakse luba alustada Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsi raames läbirääkimisi seoses tsiviil- ja kaubandusasju käsitlevate kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsiooniga (kohtuotsuste konventsioon).

                     (4)

                  https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/political-guidelines-next-commission_et.pdf
                  .

                     (5)

                        Toetades samal ajal prioriteetide „Euroopa maailmapositsiooni tugevdamine“ ja „Inimeste hüvanguks toimiv majandus“ eesmärke.

                     (6)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määrus (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (uuesti sõnastatud) (ELT L 351, 20.12.2012, lk 1) (edaspidi „Brüsseli Ia määrus“).

                     (7)

                        Ibid.

                     (8)

                        Tsiviil- ja kaubandusasjade kohtualluvuse ning neid käsitlevate kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsioon (ELT L 339, 21.12.2007, lk 3–41).

                     (9)

                        30. juuni 2005. aasta kohtualluvuse kokkuleppeid käsitlev konventsioon.

                     (10)

                        Vt kohtuotsuste konventsiooni artikli 23 lõige 4. Olgu märgitud, et konventsioon ei mõjuta ka Lugano konventsiooni või 2005. aasta kohtualluvuse kokkulepete konventsiooni kohaldamist, sest artikli 23 lõike 2 kohaselt on varasemad lepingud ülimuslikud.

                     (11)

                        Seda on kinnitanud Euroopa Kohus Lugano arvamuses, milles Euroopa Kohus sedastas, et Euroopa Ühenduse ainuvälispädevus kehtib muu hulgas ka kolmandate riikide tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise suhtes. Vt arvamus 1/03, ECLI:EU:C:2006:81.

                     (12)

                        Selle kohta vt ka käesolevale ettepanekule lisatud mõju hindamise aruande punktid 3 ja 4.

                     (13)

                        Seminaril väljendasid liikmesriigid enne kõigi poliitikavalikute mõju analüüsi valmimist oma esialgseid seisukohti.

                     (14)

                        Konventsiooni artiklil 18 põhinev (teatavate küsimuste väljajätmine) ja/või artiklil 19 põhinev deklaratsioon (riike puudutavate tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kohtuotsuste väljajätmine).

                     (15)

                        Avaldatakse pärast käesoleva ettepaneku vastuvõtmist.

                     (16)

                        Vt nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuse täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1).

                     (17)

                        Vt 1968. aasta Brüsseli konventsioon kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT L 299, 31.12.1972, lk 32).

                     (18)

                        Need olid tarbija-, tööhõive- ja kindlustusküsimused.

                     (19)

                        Lisaks Brüsseli Ia määrusele on seda lähenemisviisi kasutatud ka Lugano konventsioonis ja 2005. aasta kohtualluvuse kokkuleppeid käsitlevas konventsioonis.

                     (20)

                        ELT C , , lk .

                     (21)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määrus (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (ELT L 351, 20.12.2012, lk 1).

                     (22)

                        Nõukogu peasekretariaat avaldab lepingu jõustumise kuupäeva Euroopa Liidu Teatajas.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,16.7.2021
            COM(2021) 388 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS,
            mis käsitleb Euroopa Liidu ühinemist tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud välisriigi kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsiooniga
            {SEC(2021) 279 final} - {SWD(2021) 192 final} - {SWD(2021) 193 final}

               TSIVIIL- JA KAUBANDUSASJADES TEHTUD VÄLISRIIGI KOHTUOTSUSTE TUNNUSTAMISE JA TÄITMISE KONVENTSIOON

               Käesoleva konventsiooni osalised,

               soovides õigusalase koostöö kaudu edendada igaühe reaalset juurdepääsu õigusemõistmisele ning hõlbustada reeglitel põhinevat mitmepoolset kaubandust ja investeerimist, samuti liikuvust,

               uskudes, et kõnealust koostööd saab süvendada tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud välisriigi kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise ühtsete põhireeglite kehtestamise abil, et hõlbustada selliste kohtuotsuste tulemuslikku tunnustamist ja täitmist,

               olles veendunud selles, et kõnealune süvendatud õigusalane koostöö nõuab eelkõige rahvusvahelist õiguskorda, mis tagab välisriigi kohtuotsuste üleilmse liikumise suurema prognoositavuse ja õiguskindluse, ning et see täiendab 30. juuni 2005. aasta kohtualluvuse kokkuleppeid käsitlevat konventsiooni,

               on otsustanud sõlmida sel eesmärgil käesoleva konventsiooni ja leppinud kokku järgmises.

               I PEATÜKK – KOHALDAMISALA JA MÕISTED

               Artikkel 1
               Kohaldamisala

               1. Käesolevat konventsiooni kohaldatakse tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise suhtes. Seda ei kohaldata maksu-, tolli- ega haldusasjade suhtes.

               2. Konventsiooni kohaldatakse ühe osalisriigi kohtu tehtud kohtuotsuse tunnustamise ja täitmise suhtes teises osalisriigis.

               Artikkel 2
               Kohaldamisalast väljajätmine

               1. Konventsiooni ei kohaldata järgmiste küsimuste suhtes:

               a) füüsiliste isikute õiguslik seisund ning nende õigus- ja teovõime;

               b) ülalpidamiskohustus;

               c) muud perekonnaõigusega, sealhulgas abieluvaraga, seotud küsimused ja muud abielust või abieluga sarnanevatest suhetest tulenevad õigused või kohustused;

               d) testamendid ja pärimisasjad;

               e) maksejõuetus, kokkulepped võlausaldajatega, finantseerimisasutuste kriisilahendus ja muud samalaadsed küsimused;

               f) reisijate- ja kaubavedu;

               g) piiriülene merereostus, merereostus väljaspool riiklikku jurisdiktsiooni olevatel aladel, laevade põhjustatud merereostus, mereõiguslike nõuetega seotud vastutuse piiramine, üldavarii;

               h) vastutus tuumakahjustuste korral;

               i) juriidiliste isikute või juriidiliste või füüsiliste isikute ühingute kehtivus, tühisus või likvideerimine ning nende organite otsuste kehtivus;

               j) avalikes registrites sisalduvate kannete kehtivus;

               k) laim;

               l) eraelu puutumatus;

               m) intellektuaalomand;

               n) relvajõudude tegevus, sealhulgas nende töötajate tegevus teenistuskohustuste täitmisel;

               o) õiguskaitsetegevus, sealhulgas õiguskaitsetöötajate tegevus teenistuskohustuste täitmisel;

               p) konkurentsiküsimused, välja arvatud juhul, kui kohtuotsus põhineb tegevusel, mis kujutab endast ettevõtjatevahelist konkurentsivastast kokkulepet või tegelike või võimalike konkurentide kooskõlastatud tegevust, et leppida kokku hinnas, osaleda pakkumismahhinatsioonides, kehtestada tootmismahu piiranguid või kvoote või jagada turge klientide, tarnijate, territooriumide või kaubandusharude jagamise kaudu ning kui selline käitumine ja selle tagajärjed ilmnesid otsuse teinud kohtu asukohariigis;

               q) riigivõla restruktureerimine ühepoolsete riiklike meetmete kaudu.

               2. Otsust ei jäeta käesoleva konventsiooni kohaldamisalast välja, kui küsimust, mille suhtes käesolevat konventsiooni ei kohaldata, käsitleti menetluses, milles kohtuotsus tehti, kõigest eelküsimusena, mitte menetluse esemena. Eelkõige ei jää kohtuotsus konventsiooni kohaldamisalast välja üksnes seetõttu, et kõnealune küsimus tõstatati kostja vastuses ja see ei olnud menetluse ese.

               3. Konventsiooni ei kohaldata vahekohtu ega sellega seotud menetluste suhtes.

               4. Kohtuotsus ei jää käesoleva konventsiooni kohaldamisalast välja üksnes seetõttu, et üks menetlusosaline oli riik, sealhulgas riigi valitsus, valitsusasutus või riiki esindav isik.

               5. Konventsioon ei mõjuta riikide või rahvusvaheliste organisatsioonide või nende varaga seotud privileege ega immuniteete.

               Artikkel 3
               Mõisted

               1. Käesolevas konventsioonis kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a) „kostja“ – isik, kelle vastu on esitatud otsuse teinud kohtu asukohariigis nõue või vastunõue;

               b) „kohtuotsus“ – igasugune kohtulahend, mille kohus on konkreetses kohtuasjas teinud, sealhulgas otsus või määrus, ning samuti kohtu (sealhulgas kohtuametniku) tehtud otsus kohtukulude kohta, eeldusel et see on seotud sisulise kohtulahendiga, mida võidakse käesoleva konventsiooni alusel tunnustada või täita. Esialgseid õiguskaitsevahendeid kohtuotsusena ei käsitata.

               2. Üksuse või isiku, välja arvatud füüsilise isiku, asukohaks loetakse seda riiki,

               a) kus on tema põhikirjajärgne asukoht;

               b) mille õiguse alusel ta on asutatud;

               c) kus on tema juhatuse asukoht või

               d) kus on tema peamine tegevuskoht.

               II PEATÜKK – TUNNUSTAMINE JA TÄITMINE

               Artikkel 4
               Üldsätted

               1. Osalisriigi (otsuse teinud kohtu asukohariik) kohtu tehtud kohtuotsust tunnustatakse ja täidetakse teises osalisriigis (taotluse saanud riik) kooskõlas käesoleva peatüki sätetega. Kohtuotsuse tunnustamisest või täitmisest võib keelduda ainult käesolevas konventsioonis sätestatud põhjustel.

               2. Taotluse saanud riigis ei vaadata kohtuotsust sisuliselt läbi. Seda võib kaaluda ainult juhul, kui see on vajalik konventsiooni kohaldamiseks.

               3. Kohtuotsust tunnustatakse ainult juhul, kui see kehtib otsuse teinud kohtu asukohariigis, ning seda täidetakse ainult juhul, kui see kuulub täitmisele otsuse teinud kohtu asukohariigis.

               4. Kohtuotsuse tunnustamise või täitmise võib edasi lükata või selle tunnustamisest või täitmisest võib keelduda, kui lõikes 3 osutatud kohtuotsus kuulub läbivaatamisele otsuse teinud kohtu asukohariigis või kui kohtuotsuse vaidlustamise tavaline tähtaeg ei ole veel möödunud. Keeldumine ei välista kohtuotsuse tunnustamise või täitmise taotlemist edaspidi.

               Artikkel 5
               Tunnustamise ja täitmise alused

               1. Kohtuotsust on võimalik tunnustada ja täita juhul, kui üks järgmistest tingimustest on täidetud:

               a) isiku, kelle suhtes tunnustamist või täitmist taotletakse, peamine elu- või asukoht oli otsuse teinud kohtu asukohariigis sel ajal, kui isik astus otsuse teinud kohtus menetlusse;

               b) füüsilise isiku, kelle suhtes tunnustamist või täitmist taotletakse, peamine tegevuskoht oli otsuse teinud kohtu asukohariigis sel ajal, kui isik astus otsuse teinud kohtus menetlusse ja kohtuotsuse aluseks olev nõue tekkis kõnealusest tegevusest;

               c) isik, kelle suhtes tunnustamist või täitmist taotletakse, on isik, kes esitas kohtuotsuse aluseks oleva nõude, välja arvatud vastunõue;

               d) kostjal oli filiaal, esindus või muu üksus, mis ei olnud eraldiseisev juriidiline isik, otsuse teinud kohtu asukohariigis sel ajal, kui isik astus otsuse teinud kohtus menetlusse ja kohtuotsuse aluseks olev nõue tekkis kõnealuse filiaali, esinduse või üksuse tegevusest;

               e) kostja nõustus sõnaselgelt kohtuotsuse teinud kohtu pädevusega menetluses, milles otsus tehti;

               f) kostja esitas oma sisulised argumendid otsuse teinud kohtus, ilma et ta oleks vaidlustanud kohtu pädevust otsuse teinud kohtu asukohariigi õiguses sätestatud ajavahemiku jooksul, välja arvatud juhul, kui on ilmne, et pädevuse või selle teostamise vaidlustamine ei oleks kõnealuse õiguse kohaselt olnud edukas;

               g) kohtuotsuse ese oli lepinguline võlasuhe ja otsus tehti selle riigi kohtus, kus kohustus täideti või oleks tulnud täita vastavalt

               i) pooltevahelisele kokkuleppele või

               ii) lepingu suhtes kohaldatavale õigusele, kui kohustuse täitmise koht ei olnud kokku lepitud,

               välja arvatud juhul, kui kostja tegevusel seoses tehinguga selgelt puudus eesmärgipärane ja sisuline seos kõnealuse riigiga;

               h) kohtuotsus on tehtud kinnisasja üüri või rendiga seotud küsimuses ja selle on teinud selle riigi kohus, kus kinnisasi asub;

               i) kohtuotsus on tehtud kostja kahjuks ja see puudutas lepingulist võlasuhet, mis on tagatud sellise kinnisasjaga seotud asjaõigusega, mis asub otsuse teinud kohtu asukohariigis, kui lepinguline nõue esitati koos kõnealuse asjaõigusega seotud nõudega sama kostja vastu;

               j) kohtuotsus on tehtud lepinguvälise võlasuhte kohta, mis tuleneb surma põhjustamisest, kehavigastuse tekitamisest, materiaalse vara kahjustamisest või kaotusest, ning selle kahju otseselt põhjustanud tegu või tegevusetus toimus otsuse teinud kohtu asukohariigis, olenemata kohast, kus kahju tekkis;

               k) kohtuotsus käsitleb vabatahtlikult asutatud ja kirjalikult kinnitatud usaldushalduse (trust) kehtivust, ülesehitust, mõju, haldamist või muutmist ning

               i) menetluse algatamise ajal oli otsuse teinud kohtu asukohariik määratud usaldushalduse loomisdokumendiga riigiks, mille kohtutes vaidlused sellistes küsimustes tuleb lahendada, või

               ii) menetluse algatamise ajal oli otsuse teinud kohtu asukohariik määratud usaldushalduse loomisdokumendiga sõnaselgelt või kaudselt riigiks, kus usaldushalduse peamine haldamiskoht asub.

               Seda lõiku kohaldatakse ainult kohtuotsuste suhtes, mis on tehtud usaldushaldussuhtes olevate või olnud isikute vahelise usaldushalduse siseaspektide kohta;

               l) kohtuotsus on tehtud vastunõude kohta

               i) osas, milles see tehti vastunõude esitaja kasuks, eeldusel et vastunõude aluseks oli sama tehing või sündmus, mis oli nõude aluseks, või

               ii) osas, milles see tehti vastunõude esitaja kahjuks, välja arvatud juhul, kui otsuse teinud kohtu asukohariigi õiguse kohaselt tuli vastunõue esitada, et vältida sellekohase õiguse kaotamist;

               m) kohtuotsuse on teinud kohus, mis oli määratud kokkuleppes, mis oli sõlmitud või jäädvustatud kirjalikult või muu sidevahendi abil, mis võimaldab infole hiljem juurde pääseda, et seda kasutada, mitte erandliku kohtualluvuse kokkuleppes määratud kohus.

               Käesoleva lõigu kohaldamisel on erandliku kohtualluvuse kokkulepe kahe või enama osalise vahel sõlmitud kokkulepe, milles nimetatakse konkreetsest õigussuhtest tulenenud või tuleneda võivate vaidluste lahendamiseks ühe osalisriigi kohtud või ühe osalisriigi üks konkreetne kohus või mitu konkreetset kohut ning välistatakse teiste kohtute pädevus kõnealuste vaidluste lahendamisel.

               2. Kui tunnustamist või täitmist taotletakse füüsilise isiku suhtes, kes tegutseb peamiselt isiklikel, perekondlikel või majapidamisega seotud eesmärkidel (tarbija) tarbijalepinguga seotud küsimustes, või töövõtja suhtes tema töölepinguga seotud küsimuses, siis

               a) kohaldatakse lõike 1 punkti e ainult juhul, kui kohtule on esitatud suuline või kirjalik nõusolek;

               b) ei kohaldata lõike 1 punkte f, g ja m.

               3. Lõiget 1 ei kohaldata kohtuotsuse suhtes, mis tehti kinnisasja eluruumina üürimise või rentimise kohta või kinnisasja registreerimise kohta. Sellist kohtuotsust tunnustakse ja täidetakse ainult siis, kui selle tegi selle riigi kohus, kus kinnisasi asub.

               Artikkel 6
               Tunnustamise ja täitmise erandlik alus

               Olenemata artiklist 5 tunnustatakse ja täidetakse kinnisasjaõigusega seotud kohtuotsust ainult siis, kui kinnisasi asub otsuse teinud kohtu asukohariigis.

               Artikkel 7
               Tunnustamisest ja täitmisest keeldumine

               1. Tunnustamisest või täitmisest võib keelduda, kui

               a) menetlust algatavat dokumenti või samaväärset dokumenti, mis sisaldab nõude olulisemaid elemente,

               i) ei toimetatud kostja kätte piisavalt aegsasti ega viisil, mis võimaldanuks tal oma kaitset korraldada, välja arvatud juhul, kui kostja ilmus kohtusse ja võttis hagi suhtes seisukoha, ilma et ta oleks otsuse teinud kohtus dokumentide kättetoimetamist vaidlustanud, eeldusel et otsuse teinud kohtu asukohariigi õiguse kohaselt oleks selline vaidlustamine lubatud, või

               ii) see toimetati taotluse saanud riigis kostja kätte viisil, mis on vastuolus taotluse saanud riigi aluspõhimõtetega dokumentide kättetoimetamise valdkonnas;

               b) kohtuotsuseni jõuti pettuse teel;

               c) tunnustamine või täitmine oleks ilmselgelt vastuolus taotluse saanud riigi avaliku korraga, sealhulgas juhul, kui kohtuotsuseni viinud konkreetne menetlus oli vastuolus kõnealuse riigi õiglase menetluse põhimõtetega, ning juhul, kui rikuti kõnealuse riigi julgeolekut või suveräänsust;

               d) menetlus otsuse teinud kohtus oli vastuolus kokkuleppega või usaldushalduse loomisdokumendi sättega, mille kohaselt kõnealune vaidlus tuli lahendada mõne muu riigi kui otsuse teinud kohtu asukohariigi kohtus;

               e) kohtuotsus on vastuolus kohtuotsusega, mis tehti taotluse saanud riigi kohtus samade poolte vahel aset leidnud kohtuvaidluses, või

               f) kohtuotsus on vastuolus varasema kohtuotsusega, mis tehti mõne teise riigi kohtus samade poolte vahel ja samas asjas aset leidnud kohtuvaidluses, eeldusel et varasem otsus vastab tingimustele, mis on vajalikud selle tunnustamiseks taotluse saanud riigis.

               2. Otsuse tunnustamise või täitmise võib edasi lükata või tunnustamisest või täitmisest võib keelduda, kui samade poolte vahel ja samas asjas aset leidnud kohtuvaidlusega seoses on pooleli menetlus taotluse saanud riigi kohtus ning

               a) taotluse saanud riigi kohtu poole pöörduti enne otsuse teinud kohut ja

               b) kohtuvaidluse ja taotluse saanud riigi vahel on tihe seos.

               Käesoleva lõike kohane keeldumine ei välista kohtuotsuse tunnustamise või täitmise taotlemist edaspidi.

               Artikkel 8
               Eelküsimused

               1. Käesoleva konventsiooni kohaselt ei tunnustata ega täideta eelküsimuses tehtud otsust, kui see otsus on tehtud küsimuses, mille suhtes konventsiooni ei kohaldata, või artiklis 6 osutatud küsimuses, milles tegi otsuse mõne muu riigi kui kõnealuses artiklis osutatud riigi kohus.

               2. Kui kohtuotsuse aluseks oli eelotsus küsimuses, mille suhtes käesolevat konventsiooni ei kohaldata, või artiklis 6 osutatud küsimuses, milles tegi otsuse mõne muu riigi kui kõnealuses artiklis osutatud riigi kohus, võib kohtuotsuse tunnustamisest või täitmisest selles osas keelduda.

               Artikkel 9
               Võimalus tunnustada või täita kohtuotsuse eraldatavat osa

               Kohtuotsuse eraldatavat osa tunnustatakse või täidetakse, kui selle kohta on esitatud eraldi taotlus või kui käesoleva konventsiooni kohaselt on võimalik tunnustada või täita ainult osa kohtuotsusest.

               Artikkel 10
               Kahju hüvitamine

               1. Kui kohtuotsusega nähakse ette kahjuhüvitis, sealhulgas hoiatav või karistuslik kahjuhüvitis, millega ei hüvitata kannatanud poolele tegelikult tekitatud kahju või kahjustusi, võib kohtuotsuse tunnustamisest või täitmisest selles osas keelduda.

               2. Kohus, kelle poole on pöördutud, võtab arvesse seda, kas ja millisel määral saab otsuse teinud kohtu poolt ette nähtud kahjuhüvitist kasutada menetluskulude katmiseks.

               Artikkel 11
               Kohtulikud kompromissid

               Kohtulikud kompromissid, mille on kinnitanud osalisriigi kohus või mis on sõlmitud kõnealuses kohtus peetud kohtumenetluse raames ning mida täidetakse nimetatud kohtu asukohariigis samaväärselt kohtuotsusega, kuuluvad käesoleva konventsiooni kohaselt täitmisele samaväärselt kohtuotsustega.

               Artikkel 12
               Esitatavad dokumendid

               1. Otsuse tunnustamist või täitmist taotlev kokkuleppeosaline esitab järgmised dokumendid:

               a) kohtuotsuse täielik ja tõestatud koopia;

               b) tagaseljaotsuse korral dokument või dokumendi tõestatud koopia, mis tõendab, et menetluse algatamise dokument või samaväärne dokument on edastatud kohtusse ilmumata jätnud poolele;

               c) dokumendid, millega tõendatakse, et kohtuotsus on otsuse teinud kohtu asukohariigis kehtiv või seda saab kõnealuses riigis vajaduse korral täita;

               d) artiklis 11 osutatud juhul otsuse teinud kohtu asukohariigi kohtu (sealhulgas kohtuametniku) tõend selle kohta, et kohtulik kompromiss või selle konkreetne osa kuulub otsuse teinud kohtu asukohariigis täitmisele samaväärselt kohtuotsusega.

               2. Kui kohus, kelle poole on pöördutud, ei ole kohtuotsuse sisu põhjal võimeline kindlaks tegema, kas otsus vastab käesoleva peatüki tingimustele, võib ta nõuda vajalike dokumentide esitamist.

               3. Kohtuotsuse tunnustamise või täitmise taotlusele võib lisada kohtuotsusega seotud dokumendi, mille on väljastanud otsuse teinud kohtu asukohariigi kohus (sealhulgas kohtuametnik) ning mille vorm vastab Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsi soovitatud ja avaldatud vormile.

               4. Kui käesolevas artiklis osutatud dokumendid ei ole koostatud taotluse saanud riigi ametlikus keeles ning kui taotluse saanud riigi õigusega ei ole ette nähtud teisiti, lisatakse dokumentidele kinnitatud tõlge taotluse saanud riigi ametlikku keelde.

               Artikkel 13
               Menetlus

               1. Kui käesolevas konventsioonis ei ole sätestatud teisiti, toimub kohtuotsuse tunnustamise menetlus, täidetavaks tunnistamise määruse väljaandmine, täitmise registreerimine ning otsuse täitmine taotluse saanud riigi õiguse alusel. Taotluse saanud riigi kohus peab tegutsema kiiresti.

               2. Taotluse saanud riigi kohus ei tohi keelduda kohtuotsuse tunnustamisest ega täitmisest käesoleva konventsiooni kohaselt seetõttu, et tunnustamist või täitmist tuleks taotleda muus riigis.

               Artikkel 14
               Menetluskulud

               1. Poolelt, kes taotleb ühes osalisriigis teises osalisriigis tehtud kohtuotsuse täitmist, ei nõuta mis tahes kujul kautsjoni ega deposiiti ainult selle põhjal, et ta on välisriigi kodanik või et tema alaline või peamine elukoht ei ole selles riigis, kus täitmist taotletakse.

               2. Lõike 1 kohaselt või selle riigi õiguse kohaselt, kus menetlus on algatatud, kautsjoni või deposiidi nõudest vabastatud isiku vastu osalisriigis esitatud nõue hüvitada menetluskulud tuleb nõudest kasu saava isiku taotluse alusel tunnistada täidetavaks igas muus osalisriigis.

               3. Riik võib esitada deklaratsiooni selle kohta, et ta ei kohalda lõiget 1, või nimetada deklaratsiooniga need siseriiklikud kohtud, mis ei kohalda lõiget 1.

               Artikkel 15
               Tunnustamine ja täitmine siseriikliku õiguse kohaselt

               Kui artiklist 6 ei tulene teisiti, ei takista konventsioon kohtuotsuste tunnustamist ega täitmist siseriikliku õiguse kohaselt.

               III PEATÜKK – ÜLDSÄTTED

               Artikkel 16
               Üleminekusäte

               Konventsiooni kohaldatakse kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise suhtes siis, kui otsuse teinud kohtu asukohariigis menetluse algatamise ajal kehtis konventsioon kõnealuse riigi ja taotluse saanud riigi vahel.

               Artikkel 17
               Kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist piiravad deklaratsioon

               Riik võib esitada deklaratsiooni selle kohta, et tema kohtutel on õigus keelduda teise osalisriigi kohtu tehtud kohtuotsuse tunnustamisest või täitmisest, kui kohtuvaidluse poolte elu- või asukoht on taotluse saanud riigis ning kui kohtuvaidluse poolte vahelised suhted ja kõik muud kohtuvaidlusega seotud asjaolud peale valitud kohtu asukoha on seotud üksnes taotluse saanud riigiga.

               Artikkel 18
               Konkreetsete küsimuste kohta esitatav deklaratsioon

               1. Kui riigil on tõsine huvi käesolevat konventsiooni mõne konkreetse küsimuse suhtes mitte kohaldada, võib ta esitada sellekohase deklaratsiooni. Kõnealuse deklaratsiooni esitanud riik tagab, et esitatud deklaratsiooni kohaldamisala ei ulatuks vajalikust kaugemale ning et konventsiooni kohaldamisalast välja jäetav konkreetne küsimus oleks selgelt ja täpselt piiritletud.

               2. Kõnealuse konkreetse küsimuse suhtes ei kohaldata konventsiooni

               a) deklaratsiooni esitanud osalisriigis;

               b) teistes osalisriikides, kus deklaratsiooni esitanud osalisriigi kohtus tehtud kohtuotsuse tunnustamist või täitmist taotletakse.

               Artikkel 19
               Riike puudutavate kohtuotsustega seotud deklaratsioonid

               1. Riik võib esitada deklaratsiooni, et ta ei kohalda konventsiooni kohtuotsuste suhtes, mis on tehtud menetlustes, mille osaline on üks järgmistest:

               a) kõnealune riik või seda riiki esindav füüsiline isik või

               b) kõnealuse riigi valitsusasutus või seda valitsusasutust esindav füüsiline isik.

               Kõnealuse deklaratsiooni esitanud riik tagab, et esitatud deklaratsiooni kohaldamisala ei ulatuks vajalikust kaugemale ning et kohaldamisala erandid oleksid selgelt ja täpselt piiritletud. Deklaratsioonis ei tehta vahet kohtuotsustel, mille otsuse teinud kohus on teinud menetluses, kus riik, kõnealuse riigi valitsusasutus või seda riiki või valitsusasutust esindav füüsiline isik on kostja, ja otsustel kus riik, kõnealuse riigi valitsusasutus või seda riiki või valitsusasutust esindav füüsiline isik on hageja.

               2. Lõike 1 kohase deklaratsiooni esitanud riigi kohtu tehtud kohtuotsuse tunnustamisest või täitmisest võib keelduda deklaratsioonis täpsustatud ulatuses, kui kohtuotsus tehti menetluses, mille üks pooltest oli kas deklaratsiooni esitanud riik või taotluse saanud riik, sellise riigi valitsusasutus või seda riiki või valitsusasutust esindav füüsiline isik.

               Artikkel 20
               Ühtne tõlgendamine

               Käesoleva konventsiooni tõlgendamisel võetakse arvesse selle rahvusvahelist iseloomu ja vajadust edendada selle ühtlast kohaldamist.

               Artikkel 21
               Konventsiooni kohaldamise läbivaatamine

               Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsi peasekretär korraldab regulaarselt käesoleva konventsiooni ja selle deklaratsioonide toimimise läbivaatamise ning annab aru üldasjade ja üldpoliitika nõukogule.

               Artikkel 22
               Ühtlustamata õigussüsteemid

               1. Kui osalisriigi eri territoriaalüksustes kehtib käesolevas konventsiooniga hõlmatud küsimuste käsitlemisel kaks või enam õigussüsteemi, käsitatakse

               a) iga viidet kõnealuse riigi õigusele või menetluskorrale vajaduse korral viitena asjaomase territoriaalüksuse õigusele või menetluskorrale;

               b) iga viidet kõnealuse riigi kohtule või kohtutele vajaduse korral viitena asjaomase territoriaalüksuse kohtule või kohtutele;

               c) iga viidet seotusele kõnealuse riigiga vajaduse korral viitena seotusele asjaomase territoriaalüksusega;

               d) iga viidet ühendavale tegurile seoses kõnealuse riigiga vajaduse korral viitena ühendavale tegurile seoses asjaomase territoriaalüksusega.

               2. Olenemata lõikest 1, ei ole osalisriik, mis hõlmab kaht või enamat territoriaalüksust, kus kehtivad eri õigussüsteemid, kohustatud kohaldama käesolevat konventsiooni selliste juhtumite suhtes, mis puudutavad ainult neid erinevaid territoriaalüksusi.

               3. Territoriaalüksuse kohus, mis asub osalisriigis, mis hõlmab kaht või enamat territoriaalüksust, kus kehtivad eri õigussüsteemid, ei ole kohustatud tunnustama või täitma teises osalisriigis tehtud kohtuotsust üksnes põhjusel, et kohtuotsust on käesoleva konventsiooni kohaselt tunnustatud või täidetud sama riigi teises territoriaalüksuses.

               4. Käesolevat artiklit ei kohaldata piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonide suhtes.

               Artikkel 23
               Seos teiste rahvusvahelise õiguse aktidega

               1. Käesolevat konventsiooni tuleb võimalikult suures ulatuses tõlgendada nii, et see oleks kooskõlas teiste osalisriikides kehtivate lepingutega, olenemata sellest, kas need on sõlmitud enne või pärast käesolevat konventsiooni.

               2. Käesolev konventsioon ei mõjuta osalisriigis enne käesolevat konventsiooni sõlmitud lepingu kohaldamist.

               3. Käesolev konventsioon ei mõjuta osalisriigis pärast käesolevat konventsiooni sõlmitud lepingu kohaldamist, kui tegemist on sellise kohtuotsuse tunnustamise või täitmisega, mille on teinud kohus osalisriigis, mis on ka kõnealuse lepingu pool. Ükski muu lepingu säte ei mõjuta artikli 6 kohaseid kohustusi osalisriikide ees, kes ei ole kõnealuse lepingu pooled.

               4. Käesolev konventsioon ei mõjuta sellise piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsiooni eeskirjade kohaldamist, mis on käesoleva konventsiooni osaline, kui tegemist on sellise kohtuotsuse tunnustamise või täitmisega, mille on teinud kohus osalisriigis, mis on ka kõnealuse piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsiooni liikmesriik, kui

               a) eeskirjad võeti vastu enne käesoleva konventsiooni sõlmimist või

               b) eeskirjad võeti vastu pärast konventsiooni sõlmimist, siis määral, mil need ei mõjuta artikli 6 kohaseid kohustusi osalisriikide ees, mis ei ole piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsiooni liikmesriigid.

               IV PEATÜKK – LÕPPSÄTTED

               Artikkel 24
               Allakirjutamine, ratifitseerimine, heakskiitmine või ühinemine

               1. Käesolev konventsioon on allakirjutamiseks avatud kõikidele riikidele.

               2. Käesolev konventsioon tuleb allakirjutanud riikides ratifitseerida või heaks kiita.

               3. Käesolev konventsioon on ühinemiseks avatud kõikidele riikidele.

               4. Ratifitseerimis-, heakskiitmis- või ühinemiskirjad antakse hoiule Madalmaade Kuningriigi Välisministeeriumile, kes on konventsiooni hoiulevõtja.

               Artikkel 25
               Ühtlustamata õigussüsteeme käsitlevad deklaratsioonid

               1. Kui riik hõlmab kaht või enamat territoriaalüksust, kus kehtivad käesolevas konventsioonis reguleeritud küsimuste suhtes erinevad õigussüsteemid, võib riik esitada deklaratsiooni selle kohta, et käesolevat konventsiooni kohaldatakse kõigi tema territoriaalüksuste suhtes või ainult ühe või mitme territoriaalüksuse suhtes. Sellises deklaratsioonis tuleb selgelt nimetada kõik haldusüksused, mille suhtes konventsiooni kohaldatakse.

               2. Kui riik ei ole käesoleva artikli kohast deklaratsiooni esitanud, kohaldatakse konventsiooni kõigi asjaomase riigi territoriaalüksuste suhtes.

               3. Käesolevat artiklit ei kohaldata piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonide suhtes.

               Artikkel 26
               Piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonid

               1. Piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioon, mille liikmed on üksnes suveräänsed riigid ja mis on pädev teatavates või kõigis käesoleva konventsiooniga reguleeritavates küsimustes, võib konventsioonile alla kirjutada, selle heaks kiita või sellega ühineda. Sellisel juhul on piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonil osalisriigi õigused ja kohustused sel määral, mil ta on pädev käesoleva konventsiooniga reguleeritavates küsimustes.

               2. Konventsioonile alla kirjutades, seda heaks kiites või sellega ühinedes teatab piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioon konventsiooni hoiulevõtjale kirjalikult, millistes konventsiooniga reguleeritavates küsimustes on tema liikmesriigid talle pädevuse andnud. Organisatsioon teatab konventsiooni hoiulevõtjale viivitamatult kirjalikult kõikidest muutustest, mis on tema pädevuses toimunud võrreldes käesoleva lõike kohaselt edastatud eelmise teatega.

               3. Käesoleva konventsiooni jõustumiseks võetakse piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsiooni hoiule antud dokumente arvesse üksnes juhul, kui piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioon on esitanud artikli 27 lõike 1 kohase deklaratsiooni selle kohta, et tema liikmesriigid ei kavatse saada käesoleva konventsiooni osalisteks.

               4. Käesolevas konventsioonis tehtava viitega osalisriigile või riigile peetakse vajaduse korral silmas ka piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsiooni.

               Artikkel 27
               Piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioon konventsiooni osalisena ilma organisatsiooni liikmesriike kaasamata

               1. Konventsioonile alla kirjutades, seda heaks kiites või sellega ühinedes võib piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioon esitada deklaratsiooni selle kohta, et tal on pädevus kõigis konventsiooniga reguleeritavates küsimustes ning et tema liikmesriigid ei saa konventsiooniosalisteks, ent konventsioon on nende suhtes siduv, kuna sellele kirjutab alla, selle kiidab heaks või sellega ühineb piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioon.

               2. Kui piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioon on esitanud lõike 1 kohase deklaratsiooni, peetakse konventsioonis tehtava viitega osalisriigile või riigile vajaduse korral silmas ka organisatsiooni liikmesriike.

               Artikkel 28
               Jõustumine

               1. Käesolev konventsioon jõustub selle kuu esimesel päeval, mis järgneb ajavahemikule, mille jooksul võib esitada artikli 29 lõike 2 kohase teate teise riigi kohta, kes on hoiule andnud artiklis 24 osutatud ratifitseerimis-, heakskiitmis- või ühinemiskirja.

               2. Seejärel jõustub käesolev konventsioon

               a) iga riigi suhtes, kes konventsiooni järgnevalt ratifitseerib, heaks kiidab või sellega ühineb, selle kuu esimesel päeval, mis järgneb ajavahemikule, mille jooksul võib esitada artikli 29 lõike 2 kohaseid teateid kõnealuse riigi kohta;

               b) territoriaalüksuse suhtes, millele on kooskõlas artikliga 25 laiendatud käesoleva konventsiooni kohaldamist pärast seda, kui konventsioon on jõustunud deklaratsiooni esitanud riigi suhtes, selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele teate esitamisest kõnealuses artiklis osutatud deklaratsiooni kohta.

               Artikkel 29
               Suhete loomine konventsiooni kohaselt

               1. Käesolev konventsioon kehtib kahe osalisriigi vahel ainult siis, kui kumbki neist ei ole esitanud hoiulevõtjale teadet teise osalisriigi kohta kooskõlas lõikega 2 või 3. Kui sellist teadet ei ole esitatud, kehtib konventsioon kahe osalisriigi vahel alates selle kuu esimesest päevast, mis järgneb ajavahemikule, mille jooksul võib teateid esitada.

               2. Osalisriik võib 12 kuu jooksul pärast hoiulevõtjalt artikli 32 punktis a osutatud teate saamise kuupäeva hoiulevõtjale teatada, et teise riigi poolne ratifitseerimine, heakskiitmine või ühinemine ei tähenda, et nende kahe riigi vahel luuakse suhted käesoleva konventsiooni kohaselt.

               3. Riik võib hoiulevõtjale teatada oma ratifitseerimis-, heakskiitmis- või ühinemiskirja hoiuleandmisel artikli 24 lõike 4 kohaselt, et temapoolne ratifitseerimine, heakskiitmine või ühinemine ei tähenda, et osalisriigiga luuakse suhted käesoleva konventsiooni kohaselt.

               4. Osalisriik võib lõike 2 või 3 alusel esitatud teate igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmine jõustub selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele teatamise kuupäevast.

               Artikkel 30
               Deklaratsioonid

               1. Artiklites 14, 17, 18, 19 ja 25 osutatud deklaratsioone võib esitada konventsioonile allakirjutamise, selle ratifitseerimise, heakskiitmise või sellega ühinemise ajal või hiljem ning neid võib igal ajal muuta või tagasi võtta.

               2. Deklaratsioonidest, nendes tehtavatest muudatustest ja deklaratsioonide tagasivõtmisest teatatakse konventsiooni hoiulevõtjale.

               3. Konventsioonile allakirjutamise, selle ratifitseerimise, heakskiitmise või sellega ühinemise ajal esitatud deklaratsioon jõustub samal ajal konventsiooni jõustumisega asjaomase riigi suhtes.

               4. Hiljem tehtud deklaratsioon, muudetud deklaratsioon või deklaratsiooni tagasivõtmine jõustub selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele teate kättesaamisest hoiulevõtja poolt.

               5. Hiljem tehtud deklaratsiooni, muudetud deklaratsiooni või deklaratsiooni tagasivõtmist ei kohaldata kohtuotsuse suhtes, mis tehakse menetluses, mis on otsuse teinud kohtus deklaratsiooni jõustumise ajal juba algatatud.

               Artikkel 31
               Denonsseerimine

               1. Käesoleva konventsiooni osalisriik võib selle denonsseerida, teatades sellest kirjalikult konventsiooni hoiulevõtjale. Denonsseerimine võib piirduda ühtlustamata õigussüsteemi konkreetsete territoriaalüksustega, mille suhtes konventsiooni kohaldatakse.

               2. Denonsseerimine jõustub selle kuu esimesel päeval, mis järgneb 12 kuu möödumisele konventsiooni hoiulevõtja poolt teate kättesaamise kuupäevast. Kui teates on denonsseerimise jõustumiseks ette nähtud pikem ajavahemik, jõustub denonsseerimine kindlaksmääratud pikema ajavahemiku möödumisel konventsiooni hoiulevõtja poolt teate kättesaamise kuupäevast.

               Artikkel 32
               Konventsiooni hoiulevõtja poolt edastatavad teated

               Konventsiooni hoiulevõtja edastab Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsi liikmetele ning teistele riikidele ja piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonidele, kes on konventsioonile kooskõlas artiklitega 24, 26 ja 27 alla kirjutanud, selle ratifitseerinud, heaks kiitnud või sellega ühinenud, järgmise teabe:

               a) artiklites 24, 26 ja 27 osutatud allakirjutamine, ratifitseerimine, heakskiitmine ja ühinemine;

               b) käesoleva konventsiooni jõustumiskuupäev vastavalt artiklile 28;

               c) artiklites 26, 27, 29 ja 30 osutatud teated ja deklaratsioonid ning deklaratsioonide muutmine ja tagasivõtmine ning

               d) artiklis 31 osutatud denonsseerimine.

               Selle kinnituseks on täievolilised esindajad käesolevale konventsioonile alla kirjutanud.

               Koostatud 2. juulil 2019 Haagis inglise ja prantsuse keeles, kusjuures need tekstid on võrdselt autentsed, ühes eksemplaris, mis antakse hoiule Madalmaade Kuningriigi valitsuse arhiivi ning mille tõestatud koopia edastatakse diplomaatiliste kanalite kaudu kõikidele riikidele, kes olid Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsi liikmesriigid selle kahekümne teise istungjärgu ajal, ning kõikidele teistele kõnealusel istungjärgul osalenud riikidele.


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,16.7.2021
            COM(2021) 319 final
            2021/0224(NLE)
            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vahel) moodustatud assotsiatsiooninõukogus seoses ELi ja Jordaania partnerluse prioriteetide kehtivuse pikendamisega kuni EL ja Jordaania võtavad vastu uued ajakohastatud ühisdokumendid

               SELETUSKIRI

               1.Kavandatav reguleerimisese

               Käesolev ettepanek käsitleb otsust, millega määratakse kindlaks liidu nimel võetav seisukoht Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vahel) moodustatud assotsiatsiooninõukogus seoses sellise otsuse kavandatava vastuvõtmisega, millega pikendatakse ELi ja Jordaania partnerluse prioriteetide kehtivust kuni EL ja Jordaania võtavad vastu uued ajakohastatud ühisdokumendid.

               2.Ettepaneku taust

               2.1.Assotsiatsioonileping

               Euroopa – Vahemere piirkonna leping, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ja teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vahel (edaspidi „assotsiatsioonileping“), allkirjastati 24. novembril 1997 ja see jõustus 1. mail 2002. Assotsiatsioonileping on ELi ja Jordaania vaheliste kahepoolsete suhete õiguslik alus. Lepingu eesmärk on:

               –luua sobiv raamistik poliitiliseks dialoogiks, mis võimaldab arendada lepinguosaliste vahelisi tihedaid poliitilisi suhteid;

               –luua tingimused kaubavahetuse, teenuste ja kapitali kaubanduse järkjärguliseks liberaliseerimiseks;

               –edendada lepinguosaliste vaheliste tasakaalustatud majandus- ja sotsiaalsete suhete arengut dialoogi ja koostöö abil;

               –parandada elu- ja töötingimusi, tootlikkuse kasvu ja finantsstabiilsust;

               –toetada piirkondlikku koostööd, pidades silmas rahumeelse kooseksisteerimise tugevdamist ning majanduslikku ja poliitilist stabiilsust;

               –edendada koostööd muudes vastastikust huvi pakkuvates valdkondades.

               2.2.Assotsiatsiooninõukogu

               Assotsiatsioonilepinguga luuakse assotsiatsiooninõukogu, kellel on õigus teha lepingu eesmärkide saavutamiseks otsuseid lepingus ettenähtud juhtudel. Tehtud otsused on lepinguosaliste suhtes siduvad. Assotsiatsiooninõukogu võib anda ka soovitusi. Vastavalt töökorrale juhivad assotsiatsiooninõukogu tööd 12 kuu kaupa vaheldumisi EL ja Jordaania. Assotsiatsiooninõukogu tuleb kokku ministrite tasandil korrapäraselt üks kord aastas. Kummagi lepinguosalise taotlusel võib assotsiatsiooninõukogu lepinguosaliste kokkuleppel pidada erakorralisi koosolekuid.

               2.3.Assotsiatsiooninõukogu kavandatav akt

               Assotsiatsiooninõukogu võtab vastu otsuse, mis käsitleb ELi ja Jordaania partnerluse aastate 2016–2020 prioriteetide kehtivuse pikendamist kuni EL ja Jordaania võtavad vastu uued ajakohastatud ühisdokumendid. Assotsiatsiooninõukogu töökorra artikli 10 kohaselt võetakse otsus vastu kirjaliku menetluse teel.

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               Seisukoht, mille Euroopa Liit võtab assotsiatsioonilepinguga loodud assotsiatsiooninõukogus seoses ELi ja Jordaania partnerluse prioriteetide kehtivuse pikendamist käsitleva otsuse vastuvõtmisega, põhineb käesolevale otsusele lisatud otsuse tekstil.

               EL ja Jordaania leppisid assotsiatsiooninõukogu 2016. aasta otsusega nr 1/2016 kokku partnerluse prioriteetides, mis suunavad partnerlust aastatel 2016–2018, kusjuures 2018. aasta lõpuks nähti ette tulemuste läbivaatamine, et kaaluda partnerluse prioriteetide kehtivuse pikendamist veel kaheks aastaks, võttes arvesse poliitika, julgeoleku ja majanduse valdkonnas toimunud muutusi. 2018. aastal leppisid mõlemad lepinguosalised pärast partnerluse prioriteetide läbivaatamist kokku, et pikendavad nende kehtivust veel kahe aasta võrra kuni 2020. aasta lõpuni.

               ELi ja lõunanaabruse partnerluse uuendamiseks käimasoleva protsessi raames ning pärast mitmeaastase finantsraamistiku (2021–2027) ja uue naabruspoliitika, arengu- ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahendi vastuvõtmist on 2021. aastal kavas lõunanaabruse riikidega, sealhulgas Jordaaniaga, koostada ja vastu võtta uued ajakohastatud ühisdokumendid. Sellega seoses ning selleks, et vältida lünka ELi-Jordaania partnerluse prioriteetide kehtivuse lõppemise ja uute prioriteetide vastuvõtmise vahel, on lepinguosaliste huvides pikendada praeguseid partnerluse prioriteete kuni uute ajakohastatud prioriteetide vastuvõtmiseni.

               4.Õiguslik alus

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1.Põhimõtted

               Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõikes 9 on ette nähtud kord, mille alusel võetakse vastu otsused, millega „kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku“.

               Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslik toime asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Nende hulka kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, kuid mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
                  1
               .

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Assotsiatsiooninõukogu on assotsiatsioonilepinguga moodustatud organ.

               Akt, mille assotsiatsiooninõukogu peab vastu võtma, on õigusliku toimega akt. Kavandataval aktil on õiguslik toime, kuna sellega pikendatakse partnerluse prioriteetide kehtivust kuni uute ajakohastatud ühisdokumentide vastuvõtmiseni.

               Seega on kavandatud otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava õigusakti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Kavandatava akti eesmärk ja sisu on assotsiatsioonilepingu ja Euroopa naabruspoliitika raames kolmanda riigiga tehtav koostöö.

               Seepärast on esildatud otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikkel 217.

               4.3.Järeldus

               Ettepanekus esitatud otsuse õiguslik alus peaks seega olema ELi toimimise lepingu artikkel 217 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               5.Kavandatava akti avaldamine

               Arvestades, et assotsiatsiooninõukogu aktiga muudetakse ELi ja Jordaania partnerluse prioriteetide kehtivusaega, tuleb see pärast vastuvõtmist avaldada Euroopa Liidu Teatajas.

               2021/0224 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vahel) moodustatud assotsiatsiooninõukogus seoses ELi ja Jordaania partnerluse prioriteetide kehtivuse pikendamisega kuni EL ja Jordaania võtavad vastu uued ajakohastatud ühisdokumendid

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 217 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa – Vahemere piirkonna leping, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vahel, allkirjastati 24. novembril 1997 ja see jõustus 1. mail 2002
                  2
               .

               (2)ELi ja Jordaania partnerluse prioriteedid võeti assotsiatsiooninõukogus vastu 2016. aasta detsembris
                  3
                ja nende kehtivust pikendati 2018. aastal kuni 2020. aasta lõpuni.
                  4

               (3)Mõlemad lepinguosalised leppisid kirjavahetuse teel kokku, et kuni uute ajakohastatud ühisdokumentide vastuvõtmiseni kehtivad partnerluse tugevdamise eesmärgil suunava dokumendina jätkuvalt ELi ja Jordaania partnerluse prioriteedid.

               (4)Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu artikli 91 lõike 1 kohaselt võib assotsiatsiooninõukogu teha lepingu eesmärkide saavutamiseks vajalikke otsuseid.

               (5)Assotsiatsiooninõukogu võtab kirjaliku menetluse teel vastu otsuse partnerluse prioriteetide kehtivuse pikendamiseks kuni EL ja Jordaania võtavad vastu uued ajakohastatud ühisdokumendid.

               (6)On asjakohane määrata kindlaks assotsiatsiooninõukogus liidu nimel vastu võetav seisukoht, sest otsus on liidu jaoks siduv,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vahel) moodustatud assotsiatsiooninõukogus liidu nimel võetav seisukoht seoses ELi ja Jordaania partnerluse prioriteetide kehtivuse pikendamisega seni, kuni EL ja Jordaania võtavad vastu uued ajakohastatud ühisdokumendid, põhineb käesolevale otsusele lisatud ELi-Jordaania assotsiatsiooninõukogu otsuse eelnõul.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas C-399/12: Saksamaa vs. nõukogu, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.

                     (2)

                        Euroopa – Vahemere piirkonna leping, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vahel (EÜT L 129, 15.5.2002, lk 3).

                     (3)

                        ELi-Jordaania assotsiatsiooninõukogu 19. detsembri 2016. aasta otsus nr 1/2016, millega lepitakse kokku ELi ja Jordaania partnerluse prioriteedid (ELT L 355, 24.12.2016, lk 31).

                     (4)

                        ELi-Jordaania assotsiatsiooninõukogu 12. detsembri 2018. aasta otsus nr 1/2018, millega lepitakse kokku pikendada ELi ja Jordaania partnerluse prioriteetide kehtivust kahe aasta võrra (ELT L 8, 10.1.2019, lk 34).

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,16.7.2021
            COM(2021) 319 final
            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vahel) moodustatud assotsiatsiooninõukogus seoses ELi ja Jordaania partnerluse prioriteetide kehtivuse pikendamisega kuni EL ja Jordaania võtavad vastu uued ajakohastatud ühisdokumendid

               LISA

               ELi-JORDAANIA ASSOTSIATSIOONINÕUKOGU OTSUS xx/2021,

               [pp.kk.aaaa],

               millega lepitakse kokku ELi ja Jordaania partnerluse prioriteetide kehtivuse pikendamises

               ELi-JORDAANIA ASSOTSIATSIOONINÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingut, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Jordaania vahel (edaspidi „Euroopa – Vahemere piirkonna leping“),

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa – Vahemere piirkonna leping, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ja teiselt poolt Jordaania vahel, allkirjastati 24. novembril 1997 ja see jõustus 1. mail 2002.

               (2)Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu artikliga 91 on assotsiatsiooninõukogule antud õigus teha asjakohaseid otsuseid, mis on vajalikud lepingu eesmärkide saavutamiseks.

               (3)Lepingu artikli 101 kohaselt võtavad lepinguosalised kõik üld- või erimeetmed, mida on vaja lepingust tulenevate kohustuste täitmiseks, ja hoolitsevad lepingus sätestatud eesmärkide saavutamise eest.

               (4)19. detsembri 2016. aasta otsusega nr 1/2016 leppis assotsiatsiooninõukogu kokku ELi ja Jordaania partnerluse prioriteetides aastateks 2016–2018, et tugevdada omavahelist partnerlust eesmärgiga toetada ja tugevdada Jordaania vastupanuvõimet ja stabiilsust, püüdes samal ajal toime tulla pikaleveninud Süüria konflikti mõjuga
                  1
               .

               (5)12. detsembri 2018. aasta otsusega nr 1/2018 otsustas assotsiatsiooninõukogu pikendada ELi ja Jordaania partnerluse prioriteetide kehtivust kuni 31. detsembrini 2020
                  2
               .

               (6)Mõlemad lepinguosalised leppisid kirjavahetuse teel kokku, et kuni uute ajakohastatud ühisdokumentide vastuvõtmiseni kehtivad partnerluse tugevdamise eesmärgil suunava dokumendina jätkuvalt ELi ja Jordaania partnerluse prioriteedid.

               (7)Assotsiatsiooninõukogu töökorra artiklis 10 on sätestatud võimalus võtta mõlema lepinguosalise nõusolekul koosolekute vahel kirjaliku menetluse teel vastu otsuseid,

               ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:

               Artikkel 1

               Assotsiatsiooninõukogu otsustab kirjaliku menetluse teel, et tema 19. detsembri 2016. aasta otsusele nr 1/2016 lisatud ELi ja Jordaania partnerluse prioriteetide kehtivust pikendatakse kuni EL ja Jordaania võtavad vastu uued ajakohastatud ühisdokumendid.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               [koht], [päev kuu aasta]

                  Assotsiatsiooninõukogu nimel

                     (1)

                        ELi-Jordaania assotsiatsiooninõukogu 19. detsembri 2016. aasta otsus nr 1/2016, millega lepitakse kokku ELi ja Jordaania partnerluse prioriteedid (ELT L 355, 24.12.2016, lk 31).

                     (2)

                        ELi-Jordaania assotsiatsiooninõukogu 12. detsembri 2018. aasta otsus nr 1/2018, millega lepitakse kokku pikendada ELi ja Jordaania partnerluse prioriteetide kehtivust kahe aasta võrra (ELT L 8, 10.1.2019, lk 34).


               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,9.12.2021
            COM(2021) 781 final
            2021/0409(NLE)

            Ettepanek:
            NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta ELi-Iisraeli assotsiatsiooninõukogus, mis on asutatud Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Iisraeli Riigi vahel, seoses ELi-Iisraeli tegevuskava pikendamisega

               SELETUSKIRI

               1.Kavandatav reguleerimisese

               Käesolev ettepanek käsitleb otsust, millega kehtestatakse Euroopa Liidu nimel ELi-Iisraeli tegevuskava pikendamist käsitleva soovituse vastuvõtmise kohta seisukoht ELi-Iisraeli assotsiatsiooninõukogus, mis on asutatud Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Iisraeli Riigi vahel (edaspidi „Euroopa – Vahemere piirkonna leping“).

               2.Ettepaneku taust

               2.1.Euroopa – Vahemere piirkonna leping

               Euroopa – Vahemere piirkonna leping sõlmiti 20. novembril 1995 Brüsselis ning see jõustus 1. juunil 2000. Leping on ELi ja Iisraeli vaheliste kahepoolsete suhete õiguslik alus. Lepingu eesmärk on:

               –luua sobiv raamistik poliitilisele dialoogile, mis võimaldab arendada lepinguosaliste vahel välja tihedad poliitilised suhted;

               –edendada ühenduse ja Iisraeli vaheliste majandussuhete kooskõlalist arengut muu hulgas toodete ja teenustega kauplemise laiendamise, asutamisõiguse vastastikuse piirangutest vabastamise, riigihangete edasise järkjärgulise liberaliseerimise, kapitali vaba liikumise ning teadus- ja tehnoloogiakoostöö tugevdamise teel ning seeläbi soodustada ELis ja Iisraelis majandustegevuse arengut, elu- ja töötingimuste paranemist, tootlikkuse suurenemist ja finantsstabiilsust;

               –toetada piirkondlikku koostööd, pidades silmas rahumeelse kooseksisteerimise tugevdamist ning majanduslikku ja poliitilist stabiilsust,

               –edendada koostööd muudes vastastikust huvi pakkuvates valdkondades.

               2.2.Assotsiatsiooninõukogu

               Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga asutatud assotsiatsiooninõukogu koosneb ühelt poolt Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Komisjoni liikmetest ning teiselt poolt Iisraeli Riigi valitsuse liikmetest. Assotsiatsiooninõukogu tuleb ministrite tasandil kokku korra aastas või kui olukord seda nõuab, eesistuja algatusel ning vastavalt kõnealuse nõukogu töökorras sätestatud tingimustele. Assotsiatsiooninõukogu võtab oma otsused ja soovitused vastu mõlema lepinguosalise nõusolekul. Assotsiatsiooninõukogu istungjärkude vahel võib kõnealune nõukogu vastavalt töökorra artiklile 10 vastu võtta otsuseid ja anda soovitusi kirjaliku menetluse teel, kui lepinguosalised selles kokku lepivad.

               2.3.Assotsiatsiooninõukogu kavandatav õigusakt

               Assotsiatsiooninõukogu võtab vastu ELi-Iisraeli tegevuskava pikendamist käsitleva soovituse (edaspidi „kavandatav akt“). Vastavalt assotsiatsiooninõukogu töökorra artiklile 10 võetakse soovitus vastu kirjaliku menetluse teel.

               Kavandatava akti eesmärk on pikendada ELi-Iisraeli tegevuskava kehtivust kolme aasta võrra, et tagada kahe lepinguosalise vahelise koostöö jätkuvus.

               3.Liidu nimel võetav seisukoht

               Seisukoht, mille Euroopa Liit võtab Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga asutatud assotsiatsiooninõukogus seoses sellise soovituse vastuvõtmisega, millega pikendatakse ELi-Iisraeli tegevuskava kolme aasta võrra, põhineb käesolevale otsusele lisatud soovituse tekstil.

               Mõlemad lepinguosalised on korduvalt kinnitanud, et Euroopa Liidu ja Iisraeli vahel on mitmekesised ja elujõulised suhted ning et nad on kindlalt pühendunud nende suhete pidevale edasiarendamisele kõigis vastastikust huvi pakkuvates valdkondades.

               Tegevuskava pikendamine on seega mõlema lepinguosalise huvides.

               4.Õiguslik alus

               4.1.Menetlusõiguslik alus

               4.1.1.Põhimõtted

               Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõikes 9 on sätestatud, et „[n]õukogu võtab komisjoni [...] ettepaneku põhjal vastu otsuse, millega […] kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku“.

               Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslik toime asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Siia hulka kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, aga mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
                  1
               .

               4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Assotsiatsiooninõukogu on lepinguga (Euroopa – Vahemere piirkonna leping) loodud organ.

               Akt, mille assotsiatsiooninõukogu peab vastu võtma, on õigusliku toimega akt.

               Kavandataval aktil on õiguslik toime, sest sellega pikendatakse kehtivat ELi-Iisraeli tegevuskava kolme aasta võrra.

               Seega on kavandatava otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

               4.2.Materiaalõiguslik alus

               4.2.1.Põhimõtted

               ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatud akti eesmärgist ja sisust, mida liidu nimel võetav seisukoht puudutab. Kui kavandatava aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks, samas kui teine on pelgalt kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna puhul vajalik õiguslik alus.

               4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul

               Käesoleva kavandatava õigusakti eesmärk ja sisu on assotsiatsioonilepingu ja Euroopa naabruspoliitika raames kolmanda riigiga tehtav koostöö.

               Kavandatava otsuse materiaalõiguslik alus on seega ELi toimimise lepingu artikkel 217.

               4.3.Kokkuvõte

               Ettepanekus esitatud otsuse õiguslik alus peaks seega olema ELi toimimise lepingu artikkel 217 koostoimes artikli 218 lõikega 9.

               5.Kavandatava õigusakti avaldamine

               Kuna assotsiatsiooninõukogu õigusaktiga muudetakse ELi-Iisraeli tegevuskava kestust, on asjakohane see pärast vastuvõtmist avaldada Euroopa Liidu Teatajas (vastavalt ELi-Iisraeli assotsiatsiooninõukogu töökorrale) ning Iisraeli ametlikus väljaandes (Reshumot), kui assotsiatsiooninõukogu nii otsustab.

               2021/0409 (NLE)

               Ettepanek:

               NÕUKOGU OTSUS

               Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta ELi-Iisraeli assotsiatsiooninõukogus, mis on asutatud Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Iisraeli Riigi vahel, seoses ELi-Iisraeli tegevuskava pikendamisega

               EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 217 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

               võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa – Vahemere piirkonna leping, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Iisraeli Riigi vahel, jõustus 1. juunil 2000.

               (2)Tulenevalt Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu artiklist 69 võib assotsiatsiooninõukogu võtta vastu otsuseid ja anda asjakohaseid soovitusi.

               (3)Assotsiatsiooninõukogu võtab ELi-Iisraeli tegevuskava pikendamist käsitleva soovituse vastu kirjaliku menetluse teel.

               (4)On asjakohane võtta assotsiatsiooninõukogus vastu liidu nimel võetav seisukoht, kuna soovitusel on õiguslik toime.

               (5)ELi-Iisraeli tegevuskava pikendamine kolme aasta võrra annab lepinguosalistele võimaluse omavahelist koostööd järgmistel aastatel edasi arendada, sealhulgas partnerluseprioriteetide võimaliku läbirääkimise kaudu,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

               Artikkel 1

               ELi seisukoht, mis võetakse vastu assotsiatsiooninõukogus, mis on asutatud Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Iisraeli Riigi vahel, põhineb käesolevale otsusele lisatud assotsiatsiooninõukogu soovituse eelnõul.

               Artikkel 2

               Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile ja kõrgele esindajale.

               Brüssel,

                     Nõukogu nimel

                     eesistuja

                     (1)

                        Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.

    ---documentbreak---

               EUROOPA KOMISJON
            Brüssel,9.12.2021
            COM(2021) 781 final

            LISA
            järgmise dokumendi juurde:
            Ettepanek:NÕUKOGU OTSUS
            Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta ELi-Iisraeli assotsiatsiooninõukogus, mis on asutatud Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Iisraeli Riigi vahel, seoses ELi-Iisraeli tegevuskava pikendamisega

               LISA

                  ELi-IISRAELI ASSOTSIATSIOONINÕUKOGU SOOVITUS nr xxx, millega kiidetakse heaks ELi-Iisraeli tegevuskava pikendamine

               ELi-IISRAELI ASSOTSIATSIOONINÕUKOGU,

               võttes arvesse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingut, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Iisraeli Riigi vahel (edaspidi „Euroopa – Vahemere piirkonna leping“),

               ning arvestades järgmist:

               (1)Euroopa – Vahemere piirkonna leping allkirjastati 20. novembril 1995 Brüsselis ning see jõustus 1. juunil 2000.

               (2)Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu artikliga 69 on antud assotsiatsiooninõukogule õigus võtta vastu otsuseid ja anda asjakohaseid soovitusi.

               (3)Assotsiatsiooninõukogu töökorra artiklis 10 on sätestatud võimalus võtta mõlema lepinguosalise nõusolekul istungite vahel kirjaliku menetluse teel vastu otsuseid ning anda soovitusi.

               (4)ELi-Iisraeli tegevuskava pikendamine kolme aasta võrra annab lepinguosalistele võimaluse omavahelist koostööd järgmistel aastatel edasi arendada, sealhulgas partnerluseprioriteetide võimaliku läbirääkimise kaudu,

               ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE SOOVITUSE:

               Artikkel 1

               Kirjaliku menetluse korras tegutsev assotsiatsiooninõukogu soovitab pikendada ELi-Iisraeli tegevuskava kolme aasta võrra alates pikendamise vastuvõtmise päevast.

               Artikkel 2

               Käesolev soovitus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

               [Koht], [kuupäev]

               ELi-Iisraeli assotsiatsiooninõukogu nimel

               eesistuja

               ***